natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dl Patriciello este acuzat de săvârşirea infracţiunilor menţionate la articolul 81 alineatul (2), articolul 323 alineatele (1) şi (2), articolul 640 litera (a), articolul 56, articolul 640 al doilea paragraf punctul 1, articolul 316 litera (a) din Codul penal, precum şi pentru infracţiunile prevăzute la articolul 31, articolul 32 alineatele (1) şi (3) şi articolul 44 litera (c) din Textul unic privind construcţiile (Testo Unico sull’Edilizia).
Mr Patriciello was charged with offences under Articles 81(2), 323(1) and (2), 640(a), 56, 640 second paragraph No 1, 56, 316(a) of the Criminal Code, and offences under Articles 31, 32(1) and (3), 44(c) of the Consolidated Act on the Construction Sector ( Testo Unico sull’Edilizia ).
Conform ipotezei de lucru a instanţei judiciare teritoriale, dl Patriciello, care era „în momentul comiterii faptelor, vicepreşedinte şi consilier al Regiunii Molise” şi „personaj puternic şi influent şi politician de frunte, precum şi creator şi proprietar de fapt, cu autoritate morală şi economică, al Neuromed”, a participat la comiterea infracţiunilor susmenţionate împreună cu preşedintele şi, respectiv, administratorul delegat al Institutului Neurologic Mediteranean „Neuromed”, cu reprezentantul legal al Fundaţiei „Paola Pavone”, cu directorul general al Direcţiei de sănătate şi politici de securitate socială a Regiunii Molise şi cu directorul general al Autorităţii sanitare Campobasso de la acea vreme.
The charges brought by the local public prosecutor alleged that Mr Patriciello, who ‘ at the time of the facts was Vice-President and Councillor of the Molise Region’ and ‘an influential, powerful point of reference and political “backer”, as well as the true ‘proprietor’ and creator of Neuromed – a moral and financial point of reference’ , played a part in the aforementioned offences together with the then chair and the then managing director of Neuromed - Mediterranean Neurological Institute, the then legal representative of the 'Paola Pavone' Foundation, the then Director-General of the Department of Health and Social Security Policies of the Molise Region and the then Director-General of the Campobasso Health Authority.
Mai exact, dl Patriciello a fost acuzat de implicare în conducerea, controlul şi sprijinirea acţiunilor întreprinse de preşedintele Neuromed şi de reprezentantul legal al fundaţiei „Paola Pavone”, care, la 11 septembrie 2008, au întocmit un contract de comodat cu privire la structura în cauză situată în localitatea Salcito, între fundaţia „Paola Pavone” (proprietarul şi constructorul clădirii respective) şi Neuromed, al cărui obiect consta în acordarea dreptului ca această instituţie de asistenţă şi cercetare să administreze clădirea în cauză „în profitul propriu, ca Centru de reabilitare, în regim de acreditare (provizoriu), împreună cu Regiunea, excluzând orice prestaţie socială sau de asistenţă”; în plus, se presupune că institutul în cauză „a fost deja construit cu ajutorul unei finanţări substanţiale din partea Regiunii (1 400 000 000 ITL), acordată pentru funcţionarea acestuia în principal ca structură de asistenţă socio-sanitară” şi a fost gestionat „ca o întreprindere privată clientelară, datorită elementelor subiacente, inevitabil legate de funcţionarea structurii (angajări, afaceri în favoarea comerţului local, diverse societăţi, negocieri etc.) cu scopul de a obţine şi/sau consolida consensul politic, în special la nivel local, şi de a deturna finanţarea obţinută către finalităţi clar diferite şi absolut incompatibile cu cele pentru care aceasta fusese acordată.
More specifically, Mr Patriciello was charged with having played a role in directing, controlling and supporting the actions of the chair of Neuromed and the legal representative of the 'Paola Pavone' Foundation who, on 11 September 2000, drew up a contract for the free use of the 'offending' institute located in the municipality of Salcito, between the 'Paola Pavone' Foundation (owner and builder of the building in question) and the Neuromed, in order to allow the latter welfare and research institution to run the facility in question ‘ for its own profit (...) as an “advanced rehabilitation centre” under (temporary) accreditation arrangements with the Region, excluding any form of social or welfare provision ’; the institute in question, moreover, had allegedly ‘ already been built thanks also to disbursement by the Region of a substantial sum (ITL 1 400 000 000) tied to the operation of the institute (also) as a social and health care institute’ and was run ‘ as if it were a private enterprise under political patronage, also seeking, through the “satellite sectors” that are inevitably linked to such an operation (recruitment, business for local shops, various companies, businesses, etc.) to acquire and/or consolidate political consensus, especially locally, and to embezzle the financing already obtained – using that funding for very different purposes that were totally incompatible with those for which it had been granted.
