natgillin/translations-raw huggingface dataset:
În H7, Domnul SEYMOUR susţinea că „Articolul 23 din cea de-a treia directivă privind asigurarea de viaţă impune ca autoritatea de reglementare să supravegheze şi că cunoască în detaliu ceea ce se întâmpla cu privire la o societate de asigurare cu sediul central în jurisdicţia sa – subliniez atât «în jurisdicţia sa» cât şi activitatea derulată «în exteriorul» teritoriului său.
In H7, Mr. SEYMOUR claimed that "Article 23 of the Third Life Directive requires that the regulator had to supervise and know thoroughly what was happening to an assurance business whose head office was in his territory – I stress both 'in' his territory as well as the business carried out 'outside' that territory.
De asemenea afirmă că autoritatea de reglementare trebuia să «remedieze orice neregularităţi care prejudiciau interesele persoanelor asigurate”.
It also states that the supervisor had to “remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons”.
Un deceniu mai târziu ni se spune că reglementarea era doar «uşoară», ce o fi însemnând acest lucru.
A decade later we are told that the regulation was only 'light touch', whatever that means.
În opinia mea, ori reglementezi, ori nu reglementezi, nu există jumătăţi de măsură.”
In my opinion you either regulate or you don't regulate, there is no half-way house."
În WE7, Domnul NASSIM susţinea că „ autorităţile de reglementare au alocat prea mult timp dezbaterii circumstanţelor în care îşi puteau exercita puterile discreţionare şi de fapt nu le-au utilizat niciodată, atunci când situaţia globală le-o impunea.
In WE7 Mr. NASSIM claimed that " the regulators spent over-much time debating the circumstances under which they might use their discretionary powers and in the event never used them when the overall situation required them to do so.
Prin urmare, acestea nu au recunoscut şi nu au reacţionat în cadrul nici uneia dintre etapele succesive importante ale progresării acelei poziţii.”
As a result they did not recognise or react to any of the important successive stages in the development of that position."
În H8 Domnul BAIN susţinea că „ lipsa supravegherii i-a permis societăţii Equitable Life să considere că poate face ce vrea, deoarece funcţiona într-o zonă liberă de reglementare.”
In H8 Mr. BAIN claimed that " lack of supervision allowed Equitable Life to believe it could do whatever it liked, because it was operating in a regulation-free zone."
Referindu-se la cultura de comunicare a Equitable Life, care ar fi trebuit să permită unei autorităţi de reglementare atente să identifice în cele din urmă potenţialele puncte slabe din punct de vedere financiar, un memorandum furnizat Comisiei de trezorerie a Camerei Comunelor în luna ianuarie 2001
Referring to Equitable Life's communication culture, which should have allowed an attentive Regulator to eventually spot its potential financial weaknesses, a memorandum supplied to the House of Commons Treasury Committee in January 2001
A se vedea WE58 pentru detalii suplimentare. sublinia cum „ Din punct de vedere istoric, Equitable nu s-a ruşinat să îşi dezvăluie relativ slaba acoperire a solvabilităţii ci, dimpotrivă, a promovat-o ca pe un rezultat dorit al ceea ce considera o abordare adecvată de returnare către asiguraţi a unui procent cât mai ridicat posibil din câştigurile aferente primelor acestora.
see WE58 for more details. highlighted how " Equitable historically did not shy away from revealing its relatively thin solvency cover but, instead, promoted it as the desirable outcome of what it viewed as its virtuous approach to returning to policyholders as high as possible a proportion of the returns earned on their premiums.
Datorită largii mediatizări a acestui fapt, considerăm că numeroase persoane care au devenit asiguraţi în ultimele două decenii ... ar fi trebuit să cunoască filosofia EL privind necumularea şi menţinerea unei solvabilităţi semnificative în exces.
Given the wide reporting of this in the media, we think it likely that many persons who became policyholders during the past two decades ... would have been aware of EL's philosophy on not accruing and maintaining substantial excess solvency.
