natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Între numeroasele teme prioritare ale Uniunii, cu directivele corespunzătoare (condamnarea la moarte, tortura, militanţii pentru drepturile omului, copiii soldaţi, drepturile minorilor, promovarea dreptului umanitar internaţional etc.) nu figurează situaţia subordonată a femeii în multe părţi ale lumii (cu grave consecinţe asupra drepturilor sale umane) şi nici problematica gravă şi generalizată a violenţei împotriva femeii sau cumplitul fenomen al asasinării femeilor din diferite ţări sau cel puţin, acestea nu figurează cu gradul de relevanţă şi prioritate pe care le merită.
The priority areas defined by the EU, with their corresponding guidelines (the death penalty, torture, human rights activists, child soldiers, rights of the child, promotion of international humanitarian law, etc) highlight neither the subaltern condition of women in many parts of the world (which impacts severely on their human rights), nor the grave and widespread phenomenon of violence against women or the appalling cases of feminicide in certain countries - or, at least, these issues are not stressed or prioritised as they should be.
Acest fapt este în contradicţie cu existenţa unui consens mai general cu privire la faptul că, practic, femeile constituie principalele victime în situaţii de discriminare şi inegalitate, de hărţuială şi violenţă practic în întreaga lume.
This is in contradiction to the general consensus to the effect that, almost everywhere in the world, the first victims of discrimination, inequality, harassment and violence are women.
Astfel, nu este suficient să se promoveze abordări integratoare şi campanii în materie de drepturile omului: sunt necesare abordări specifice puternice şi acţiuni concertate.
Here, it is not enough to promote mainstreaming approaches and campaigns in the human rights field: what is needed is a matter of firmly conceived specific approaches and targeted actions.
Totuşi, există o deficienţă care trebuie să dispară din dezvoltarea politicilor şi a acţiunilor specifice ale Uniunii Europene pentru respectarea drepturilor femeii.
There is a gap which has to be filled in terms of the development of specific EU policies and actions for the human rights of women.
Această carenţă este reflectată în raport, ale cărui analize tematice nu aduc decât informaţii şi aprecieri sumare în această privinţă.
This gap is reflected in the report, whose thematic analyses do not contain much concrete information or analysis in that area.
Din acest motiv, trebuie salutat faptul că, în al doilea semestru al anului 2008, preşedinţia franceză a Uniunii a acordat un caracter prioritar problemei situaţiei femeilor, în contextul acţiunilor UE în domeniul drepturilor omului, punând accentul, în special, pe necesitatea de a lupta împotriva fenomenelor tragice de violenţă şi asasinare a femeilor.
In this context, it is important to welcome the new priority status given by the French presidency in the second half of 2008 to women’s issues in the context of the EU’s action in the field of human rights, stressing, in particular, the need to tackle the tragic phenomena of violence against women and feminicide;
Parlamentul European va trebui să fie permanent atent şi vigilent pentru ca aceste bune intenţii să se traducă în acţiuni efective, astfel încât, în viitoarele rapoarte anuale privind drepturile omului, acţiunile Uniunii Europene să poată demonstra progrese semnificative în privinţa drepturilor femeilor.
The EP must be particularly attentive and alert with a view to ensuring that these good intentions are translated into real actions, thus enabling future annual human rights reports to register significant progress by the EU on the human rights of women.
Un element la fel de important în această orientare ar trebui să îl constituie o schimbare de limbaj, în sensul eliminării oricărei conotaţii sexiste; de exemplu, expresii de tipul „drepturile omului” ar trebui înlocuite, ori de câte ori este posibil, cu „drepturile fiinţelor umane” în acele limbi ale Uniunii în care, din motive istorice, încă se mai face această deosebire.
One component - not to be undervalued - of such an approach should be a reform of language so as to remove all sexist connotations; for example, wherever possible expressions of the type ‘rights of man’ should be replaced by ‘human rights’ in those Union languages where, for historical reasons, such a distinction persists.
Spre abolirea pedepsei cu moartea în întreaga lume
Towards abolition of the death penalty worldwide
Generaţiile contemporane trebuie să aspire la dispariţia definitivă, în toată lumea, a obiceiului barbar şi arhaic al pedepsei cu moartea.
Those alive today need to seek the final abolition everywhere in the world of the barbarous, intolerable and archaic phenomenon that is the death penalty.
Tot astfel cum generaţiile anterioare au reuşit eradicarea aproape în totalitate a sclaviei, astăzi trebuie să acţionăm pentru încetarea execuţiilor capitale în lume, acesta fiind un obiectiv posibil şi care poate fi atins, din punct de vedere istoric, în vremurile noastre.