De asemenea, acesta a căutat să obţină profituri enorme de pe urma serviciilor furnizate, care erau rambursate din belşug de către autorităţile regionale din Molise, aducând prejudicii atât administraţiei respective, cât şi întregii colectivităţi”.
It also sought to make further substantial profit from the services provided, which were handsomely reimbursed by the Molise Region, to the detriment of both the authority and the entire community ’.
De asemenea, dl Patriciello este acuzat de săvârşirea infracţiunilor indicate mai sus de natură urbanistică, deoarece, în colaborare cu alţi inculpaţi, ar fi „schimbat folosinţa iniţial atribuită ca centru de odihnă, transformând imobilul respectiv, situat în localitatea Salcito, în centru de reabilitare avansată”, fără autorizaţia administrativă necesară, utilizând un imobil care „rămăsese fără autorizaţie de funcţionare, întrucât fusese concesionat cu destinaţia socială iniţială, între timp perimată”.
Mr Patriciello was also charged with the aforementioned town-planning offences because, in cooperation with other defendants, he allegedly ‘ altered the official purpose of the facility ’ in the municipality of Salcito ‘ from a care home for the elderly to an advanced rehabilitation centre ’ without the necessary administrative clearance, using a facility that ‘ no longer had a licence given that it had been granted free of charge for its original social objective, which had become obsolete ’.
LEGISLAŢIA ÎN VIGOARE ŞI CONSIDERAŢII GENERALE PRIVIND IMUNITATEA DEPUTAŢILOR ÎN PARLAMENTUL EUROPEAN
LAW AND GENERAL CONSIDERATIONS ON THE IMMUNITY OF MEMBERS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT
articolul 9:
Article 9:
Deputaţii în Parlamentul European nu pot fi cercetaţi, urmăriţi sau deţinuţi ca urmare a opiniilor sau voturilor exprimate în cadrul exercitării funcţiilor lor.
Members of the European Parliament shall not be subject to any form of inquiry, detention or legal proceedings in respect of opinions expressed or votes cast by them in the performance of their duties.
articolul 10:
Article 10:
a. pe teritoriul naţional, de imunităţile recunoscute membrilor Parlamentului propriei ţări;
a. in the territory of their own State, the immunities accorded to members of their parliament;
b. pe teritoriul oricărui alt stat membru, de exceptare privind orice măsură de detenţie sau urmărire penală.
b. in the territory of other Member States, immunity from any measure or detention and from legal proceedings.
Imunitatea este valabilă inclusiv pe perioada deplasării la locul reuniunii Parlamentului European, cât şi la întoarcere.
Immunity shall likewise apply to Members while they are travelling to and from the place of meeting of the European Parliament.
Imunitatea nu poate fi invocată în caz de flagrant delict şi nici nu poate constitui o piedică pentru Parlamentul European de a ridica imunitatea unuia dintre membri.
Immunity cannot be claimed when a Member is found in the act of committing an offence and shall not prevent the European Parliament from exercising its right to waive the immunity of one of its Members.
Articolul 6 – Ridicarea imunităţii
Rule 6 - Waiver of immunity:
Articolul 7 – Proceduri privind imunitatea
Rule 7 - Procedure on immunity:
În ceea ce priveşte aplicabilitatea articolului 9, trebuie remarcat faptul că acuzaţiile aduse dlui Patriciello nu se referă la opiniile sau voturile exprimate în exercitarea atribuţiilor de deputat în Parlamentul European, din simplul motiv că deturnarea fondurilor publice sau infracţiunile de natură urbanistică nu pot fi asimilate unei „opinii” sau unui „vot”.
As for the applicability of Article 9, it should be noted that the charges brought against Mr Patriciello do not refer to the opinions expressed or votes cast in the performance of his duties as a member of the European Parliament, for the clear reason that embezzlement of public funds or town planning offences cannot be equated with an "opinion" or a "vote".
În ceea ce priveşte articolul 10, dat fiind faptul că acuzaţiile aduse dlui Patriciello se referă la fapte comise pe teritoriul Italiei, a cărei cetăţenie o avea la acea dată, singura dispoziţie aplicabilă este cea conform căreia „pe durata sesiunilor Parlamentului European, membrii acestuia beneficiază a) pe teritoriul naţional, de imunităţile recunoscute membrilor Parlamentului propriei ţări.”
