natgillin/translations-raw huggingface dataset:
- asiguraţi ulteriori („Late-Joiners” - LJ), şi anume asiguraţii care au cumpărat poliţe EL ulterior datei de 30 septembrie 1998
- Late-Joiners (LJ), i.e. policyholders who bought EL policies after 30 September 1998
Forţele de piaţă are au condus la problema GAR au fost pe larg cercetate şi în mod clar identificate: acestea se referă în principal la scăderea rapidă şi neaşteptată a ratelor dobânzii în Regatul Unit la începutul anilor 1990.
The market forces leading to the GAR problem have been extensively researched and clearly identified: they mainly relate to the rapid and unexpected fall in UK interest rates in the early 1990s.
WE29 reaminteşte cum "la sfârşitul anului 1993 şi în 1995, ratele pe piaţa deschisă au scăzut sub GAR şi au rămas inferioare de la acea dată.
WE29 recalls how "in late 1993 and in 1995, open market rates fell below GARS and have remained below ever since.
În plus, prezumţiile legate de speranţa de viaţă utilizate în vederea stabilirii plăţilor pensiilor GAR nu au fost revizuite prin prisma scăderii mortalităţii de la data înfiinţării acestora, majorând în plus costul pensiilor.
In addition, the assumptions concerning life expectancy used to determine the size of the GAR pension payments were not revised in the light of improvements in mortality that had taken place since they had been set, further raising the cost of the pensions.
La acea dată consiliul nu lua aceste costuri în consideraţie cu ocazia acordării primelor anuale şi valoarea poliţelor tuturor asiguraţilor (GAR şi non-GAR) s-a majorat cu aceeaşi rată."
The Board at the time did not take these extra costs into account when it awarded annual bonuses and all members’ policy values (both GAR and non-GAR) increased at the same rate."
În efortul de a corecta această tendinţă defavorabilă a pieţei, " consiliul a corectat costul suplimentar aferent GAR prin intermediul unei „poliţe cu primă finală diferenţiată”, introdusă pentru prima oară în 1993, considerată a se afla în limitele puterii discreţionare deţinute
In an effort to correct this adverse market movement, " the Board corrected for the extra cost of the GARs through a ‘differential final bonus policy’ first introduced in 1993, which it considered was within the discretion it had
Puterea discreţionară susţinută de conducerea EL în baza Art .65 din Actul Constitutiv şi Statutul ELAS .
discretion power claimed by EL management under Art.65 of the Memorandum and Articles of Association of ELAS. .
Intenţia a fost de a declara primele finale are formau valoarea beneficiilor totale aproape egale cotei noţionale deţinute de fiecare asigurat în fondurile generatoare de profit...
The intention was to declare final bonuses that made the value of total benefits broadly equal to each policyholder’s notional share of the with-profits fund ...
Acei asiguraţi care au optat să preia opţiunea GAR de la ELAS au primit o primă finală inferioară decât asiguraţii care, în ciuda deţinerii opţiunii GAR, au ales încasarea beneficiilor de pensie în altă formă... dar la o rată de piaţă inferioară aplicabilă la acea dată.
Those policyholders who elected to take the GAR option from ELAS received a lower final bonus than those policyholders who, despite having a GAR option, elected to take their pension benefits in a different form ... but at the lower market rate ruling at the time.
Consiliul a considerat această strategie ca fiind legală; Institutul Actuarilor şi Direcţia Trezoreriei de Asigurări au fost de acord."
The Board thought that this strategy was legal; the Institute of Actuaries and Treasury Insurance Directorate agreed."
Ca urmare a reclamaţiilor asiguraţilor, care menţionau că poliţa de primă diferenţiată făcea ca opţiunea GAR să nu mai aibă valoare, EL a iniţiat o „acţiune de reprezentare” legală la Curtea de Justiţie pentru soluţionarea acestei probleme, care a devenit cunoscută sub denumirea de „litigiul Hyman”, şi care s-a încheiat cu decizia finală a Camerei Lorzilor din 20 iulie 2000 .