Just as our forbears succeeded in eradicating slavery almost everywhere, today we must fight to put an end to capital punishment worldwide, as a goal that is historically possible and achievable in our time.
În această luptă contemporană, Uniunea Europeană trebuie să îşi continue acţiunile de pionierat, susţinute cu cea mai mare voinţă politică posibilă şi cu un nou avânt, pe baza „orientărilor Uniunii Europene privind pedeapsa cu moartea în terţe ţări” adoptate în 1998 şi revizuite în 2008
In this latter-day struggle, it is for the EU to keep up its vanguard action, with all possible political will and fresh impetus, on the basis of the EU policy guidelines concerning third countries and the death penalty, adopted in 1998 and revised in 2008
Pe parcursul perioadei de un an la care se referă raportul, s-au întreprins acţiuni importante în direcţia obiectivului global de încetare definitivă a pedepsei capitale.
Over the year covered by the report, significant steps were taken as regards the global objective of ending the death penalty forever.
Pe de o parte, Uniunea Europeană nu s-a dat bătută şi, deşi uneori şansa nu i-a surâs, a continuat să desfăşoare acţiuni de mediere cu privire la pedeapsa cu moartea într-un total de 47 de ţări în care, din nefericire, continuă să existe pedeapsa capitală
Persistently albeit with varying results, the EU has continued to make representations on the subject, with the 47 countries that unfortunately still have capital punishment
Afganistan, Arabia Saudită, Belarus, Brunei, Burundi, Canada, Ciad, Congo (RDC), Congo (Brazzaville), Coreea de Sud, Egipt, Emiratele Arabe Unite, Etiopia, Fiji, Ghana, Grenada, Guatemala, Guineea-Bissau, Guineea Ecuatorială, India, Iran, Irak, Japonia, Kazahstan, Kenya, Kuweit, Kârgâztan, Liberia, Libia, Madagascar, Malawi, Maroc, Namibia, Niger, Palau, Papua Noua Guinee, Rusia, Sudan, Siria, SUA, Taiwan, Tanzania, Togo, Turkmenistan, Uzbekistan, Yemen şi Zambia. .
Afghanistan, Belarus, Brunei, Burundi, Canada, Chad, Congo (DRC), Congo (Brazzaville), Egypt, Equatorial Guinea, Ethiopia, Fiji, Ghana, Grenada, Guatemala, Guinea-Bissau, India, Iran, Iraq, Japan, Kazakhstan, Kenya, Kuwait, Kyrgyzstan, Liberia, Libya, Madagascar, Malawi, Morocco, Namibia, Niger, Palau, Papua New Guinea, Russia, Saudi Arabia, South Korea, Sudan, Syria, Taiwan, Tanzania, Togo, Turkmenistan, United Arab Emirates, the US, Uzbekistan, Yemen, and Zambia. .
Pe de altă parte, s-au dat declaraţii publice privind această chestiune, în special după anunţarea execuţiei unor minori în Iran.
A number of public statements were also made on the issue, notably following the announcement of executions of minors in Iran.
În mai 2008, UE şi-a exprimat consternarea faţă de reluarea execuţiilor în Statele Unite şi a solicitat restabilirea imediată a unui moratoriu de facto în această ţară.
In May 2008 the EU expressed its consternation at the renewed wave of executions in the US and called for the immediate restoration of a de facto moratorium there.
A fost primit cu satisfacţie anunţul abolirii pedepsei cu moartea atât în Ruanda şi Uzbekistan (2008), cât şi în statul american New Jersey (2007).
It welcomed the announced abolition of the death penalty in Rwanda and Uzbekistan (2008), and in the American state of New Jersey (2007).
Plenul Adunării Generale a ONU a adoptat o rezoluţie solicitând un moratoriu pentru aplicarea pedepsei cu moartea în sesiunea din 18 decembrie 2007, ca rezultat al eforturilor unei coaliţii interregionale a statelor membre ale ONU, în cadrul căreia Portugalia a acţionat în numele Uniunii Europene.
The plenary of the UN General Assembly adopted a resolution calling for a moratorium on the death penalty at its session of 18 December 2007, following the work of an interregional coalition of UN member states, within which the EU was represented by Portugal.
Aceasta reprezintă o evoluţie de importanţă majoră; aşa cum se arată în raport, aceasta reprezintă momentul culminant al eforturilor îndelungate ale Uniunii şi o piatră de hotar în campania mondială împotriva pedepsei cu moartea în Naţiunile Unite.