În legătură cu acoperirea de solvabilitate relativ redusă a EL, aceasta era întotdeauna mai expusă decât majoritatea altor societăţi de asigurare de viaţă la situaţiile financiare defavorabile, fie sub forma de veşti proaste privind activele în cazul unor condiţii precare ale pieţei de investiţii, fie din punct de vedere al pasivelor, în cazul unei inflaţii neplanificate a pasivelor ca urmare a unor aspecte cum ar fi intervenţia de reglementare”.
The point about EL's relatively thin solvency cover is that it always was going to be more exposed than most other life offices to financial adversity, whether in the form of bad news on the asset side in the event of poor investment market conditions, or on the liability side in the event of unplanned liability inflation brought on by issues such as regulatory intervention".
Fostul reprezentant de vânzări Equitable Life, Domnul LLOYD (H5) a simţit că şi echipa de vânzări a societăţii Equitable era „ dezamăgită de consiliul Equitable Life ...
The former Equitable Life sales representative Mr. LLOYD (H5) felt that even the Equitable's sales force were all " let down by the board of Equitable Life ...
Avea obligaţia de a le comunica asiguraţilor şi personalului de vânzări riscurile asociate suplimentării sumelor fondurilor existente generatoare de profit, iar aceste riscuri ar fi trebuit cunoscute din anul 1998, şi chiar anterior ...
It had the duty to tell the policyholders and the sales staff about the risks associated with adding further sums to the existing with-profits fund, and those risks should have been known by 1998, and possibly sooner ...
De asemenea am sentimentul că am fost dezamăgiţi de către autorităţile de reglementare; nici o persoană din societate, cu excepţia membrilor consiliului, nu a avut acces la toate informaţiile disponibile, dar cu siguranţă autorităţile de reglementare au avut acces la acestea.”
I also feel we were failed by the regulators; no-one in the company outside the board had access to all of the information available, but the regulators most certainly should have had this."
Răspunzând acestor afirmaţii, reprezentantul FSA, Domnul STRACHAN
Replying to these allegations, the FSA representative Mr. STRACHAN
Administrator al diviziei grupuri majore persoane fizice din cadrul FSA.
Director of the Major Retail Groups Division at the FSA.
(H4) considera că plângerile „reflectă o neînţelegere a ceea ce autorităţile de reglementare puteau sau ar fi trebuit să realizeze într-un caz cum ar fi Equitable Life.”
(H4) considered the complaints "reflect a misunderstanding of what the regulators could or should have achieved in a case such as Equitable Life."
De asemenea acesta a reamintit faptul că „ supravegherea bazată pe risc derulată de FSA acceptă că un sistem de reglementare nici nu poate şi nici nu ar trebui să încerce evitarea tuturor eşecurilor...
He equally recalled that FSA's " risk based supervision accepts that a regulatory system neither can nor should aim at avoiding all failures ...
Nu încercăm să operăm un regim în care nu se produc eşecuri ale societăţilor, deoarece recunoaştem că un asemenea regim nu este nici de dorit şi nici posibil de realizat într-o economie liberă de piaţă.
We are not seeking to operate a regime in which firm failures do not occur, since we recognise that such a regime is neither desirable nor possible to achieve in a free market economy.
Acest principiu cheie caracterizează abordarea actuală şi anterioară a abordării reglementării asigurărilor din Regatul Unit.”
This key principle characterises both the UK 's current and former approach to insurance regulation."
Această poziţie a fost susţinută de reprezentantul Trezoreriei britanice, Domnul MAXWELL
This position was echoed by the UK Treasury representative Mr. MAXWELL
Administrator pentru politica serviciilor financiare în cadrul HMT.
Director for Financial Services Policy at HMT.
(H4) care a declarat că „ reglementarea nu a fost statică.
(H4) who stated that " regulation was not static.
