natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Aspectul major al supravegherii prudenţiale în Regatul Unit se referea la resursele financiare ale societăţii.
The major focus of prudential supervision in the UK was on the company's financial resources.
În vederea evaluării naturii adecvate a acestora, autorităţile de reglementare trebuiau să verifice rezervele tehnice ale societăţilor de asigurare, marjele de solvabilitate şi fondurile minime de garantare, având dreptul să obţină informaţii şi documente necesare pentru evaluare.
In order to assess their adequacy, regulators had to verify the assurance companies' technical reserves, solvency margins and minimum guaranteed funds, with powers to obtain information and the production of documents needed for the assessment.
Supravegherea prudenţială se baza pe comunicarea şi monitorizarea declaraţiilor de reglementare depuse de societăţi, destinate probării nu numai a situaţiei solvabile actuale a societăţii, ci şi, prin intermediul testelor de rezilienţă, a sensibilităţii acesteia la viitoare schimbări defavorabile.
The prudential supervision was based on the disclosure and monitoring of the regulatory returns submitted by the companies, designed to show not only the company's current solvency position but also, through the resilience tests, their sensitivity to future adverse changes.
Declaraţiile de reglementare erau, de asemenea, publicate, astfel încât informaţiile legate de situaţia financiară a societăţii de asigurări de viaţă erau disponibile consultanţilor financiari, jurnaliştilor financiari şi concurenţilor.
The regulatory returns were also published, so that information about the financial position of the life office was readily available to financial advisers, financial journalists and competitors.
În baza Legii Societăţilor de Asigurări din 1982 , orice intervenţie oficială a autorităţilor britanice de reglementare trebuia să fie iniţiată de autoritatea de supraveghere prudenţială (DTI, HMT sau FSA, nu şi GAD) ori de câte ori o societate nu îndeplinea criteriile stabilite de management sigur şi prudent sau ori de câte ori se constata încălcarea de către o societate a cerinţelor specifice LSA.
Based on the Insurance Companies Act 1982 , any formal intervention by UK regulators had to issue from the prudential supervisor (DTI, HMT or FSA, not the GAD) whenever a company was not meeting the established criteria of sound and prudent management or when a company was found in breach of specific ICA requirement.
De exemplu, incapacitatea de a menţine marja minimă de solvabilitate putea da naştere unei cereri a autorităţii de supraveghere prudenţială, în baza secţiunii 33 din LSA de a depune un plan financiar pe termen scurt de restabilire a conformităţii societăţii
For instance, failure to maintain the minimum solvency margin could lead to a request from the prudential supervisor under Section 33 of the ICA to submit a short-term financial scheme to bring the company back into compliance
A se vedea ES-2, capitolul 3.2.1. .
see ES-2, Chapter 3.2.1. .
De asemenea, autoritatea de reglementare putea impune o serie de sancţiuni, cum ar fi obligarea societăţii să îşi depună declaraţiile de reglementare la un termen anterior, limitarea venitului maxim global din prime, transferarea activelor societăţii către un administrator judiciar şi, în final, retragerea autorizaţiei de funcţionare a societăţii, în conformitate cu LSA 82, secţiunile 38-44.
The regulator could also impose a number of penalties, such as ordering the company to deliver its regulatory returns early, limiting the maximum aggregate premium income, transferring company assets to a trustee and ultimately the withdrawal of the company's trading authorization, as detailed by ICA 82, Sections 38-44.
Secţiunea 45
Section 45
ICA articolul 82 alineatul (45): „ Puterea reziduală de a impune cerinţe destinate protejării asiguraţilor”. din LSA 82 prevedea compentenţa Secretarului de Stat „de a impune unei societăţi întreprinderea acelor acţiuni considerate de acesta ca fiind adecvate în vederea protejării asiguraţilor şi potenţialilor asiguraţi ai societăţii împotriva riscului incapacităţii societăţii de a-şi îndeplini obligaţiile sau ... de a respecta aşteptările rezonabile ale asiguraţilor şi potenţialilor asiguraţi.”
ICA 82(45): ' Residual power to impose requirements for protection of policyholders" . of ICA 82 provided the Secretary of State power "to require a company to take such action as appears to him to be appropriate for the purpose of protecting policy holders or potential policy holders of the company against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or ... to fulfil the reasonable expectations of policyholders or potential policyholders.”
Cu toate acestea, aplicarea secţiunii 45 era limitată la cazurile în care scopul protejării asiguraţilor nu putea fi asigurat prin exercitarea puterilor prevăzute de secţiunile 38-44 şi pentru prevenirea „ limitării libertăţii societăţii de a dispune de propriile sale active.”
