natgillin/translations-raw huggingface dataset:
În primul rând, noul obiectiv cuantificat pentru stabilitatea prețurilor, definit ca inflație „de aproape, dar mai puțin de 2%”, care conferă o marjă de siguranță suficientă pentru a asigura protecția împotriva riscurilor deflației și care are în vedere, în același timp, chestiunea privind posibila prezență a unei abateri de măsurare în IAPC și implicațiile diferențelor de inflație în cadrul zonei euro.
First, the new quantified objective for price stability, defined as inflation «below but close to 2%» that provides a sufficient safety margin to guard against the risks of deflation while at the same time addressing the issue of the possible presence of a measurement bias in the HICP and the implications of inflation differentials within the euro area.
Al doilea punct este legat de alocarea clară a unor termene diferite celor doi piloni anteriori și de tratarea cu prioritate în cadrul comunicării noastre a analizei economice care este foarte relevantă pentru orizontul operațional al politicii.
The second point is related to the clear assignment of different time frames to the previous two pillars and to deal first in our communication with the economic analysis that is very relevant for the operational horizon of policy.
Al treilea aspect se referă la analiza monetară ca fiind foarte relevantă pentru tendințele inflației pe termen mediu și lung, menționând mai ales faptul că „analiza monetară servește, în principal, ca mijloc de verificare încrucișată, dintr-o perspectivă pe termen mediu și lung, indicațiile pe termen scurt și mediu decurgând din analiza economică”.
The third aspect points to monetary analysis being very relevant for medium to long-term trends in inflation, specifically mentioning that «monetary analysis mainly serves as a means of cross-checking, from a medium to long-term perspective, the short to medium-term indications coming from economic analysis».
Al patrulea punct rezultă din intenția de a sublinia orizontul pe termen mediu și lung al analizei monetare și ne-a determinat să decidem că „nu vom mai revizui valoarea de referință în fiecare an”.
The fourth item results from the intention to underline the medium to long-term horizon of monetary analysis and led us to decide that we would « no longer conduct a review of the reference value on an annual basis».
În cele din urmă, ultimul punct se referă la conceptul conform căruia „analiza monetară va ține seama de evoluția unei game largi de indicatori monetari, inclusiv M3, componentele sale și contrapartidele, în special creditul”.
Finally, the last point relates to the concept that « monetary analysis will take into account developments in a wide range of monetary indicators including M3, its components and counterparts, notably credit».
Dacă se reflectează cu atenție asupra lor, aceste câteva puncte pun într-o perspectivă corectă rolul diferitelor aspecte ale analizei complete, globale a informațiilor pe care o aplicăm în vederea evaluării riscurilor inflației.
If carefully reflected upon, these several points put into proper perspective the role of the different aspects of the comprehensive, full information analysis that we apply to assessing inflation risks.
Cu toate acestea, amploarea și profunzimea recentei crize financiare necesită o reflecție asupra modului în care este condusă politica la mai multe niveluri, inclusiv zona monetară.
Nevertheless, the scale and depth of the recent financial crisis calls for a reflection on the way policy is conducted at several levels, including the monetary area.
În special, criza a adus în prim plan chestiuni privind factorii financiari, riscul sistemic și stabilitatea financiară.
In particular, the crisis brought to the forefront issues relating to financial factors, systemic risk and financial stability.
Concepția tradițională conform căreia stabilitatea prețurilor pe piața de bunuri și servicii oferă, de asemenea, mediul care asigură stabilitatea financiară a fost infirmată de evenimentele din ultimii câțiva ani, care arată o succesiune de bule speculative cu privire la prețurile activelor care coexistă cu un regim al inflației scăzute.
The traditional thinking that price stability in the market of goods and services also provides the environment that ensures financial stability has been invalidated by the events of the past few years that show a succession of bubbles in asset prices coexisting with a regime of low inflation.
În timp ce este evident că instrumentele de reglementare și de supraveghere prudențială sunt esențiale pentru abordarea aspectelor privind stabilitatea financiară, efectele perturbatoare ale exploziilor și prăbușirilor prețurilor activelor, după cum am văzut în timpul crizei actuale, au reaprins dezbaterea despre luarea în considerare a prețurilor activelor în coordonarea politicii monetare și, de asemenea, despre rolul îndatorării agregate.