A existat o evoluţie la nivelul politicii legislative şi de reglementare deoarece piaţa a evoluat, dar regimul nu a încercat şi nici nu încearcă să evite toate eşecurile sau problemele societăţilor reglementate.
There was evolution at both the legislative and regulatory policy level as the market evolved, but the regime did not, and still does not, seek to prevent all failures of or problems with regulated firms ...
Când, în anul 1998, a devenit clar că Equitable Life nu a constituit provizioane explicite pentru garanţiile de anuitate cu ocazia stabilirii rezervelor, Trezoreria a acţionat rapid şi ferm.”
When it became clear in 1998 that Equitable Life had made no explicit provision for annuity guarantees when setting its reserves, the Treasury reacted swiftly and firmly."
O notă similară a fost depusă de Domnul McELWEE (H3) când a afirmat că, din punct de vedere tehnic, „ eşecul pieţei nu este inconsecvent cu un regim de supraveghere adecvat” şi de Domnul BJERRE-NIELSEN (H7) care afirma „ Nu cred că noi, ca autorităţi de reglementare sau de supraveghere, putem să garantăm că nu se vor produce niciodată nici un fel de crize, colapsuri, eşecuri sau reclamaţii. ”
A similar note had been struck by Mr. McELWEE (H3) when stating that from a technical point of view " market failure is not inconsistent with a good supervisory regime" and by Mr. BJERRE-NIELSEN (H7) saying " I do not think that we as regulators or supervisors are able to guarantee that there will never be any kind of crisis, collapse, failures or complaints. "
Reprezentantul Comisiei, Domnul TERTÁK (H1), director pentru servicii financiare, a refuzat să comenteze orice aprecieri legate de eficienţa sau posibilele neajunsuri ale autorităţilor britanice de reglementare, actuale sau anterioare, subliniind în schimb rolul acestora în supravegherea punerii în aplicare naţionale a Directivelor UE relevante.
The Commission representative Mr. TERTÁK (H1), director for financial services, declined to comment on any appreciation of the effectiveness or possible shortcomings of former or current UK financial regulators, highlighting instead its role in the supervision of national implementations of the relevant EU Directives.
Cu toate acestea, astfel cum a subliniat reprezentantul Comisiei, Domnul BEVERLY în H7 şi cum a repetat Comisarul McCREEVY în H8, Comisia „ nu putea – şi nu deţinea mijloacele pentru – a avea rolul de autoritate de reglementare a autorităţilor de reglementare”.
However, as emphasised by Commission representative Mr. BEVERLY in H7 and repeated by Commissioner McCREEVY in H8, the Commission " could not - and had no means to - be the regulator of regulators".
Declinând invitaţia comisiei de a se prezenta la una dintre audieri, fostul preşedinte executiv (şi actuar desemnat) al Equitable Life, Christopher HEADDON, în WE45 şi-a exprimat „îngrijorările privind obiectivitatea membrilor comisiei şi a modului de verificare a probelor (sau, mai exact, a neverificării).
Declining the committee's invitation to appear at one of the hearings, the former Equitable Life Chief Executive (and Appointed Actuary) Christopher HEADDON in WE45 aired his "concerns about the objectivity of the committee members and the way in which evidence is tested (or, more accurately, not tested).
Se pare că există o prezumţie a unui eşec uriaş al conducerii Equitable Life în cei 20 de ani anteriori închiderii acesteia privind noile activităţi în decembrie 2000 ...
It appears that there is a presumption of huge failing in the management of Equitable Life in the 20 years or so prior to its closure to new business in December 2000 ...
Comentatorii nu recunosc influenţa pieţei rezistente asupra participaţiilor în perioada 2000-2003, care a observat reducerea semnificativă a rezultatelor poliţelor tuturor societăţilor de asigurări de viaţă.
Commentators fail to recognise the influence of the long bear market in equities in 2000-2003, which saw the policy results for all life offices reduce significantly.
