natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domnul Bayliss trebuie să fi realizat că în cazul satisfacerii solicitărilor acestuia, nu numai că Equitable şi-ar fi încetat activitatea, dar, adăugând 1,5 miliarde £ la pasivele existente şi distrugând principalul produs, societatea nu ar mai fi meritat să fie salvată.
Mr.Bayliss must have realised that if his demands were met then not only would Equitable have been put out of business, but, by adding £1.5 billion to their liabilities and destroying their major product, the Society would not have been worth rescuing.
Trebuie să fi ştiut că în cazul satisfacerii cerinţelor sale, Equitable Life şi-ar fi încetat activitatea.
He must have known that if Equitable Life met his demands then they would be put out of business.
Şi deoarece principalul produs al Equitable era nevandabil, nu ar fi avut sens preluarea acesteia de altă societate.
And as Equitable's main product was unmarketable, there was no point in any other company taking them over.
Fusese pus Stuart Bayliss de altă societate de asigurări să determine închiderea Equitable Life?
Was Stuart Bayliss set up by other major LifeCos to put Equitable Life out of business?
Nu cred că vom afla vreodată, dar aceasta mi se mare cea mai logică explicaţie a acţiunilor Domnului Bayliss.
I doubt if we will ever know, but this seems to me the only logical explanation for Mr. Bayliss' actions.
Equitable era un jucător major şi de succes în sectorul pensiilor din Regatul Unit şi înţeleg de ce alte societăţi de asigurări ar fi dorit să o vadă închisă ."
Equitable was a major and successful player in the UK pensions industry and I can well understand that other LifeCos would like to see them go ."
În momentul intrării în vigoare a „Planului de Compromis” (8 februarie 2002), ulterior aprobării de către Curtea britanică de Justiţie "încă existau aproximativ un milion de persoane care deţineau interese în fondurile generatoare de profit."
When the 'Compromise Scheme' took legal effect (8 February 2002) after approval by the UK High Court "there were still close to a million people with an interest in the with-profits fund."
WE29, anexa A.2 detalii: " din data de 30 iunie June 2001 au existat 70.000 de asiguraţi individuali posesori de poliţe generatoare de profit cu GAR, 415.000 de asiguraţi individuali fără GAR, 105.000 asiguraţi GAR şi 510.000 asiguraţi non-GAR în planurile de pensie de grup " .
WE29, annex A.2 details: " as of 30 June 2001 there were 70.000 individual with-profits policyholders with GARs, 415.000 individual policyholders without GARs, 105.000 GAR and 510.000 non-GAR policyholders in group pension schemes ". .
Planul era destinat stabilizării fondului generator de profit prin reducerea expunerii la GAR, în acelaşi timp cu eliminarea riscului de acţiuni în justiţie îndreptate împotriva EL pentru vânzare neconformă, susţinând că potenţialele riscuri ale obligaţiilor GAR nu le-au fost aduse la cunoştinţă cu ocazia contractării poliţelor.
The scheme was meant to stabilize the with-profits fund by reducing exposure to GARs, while at the same time eliminate the risk of legal action against EL for mis-selling, claiming the potential risks of GAR liabilities had not been disclosed to them when taking out their policies.
Astfel cum menţionează WE80, autorităţile irlandeze de reglementare nu erau implicate în procesul de convenire a Planului de Compromis.
As stated in WE80, the Irish Regulatory authorities were not involved in the Compromise Scheme agreement process.
Termenii Compromisului prevedeau că “ se va renunţa la toate şi orice pretenţii legate de GAR deţinute sau care ar putea fi deţinute de fiecare asigurat al planului cu privire la Fondul GAR şi/sau Non-GAR ... şi acestea vor fi soluţionate integral, definitiv şi irevocabil ”, excluzând în mod expres “ orice reclamaţie sau acţiune prezentată la orice ombudsman (incluzând Oficiul Mediatorului Financiar )”.
The terms of the Compromise were that “ all and any GAR-Related Claims that each Scheme Policyholder has and/or may have in relation to their GAR Fund and/or Non-GAR Fund ... shall be waived and settled fully, finally and irrevocably ”, excluding explicitly “ any complaint or claim to any ombudsman (including the Financial Ombudsman Service )”.