While the instruments of regulation and prudential supervision are prominent to deal with financial stability issues, the disruptive effects of asset price booms and crashes, as we have seen in the present crisis, have reignited the debate about the consideration of asset prices in the conduct of monetary policy and also about the role of credit aggregates.
Am întreprins evaluarea strategiei monetare pe care am menționat-o anterior, la cinci ani de la începutul uniunii monetare și se poate întâmpla ca, drept consecință a crizei care a izbucnit în 2007, Consiliul guvernatorilor să decidă în viitor să recurgă la o nouă evaluare a strategiei.
We undertook the evaluation of the monetary strategy that I mentioned before, five years after the beginning of the monetary union and it may happen that in the aftermath of the crisis that started in 2007 the Governing Council decides in the future to proceed to a new assessment of the strategy.
Așa cum stau lucrurile în prezent, nu văd nicio nevoie imediată de a face vreo schimbare sau clarificare privind strategia noastră monetară.
As it stands now I see no immediate need to make any changes or clarifications regarding our monetary strategy.
Se afirmă adesea că, din cauza modificărilor structurale din economia mondială, infla ț ia a trecut de la infla ț ie a pre ț urilor de consum la infla ț ie a pre ț urilor activelor.
It is often asserted that due to structural changes in the world economy inflation has shifted from inflation in consumer prices to inflation in asset prices.
Care este punctul dumneavoastră de vedere privind această afirma ț ie ș i ce consecin ț e observa ț i pentru politica monetară?
What is your view on this assertion and which consequences for the monetary policy do you see?
În ultimele două decenii, inflația prețurilor de consum a fost controlată cu succes în statele puternic industrializate.
Over the past two decades consumer price inflation has been successfully contained in the major industrialised economies.
Inflația scăzută și stabilă nu reprezintă un fenomen „natural”, dar constituie în mare măsură o mărturie a angajamentului băncilor centrale față de obiectivul privind stabilitatea prețurilor, astfel cum este prevăzut în statutele multor bănci centrale din întreaga lume.
Low and stable inflation are not “natural” phenomena but are to a large extent testimony of central banks’ commitment to the objective of price stability, as is laid down in a large number of central bank statutes around the globe.
Băncile centrale independente au contribuit la ancorarea așteptărilor inflaționiste și, prin urmare, la atenuarea propagării perturbărilor generate de relativele salturi ale prețurilor asupra prețurilor de consum și salariilor, în ansamblu.
Independent central banks have helped to anchor inflation expectations and thereby to dampen the propagation of relative price shocks to overall consumer prices and wages.
Creșterea excesivă a ofertei, împreună cu globalizarea și includerea în comerțul mondial a unor producători importanți care vând la prețuri reduse, au contribuit, de asemenea, la sprijinirea perioadei de inflație scăzută.
Positive supply shocks linked with globalization and the inclusion of important low cost producers in world trade also helped to support the period of low inflation.
Totuși, în același timp, observăm mari oscilații la o varietate de prețuri ale mărfurilor și activelor.
At the same time, however, we have been observing large swings in a variety of commodity and asset prices.
Pe de o parte, globalizarea privind bunurile și serviciile și cererea crescândă din partea economiilor emergente au avut un impact vizibil asupra prețurilor petrolului, gazelor și ale altor materii prime.
On one side, globalisation in goods and services and increasing demand by emerging economies have had a discernible impact on the prices of oil, gas and other raw materials.
Pe de altă parte, un sistem financiar din ce în ce mai globalizat și insuficient reglementat, alimentat de lichidități globale ample, a condus la abateri mari cu privire la prețurile activelor, mai perceptibile în timpul recentei crize financiare.
On the other side, an increasingly globalised and under-regulated financial system fuelled by ample global liquidity has led to large asset price misalignments, most noticeable during the recent financial crisis.
Experiența din ultimii doi ani și jumătate a făcut ca mulți observatori să pună sub semnul întrebării rolul politicii monetare în controlarea inflației prețurilor activelor.
The experience over the past two and a half years has led many observers to question the role of monetary policy in containing asset price inflation.