Prezumţia aparentă a membrilor comisiei privind un eşec uriaş pare că suferă de acelaşi eşec uriaş.
The committee members’ apparent presumption of huge failing, as described above, would seem to suffer from the same failure.
Asiguraţii nu pot distinge cu uşurinţă o reducere a valorii poliţei cauzate de evenimentele particulare ale societăţii de reducerea generală care a afectat întregul sector.
Policyholders cannot easily distinguish between a reduction in policy values caused by the particular events at the Society and the general reduction which affected the whole industry.
Majoritatea par să reclame reducerea aşteptărilor şi nu o pierdere efectivă referitoare la piaţă.
Many of them appear to be complaining of reduced expectations rather than any actual loss relative to the market.
Cu toate acestea, asiguraţilor cu poliţe generatoare de profit din întregul sector li s-au redus semnificativ aşteptările datorită condiţiilor de investiţie.”
However, with-profits policyholders across the industry have had their expectations sharply reduced due to investment conditions."
În concluzia sa, a concluzionat că era „de înţeles pe deplin faptul că un asigurat individual nu este capabil să distingă între aceste două aspecte” dar susţinea că raportul Lordului Penrose era „esenţial imperfect deoarece acesta nu a prezentat nici o asemenea încercare, în ciuda referirii explicite la comparaţiile de piaţă în termenii săi de referinţă.”
In his conclusion, he conceded that it was "entirely understandable that an individual policyholder should not be able to disentangle those two things" but claimed that Lord Penrose's report was "deeply flawed because he made no attempt to do so either, despite having an explicit reference to market comparisons in his terms of reference."
1a) Acţiuni privind deficienţele operaţionale ale autorităţilor britanice de reglementare
1a) Claims of operational shortcomings by UK regulators
Kern Alexander a citat criza următorului sector financiar britanic anterior cazului Equitable Life: insolvabilitatea Johnson Matthey Bankers (1984), colapsul BCCI (1991), scandalul Lloyd's (1994), colapsul Barings Bank (1995), scandalul ipotecilor garantate cu asigurările de viaţă (1999).
Dr. Kern Alexander cited the following UK financial sector crisis prior to the Equitable Life case: Johnson Matthey Bankers insolvency (1984), BCCI collapse (1991), Lloyd's scandal (1994), Barings Bank collapse (1995), endowment mortgages scandal (1999).
Aceste cazuri sugerează existenţa unei slăbiciuni inerente în sistemul britanic de supraveghere bancară şi de asigurări în anii 1980 şi 1990, care a condus la reforma reglementării, definită în Legea Serviciilor şi Pieţei Financiare (FSMA) din 2000 .
These cases suggest that an inherent weakness existed in the UK banking and insurance supervising system throughout the 1980s and 1990s, prompting the regulatory reform as defined in the Financial Services and Market Act (FSMA) 2000 .
În WE7, domnul Michael NASSIM detalia afirmaţiile de eşec operaţional al autorităţilor britanice de reglementare, declarând că „autorităţile de reglementare nu au intervenit într-un mod eficient, deşi ar fi trebuit să ştie că această supraevaluare a primelor va avea efecte inevitabile.
In WE7, Mr. Michael NASSIM detailed allegations of operational failure by the UK regulators, stating that "the Regulators did not intervene in any effective way, although they should have known that such over-bonusing would have inevitable effects.
Cu alte cuvinte, autoritatea de reglementare, prin inacţiune, i-a permis societăţii să fie pusă într-un mare pericol legat de solvabilitate, atât în termeni imediaţi, cât şi în termeni constructivi.
In other words, the Regulator, by inaction, allowed the Society to be put in grave solvency peril, both in immediate terms and in constructive terms.
Pierderile reclamanţilor s-au datorat în principal conduitei neglijente a conducerii societăţii, care în perioada 1973- 1987 a avut consecinţe critice.