3a) Datele din jurul „Planului de Compromis”
3a) Timeline surrounding the 'Compromise Scheme'
20 iulie 2000 : Decizia Camerei Lorzilor , susţinând decizia Curţii de Apel, a declarat ca nelegală achitarea unor niveluri diferenţiate de prime aferente poliţelor GAR (obligând astfel EL să se listeze spre vânzare)
20 July 2000 : House of Lords ruling , upholding the Appeal Court's ruling, declared unlawful the payout of differential bonus levels on GAR policies (thus forcing EL to put itself up for sale)
2000 : Numeroase societăţi au luat în calcul preluarea Equitable Life, dar fără materializarea nici unor oferte
2000 : Several companies considered a take-over of Equitable Life, but no bids materialize
WE58 explică modul în care „Abordarea Equitable legată de controlarea costurilor şi operare a eficienţei ... însemna că va continua să fie neatractivă pentru un potenţial cumpărător (chiar lăsând la o parte problemele legate de anuităţile garantate) pentru simplul motiv că devenise atât de eficientă încât urmau să fie generate numai profituri reduse pentru un acţionar în cazul în care societatea urma să nu mai fie una mutuală".
WE58 explains how "Equitable's approach to cost controls and operating efficiency... meant that it was always going to be peculiarly unattractive to a prospective purchaser (even leaving aside problems with guaranteed annuities) for the simple reason that it had become so efficient and lean that there would be only very slim profits to be generated for a shareholder were the Society ever to de-mutualise".
Potenţialii cumpărători erau de asemenea îndepărtaţi de faptul că „ o valoare fundamentală a Equitable (ARA 8 dec.
Prospective buyers were also deterred by the fact that " a fundamental value of Equitable (pre 8 Dec.
2000) de 2 miliarde £ în cel mai fericit caz trebuia compensată cu valoarea estimată de 4 miliarde £ a remediilor financiare necesare.”
2000) of £2bn at best had to be set against the estimated £4bn of required financial repair."
8 decembrie 2000 : EL închisă pentru noi activităţi şi majorarea penalităţilor pentru retragerea de fonduri la 10%
8 December 2000 : EL closed to new business and increases penalty fees for withdrawing funds to 10%
20 decembrie 2000: Consiliul EL îşi depune demisia
20 December 2000: EL Board offered their resignation
5 februarie 2001 : Halifax a convenit să achite 1 miliard £ pentru cumpărarea „activelor operaţionale” ale EL (echipa de vânzări şi poliţele negeneratoare de părofit), promiţând fonduri suplimentare în cazul unui compromis cu privire la poliţele generatoare de profit
5 February 2001 : Halifax agreed to pay £1 billion to buy EL's 'operating assets' (sales force and non-with-profits policies), promising additional funds in case a compromise is found over with-profits policies
" Cu siguranţă Equitable Life nu a fost „cumpărată” de Halifax plc.
" Equitable Life certainly has not been "bought" by Halifax plc.
Acordul încheiat cu Halifax se referea la anumite operaţiuni ale societăţii şi nu implica pierderea calităţii de societate mutuală a Equitable şi/sau transferarea activităţii sale pe termen lung către nici o persoană.
The arrangements entered into with Halifax were in respect of certain operations of the Society and did not involve the demutualisation of Equitable and/or the transfer of its long term business to any person.
În consecinţă, Equitable a rămas o societate mutuală de asigurări de viaţă deţinută de acţionarii acesteia ."
Accordingly, Equitable remained a mutual life office owned by its members ."
(WE58, pagina 13)
(WE58, page 13).