Ar trebui ca o bancă centrală să reacționeze la prețurile activelor în mod direct sau indirect față de posibile viitoare amenințări la adresa stabilității prețurilor?
Should a central bank react to asset prices directly or indirectly with regard to possible future threats to price stability?
Pot băncile centrale să detecteze care dintre exploziile observate ale prețurilor activelor sunt bule speculative?
Can central banks detect which of the observed asset price booms are bubbles?
Acestea sunt întrebări importante și la majoritatea dintre ele nu există încă un răspuns satisfăcător pe deplin.
These are important questions and to most of them a fully satisfying answer is still lacking.
În perioada anterioară crizei, părerea generală despre politica monetară și prețurile activelor a pus sub semnul întrebării abilitatea băncilor centrale de a identifica în timp real abaterile prețurilor activelor și a presupus că asigurarea unei inflații scăzute pe piața de bunuri și servicii ar fi suficientă pentru a evita abateri semnificative ale prețurilor activelor.
The pre-crisis consensus view about monetary policy and asset prices questioned the ability of central banks to identify asset price misalignments in real time and assumed that ensuring low inflation in the market of goods and services would be enough to avoid significant asset price misalignments.
Având în vedere această părere generală, s-a subliniat că o facilitare fermă a condițiilor monetare după spargerea bulei speculative ar fi suficientă pentru a susține activitatea economică reală și pentru a reduce la minimum probabilitatea deflației.
Given this consensus, it was pointed out that a decisive easing of monetary conditions after the bursting of the bubble would be sufficient to sustain real economic activity and to minimise the probability of deflation.
Criza actuală a pus sub semnul întrebării ambele ipoteze și a demonstrat în mod clar că respectivele costuri economice pentru abaterile mari ale prețurilor activelor și corectarea lor ulterioară pot fi devastatoare.
The present crisis challenged both assumptions and has forcefully demonstrated that the economic costs of large asset price misalignments and their subsequent correction can be devastating.
De fapt, bulele speculative privind prețurile activelor care au precedat criza au avut loc într-o perioadă de inflație în general scăzută și, deși băncile centrale nu pot anticipa momentul exact al desfășurării dezechilibrelor financiare, mulți factori de decizie au identificat acumularea acestor dezechilibre drept o sursă de preocupare în perioada anterioară crizei.
In fact, the asset price bubbles that preceded the crisis happened in a period of general low inflation and although central banks may not anticipate the exact timing of the unwinding of financial imbalances, many policy makers did identify the building up of such imbalances as a source of concern in the run up to the crisis.
Acest lucru justifică faptul că o bancă centrală ar trebui să monitorizeze în mod activ evoluția prețurilor activelor și a fluxurilor de credite, precum și riscurile conexe pe care aceasta le presupune pentru stabilitatea prețurilor pe termen mediu.
This justifies that a central bank should actively monitor developments in asset prices and credit flows and the associated risks that they entail for price stability in the medium term.
În sens trivial, toate băncile centrale iau în considerare indicațiile privind prețurile activelor în planificarea politicii monetare.
In a trivial sense all central banks consider the indications of asset prices in thinking about monetary policy.
De exemplu, efectele asupra veniturilor rezultate din aprecierile activelor vor trebui întotdeauna să fie luate în considerare, întrucât influențează cererea globală, exercitând presiune asupra inflației.
For instance, the wealth effects stemming from asset appreciations will always have to be considered as they influence global demand, putting pressure on inflation.
În afară de acest rol, mai există câteva argumente împotriva unei integrări mai profunde a prețurilor activelor în obiectivele politicii monetare, dar aceste argumente au, de asemenea, contraargumente întemeiate.
Beyond this role, there are several arguments against a tighter integration of asset prices in monetary policy objectives but those arguments also have good rebuttals.
Un punct asupra căruia există un acord general este acela că nicio țintă precisă privind prețurile activelor nu ar putea vreodată să fie definită ca un scop concret pentru politica monetară.
A point of general agreement is that no precise targets concerning asset prices could ever be defined as a concrete goal for monetary policy.
Pe de altă parte, totuși, politica monetară nu este o știință exactă, iar economiștii și bancherii din cadrul băncilor centrale nu ar trebui să facă greșeala pe care au făcut-o anumiți teoreticieni stigmatizați de Keynes ca persoane care „preferă să se înșele complet decât să aibă oarecum dreptate”.