The claimants’ losses flowed primarily from reckless behaviour by the Society’s management which over the period 1973-1987 had critical consequences.
Această conduită a fost de natura celor incluse în aria de acoperire a obligaţiilor şi drepturilor autorităţii de reglementare de monitorizare, avertizare şi impunere a restrângerii.
This behaviour was of a kind which fell squarely within the scope of the Regulator’s duties and powers to monitor, warn and compel retraction.
Autoritatea de reglementare nu a întreprins nici o acţiune sau nici o acţiune eficientă şi a permis stabilirea conduitei de către actuar, în locul obligaţiei statutare.
The Regulator took no action or no effective action and allowed actuarial etiquette to guide its conduct instead of statutory duty.
În consecinţă, autoritatea de reglementare prudenţială a devenit responsabilă în egală măsură pentru pierderile în discuţie.”
As a result the Prudential Regulator became equally responsible for the losses in question."
Domnul NASSIM mai susţinea că „utorităţile de reglementare nu au investigat motivele pentru care societatea şi-a extins în mod inadecvat supra-alocarea prin intermediul unor ajustări neadecvate şi credite subordonate care anticipau viitorul venit din prime şi aveau un efect negativ asupra profiturilor viitoare.
Mr. NASSIM also claimed that "the regulators failed to question why the Society inappropriately extended its chronic over-allocation by using inappropriate adjustments and subordinated loans which anticipated future premium income and impacted adversely upon future profits.
În consecinţă, nu au sistematizat implicaţiile prudenţiale şi ARA.
As a result they failed to digest the prudential and PRE implications.
Autorităţile de reglementare nu au putut identifica acordurile de reasigurare încheiate pentru acoperirea situaţiei Hyman şi nu au verificat declaraţia publică ELAS ’ din februarie 2000, conform căreia pierderea Hyman ar costa membrii cel mult 50 mi lioane £, în timp ce reasigurarea la suma de 800 milioane £ era destinată acoperirii aceleiaşi situaţii.”
The regulators could not detect the reinsurance arrangements made to cover the Hyman position and did not examine ELAS’ public statement in February 2000 that losing Hyman would cost members no more than £50 million, when reinsurance to the tune of £800 million was nominally being sought to cover the same situation."
Acesta concluzionează afirmând „dacă autoritatea de reglementare ar fi insistat în acţiuni cu adevărat prudenţiale în acel moment sau anterior, toate primele finale (şi anume discreţionare) ar fi fost suspendate pe perioadă nedeterminată, până la restabilirea situaţiei financiare a societăţii.
He concludes saying "if the Regulator had insisted on truly prudent action at that time or earlier, all final (i.e. discretionary) bonuses would have been suspended indefinitely until the financial condition of the Society could be fully established.
Astfel, pe scurt, există suficiente dovezi pentru susţinerea eşecului total al reglementării operaţionale pe o perioadă îndelungată de timp, care în etapele finale a fost deliberat, având ca efect stingerea a numeroase pretenţii juste, fără posibilitatea unei recompense.
In sum, therefore, there is sufficient evidence to maintain that operational regulatory failure was total over an extended period, and that in the later stages it was deliberate, such that it had the effect of extinguishing many just claims without opportunity of recompense.
Dacă autorităţile de reglementare ar fi oprit această derulare, o situaţiei potenţial frauduloasă ar fi putut fi avertizată, situaţie pe care au permis-o, permiţând Planul de Compromis ...
Had the regulators halted this progression, an eventually fraudulent position would have been averted, which effectively they condoned by allowing the Compromise Scheme to take place ...
Eşecul operaţional total de acest tip se poate datora numai unei deficienţe globale a atitudinii etice responsabile.
Total operational failure of this ultimate kind can only be due to an overall deficiency in ethically responsible attitude.
Alţii au dorit să susţină că, separat de şi în ciuda deficienţelor operaţionale, eşecul autorităţilor de reglementare trebuie să fi fost de asemenea ilicit.”