As for Article 10, given that the charges brought against Mr Patriciello refer to facts committed in Italy, whose citizenship he enjoyed at the material time, the only applicable part is the one pursuant to which " during the sessions of the European Parliament its Members shall enjoy: a) in the territory of their own State, the immunities accorded to members of their parliament ".
În Italia, domeniul de aplicare a imunităţii parlamentare este foarte asemănător celui propriu funcţionării Parlamentului European, în temeiul Protocolului.
The scope of the parliamentary immunity in Italy is very similar to the one that serves the functioning of the European Parliament, based on the Protocol.
Articolul 68 alineatul (2) din Constituţia Republicii Italiene are următorul cuprins:
Article 68(2) of the Italian Constitution reads as follows:
„Fără autorizarea Camerei de care aparțin , niciun membru al Parlamentului nu poate fi percheziționat și nu poate face obiectul unui mandat de percheziție la domiciliu, nu poate fi arestat sau privat de libertate prin orice alte mijloace, nici menținut în stare de detenție , cu excepția cazului în care este vorba despre executarea unei hotărâri sau condamnări irevocabile sau despre un flagrant delict pasibil de arestare obligatorie.”
Without authorisation from the House to which they belong, no member of Parliament may be subjected to a personal search or have their domicile searched, neither may they be arrested or otherwise deprived of personal freedom, or kept in detention, except to enforce a final conviction, or if caught in the act of committing a crime for which arrest is mandatory.
Altfel spus, în conformitate cu Constituţia Republicii Italiene, poate fi declanşată urmărirea penală împotriva unui deputat în Parlamentul European fără nicio formalitate specială, o autorizare fiind necesară numai în anumite cazuri specifice.
In other words, under the Italian Constitution, criminal proceedings may be initiated against Members of Parliament without any special formalities, an authorisation being necessary only in some specific cases.
Pe baza celor de mai sus, precum şi a documentelor disponibile, trebuie concluzionat că, din punct de vedere juridic, cazul dlui Patriciello nu poate fi considerat ca fiind un caz de imunitate ce necesită a fi apărată de către Parlamentul European.
On the basis of the foregoing and the available documents, it has to be concluded that, from a legal point of view, Mr Patriciello's case cannot be regarded as a case of immunity to be defended by the European Parliament.
În ultimă instanţă, cazul dlui Patriciello intră pe deplin în domeniul de aplicare a legislaţiei italiene.
In the final analysis, Mr Patriciello's case falls entirely under Italian legislation.
În faza actuală a procedurii penale declanşate împotriva dlui Patriciello, articolul 68 alineatul (2) din Constituţia Republicii Italiene menţionat mai sus nu aduce atingere prerogativelor sale în calitate de parlamentar: în calitate de deputat în Parlamentul italian, acest nu se bucură de imunitate în cazul urmăririi penale ca atare.
At the present stage of the criminal proceedings brought against Mr Patriciello, the above-mentioned Article 68(2)of Italian Constitution does not endanger his prerogatives as a parliamentarian: in the same way as Members of the Italian Parliament, he does not enjoy immunity from criminal prosecution as such.
În consecinţă, este evident, în speţă, că articolul 10 litera (a) din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene, care lasă protecţia deputaţilor în sarcina propriei legislaţii naţionale, nu oferă Parlamentului European posibilitatea de a adopta măsuri obligatorii în vederea protejării dlui Patriciello.
As a consequence, it is unquestionable that, as it stands, Article 10(a), of the Protocol on the privileges and immunities, by letting Members' protection depend on their own national legislation, does not afford the European Parliament with the means of taking binding action in order to protect Mr Patriciello in the case in point.
Având în vedere consideraţiile de mai sus, Comisia pentru afaceri juridice, după audierea dlui Patriciello şi după examinarea argumentelor în favoarea şi împotriva apărării imunităţii, consideră că Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene din 8 aprilie 1965, în formularea actuală, nu oferă Parlamentului European posibilitatea de a adopta măsuri obligatorii în vederea protejării dlui Patriciello.
On the basis of the above considerations, the Committee on Legal Affairs, having heard Mr Patriciello and having examined the reasons for and against defending his immunity, considers that, as it stands, the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Communities of 8 April 1965 does not afford the European Parliament with the means of taking binding action in order to protect Aldo Patriciello.
ANEXĂ: Articolul 68 alineatul (2) din Constituţia Republicii Italiene
ANNEX: Article 68(2) of the Italian Constitution
„Fără autorizarea Camerei de care aparțin, niciun membru al Parlamentului nu poate fi percheziționat și nu poate face obiectul unui mandat de percheziție la domiciliu, nu poate fi arestat sau privat de libertate prin orice alte mijloace, nici menținut în stare de detenție, cu excepția cazului în care este vorba despre executarea unei hotărâri sau condamnări irevocabile sau despre un flagrant delict pasibil de arestare obligatorie.”