14 februarie 2001 : EL i-a solicitat lui Nicholas Warren, QC să examineze aspectele legate de cazul GAR
14 February 2001 : EL instructed Nicholas Warren, QC to examine issues arising from GAR case
10 mai 2001 : „ Proiectul raportului Warren” sugera că asiguraţii non-GAR deţineau drepturi valabile pentru vânzare neconformă
10 May 2001 : The ' Warren draft report' suggested non-GAR policyholders have valid rights for mis-selling
16 iulie 2001: EL a redus valorile poliţelor cu 16% ( la nivelul finelui anului 2000)
16 July 2001: EL reduced policy values by 16% ( of end-2000 level)
WE-CONF16 susţinea că EL a decis o reducere a ratei uniforme a valorii poliţei, indiferent de durată, în locul unei reduceri a primelor finale
WE-CONF16 claimed EL decided for a flat rate cut in policy value, irrespective of their duration, instead of a cut to final bonuses
Preşedintele executiv EL Dl. Thomson (H8) susţinea că această decizie a fost adoptată " pentru realizarea unei imparţialităţii superioare pentru toţi asiguraţii " (fără a se menţiona alte specificaţii) " ulterior considerării unui set de opţiuni cu AD ." recomandate de noul actuar desemnat, Domnul Nowell, punând aceasta pe seama condiţiilor negative ale bursei de valori.
EL CEO Mr. Thomson (H8) claimed this decision was taken " to achieve greater fairness for all policyholders " (no specifications given, ndr) " after having considered a range of options with the AA ." as recommended by the new Appointed Actuary Mr. Nowell, blaming adverse stock market conditions.
Aceasta, în ciuda declinului indexului de acţiuni FTSE-100 cu numai 6% în perioada iulie 2001-aprilie 2002 şi expunerii relativ reduse a capitalului propriu EL (46%).
This in spite of the FTSE-100 stock index declining only 6% between July 2001-April 2002 and EL's relatively low equity exposure (46%).
Pentru detalii suplimentare, a se vedea WE-CONF16 (paginile 3-4) care susţine că " jumătate din valoarea reducerii poliţei deriva din achitarea de către EL a unor prime excesive timp de peste un deceniu".
For further details, see WE-CONF16 (pages 3-4) claiming that " half of the policy value cut derived from EL paying excessive bonuses for more than a decade".
august 2001 EL a respins accesul la asiguraţilor la Verificarea Financiară
August 2001 EL denied access to the Financial Review
Preşedintele Executiv al EL, Dl. Thomson (H8) susţinea că " decizia legată de valoarea poliţei aparţinea consiliului, şi nu asiguraţilor: ulterior deciziei, li s-a comunicat că valoarea poliţelor era conformă cu activele, deci au putut adopta o decizie informată legată de rămânerea în sau părăsirea societăţii."
EL CEO Mr. Thomson (H8) claimed that " the policy value decision was for the board, not for policyholders: following the decision they were told policy values were in line with assets, so they were able to take an informed decision, about whether to stay or leave." to policyholders
20 septembrie 2001 : EL a întocmit Planul de Compromis în baza secţiunii 425 din Legea Societăţilor de Asigurare din 1985, în baza cumpărării GAR şi fiind destinat stabilizării finanţelor societăţii; planul face obiectul aprobării asiguraţilor şi Curţii de Justiţie
20 September 2001 : EL drafted the Compromise Scheme pursuant to section 425 of the Insurance Companies Act 1985, based on a GAR buy-out and aimed at stabilizing the company's finances; the scheme is subject to policyholders' and High Court approval
a se vedea de asemenea scrisoarea din 29 octombrie 2001 adresată de EL asiguraţilor, în WE-CONF19
see also letter of 29 October 2001 from EL to policyholder in WE-CONF19.
1 decembrie 2001 : FSA devine pe deplin operaţională ca unică autoritate britanică de reglementare
1 December 2001 : FSA became fully operational as UK single regulator
Propunerea oficială a Planului de Compromis a fost transmisă asiguraţilor
Formal Compromise Scheme Proposal was sent to policyholders
7 decembrie 2001 : FSA avizează în mod public Planul de Compromis prin Circulara privind Planul
7 December 2001 : FSA publicly endorsed the Compromise Scheme in its Scheme Circular
Materialul FSA includea două opinii ale lui Ian Glick QC şi Richard Snowden şi două opinii, ale lui Nicholas Warren QC şi Thomas Lowe, acordate la solicitarea societăţii(WE-CONF2, alin.
the FSA material included two opinions of Ian Glick QC and Richard Snowden and two opinions of Nicholas Warren QC and Thomas Lowe given on instruction of the Society (WE-CONF2, para.3).