As a result of complaints from policyholders, who argued that the differential bonus policy rendered the GAR option valueless, EL initiated a legal ‘representative action’ in the High Court to resolve the issue, which became known as the 'Hyman litigation', ending with the final House of Lords ruling of 20 July 2000 .
"Cazul s-a încheiat la Camera Lorzilor , care a decis că ELAS nu putea aplica o poliţă cu prime diferenţiate nici unei clase de asiguraţi, fie aceştia GAR sau non-GAR.
"The case ended up in the House of Lords, which ruled that ELAS could not apply a differential bonus policy to any class of policyholder, whether GAR or non-GAR.
Asiguraţilor GAR care îşi exercitaseră opţiunea GAR în perioada dintre ianuarie 1994 şi 20 iulie 2000 trebuia să li se acorde aceeaşi primă finală ca şi asiguraţilor GAR care nu îşi exercitaseră opţiunea GAR, iar ulterior GAR trebuia aplicată valorii revizuite finale a poliţei.
Those GAR policyholders who had exercised their GAR option between January 1994 and 20 July 2000 had to be given the same final bonus as the GAR policyholders who had not taken the GAR option and then the GAR had to be applied to the revised terminal policy value.
În mod crucial, Camera Lorzilor a mai decis ca cheltuielile legate de respectarea obligaţiilor GAR să nu poată fi suportate de nici o clasă de asiguraţi GAR."
Crucially the House of Lords also ruled that the cost of meeting the GAR liabilities could not be ‘ring fenced’ within the class of GAR policyholders."
În urma acestei decizii, costul total EL a fost estimat la 25% din valoarea poliţelor GAR, sau 1,5 miliarde £
Following this ruling, the total cost to EL was estimated to be 25% of GAR policy values, or £1.5 billion
Această sumă includea 200 mii £ pentru acoperirea plăţilor inferioare de pensie GAR între ianuarie 1994 şi 20 iulie 2000 şi 1,3 miliarde £ pentru corectarea viitoarelor pierderi .
this sum comprising £200m to cover the lower GAR pension payouts between January 1994 and 20 July 2000 and £1.3bn for correcting future shortfalls. .
Această sumă trebuia asigurată din unicul fond generator de profit care investise în prime GAR şi non-GAR. "
This sum had to be taken from the single with-profits fund that invested both GAR and non-GAR premiums. "
La 20 iulie 2000 25% din fondul generator de profit reprezenta pretenţiile asiguraţilor GAR şi 75% din pretenţiilor asiguraţilor non-GAR.
On 20 July 2000 25% of the with-profits fund represented GAR policyholders’ claims and 75% non-GAR policyholders’ claims.
Astfel, decizia Camerei Lorzilor a însemnat necesitatea punerii în aplicare unui „transfer economic” al pretenţiilor de 1,1 miliarde £ (75% din 1,5 miliarde £) de la asiguraţii non-GAR către asiguraţii GAR."(WE29)
So the House of Lords ruling meant that an ‘economic transfer’ of claims of £1.1 bn (75% of £1.5bn) from non-GAR to GAR policyholders had to be implemented."(WE29)
WE-CONF2 sublinia cum "problema GAR se datora faptului că, istoric, societatea operase o politică de majorare a primelor şi nu de constituire a unei rezerve.
WE-CONF2 underlined how "the GAR problem was compounded by the fact that historically the Society had operated a policy of maximizing bonuses and not building up a reserve.
Argumentul societăţii a fost că, din punct de vedere comercial, era necesară doar o rezervă în valoare de 50 mii £, în baza faptului că ... doar un procent neînsemnat de asiguraţi GAR îşi exercitau opţiunea GAR.
The Society's argument was that commercially a reserve of only £50m was required, based on the fact that... only a trivial percentage of GAR policyholders exercised their GAR option.
Expunerea teoretică fusese calculată la 170 mii £."