Recourse to Section 45 was however limited to cases when the purpose of policyholder protection was considered not achievable by the exercise of powers under Sections 38-44 and to preclude " restricting the company's freedom to dispose of its assets."
ICA articolul 82 alineatul (45) paragraful (2).
ICA 82(45)(2).
Amendamentele aduse LSA 82, introduse odată cu aplicarea 3LD şi care au intrat în vigoare de la 1 iulie 1994 „ au introdus noi criterii de « management sigur şi prudent », prevăzute într-o nouă Anexă 2C la Lege , şi în completarea motivelor în baza cărora, conform secţiunii 11, Secretarul de Stat putea obliga o societate de asigurare să îşi înceteze noile activităţi, ca urmare a neîndeplinirii sau posibilităţii neîndeplinirii criteriilor de management sigur şi prudent cu privire la societate.”
Amendments to ICA 82 introduced with the implementation of 3LD and taking effect from 1st July 1994 " introduced new criteria for 'sound and prudent management' set out in a new Schedule 2C to the Act, and added to the grounds on which, under section 11, the Secretary of State could direct that an insurance company should cease writing new business, that any of the criteria of sound and prudent management were not being, might not be, or might not have been fulfilled in respect of the company."
A se vedea WE-CONF25, alineatul 4-5.
see WE-CONF25, para.4-5.
Într-o comparaţie internaţională, ES-1 consideră că autorităţile britanice de supraveghere „ au preferat să evite utilizarea puterilor oficiale statutare, ori de câte ori a fost posibil”.
In an international comparison, ES-1 considers that UK supervisors " preferred to avoid the use of formal statutory powers wherever possible".
Astfel, în timp ce autorităţile de supraveghere britanice şi irlandeze deţineau puteri similare de aplicare, puterile autorităţii germane de supraveghere a asigurărilor erau „ mai extinse şi mai specifice şi susţineau o abordare mai intervenţionistă...
Thus while the UK and Irish supervisors had similar enforcement powers, the German insurance supervisor's powers were " more extensive and specific and would support a more interventionist approach ...
Sistemul german prevedea un sistem mai intruziv de monitorizare şi inspectare decât cel din alte state membre, permiţându-le reprezentanţilor autorităţii de supraveghere să participe la reuniunile consiliului de supraveghere, să efectueze inspecţii inopinate, fără cerinţa menţionării motivelor aferente, până la schimbarea personalului de conducere şi membrilor consiliului de supraveghere.”
The German system contemplated a more intrusive system of monitoring and inspection than in other Member States, allowing representatives of the supervisory authority to attend supervisory board meetings, providing for ad hoc inspections without the need to show due cause, up to the replacing of members of management and of the supervisory board."
Cu privire la aplicarea regulilor DA, utilizarea puterilor de intervenţie de către PIA, în legătură cu societăţile de asigurare de viaţă (cum ar fi restricţiile legate de tranzacţionarea activelor sau cerinţa menţinerii anumitor active) putea fi exercitată exclusiv de către autoritatea de supraveghere prudenţială (DTI/HMT), aflându-se în afara ariei de competenţe a PIA.
Referring to enforcement of CoB rules, the use of intervention powers by PIA in relation to life insurers (such as restrictions on dealing with assets or a requirement to maintain certain assets) could be exercised only by the prudential supervisor (DTI/HMT) and were outside the PIA’s powers.
Propusa utilizare a puterilor de intervenţie de către PIA/SIB trebuia notificată în avans DTI/HMT, care deţinea un drept de veto privind propusa acţiune de intervenţie.
The proposed use of intervention powers by the PIA/SIB had to be notified in advance to the DTI/HMT, which had a power of veto over the proposed intervention action.
A se vedea ES-2, capitolele 6 şi 7.
see ES-2, chapter 6 and 7.
Obiectul răspunderii autorităţilor de reglementare a fost elaborat în detaliu în Partea a V-a a prezentului raport.
The subject of regulators' liability has been elaborated in more detail in Part V of this report
În ceea ce priveşte răspunderea autorităţilor de reglementare, este important de observat faptul că, în baza dreptului comun, o autoritate de supraveghere poate fi ţinută răspunzătoare exclusiv pentru contravenţia de „abuz în serviciu public”.
As far as Regulators' liability is concerned, it may be worth noting that under Common Law a supervisory authority may be held liable only for the tort of 'misfeasance in public office'.
Aceasta ar impune un element probat de „rea credinţă”, răspunderea limitându-se la pierderile care ar fi putut fi prevăzute de autoritate, ca o consecinţă a acţiunii/omisiunii acesteia
This would require a proven element of 'bad faith', with liability limited to losses that could have been foreseen by the authority as a likely consequence of its action/omission
A se vedea, de asemenea, concluziile WE71. .
see also the conclusions of WE71. .