'Without authorization from the House to which they belong, no member of Parliament may be subjected to a personal search or have their domicile searched, neither may they be arrested or otherwise deprived of personal freedom, or kept in detention, except to enforce a final conviction, or if caught in the act of committing a crime for which arrest is mandatory flagrante delicto '.
privind cererea de consultare cu privire la imunitatea şi privilegiile lui Antonio Di Pietro
on the request for consultation on the immunity and privileges of Antonio Di Pietro
– având în vedere cererea de consultare cu privire la imunitatea şi privilegiile lui Antonio Di Pietro, transmisă de autoritatea competentă a Republicii Italiene la 15 mai 2008 şi comunicată în plen la 5 iunie 2008,
– having regard to the request for consultation on the parliamentary immunity of Antonio Di Pietro, forwarded by the competent authority of the Italian Republic on 15 May 2008, and announced in plenary sitting on 5 June 2008,
– în urma audierii lui Antonio Di Pietro, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul său de procedură,
– having heard Antonio Di Pietro in accordance with Rule 7(3) of its Rules of Procedure,
– având în vedere articolele 9 şi 10 din Protocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene din 8 aprilie 1965, precum şi articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor în Parlamentul European prin sufragiu universal direct,
– having regard to Articles 9 and 10 of the Protocol of 8 April 1965 on the Privileges and Immunities of the European Communities and Article 6(2) of the Act of 20 September 1976 concerning the election of the members of the European Parliament by direct universal suffrage,
– având în vedere articolul 68 alineatul (1) din Constituţia Italiei,
– having regard to Article 68(1) of the Italian Constitution,
– având în vedere articolul 6 alineatul (1) şi articolul 7 alineatul (13) din Regulamentul său de procedură,
– having regard to Rules 6(1) and 7(13) of its Rules of Procedure,
– având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice ( A6-0197/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A6-0197/2009 ),
În actul său de chemare în judecată, instanţa italiană, luând în considerare argumentele prezentate în apărarea sa de dl Di Pietro prin invocarea excepţiei de inadmisibilitate, solicită Parlamentului European să ia o decizie cu privire la imunitatea dl Di Pietro, având în vedere faptul că acesta era deputat al Parlamentului European la momentul respectiv.
In its order, the Italian Court, in considering the defence raised by Mr Di Pietro by way of objection of inadmissibility , asks the European Parliament to rule on the immunity of Mr Di Pietro, given that he was a member of the European Parliament at the material time.
La 12 februarie 2003, pe site-ul internet oficial al partidului „Lista Di Pietro” a fost publicat un articol al dlui Di Pietro, care apăruse deja în cotidianul Rinascita la 26 octombrie 2002.
On 12 February 2003, the official website of the political party "Lista Di Pietro" published an article by Mr Di Pietro which had already been published in the daily newspaper "Rinascita" on 26 October 2002.
În citaţia de la începutul procedurii, dl Filippo Verde afirmă că nu a fost niciodată pe lista de acuzaţi în afacerea arbitrajul Mondadori şi îl acuză pe dl Di Pietro de a fi răspândit informaţii în mod evident false, ceea ce corespunde faptei penale de defăimare (fostul articol 595 din Codul penal).
In the initiating summons, Mr Filippo Verde states that he was never included in the list of accused in the Lodo Mondadori case, and accuses Mr Di Pietro of having disseminated objectively false information, which amounts to the criminal offence of defamation (former Art. 595 of the Criminal Code).
Dl Di Pietro admite că articolul conţinea o „eroare uluitoare”, cauzată de o banală problemă de copiere a dosarului.
Mr Di Pietro admits that his article contained a “astounding error” caused by a commonplace file copy problem.
De fapt, dl Verde nu a fost niciodată implicat în procesul legat de arbitrajul Mondadori; acesta fusese, de fapt, implicat în cauza IMI-SIR, în care fusese exonerat de orice vină.
In fact, Mr Verde was never involved in the trial of the Lodo Mondadori case; rather he had been involved in the IMI-SIR case, where he had been absolved from any liability.
În apărarea sa, dl Di Pietro afirmă că această eroare tehnică/materială a fost posibilă datorită faptului că mass-media a prezentat cele două cauze împreună, sub titlul „IMI-SIR/arbitrajul Mondadori”.
In his defence, Mr Di Pietro claims that this technical/clerical error arose because the mass media commonly dealt with the two cases together under the heading “IMI-SIR/Lodo Mondadori”.