28 ianuarie 2002 : EL a anunţat că asiguraţii au votat în număr semnificativ în favoarea propunerii (98% asiguraţi non-GAR, 99% asiguraţi GAR)
28 January 2002 : EL announced policyholders voted overwhelmingly in favour of the deal (98% non-GAR, 99% GAR policyholders)
8 februarie 2002 : Curtea de Justiţie a aprobat Planul de Compromis, care a devenit imediat operaţional; EL a aplicat o penalitate de retragere de 10%; Halifax a injectat suma promisă de 250 milioane £ în EL
8 February 2002 : High Court approved Compromise Scheme which became immediately operational; EL applied 10% exit penalty; Halifax injected the promised £250 million into EL
15 aprilie/1 iulie 2002 : EL reduce valoarea la scadenţă a poliţelor generatoare de profit cu 4% şi 6% , majorând penalitatea de retragere la 14%; în acelaşi timp, raportul EL 2001 prezenta prime exagerate achitate noului preşedinte şi preşedintelui executiv
15 April/1 July 2002 : EL cut maturity value of with profits policies by 4% and 6% , raising exit penalty to 14%; at the same time, the EL 2001 report showed lavish bonuses paid to new Chairman and CEO
WE29, anexa A.30 detaliază: " Lui Charles Thomson, care a devenit preşedinte executiv în martie 2001, i s-a acordat o primă de 275.000 lire, separat de pachetul salarial total în valoare de 347.758 lire până în decembrie 2001; Lui Vanni Treves, care a preluat funcţia de preşedinte al EL în februarie 2001, i s-a acordat o primă de 250.000 lire, separat de pachetul salarial de 58.750 lire ."
WE29, annex A.30 details: " Charles Thomson, who became CEO in March 2001, was given a bonus of £275.000 in addition to his total remuneration package of £347.758 for the year to December 2001; Vanni Treves, who took over as EL chairman in February 2001, was given a bonus of £250.000 in addition to his remuneration of £58.750 ."
Privind acest aspect Dl. Thomson a explicat în H8 că decizia de acordare a acestor prime a fost adoptată "de comisia de remunerare a EL, prezidată de Sir Philip Otton, şi a fost avizată în unanimitate de consiliul societăţii.
On this issue Mr. Thomson explained in H8 that the decision to award these bonuses was reached "by the EL remuneration committee, chaired by Sir Philip Otton, and unanimously endorsed by the Society's Board.
Consiliul a fost de acord că plăţile erau adecvate, corecte, justificate şi în nici un caz prea generoase." (a se vedea de asemenea AGA EL, mai)
The Board agreed that the payments were appropriate, fair, justly deserved and certainly not overgenerous." (see also EL AGM, May2002)
Sugerând o explicaţie a modului producerii necesităţii reducerii valorii poliţelor cu 16% în iulie 2001, Domnul SLATER a depus un grafic
In suggesting an explanation on how the need for the 16% cut in policy values of July 2001 had arisen, Mr. SLATER submitted a chart
WE34, pagina 2; date bazate pe constatările Raportului Penrose care menţiona că, timp de peste un deceniu, EL nu a echilibrat valoarea poliţelor cu valoarea activelor, acumulând astfel deficituri semnificative în fiecare an în perioada 1989 - 2000, cu vârfuri de 28% în 1990 şi de 20% în 1994.
WE34, page 2; data based on findings of the Penrose Report. showing that, over more than a decade, EL had not balanced its policy values with asset values, thus accumulating substantial deficits every year from 1989 to 2000, with peaks of 28% in 1990 and 20% in 1994.
Ca urmare a acestei " politici de declarare a primelor totale cu depăşirea performanţei efective a investiţiilor, au fost încurajaţi sute de mii de noi investitori inocenţi, iar societatea s-a dezvoltat considerabil.
As a result of this " policy of declaring total bonuses in excess of actual investment performance encouraged hundreds of thousands of innocent new investors and the Society expanded hugely.