Organizaţiile de autoreglementare (OAR) şi funcţionarii acestora nu erau răspunzători pentru prejudiciile cauzate de acţiunile sau omisiunile acestora de serviciu, cu excepţia cazului în care se dovedea că acţiunea sau omisiunea era cu „rea credinţă”
Self-regulating Organisations (SRO) and their officers were not liable in damages for actions or omissions in their functions, unless the act or omission was proved to have been done in 'bad faith'
Legea Serviciilor Financiare din 1986, secţiunea 187 alineatul (1) .
Financial Services Act 1986, section 187(1). .
Conform legislaţiei CE, răspunderea de supraveghere se limitează la „încălcări grave” privind aplicarea legislaţiei CE, dar exclusiv în cazul în care încălcarea a afectat drepturile individuale şi există o legătură cauzală directă cu dauna susţinută de partea prejudiciată.
Under EC law, supervisory liability is limited to 'serious breaches' in the implementation of EC law but only if the infringement has affected individual rights and there is a direct causal link with the damage sustained by the injured party.
Deciziile pronunţate recent de CEJ par să fi slăbit încă mai mult răspunderea de supraveghere, susţinând responsabilitatea autorităţilor de supraveghere de a acţiona „exclusiv în interesul public” , înţelegându-se prin aceasta că funcţiile de supraveghere trebuie îndeplinite pentru protejarea unei pluralităţi de interese şi nu intereselor unui anumit grup de investitori
Recent ECJ rulings appear to have further weakened supervisory liability, asserting supervisory authorities' responsibility to act 'only in the public interest' , meaning that supervising functions are to be fulfilled to protect a plurality of interests rather than the interests of any particular group of investors
A se vedea decizia CEJ în cazul C-222/02 Peter Paul şi alţii. v Germania, 12 octombrie 2004. .
see ECJ ruling in case C-222/02 Peter Paul et al. v Germany, 12 October 2004. .
Ulterior publicării Raportului Penrose în anul 2004, un studiu juridic
Following the publication of the Penrose Report in 2004, a legal study
A se vedea WE71: asistenţa juridică a fost asigurată de societatea de avocaţi britanică Herbert Smith prin intermediul unei scrisori adresate administratorilor EL la 14.4.2004, şi a examinat potenţialele acţiuni împotriva autorităţilor de reglementare prudenţială (în baza ICA 82) şi împotriva autorităţilor de reglementare privind DA (în baza FSA 86), incluzând acţiuni referitoare la încălcarea „drepturilor private aplicabile” născute din cele 3 Directive CE privind asigurarea de viaţă. evalua şansele acţiunilor iniţiate de EL sau asiguraţii individuali împotriva autorităţilor britanice de reglementare, în baza eşecurilor de reglementare ale acestora, astfel cum sunt subliniate la Capitolul 19 al Raportului.
see WE71: the legal advice was given by UK law firm Herbert Smith in a letter to the directors of EL on 14.4.2004, and considered potential claims against prudential regulators (based on ICA 82) and against CoB regulators (based on FSA 86), including claims in respect of the breach of 'enforceable private rights' arising from the 3 EC Life Directives. assessed the chances of claims by EL or by its individual policyholders against UK regulators, based on their regulatory failings, as highlighted in Chapter 19 of the Report.
Concluziile nu au fost încurajatoare în ceea ce priveşte acţiunea în justiţie, menţionând destul de clar faptul că „ Societatea nu deţine pretenţii realiste împotriva autorităţilor de reglementare”.
The conclusions were not encouraging as far as possible legal action is concerned, stating quite clearly that " the Society has no realistic claims against the regulators".
Pretenţiile legate de „neglijenţa de drept comun” sau „încălcarea obligaţiei legale” de către autorităţile de reglementare prudenţială au fost considerate prea puţin fundamentate, deoarece „ nu se poate afirma că autoritatea de reglementare nu a verificat dacă este cazul exercitării puterilor sale de intervenţie în baza LSA 1982 sau nici o autoritate de reglementare prudenţială nu ar fi acţionat astfel; şi, în plus, LSA 1982 nu acordă societăţii măsuri reparatorii de drept privat .”
Claims of 'common law negligence' or 'breach of statutory duty' by the prudential regulators were considered too weak, as " it cannot be said that the regulator failed to consider whether to exercise its powers of intervention under the ICA 1982 or that no rational prudential regulator could have acted in the way it did; and further, the ICA 1982 does not confer private law remedies on the Society ."