În plus, dl Di Pietro afirmă că includerea eronată a numelui dlui Verde în articolul în chestiune a fost, în orice caz, nesemnificativă, ţinând seama de faptul că articolul se referea în special la implicaţiile politice ale procedurilor judiciare în cauză.
Mr Di Pietro further argues that the erroneous inclusion of Mr Verde's name in the article in issue was in any case marginal, since the article was concerned principally with the political implications of the legal proceedings in question.
Partea pârâtă subliniază, de asemenea, faptul că articolul a fost redactat într-un mod care evidenţia faptul că acuzaţiile procuraturii trebuiau încă să fie demonstrate.
The defendant also stresses that the article was drafted in such a way as to underscore that the charges laid by prosecutor still had to be made out.
PREVEDERI LEGALE ŞI CONSIDERENTE GENERALE REFERITOARE LA IMUNITATEA DEPUTAŢILOR PARLAMENTULUI EUROPEAN
LAW AND GENERAL CONSIDERATIONS ON THE IMMUNITY OF MEMBERS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT
În cadrul Parlamentului European, procedura este reglementată de articolul 6 şi articolul 7 din Regulamentul de procedură.
The procedure in the European Parliament is governed by Articles 6 and 7 of the Rules of Procedure.
Dispoziţiile pertinente prevăd următoarele:
The relevant provisions read as follows:
Articolul 6 - Ridicarea imunităţii:
Rule 6 - Waiver of immunity:
Articolul 7 - Proceduri privind imunitatea:
Rule 7 - Procedure on immunity:
În mod excepţional, raportul comisiei poate propune ca ridicarea imunităţii să vizeze exclusiv desfăşurarea unei acţiuni penale, fără ca vreo măsură de arestare, o altă măsură privativă de libertate sau orice altă măsură care să împiedice deputatul în exercitarea funcţiilor inerente mandatului său să poată fi adoptată împotriva sa, până la pronunţarea unei hotărâri definitive.
The committee's report may, exceptionally, propose that the waiver of immunity shall apply solely to prosecution proceedings and that, until a final sentence is passed, the Member should be immune from any form of detention or remand or any other measure which prevents him from performing the duties proper to his mandate.
Orice cerere privind domeniul de aplicare a privilegiilor sau imunităților unui deputat, adresată de o autoritate competentă, este examinată în conformitate cu dispozițiile de mai sus.”
Any inquiry as to the scope of Members' privileges or immunities made by a competent authority shall be dealt with according to the above rules. "
JUSTIFICAREA DECIZIEI PROPUSE
JUSTIFICATION OF THE PROPOSED DECISION
Dl Di Pietro afirmă că există o legătură între activitatea sa politică şi articolul în cauză şi solicită aplicarea articolului 68 alineatul (1) din Constituţia Italiei, care prevede că: „Deputaţii nu pot fi făcuţi răspunzători pentru opiniile sau voturile exprimate în cadrul exercitării funcţiilor lor”.
Mr Di Pietro argues that there is the nexus between his political activity and the article at issue and calls for the application of Article 68(1) of the Italian Constitution, which provides that: “Members of Parliament cannot be held accountable for the opinions expressed or votes cast in the performance of their function”.
Această solicitare trebuie interpretată ca o solicitare de aplicare a articolului 9 din Protocol, ţinându-se seama de faptul dl Di Pietro este un (fost) membru al Parlamentului European şi că articolul în cauză a fost publicat pe vremea când acesta era încă deputat.
This request should be construed as a request for the application of Article 9 of the Protocol given that Mr Di Pietro is a (former) member of the European Parliament and the article in question was published when he was still a member.
În fapt, în declaraţiile sale prezentate în citaţia depusă de partea reclamantă, dl Di Pietro nu a făcut decât să comenteze lucruri care erau de domeniu public.
As a matter of fact, in his statements reported by the writ of summons filed by the claimant, Mr Di Pietro merely commented on facts in the public domain.
În descrierea şi critica pe care a exprimat-o cu privire la una dintre cele mai importante cauze juridice din viaţa politică italiană recentă, acesta îşi îndeplinea obligaţiile de deputat, exprimându-şi opinia cu privire la o chestiune de interes public pentru alegătorii săi.
In describing and criticising one of the most important judicial affairs of recent Italian political life, he was carrying out his duty as a Member of Parliament in expressing his opinion on a matter of public interest to his constituents.
Pe scurt, dl Di Pietro îşi îndeplinea obligaţiile în calitatea sa de deputat.
In short, Mr Di Pietro was carrying out his duty as a Member of Parliament.