The theoretical exposure was calculated at £170m."
a se vedea de asemenea alin.
see also para.4.15.3 of the Baird Report (WE17).
4.15.3 din Raportul Baird (WE17) De asemenea a menţionat cum conturile statutare ale EL pentru 1998 şi 1999 includeau " provizioane de 200 mii £ pentru „orice obligaţii suplimentare care ar putea surveni de la clienţi care optau să îşi exercite opţiunile GAR în baza poliţelor deţinute”.
It also reminded that EL's statutory accounts for 1998 and 1999 included " provisions of £200m for 'any additional liabilities which may arise through clients choosing to exercise GAR options under their policies'.
Este important de avut în vedere faptul că aceste rezerve nu erau constituite pentru un eşec în litigiul Hyman, ci pentru obligaţiile survenite chiar şi în cazul câştigării litigiului de către societate."
It is important to bear in mind that these reserves were not made against failure in the Hyman litigation, they were against liabilities expected even if the Society was wholly successful in that litigation."
Se pare că EL nu a reacţionat la schimbările pieţei, neasigurând nici un fel de protecţie consecventă sau acoperire împotriva riscului exercitării opţiunii GAR sau a pierderii litigiului Hyman.
It appears that EL failed to react to market developments by not providing any consistent hedging or cover against the risk of GAR optioned being taken or against defeat in the Hyman litigation.
În anul 1999 EL a contractat o reasigurare financiară de peste 700 milioane £ pentru acoperirea plăţilor imediate impuse de exercitarea opţiunilor GAR, "dar această reasigurare nu a fost niciodată destinată aplicării.
In 1999 EL took out a financial reinsurance over £700 million to cover immediate payments required on the exercise of GAR options, "but this reinsurance was never intended to be claimed on.
Prin termenii săi, reasigurarea putea fi aplicată exclusiv în cazul în care politica de prime a societăţii rămânea nemodificată.
By its terms the reinsurance could only respond if the Society's bonus policy remained unchanged.
Odată ce poliţa de primă diferenţiată (DBP) ar fi fost declarată nelegală, poliţa ar fi devenit nulă.
Once the differential bonus policy (DBP) was ruled to be unlawful, the policy would be void.
Cu alte cuvinte, reasigurarea nu se referea la aspectul costului societăţii aferent furnizării de beneficii pentru asiguraţii GAR în cazul declarării DBP ca nelegală. "
In other words, the reinsurance did not touch the question of the cost to the Society of providing benefits for GAR policyholders in the event the DBP being held unlawful. "
2c) Pretenţii legate de incompetenţa autorităţilor de reglementare privind recunoaşterea riscului GAR
2c) Claims of Regulators' incompetence in failing to recognize the GAR risk
Prezentând o analiză tehnică a problemei GAR, WE58 sublinia cum " între 1997 şi finele anului 1998, long gilt yields s-au redus într-adevăr simţitor, determinând o majorare semnificativă a măsurii în care asiguraţii se aflau „în bani” (iar societăţile de asigurări de viaţă se confruntau cu probleme) cu privire la GAR.
Delivering a technical analysis of the GAR issue, WE58 highlighted how " between 1997 and end 1998, long gilt yields fell very sharply indeed, causing there to be a sharp increase in the extent to which policyholders were "in the money" (and life offices were in trouble) with regard to GARs.
Când , la începutul anilor 1990, problema GAR a ajuns la Equitable , societatea (spre deosebire de majoritatea concurenţilor săi) se pare că a decis să nu constituie rezerve, ci a ales să trateze problema într-o manieră complet diferită...
When, in the early 1990s, the GAR problem began to lap at Equitable's shores, the Society (unlike the generality of its competitors) seemingly decided not to make reserves, but chose to deal with the problem in an entirely different way ...
Conduita Equitable se pare că a reprezentat rezultatul filosofiei sale de a nu deţine capital semnificativ în exces.
Equitable's conduct would appear to have been the result of its philosophy of not holding substantial excess capital.