This is a development of major importance; as the Annual Report stresses, it represents the culmination of prolonged efforts by the EU and is also a turning-point in the worldwide campaign against capital punishment at the UN.
Deşi nu ne putem declara în niciun caz mulţumiţi, progresul înregistrat în direcţia abolirii pedepsei cu moartea este încurajator
The progress achieved towards abolition of the death penalty, though not sufficient to satisfy us
Conform raportului din 2007 întocmit de către Amnesty International, în acel an au fost executate cel puţin 1 252 de persoane din 24 de ţări şi au fost condamnate la moarte 3 347 de persoane din 51 de ţări.
According to Amnesty International’s 2007 report, that year saw at least 1252 executions in 24 countries and 3347 death sentences in 51 countries.
88% din toate aceste execuţii au avut loc în cinci ţări: China (cel puţin 470), Iran (cel puţin 317), Arabia Saudită (cel puţin 143), Pakistan (cel puţin 135) şi SUA (42). , deoarece demonstrează cât de eficace este Uniunea Europeană atunci când se exprimă cu o voce unitară şi acţionează în mod persistent şi coordonat.
88 % of all recorded executions took place in five countries: China (at least 470), Iran (at least 317), Saudi Arabia (at least 143), Pakistan (at least 135) and the US (42). , is encouraging as evidence of the powerful effectiveness which the EU can have when it speaks with a single voice and acts in persistent and coordinated fashion.
Dezvoltarea şi caracteristicile dialogurilor şi consultărilor privind drepturile omului
Dialogues and consultations on human rights: development and characteristics
Numărul dialogurilor şi al consultărilor structurate privind drepturile omului, sub diferitele sale forme, realizate de către Uniunea Europeană cu ţările terţe în mod periodic a crescut în anul la care se referă raportul.
The year covered by the report witnessed an increase in the number of structured consultations and dialogues on human rights carried out in diverse forms between the EU and third countries on a regular basis.
Trebuie să fie salutat acest fapt.
This development is to be welcomed.
Totuşi, acesta nu ar trebui să constituie un motiv pentru ca atitudinea Uniunii să fie diferită în funcţie de interlocutori şi interesele acestora.
However, this does not mean that the Union’s approach should vary according to the nature of the partner or the interests at stake in the relationship.
Fără a fi idealişti, trebuie ca, în acest domeniu, Uniunea să demonstreze o dublă coerenţă, pentru a evita dominaţia aşa-zisei „realpolitik” cu sechelele sale inevitabil negative.
While one cannot be totally idealistic, it is desirable that the Union should seek to be as coherent as possible and avoid lapsing into Realpolitik , with all the adverse consequences which that involves.
Necesitatea coerenţei este resimţită în două domenii.
This need for coherence concerns two fields.
În primul rând, este important să se asigure coerenţa între instituţiile Uniunii şi statele membre, care trebuie să rămână, pe cât posibil, unite în ceea ce priveşte obiectivele, valorile şi atitudinile comune.
First, it is important to ensure coherence between the Union institutions and the Member States, while the latter should maintain the highest possible degree of unity in terms of objectives, values and attitudes.
În al doilea rând, chiar mai important, trebuie să existe coerenţă pentru evitarea abordărilor care reprezintă sau ar putea reprezenta practicarea unor standarde duble, în funcţie de puterea deţinută de interlocutori şi interesele pe care aceştia le au în joc.
Second and more important, coherence is required in order to avoid positions which might represent, or give the appearance of representing, any practice of double standards determined by the power exercised by the partner or the interests at stake.
Oricât de regretabil ar fi acest lucru, adeseori o simplă condamnare sau un simplu protest nu ajută la îmbunătăţirea situaţiei şi, în unele cazuri, poate, din contră, să înrăutăţească lucrurile.
It is unfortunately the case that in many cases condemning or protesting alone will not improve matters and may even be counterproductive.
Trebuie să fim mereu conştienţi de consecinţele probabile ale acţiunilor, iniţiativelor şi reacţiilor noastre, astfel încât evaluarea acestor consecinţe previzibile să fie întotdeauna o parte integrantă în luarea unei decizii, în cadrul definirii şi aplicării acestora.
We need to be aware at all moments of the likely consequences of our actions, initiatives and reactions, in such a way as to make the evaluation of those consequences, in terms of definition and application, an integral part of decision-making.
Prin vocaţie şi, în acelaşi timp, prin însăşi natura sa, Uniunea Europeană are o forţă de convingere, nu de constrângere.