On the other hand, though, monetary policy is not an exact science and economists and central bankers should not fall into the mistake of certain theoreticians stigmatized by Keynes as people who «prefer to be rigorously wrong rather than approximately right».
În definitiv, tulburările pieței financiare pot crea episoade de prețuri instabile, în oricare dintre direcții, iar băncile centrale nu ar trebui să își asume poziția asimetrică conform căreia acționează numai pentru a evita consecințele prăbușirilor pe piețele financiare și nu iau nicio măsură atunci când creșterile bruște ale prețurilor sau bulele speculative sunt în curs de desfășurare.
After all, financial market disruptions can create episodes of unstable prices, in either direction, and central banks should not assume the asymmetric position that they only act to avoid the consequences of crashes in financial markets and do nothing when price booms or bubbles are developing.
Cu precauția suplimentară că utilizarea politicii monetare pentru a contribui la controlul bulelor speculative incipiente nu ar trebui să ajungă până la punctul de a crea recesiuni care nu sunt necesare, atitudinea „înclinării împotriva vântului” ar putea fi luată în considerare în anumite momente, în special după experiența crizei actuale.
With the additional caution that using monetary policy to help contain incipient bubbles should not go to the point of creating unnecessary recessions, the attitude of «leaning against the wind» may have to be considered in certain moments, especially after the experience of the present crisis.
Cu toate acestea, nu ar trebui să se uite că obiectivul principal corespunzător al politicii monetare este menținerea stabilității prețurilor în ceea ce privește prețurile de consum pe termen mediu.
Nevertheless, it should not be forgotten that the appropriate primary objective of monetary policy is to maintain price stability in consumer prices over the medium term.
Pe de altă parte, chiar dacă nu ar trebui ignorat un posibil ajutor acordat politicii monetare în anumite episoade, contribuția principală la stabilitatea financiară trebuie să fie asigurată prin alte instrumente decât rata de referință a dobânzii și în contextul unui cadru mai larg de supraveghere macroprudențială.
On the other hand, even if a possible help of monetary policy in certain episodes should not be ignored, the main contribution to financial stability needs to be ensured through instruments other than the policy interest rate and in the context of a broader framework of macro-prudential supervision.
Cum aprecia ț i consecin ț ele cre ș terii pre ț urilor la petrol pentru politica monetară?
How do you assess the consequences of rising oil prices for the monetary policy?
Dintr-o perspectivă a politicii monetare, prețurile în creștere la petrol sunt importante în măsura în care au un efect durabil asupra prețurilor de consum.
From a monetary policy perspective rising oil prices are important to the extent that they have a lasting effect on consumer prices.
Acestea fiind spuse, nu este necesar ca politica monetară să joace un rol activ în cazul în care creșterile prețului la petrol afectează doar temporar prețurile de consum.
That said, monetary policy does not need to play an active role if oil price increases only temporarily affect consumer prices.
În mod specific, transmiterea perturbărilor prețurilor la petrol asupra prețurilor de consum și de producție și eventualele sale efecte asupra așteptărilor inflaționiste necesită o analiză atentă pentru a stabili un răspuns adecvat al politicii monetare.
Specifically, the transmission of oil price shocks to consumer and producer prices and its eventual effects on inflation expectations require careful analysis to gauge an adequate response of monetary policy.
În general, aceste efecte pot fi diferențiate în efecte inițiale și secundare.
Generally, these effects can be distinguished into first and second round effects.
Efectele inițiale pot avea un impact direct asupra prețurilor la energie și, astfel, asupra prețurilor de consum și de producție.
First round effects may have a direct impact on energy prices and thus consumer and producer prices.
În plus, prețurile de consum și de producție pot să fie, de asemenea, afectate în mod indirect, deoarece energia reprezintă un factor semnificativ de producție pentru industria prelucrătoare, generând astfel presiuni crescute cauzate de costuri pentru componentele neenergetice, care pot, în cele din urmă, să influențeze prețurile de consum.
In addition, consumer and producer prices may also be affected indirectly as energy poses a significant input factor in manufacturing thus leading to increased cost pressures on non-energy components, which may eventually be passed on to consumer prices.