Cu privire la posibilele pretenţii legate de „abuzul în serviciu public” , s-a concluzionat că „ nu există nici un aspect... care să sugereze că oricare sau mai multe persoane angajate de autoritatea de reglementare prudenţială şi-au exercitat puterile în mod nelegal, intenţionând în mod specific să prejudicieze societatea, sau cu indiferenţă faţă de posibilitatea producerii unei asemenea prejudicieri.
As to potential claims of 'misfeasance in public office' , it concluded that " there is nothing... to suggest that any one or more of the individuals employed by the prudential regulators exercised power unlawfully, specifically intending to injure the Society, or with reckless indifference to the possibility of such injury.
Nu există nici o perspectivă realistă privind descoperirea unor asemenea dovezi.”
There does not appear to be any realistic prospect of such evidence emerging."
În cele din urmă, nu s-au găsit nici un fel de argumente care să susţină o acţiune în justiţie iniţiată de asiguraţi împotriva autorităţilor de reglementare DA, în baza „încălcării drepturilor omului” sau „relei credinţe”.
Finally, no arguments were found supporting legal action by policyholders against the CoB regulators, claiming 'breach of human rights' or 'bad faith'.
O şansă externă a fost prevăzută exclusiv cu privire la o „ posibilă pretenţie discutabilă ridicată de asiguraţi în legătură cu încălcarea celei de-a treia directive privind asigurarea de viaţă, privind valoarea excesivă atribuită tratatului de reasigurare în provizioanele tehnice ale societăţii”, subliniind cu toate acestea „ nesiguranţa legată de fondul unei noi pretenţii de acest tip " şi concluzionând că aceasta ar determina „ numeroase aspecte complexe de cauzalitate şi pierderi, un litigiu de lungă durată şi costisitor, neclarificând măsura în care societatea ar putea beneficia financiar de pe urma unei asemenea acţiuni .”
An outsider chance was seen only for a " potentially arguable claim on the part of policyholders for breach of the Third Life Directive, in respect of the arguably excessive value ascribed to the reinsurance treaty in the Society’s technical provisions", however highlighting the " uncertainty regarding the merits of a novel claim of this sort" and concluding that there would likely be " numerous complex causation and loss issues, a lengthy and costly litigation, leaving it unclear as to what extent the Society might ever benefit financially from such a claim ."
Constatări cheie în rapoartele Penrose şi Baird privind autorităţile de reglementare a asigurărilor de viaţă
Key findings of the Penrose and Baird reports on Insurance Regulators
Raportul Baird a reprezentat un audit intern derulat de FSA şi de aceea se concentrează în principal pe propriul rol specific de evaluare a cazului Equitable Life.
The Baird Report was an internal audit commissioned by the FSA and therefore focuses mainly on its own specific role in the assessment of the Equitable Life case.
Cu toate acestea, conţine anumite constatări care pot face lumină privind rolul autorităţilor de reglementare financiară în general şi în acest caz în particular
However, it contains findings that can shed some light on the role of financial regulators in general and on this case in particular
Astfel cum a reamintit domnul BRAITHWAITE (H11), raportul Baird nu a putut examina perioada aferentă neglijenţei principale, şi anume 1990-98 şi a acoperit exclusiv cele 23 de luni anterioare închiderii, pentru care FSA era responsabilă. .
As recalled by Mr. BRAITHWAITE (H11), the Baird report was precluded from looking at the period of primary negligence, from 1990-98 and it covered only the 23 months prior to closure, for which the FSA was responsible. .
Dar, în acelaşi timp, reaminteşte faptul că sarcina FSA includea o opinie unitară conform căreia „nu este nici realistă şi nici de dorit în mod necesar într-un climat care doreşte încurajarea concurenţei, inovaţiei şi opţiunii consumatorului, încercarea de a realiza o rată a succesului de 100% privind evitarea colapsului unei societăţi .”
But at the same time it recalls that the FSA remit included a consensus view that "it is neither realistic nor necessarily desirable in a climate which seeks to encourage competition, innovation and consumer choice, to seek to achieve 100% success in avoiding company failure ."
În Capitolul 7 („ Lecţii care trebuie învăţate ”), raportul face în final o serie de recomandări tehnice
In Chapter 7 (" Lessons to be Learned ") the report finally makes a number of technical recommendations
S-au comunicat recomandări în particular cu privire la: limitarea standardelor de solvabilitate; divulgarea reasigurării financiare; introducerea mai multor niveluri de control; verificarea independentă a AD; conţinutul şi frecvenţa declaraţiilor de reglementare; perfecţionarea culturii proactive de reglementare; perfecţionarea comunicării şi coordonării din cadrul FSA, precum şi perfecţionarea proceselor de evaluare a riscurilor, în vederea asigurării „ consecvenţei de interpretare şi aplicare pe întregul proces de reglementare”. privind viitoarea structură de reglementare FSA pentru prevenirea unor neajunsuri similare.