The EU is, both by choice and by its nature, a power more oriented to persuasion than to imposition.
Totuşi, preferinţa pentru „forţei blândeţii” nu trebuie confundată cu slăbiciunea sau lipsa coerenţei.
Nonetheless, its preference for ‘soft power’ should not be confused with weakness or inconsistency.
Autorităţile „puterii politice” a Uniunii trebuie să folosească întotdeauna, cu moderaţie dar categoric şi coerent, alternativa sancţiunilor, în cazul încălcării evidente a acordurilor existente în ceea ce priveşte respectarea drepturilor omului, sau în cazul încălcării flagrante a drepturilor omului.
The Union’s political power authorities must at all times, with moderation but also with firmness and coherence, keep open the option of sanctions in cases of visible non-compliance with the existing agreements on human rights or of flagrant human rights violations.
În acest sens, trebuie să se intensifice acţiunile UE pentru a convinge alte state să adere la Statutul de la Roma privind Tribunalul penal internaţional.
It is essential in this connexion that the EU should continue and step up its pressure on third countries to accede to the Rome Statute of the International Criminal Court.
În rapoartele adoptate de Parlamentul European şi elaborate de preşedinta Subcomisiei pentru drepturile omului, Hélène Flautre 1 , şi de Elena Valenciano
The reports adopted by Parliament and drawn up respectively by Hélène Flautre
În domeniul drepturilor omului, criteriile importante care au un efect asupra suferinţei concrete a unui mare număr de oameni din întreaga lume nu trebuie să fie nici căutarea efectului imediat al unui denunţ, mai ales dacă acesta are un caracter politic şi este mediatizată, nici menţinerea unui fals realism care păstrează tăcerea şi se supune intereselor sau a raţiunilor înalte de stat.
The main criteria in the field of human rights - a matter which concerns the real suffering of large number of people in the world - should not include either seeking immediate effect for a denunciation, especially where it is of political character and relayed by the media, or preserving a false realism which hushes things up and obeys only government interests or raison d ’ etat .
Trebuie căutat un efect pozitiv concret, pe termen scurt, mediu şi lung, prin acţiuni complete şi asidue, în cadrul cărora rolul principal trebuie să îl aibă dialogul, alianţele, persuasiunea şi, atunci când este necesar, acţiunile şi presiunile ferme şi consecvente, mergând chiar până la sancţiuni sau recurgerea la instrumentele internaţionale, dacă este cazul.
What should be aimed at is to ensure a concrete and positive impact, in the short, the medium and the long term, by means of a complex and continuous action including the various dimensions of dialogue, alliances, persuasion, and, where necessary, firm and coherent measures and pressures which may if required lead to sanctions or recourse to international legal instruments.
În acest sens, coerenţa globală şi strânsa cooperare între instituţiile Uniunii, precum şi obiectivitatea, rigoarea şi transparenţa în aplicarea măsurilor în cazurile de încălcare a drepturilor omului constituie cerinţe ce trebuie urmărite şi respectate constant.
In this context, it is necessary to pursue and maintain at all times a number of principles, including overall coherence, close cooperation between the Union institutions, and objectivity, rigour and transparency in implementing action against human rights violations.
Acţiunea Uniunii Europene în Consiliul pentru drepturile omului din cadrul ONU
The EU ’ s actions in the UN ’ s Human Rights Council
În cadrul dezbaterilor care au avut loc la Parlamentul European cu ocazia prezentării rapoartelor anuale anterioare s-a semnalat de fiecare dată că este extrem de important ca iniţiativa de reformă a structurilor ONU privind drepturile omului să fie încununată de succes.
The debates in Parliament on the previous annual reports have repeatedly stressed how important it is that the initiative for reforming the UN’s human rights machinery should succeed.
Crearea Consiliului pentru drepturile omului a fost salutată de Uniunea Europeană, fiind considerată o măsură pozitivă şi importantă şi o prioritate în acţiunile sale viitoare.
The EU has welcomed the creation of the Human Rights Council as a major improvement and a priority for future action.
Totuşi, este evident că, în ciuda incompatibilităţii fostei Comisii pentru drepturile omului, actualul Consiliu pentru drepturile omului este – şi va continua să fie şi în viitor – un teren al dialogului, al confruntărilor şi al tensiunilor contradictorii între valorile, interesele şi raţiunile de stat diferite.
Nonetheless, it is clear that, although it has not so far exhibited the severe divergences that marred the old Human Rights Commission, the present Human Rights Council is - and will continue to be - a terrain of dialogue, confrontation and conflictive tension between different values, interests and conceptions of raison d ’ état .