Destul de simplu, societatea a ştiut că nu îşi permite să onoreze promisiunile de anuităţi garantate şi, în consecinţă, a încercat să construiască regimul său de rată a primei astfel încât garanţiile să fie lipsite de valoare."
Quite simply, the Society knew it could not afford to honour its guaranteed annuity promises and, accordingly, sought to construct its bonus rate regime so that the guarantees would be worthless."
Astfel cum se raporta în WE58, EL a conceput o posibilă soluţie pentru suportarea de către asiguraţi a costului furnizării GAR, scăzând în mod implicit acest cost din prima finală (discreţionară): " ar părea posibil, în funcţie de circumstanţele particulare legate de contract, ca orice primă finală adăugată la scadenţă să fie într-un fel inferioară decât cea pentru contractele fără aceste opţiuni sau garanţii, şi ca această primă finală să se aplice în anumite cazuri la ratele curente de anuitate...
As reported in WE58, EL had devised as possible solution to charge policyholders for the cost of providing them a GAR, implicitly deducting it from the (discretionary) final bonus: " it would appear possible, depending on the particular circumstances relating to the contract, that any terminal bonus added at maturity could be somewhat lower than for contracts without such options or guarantees, and that this terminal bonus could in some cases be applied at current annuity rates ...
Nemesis Equitable a îmbrăcat forma unui consultant financiar independent, Dl Bayliss, care, fiind un expert în sectorul anuităţii privind pensiile, a fost util pentru răspândirea zvonului că Equitable, în opinia sa, şi-a tratat neloial asiguraţii privind pensiile jonglând cu valorile pensiei la scadenţă şi cu ratele anuităţii astfel încât să priveze asiguraţii de adevărata valoare a opţiunilor de anuitate garantată.
Equitable's Nemesis came in the form of an independent financial adviser, Mr Bayliss, who, being a specialist in the retirement annuity sector, was instrumental in spreading the word that Equitable, in his opinion, had been treating its pension policyholders unfairly by juggling pension maturity values and annuity rates so as to deprive policyholders of the true value of their guaranteed annuity options.
Agitaţia creată de DlBayliss şi de alţii a condus la litigiul pierdut în cele din urmă de societate la Camera Lorzilor.
The agitation of Mr Bayliss and others led to the litigation that eventually saw the Society defeated in the House of Lords.
Astfel, abordarea sofisticată a EL şi considerarea problemei GAR ca fiind relativ neînsemnată şi cu un impact de maximum 50 m ilioane £... a determinat (asiguraţii) să fie deosebit de interesaţi să afle că o "bagatelă de 50 milioane £" reprezenta de fapt un dezastru de 1,5 miliarde £. "
Thus, EL's seemingly sophisticated approach and its dismissal of the GAR issue as being relatively trivial and having an impact of no more than £50 million ... caused (policyholders) to be mightily concerned to learn that a "£50m bagatelle" was, in fact, a £1.5 billion terminal disaster. "
WE58, paginile 7-10
WE58, page 7-10.
Domnul NASSIM a specificat în WE7 numeroase pretinse eşecuri ale autorităţilor de reglementare " de a evalua complet riscurile inerente ale poliţelor Equitable Life şi de a interveni în mod corespunzător :
Mr. NASSIM specified in WE7 several alleged failures of regulators " to fully assess the risks inherent in Equitable Life's policies and to intervene accordingly :
- Începând din anul 1973 autorităţile de reglementare nu au reacţionat la faptul că ELAS nu a constituit rezerve explicite pentru forma de primă din ce în mai dominantă (prima finală), şi nu au examinat situaţia în modul realist impus de o interpretare adecvată şi rezonabilă a ARA;
- From 1973 onwards the regulators failed to react to ELAS making no explicit reservation for its increasingly dominant bonus form (terminal bonus), and did not examine the position from the realistic aspect required under a proper or reasonable interpretation of PRE;
- În ciuda comentariului actuarului informat, autorităţile de reglementare nu au investigat paradigma de actuariat şi de asigurare „Poliţe Generatoare de Profit, Fără Mistere (WPWM)”.