Recommendations were made in particular in relation to: tightening of solvency standards; disclosure of financial reinsurance; introduction of multiple control levels; independent review of AA; content and frequency of regulatory returns; improvement of proactive regulatory culture; improvement of communication and coordination within FSA, along with the improvement of risk-assessment processes, in order to ensure " consistency of interpretation and application across the regulatory process". on the future FSA regulatory structure to prevent similar shortcomings.
Sublinierea din această secţiune a fost adăugată de raportor.
Underlining in this section was added by the rapporteur.
Raportul Penrose examinează mai detaliat rolul autorităţilor de reglementare, descriind şi comentând verificarea de către autorităţile de reglementare a declaraţiilor de reglementare ale Equitable Life' încă de la finele anilor 1980.
The Penrose Report deals in great detail with the role of regulators, describing and commenting on the regulators' scrutiny of Equitable Life's regulatory returns since the late 1980s.
Cu toate acestea, raportul a fost „ împiedicat în mod explicit să stabilească vina sau compensaţiile.”
The report was however " explicitly precluded from allocating blame or addressing compensation."
În Partea a 6-a (Capitolele 15 - 18), Lordul Penrose relatează modul în care puterea financiară a societăţii a fost percepută de autorităţile de reglementare prudenţială şi în care acestea şi-au abordat îndatoririle de supraveghere, modul în care acestea au considerat raportul din reglementarea prudenţială şi de desfăşurare a activităţii şi modul în care au reacţionat pe parcursul crizei.
In Part 6 (Chapters 15 to 18), Lord Penrose relates how the financial strength of the Society was perceived by the prudential regulators and how they approached their supervisory tasks, how they regarded the relationship between prudential and conduct of business regulation and how they responded as the crisis unfolded.
Alineatele 7 şi 8 din capitolul 15 definesc aspectul cheie al supravegherii prudenţiale ca „ siguranţa financiară a asigurătorului şi capacitatea acestuia de a gestiona riscurile la care este expus şi de a-şi îndeplini obligaţiile.
Chapter 15, par.7 and 8 define the focus of prudential supervision as " the financial soundness of the insurer and its ability to handle the risks to which it is exposed and meet its liabilities.
Astfel, conform definiţiei din contractul de nivel servicii din anul 1995 încheiat între DTI şi GAD:
Thus, as defined in a 1995 service level agreement between DTI and GAD:
· să reglementeze sectorul de asigurări în mod eficient (în limitele îndatoririlor şi atribuţiilor prevăzute de legea din [1982]) astfel încât asiguraţii să aibă încredere în capacitatea asigurătorilor britanici de a-şi îndeplini obligaţiile şi de îndeplini aşteptările rezonabile ale asiguraţilor.”
· To regulate the insurance industry effectively (within the duties and powers set out in the [1982] Act) so that policyholders could have confidence in the ability of UK insurers to meet their liabilities and fulfil policyholders' reasonable expectations.”
· să protejeze consumatorii asigurându-se de faptul că persoanele sau societăţile care nu sunt corespunzătoare sau adecvate, care nu beneficiază de resursele necesare sau neadministrate în mod sigur, nu desfăşoară activităţi de asigurare în Regatul Unit.
· To protect consumers by ensuring persons or companies who are not fit and proper, appropriately resourced or soundly managed do not carry on insurance business in the UK .
· să protejeze asiguraţii împotriva riscului incapacităţii societăţilor de a achita cereri valabile de despăgubire.
· To protect policyholders against the risk of companies being unable to pay valid claims.
În cazul societăţilor de asigurare de viaţă, acest fapt include riscul incapacităţii de a îndeplini aşteptările rezonabile ale asiguraţilor.”
In the case of life insurance companies, this includes the risk that they will be unable to meet policyholders' reasonable expectations.”
Sau, pe scurt: „ Scopul principal al legislaţiei de supraveghere a asigurărilor constă în protejarea publicului împotriva pierderii ca urmare a insolvabilităţii, relei credinţe sau incompetenţei unui asigurător. ”
Or to put it briefly: " The main purpose of insurance supervisory legislation is to protect the public from loss through the insolvency, dishonesty or incompetence of an insurer. "
2.2 Puteri de intervenţie ale autorităţilor de reglementare
2.2 Intervention powers by regulators