La şaizeci de ani după semnarea Declaraţiei universale a drepturilor omului şi în ciuda progresului realizat în această perioadă istorică, caracterul universal al principiilor sale este pus astăzi sub semnul întrebării mai mult decât în acel moment istoric, în numele relativismului cultural şi luând drept argument încălcarea drepturilor omului în Occident.
Sixty years on from the signing of the Universal Declaration of Human Rights and despite the advances of the present historical period, the universal character of that declaration’s principle is now more contested than it was at the time, on grounds of cultural relativism and of the breaches of human rights practised in the West.
Consiliul pentru drepturile omului constituie un cadru foarte important, concret şi simbolic, pentru crearea unei dinamici care să poate face faţă acestei situaţii care, în cel mai rău caz, ar putea duce la scăderea dramatică a credibilităţii conceptului universal al drepturilor omului, ceea ce ar duce la slăbirea forţei acţiunilor internaţionale pentru afirmarea şi apărarea sa.
The Human Rights Council is a forum of particular importance, both concretely and symbolically, in the context of creating a means of dealing with a situation which, in the worst-case scenario, could result in a serious undermining of the credibility of the universal concept of human rights, thus sapping the effectiveness of international actions for the promotion and defence of that concept.
În ceea ce priveşte diversitatea şi pluralitatea de valori şi culturi şi tendinţa spre afirmaţiile relativiste care decurg de aici, este important să ţinem cont de faptul că, în întreaga lume, există oameni care aşteaptă de la Uniunea Europeană o atitudine consecventă şi activă de afirmare a valorii universale a drepturilor omului.
On the matter of the diversity and plurality of values and cultures and the tendency to draw relativist conclusions from that phenomenon, we need to recall that throughout the world there are people who expect the EU to act coherently and forcefully in order to affirm human rights as a universal value.
În consecinţă, trebuie acţionat în vederea consolidării Consiliului ca instituţie credibilă şi eficace.
We need, then, to work to strengthen the HRC as a credible and effective body.
Punctul culminant al reformei şi al adoptării procedurilor sale de funcţionare ar trebui sa deschidă o perioadă de eficienţă maximă, pentru ca această instituţie să poată satisface aşteptările pe care le-a generat.
The completion of its reform and the adoption of its working procedures should launch a period of greater effectiveness, allowing it to meet the expectations it has generated.
Mai precis, iniţierea primelor sesiuni ale reexaminării periodice universale (RPU), care reprezintă un mecanism nou de verificare a situaţiei drepturilor omului în fiecare ţară din lume, solicită din partea ţărilor membre ale Consiliului acţiuni comune, de bună credinţă şi cu mare atenţie pentru ca toate măsurile întreprinse asumate pentru o mai bună protecţie a drepturilor omului să determine un progres real.
In particular, the commencement of the first sessions of the universal periodic review (UPR), which is a new mechanism for reviewing the human rights situation in every country in the world, means that the member states of the HRC will have to work together strenuously and in good faith in order to ensure that the undertakings made on improving human rights protection are reflected in genuine advances.
Este important, pentru creşterea eficacităţii şi credibilităţii reexaminării periodice universale, ca aceasta să se facă pe baza rapoartelor precedente existente, realizate de către statul cercetat şi organismele corespunzătoare ale ONU, dar şi cu ajutorul reacţiilor ONG-urilor adecvate.
For the effectiveness and credibility of the UPR, it is important that it should be carried out on the basis of the available prior reports, to be drawn up by the country under examination and the relevant UN bodies, together with the remarks of the appropriate NGOs.
Dezvoltarea procedurilor RPU trebuie să aibă drept scop reglementarea eficace a rapoartelor din partea statelor şi cooperarea dintre ele, precum şi definirea responsabilităţilor şi obligaţiilor agenţilor non-guvernamentali.
The development of UPR practice should serve for the effective regulation of countries’ own reporting and for cooperation between countries, as also for the definition of responsibilities and reporting on the part of non-state actors.
Demn de laudă, raportul semnalează fără eufemisme faptul că Uniunea Europeană „este în minoritate în Consiliul pentru drepturile omului” şi că, în această situaţie, „va trebui să reziste tentaţiei de a se menţine izolată” şi va trebui „să caute dialogul prin toate mijloacele, depăşind disensiunile regionale”.
The report states, without mincing its words (and this is commendable), that the EU ‘is in a minority position in the Human Rights Council’, and that in these circumstances it ‘will have to resist the temptation to remain isolated and endeavour to pursue dialogue transcending regional divisions’.