- Despite contemporary informed actuarial comment the regulators failed to scrutinise the “With Profits Without Mystery (WPWM)” actuarial and insurance paradigm.
Dacă ar fi făcut-o, în mod necesar ar fi descoperit că reprezenta în esenţă o raţionalizare pentru alocarea activelor, şi derularea unui fond generator de profit în baza unei diferenţe intermitent negative de solvabilitate tehnică.
Had they done so, they would necessarily have discovered that it was in essence a rationalisation for dispersal of its assets, and running a with-profits fund on an intermittently negative technical solvency gap.
În baza paradigmei WPWM nu exista nici o asigurare prudentă echitabilă, sau o perspectivă reală de îndeplinire a aşteptărilor rezonabile ale asiguraţilor;
Under the WPWM paradigm there was no prudently equitable assurance, or real prospect of fulfilling policyholders’ reasonable expectations;
- Începând din anul 1987 autorităţile de reglementare au permis unui fond generator de profit să opereze în baza unei diferenţe preponderent negative de solvabilitate tehnică care a marcat răspunderea faţă de asiguraţii existenţi şi potenţiali, şi nu un profit;
- From 1987 onwards the regulators allowed a with-profits fund to operate on a mostly negative technical solvency gap which betokened liability for present and future policyholders rather than profit;
- Autorităţile de reglementare în general nu au apreciat efectele conflictelor de interese dintre clienţii privaţi şi societari/instituţionali ai societăţii, şi poziţia GAD privind recomandarea societăţii ca furnizor civil de servicii instituţionale privind planul de pensii".
- The regulators generally failed to appreciate the effects of conflicts of interest between the Society’s private and corporate/institutional clients, and the GAD’s position in recommending the Society as a civil service institutional pension scheme provider".
În depoziţia sa, Domnul SLATER (WE34) susţinea că timp de peste un deceniu, autorităţile de reglementare nu au realizat pe deplin potenţialul pericol al practicii Equitable Life de " votare a primelor cu depăşirea randamentului investiţiilor efectiv înregistrat şi istoricul îndelungat al obligaţiilor aferente acordurilor ."
In his statement, Mr. SLATER (WE34) claimed that over more than a decade, the Regulators failed to fully acknowledge the potential danger of Equitable Life's practice of " voting bonuses in excess of the investment returns actually achieved and the similarly long history of understating liabilities ."
În depoziţia sa verbală, Domnul SEYMOUR (H7) susţinea că neacumulând fonduri pentru acoperirea viitoarelor prime, pe parcursul anilor pieţele financiare s-au comportat bine, iar Equitable Life de fapt şi-a susţinut obligaţiile prin intermediul unei structuri piramidale de vânzare, fără ca autoritatea de reglementare să observe aceasta. "
In his oral testimony, Mr. SEYMOUR (H7) claimed that by not accumulating funds to cover for future bonuses during the years the financial markets performed well, Equitable Life had de facto been supporting its liabilities by functioning like a pyramid selling scheme without the regulator taking notice of it. "
ELAS declara prime pentru a prezenta un nivel superior de performanţă faţă de concurenţi, pentru a atrage noi fonduri destinate acoperirii plăţilor imediate.
ELAS was declaring bonuses to show a higher level of performance than the competition in order to bring in new funds to cover its immediate outgoings.
Nu menţinea fondul de rezervă promis...
It was not maintaining a promised reserve fund ...
Autoritatea de reglementare ar fi putut stabili cu uşurinţă existenţa unei structuri piramidale precum şi absenţa rezervelor şi ar fi putut întreprinde acţiunile de remediere impuse de directivă.
The regulator could easily have determined the existence of a pyramid scheme together with the absence of reserves and taken remedial action as required by the directive.
Aceasta era esenţială, în special deoarece existenţa declarată a unui fond de rezervă reprezenta un punct cheie de vânzare în întreaga Comunitate."