Conducerea superioară a Equitable Life a recunoscut în mod clar riscurile asumate.
Equitable Life's senior management clearly recognised the risks they were taking.
La 27 iunie 2001, noul consiliu de administraţie a aflat opinia preşedintelui executiv, Charles Thomson, privind nivelul surplusului pe care acesta l-ar fi aşteptat la finele anului 1999.
On 27 June 2001 the new board of directors heard Chief Executive Charles Thomson’s view of the level of surplus he would have expected at the end of 1999.
Thomson comenta că la începutul anului 2000, excesul valorii poliţelor faţă de valoarea activelor era de aproximativ 3%, ceea ce s-ar fi încadrat în limitele acceptabile.
Thomson commented that at the beginning of 2000, the excess of policy values over the value of assets was approximately 3%, which would have been within the acceptable range.
Ca răspuns la o întrebare, Thomson a confirmat că în baza principiilor actuariale normale s-ar fi aşteptat totuşi la un exces al valorii activelor faţă de valoarea poliţelor de 6-7% la acea dată.
In response to a question, Thomson confirmed that under normal actuarial principles he would have expected there however to have been an excess in the value of assets over policy values of perhaps 6-7% at that time.
La începutul anului 2000 societatea avea un deficit de active (sau votase prime excesive) de aproximativ 10% (3%+7%) sau 2 ½ miliarde £.
At the beginning of 2000 the Society was short of assets (or had voted excessive bonuses) of about 10% (3%+7%) or £2½ billion.
Pierderea cazului GAR în iulie 2000 a majorat acest deficit la 4 miliarde £.
The loss of the GAR case in July 2000 increased this shortage to £4 billion.
Aceasta a reprezentat valoarea recuperată de reducerea cu 16% a valorii poliţelor la data de 16 iulie 2001."
This was approximately the amount recovered by the 16% cut of policy values on 16th July 2001."
WE34, paginile 3-4
WE34, page 3-4.
Întrebarea este: Care sunt consecinţele câştigului?
The question is: What are the consequences of winning?
Equitable este lăsată în faţa unei potenţiale facturi de 1,5 miliarde pentru acoperirea ratelor anuităţilor garantate.
The Equitable is left facing a possible bill of £1.5 billion to cover the guaranteed annuity rates.
Aceasta nu deţine atâţia bani de pierdut."
It does not have that kind of money to spare."
Examinând problema GAR într-o notă mai informală, Domnul CAZALET concluziona: " Gândiţi-vă la Equitable ca la o cutie de Smarties.
Wrapping up the GAR issue on a more informal note, Mr. CAZALET concluded: " Think of the Equitable as a box of Smarties.
Profesorul a promis unui grup de elevi câte patru pentru fiecare.
The teacher promises a group of children four each.
Dar tubul este mai scurt decât credea profesorul şi, cu ocazia împărţirii dulciurilor, poate da doar trei bomboane fiecărui elev.
But the tube is smaller than the teacher thought and, when the sweets are shared between the whole class, there are only enough for three each.
Grupul dezamăgit cere respectarea promisiunii.
The disappointed group demands the promise be kept.
Singurul mod de a obţine bomboane în plus ar fi de a le lua de la colegii de clasă.
The only way to get the extra Smarties is by grabbing them from their classmates.
După o luptă, nu rămâne decât ciocolată topită şi glazură spartă."
After a scrap, nothing remains but mushy chocolate and broken icing."
3b) Detalierea termenilor Compromisului
3b) The Compromise terms in detail
În practică, termenii compromisului însemnau următoarele:
In practice, the compromise terms meant that:
- 70.000 de asiguraţi individuali GAR urmau să primească o majorare de 17,5% a valorii poliţelor , în schimbul renunţării drepturilor la rata anuităţii garantate
- 70.000 GAR individual policyholders would get an increase of 17,5% in their policy value , in exchange for giving up their rights to a guaranteed annuity rate
- 415.000 de asiguraţi individuali non-GAR urmau să primească o majorare de 2,5% a valorii poliţelor , în schimbul renunţării la dreptul de a iniţia acţiuni în justiţie împotriva Equitable Life pentru vânzare neconformă.