Atâta timp cât aceste efecte inițiale rămân limitate, economia se poate ajusta la schimbările relative de preț cu un impact doar temporar asupra inflației prețurilor de consum.
As long as these first round effects remain limited, the economy can adjust to the relative price changes with only a temporary impact on consumer price inflation.
Nu este necesar ca politica monetară să acționeze.
There is no need for monetary policy to take action.
Pe de altă parte, este necesar ca politica monetară să reacționeze dacă efectele inițiale încep să se transpună în efecte secundare asupra inflației prețurilor de consum prin evoluții ale creșterilor salariale și așteptări inflaționiste mai mari, acestea din urmă fiind o variabilă importantă în negocierile salariale.
On the other hand monetary policy needs to react if the first round effects start translating into second-round effects on consumer price inflation through wage growth developments and higher inflation expectations, the latter being an important variable in wage negotiations.
Dacă politica monetară nu reușește să ancoreze așteptările inflaționiste pe termen mediu și lung, ratele mai mari ale inflației vor fi inevitabile.
If monetary policy fails to anchor inflation expectations over the medium to long term, higher inflation rates will be inevitable.
Orientată spre o perspectivă pe termen mediu și lung, politica monetară a Eurosistemului a contribuit în mod hotărâtor la limitarea presiunilor inflaționiste cauzate de creșterile prețurilor la petrol în perioada anterioară anului 2008.
With its orientation towards the medium to longer term, the monetary policy of the Eurosystem decisively contributed to limiting the inflationary pressures caused by oil price increases during the period until 2008.
În același mod, ar trebui să continue să procedeze astfel în timpul viitoarelor perioade de creșteri ale prețurilor la petrol.
Likewise, it should also continue to do so during future periods of oil price increases.
În viitor, trebuie să se acorde multă vigilență pentru a proteja credibilitatea prin reacții împotriva riscurilor la adresa stabilității prețurilor fără să se intre într-o abordare activistă exagerată.
Going forward great vigilance must be applied to safeguarding credibility through reactions against risks to price stability without entering into an overly activist approach.
În acest context, o comunicare clară și consecventă a deciziilor de politică monetară este deosebit de importantă pentru controlarea formării așteptărilor în cadrul sectorului privat.
In this context, a clear and consistent communication of monetary policy decisions is particularly important for controlling the private sector’s expectation formation.
Fără a aduce atingere obiectivului privind stabilitatea pre ț urilor, cum ar trebui BCE, din punctul dumneavoastră de vedere, să î ș i îndeplinească obliga ț iile secundare în temeiul tratatului (pentru a contribui la cre ș terea economică ș i la ocuparea deplină a for ț ei de muncă) ș i ce instrumente ar putea folosi BCE pentru a realiza acest lucru?
Without prejudice to the objective of price stability, how in your view should the ECB fulfil its secondary obligations under the Treaty (to contribute to economic growth and full employment) and what instruments could the ECB use to do so?
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (articolul 127) prevede că obiectivul principal al BCE/Eurosistemului este menținerea stabilității prețurilor.
The Treaty on the Functioning of the EU (Art. 127) stipulates that the primary objective of the ECB/Eurosystem shall be to maintain price stability.
Noțiunea de obligații secundare ale BCE se referă la al doilea pasaj din articolul 127, care menționează că fără a aduce atingere obiectivului privind stabilitatea prețurilor, BCE/Eurosistemul susține politicile economice generale din Uniune cu scopul de a contribui la realizarea obiectivelor Uniunii, definite la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană.
The notion of secondary obligations of the ECB refers to the second passage in Art. 127, which states that without prejudice to the objective of price stability, the ECB/Eurosystem shall support the general economic policies in the Union with a view to contributing to the achievement of the objectives of the Union as laid down in Article 3 of the Treaty on European Union.
În această privință, articolul 3 menționează ca obiective ale Uniunii, printre altele, creșterea economică echilibrată și ocuparea deplină a forței de muncă.
In this respect, Article 3 mentions as objectives of the Union, inter alia, balanced economic growth and full employment.
Semnificația și consecințele operaționale ale acestui obiectiv secundar au fost îndelung discutate.
The meaning and operational consequences of this secondary objective have been much discussed.