This was essential, particularly as the declared presence of a reserve fund was a key selling point throughout the Community."
WE-CONF23 acuza de asemenea autorităţile britanice de reglementare de neglijenţă privind recunoaşterea şi nereacţionarea la riscul, declarând că " orice investigaţie diligentă ar fi descoperit absenţa provizionului GAR.
WE-CONF23 also accused the UK Regulators of negligence in recognizing and failure to react to the GAR risk, stating that " any diligent investigation would have revealed the absence of a GAR provision.
Faptul că autorităţile de reglementare nu au închis Equitable Life sau nu au aplicat o reorganizare semnificativă a încurajat administratorii să nu ia nici o măsură şi astfel a determinat pierderile în final suferite de posesorii de poliţe în data de 16 iulie 2001 ."
The fact that the regulators did not act to close down Equitable Life or enforce a substantial reconstruction encouraged the directors to do nothing and thus compounded the losses eventually suffered by those who held policies on 16 July 2001 ."
În H5 Domnul BAYLISS declara că "nu exista nici un dubiu că ... în noul regim de reglementare al FSA, declaraţiile nu aveau o formă adecvată pentru explicarea situaţiei exacte sau potenţialelor pasive aferente acelor fonduri...
In H5 Mr. BAYLISS stated that "there was no doubt that ... in the new regulatory regime of the FSA, the returns were not adequate in terms of explaining the true situation or potential liabilities that hid in those funds ...
Acestea au crezut povestea Equitable privind marjele de solvabilitate o perioadă deosebit de îndelungată de timp: atâta timp cât generezi noi vânzări în acest sens, eşti în regulă.
They had been buying Equitable’s story on solvency margins for a very long time: as long as you are generating new sales to cope with it, then you are OK.
Dacă noua activitate este destul de mare, poţi umple golul...
If your new business is big enough, you can backfill the hole ...
Problema era că autorităţile de reglementare au realizat existenţa unei probleme legate de GAR în anul 1998 şi nu au ştiut ce să facă.
The problem was that the regulators realised there was a problem with GARs in 1998 and they did not know what to do about it.
Cu privire la celelalte aspecte legate de intervenţie şi când autorităţile de reglementare au luat cunoştinţă prin intermediul Mediatorului, cu siguranţă în 1997 şi 1998, acestea deveniseră deja o problemă.
As to the other question of intervention and when, the regulators were aware through the Ombudsman, certainly in 1997 and 1998, that this was an issue.
Deţineau documentaţia pusă de noi la dispoziţia presei, în mod sigur în vata anului 1998, dacă nu şi anterior, fiind trimisă de clienţi individuali ...
They had the documentation that we circulated to the press, certainly in the summer of 1998, if they had not had it earlier through individual clients sending it in ...
Cred că au avut aceeaşi problemă: dacă doreau sau nu să intervină."
I think they had the same problem of wanting or not wanting to intervene."
Cu toate acestea, în WE46, asiguratul non-GAR Domnul STONEBANKS a contestat anumite probe ale Domnului BAYLISS, susţinând o divergenţă evidentă de interese între grupurile de asiguraţi GAR şi non-GAR şi afirmând că Domnul BAYLISS a acţionat exclusiv pentru drepturile primului grup, înaintând problema GAR în faţa instanţei şi, prin aceasta, chiar determinând colapsul EL.
However, in WE46, non-GAR policyholder Mr. STONEBANKS challenged some of Mr. BAYLISS' evidence, asserting a clear divergence of interests between GAR and non-GAR policyholder groups and claiming that Mr. BAYLISS had been championing only for the rights of the former group, bringing the GAR issue to court and by doing so eventually leading to EL's downfall.
"Aceasta era o societate mutuală echitabilă, înfiinţată în beneficiul tuturor membrilor, şi m-am îngrozit că Bayliss va cere mai mult...
"This was a mutual, equitable Society set up for the benefit of all members, so I was appalled that Bayliss should be demanding more for some ...