Others have wished further to maintain that, over and above organisational and operational deficiencies, regulatory failure must also have been collusive."
Memorandumul WE-CONF6 susţinea că „ este evident că, pe cât mai mult se cunoşteau metodele de asigurare convenţională, cu atât mai puţin putea fi indus în eroare de acţiunile Equitable, şi cu atât mai mult putea deveni suspicios cu privire la ce se întâmpla de fapt cu primele.
The memo WE-CONF6 claimed that " it is inescapable that the more someone knew about conventional assurance methods, the less likely he was to be misled by what Equitable did, and the more likely to be suspicious about what was really happening to the premiums.
Însă autorităţile de reglementare, care ar fi trebuit să reprezinte expertul experţilor, au fost oarbe în faţa întregii chestiuni.”
Yet the regulators, who should have been the most expert of all, turned a blind eye to the whole matter."
În depoziţia sa (H4), domnul Colin SLATER, expert contabil şi expert în contabilitatea judiciară, a subliniat anumite slăbiciuni contabile în operaţiunile Equitable Life, pe care autorităţile de reglementare au putut şi ar fi trebuit să le observe şi la care ar fi trebuit să reacţioneze.
In his testimony (H4) Mr. Colin SLATER, chartered accountant and expert in forensic accounting, highlighted some accounting weaknesses in Equitable Life's operations which the Regulators could and should have noticed and reacted to.
În special, a reamintit cum „în iulie 2000 pierderea cazului Hyman era estimată a costa societatea 1 500 mii £...
In particular, he reminded how "in July 2000 the Hyman case loss was estimated to cost the Society £1,500m ...
Informaţiile ulterioare au dovedit că pierderea cazului GAR nu reprezenta unicul factor care contribuia la declinul societăţii...
Information emerged subsequently has shown that the loss of the GAR case was by no means the only factor contributing to the Society’s downfall ...
De la sfârşitul anilor 1980, Equitable Life încerca să combine beneficiile contractelor generatoare de profit cu transparenţa evaluărilor fondului gestionat, dar fără menţinerea nici unui patrimoniu.
From the late 1980s Equitable Life tried to combine the benefits of with-profits smoothing with the transparency of managed fund valuations, but without maintaining any estate.
„Administratorii unei societăţi de asigurări generatoare de profit declară prime periodice destinate reflectării tendinţei performanţei investiţiilor.
"The directors of a with-profit office declare periodic bonuses intended to reflect the underlying trend of investment performance.
În acest mod aceşti investitori sunt protejaţi într-o anumită măsură împotriva fluctuaţiilor pieţei.
In this way with-profit investors are protected to some extent from market swings.
Numeroase societăţi de asigurări generatoare de profit îşi întăresc această poziţie menţinând un surplus de active, care nu aparţin nimănui.
Many with-profit offices reinforce this by maintaining an ‘estate’ of surplus assets, which belongs to no one.
(WE34, pagina 1) Abordarea Equitable Life era prevăzută în lucrarea «Contracte de asigurare participative fără miste», întocmită de Roy Ranson şi prezentată Institutului Actuarilor la 20 martie 1989.
The Equitable Life approach was set out in the paper ‘With Profits Without Mystery’ prepared by Roy Ranson and presented to the Institute of Actuaries on 20 March 1989.
Conceptul nu a întrunit condiţiile aprobării necalificate.
The concept did not meet with unqualified approval.
Unul dintre comentatori a fost Domnul Clark, ulterior preşedinte al Institutului Actuarilor (2000-2002), care menţiona „autorii şi-au declarat convingerea că activele sunt deţinute de generaţiile actuale de asiguraţi”.
One commentator was Mr. Clark, later President of the Institute of Actuaries (2000-2002) saying ‘the authors state their belief, that the assets are owned by the current generations of policyholders'.