- 415.000 non-GAR individual policyholders would get an increase of 2,5% in their policy value , in exchange for giving up their right to sue Equitable Life for mis-selling.
În WE29 Profesorul David BLAKE susţinea că " documentaţia propusă a planului de compromis din decembrie 2001 (şi conturile interimare 2001) indicau asiguraţilor că fondul generator de profit va avea un viitor nesigur doar dacă asiguraţii nu votau în favoarea propunerii planului de compromis care înlătura problema cu anuităţile garantate (GAR).
In WE29 Professor David BLAKE claimed that " the compromise scheme proposal documentation of December 2001 (and the 2001 interim accounts) indicated to policyholders that the with-profits fund would face an uncertain future only if policyholders failed to vote for the compromise scheme proposal that removed the problem with guaranteed annuities (GARs).
Aceste documente nu menţionează faptul că, şi în situaţia aprobării CSP, fondul generator de profit va fi închis datorită insolvabilităţii tehnice."
These documents gave no indication that, even if the CSP was approved, the with-profits fund would be close to technical insolvency."
Acesta mai adăuga ca o recomandare de politică: " în viitor, investitorilor ar trebui să li se permită doar participarea la acelaşi fond comun de investiţii în cazul primirii aceluiaşi profit aşteptat (sau ex ante)."
He added as a policy recommendation: " in future, investors should only be permitted to participate in the same pooled investment fund if they all get the same expected (or ex ante) return."
Referindu-se la conţinutul propunerii Planului de Compromis, WE29 raporta faptul că consiliul EL argumentase că "soluţia propusă se fundamenta pe patru principii.
Referring to the content of the Compromise Scheme proposition, WE29 reported that the EL board had argued that "four principles underpinned its proposed solution.
Trebuie să le fie clară tuturor grupurilor de asiguraţi cu poliţe generatoare de profit, facil de înţeles şi de pus în aplicare, precum şi să fie acceptabilă pentru Curtea de Justiţie."
It must be fair to all with-profits policyholder groups, easily understandable and implementable, as well as acceptable to the High Court."
Consiliul susţinea că Planul îndeplinea aceste principii cu privire la asiguraţii GAR deoarece implica "o compensaţie la valoarea de piaţă acordată asiguraţilor GAR în baza unei „estimări realiste” a valorii drepturilor legale la care s-a renunţat..., repartizează compensaţia între diverşi asiguraţi GAR în conformitate cu drepturile acestora; reduce acea compensaţie cu valoarea oricăror posibile pretenţii de compensare la care s-a renunţat de către asiguraţii non-GAR; compensaţia îmbracă forma unei majorări proporţionale a valorii poliţelor asiguraţilor GAR în forma garantată şi negarantată."
The Board claimed that the Scheme satisfied these principles in respect of GAR policyholders since it involved "fair value compensation to GAR policyholders based on a ‘realistic estimate’ of the value of their legal rights given up ..., it apportions the compensation to different GAR policyholders in accordance with their rights; it reduces that compensation by the value of any possible claim for compensation given up by the non-GAR policyholders; the compensation takes the form of a proportionate increase in GAR policyholders’ policy values in both guaranteed and non-guaranteed form."
a se vedea WE29, anexa A.17-18
see WE29, annex A.17-18.
În cazul neaprobării Planului de Compromis cu ocazia votului asiguraţilor, consiliul EL trebuia să ia în calcul următoarele opţiuni
In the event that the Compromise Scheme were not approved at the policyholders' vote, the EL had board considered the following options
a se vedea WE29, anexa A.24-25 :
see WE29, annex A.24-25. :
Menţinerea situaţiei actuale, alocând obligaţiilor GAR instrumente de asigurare
Maintain the current position, matching GAR liabilities with hedging instruments
Încheierea de contracte bilaterale cu asiguraţii
Entering bilateral agreements with policyholders
Solicitarea în instanţă a unei „reduceri a contractelor” (secţiunea 58 din LSA 1982)
Apply to the court for a ‘reduction of contracts’ (Section 58 of ICA 1982)