natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The following drug-related adverse reactions in clinical studies were reported commonly (≥ 1/ 100 to < 1/ 10) in patients treated with montelukast and at a greater incidence than in patients treated with placebo:
Următoarele reacţii adverse legate de administarea medicamentului au fost raportate frecvent (≥1/ 100 şi < 1/ 10) în studii clinice la pacienţi trataţi cu montelukast şi cu o incidenţă mai mare decât la pacienţii trataţi cu placebo:
Paediatric Paediatric
Pacienţi copii Pacienţi copii vârsta vârsta cuprinsă între 6 cuprinsă între
Patients
şi 14 ani
Patients
2 şi 5 ani
Paediatric
Pacienţi copii
15 years and
vârsta de 15 ani
6 to 14 years
(un studiu
2 to 5 years old
(un studiu
Patients
vârsta
old
şi peste
6 months up to
6
2 years old
luni şi 2 ani
(two 12-week
clinice cu
study; n=201)
n=201)
study; n=461)
12 săptămâni;
(one 6-week
(un studiu
studies; n=795)
sisteme şi oragane
(two 56-week
durata
(one 48-week study; n=278)
(două studii
study; n=175)
clinic cu durata
studies; n=615)
12 săptămâni;
Nervous system
clinice cu
disorders
(un studiu
headache headache
6 săptămâni;
hyperkinesia
n=175)
Respiratory, thoracic, and mediastinal disorders
clinic cu durata durata 48 săptămâni; 56 săptămâni; n=278) n=615) Tulburări ale
asthma
cefalee
Gastrointestina l disorders
hiperkinezie astm bronşic
abdominal pain
diaree
abdominal pain
abdominală
diarrhoea
abdominală
Skin and subcutaneous tissue disorders General disorders and administration site conditions
Tulburări cutanate şi ale ţesutului subcutanat Tulburări generale şi la nivelul locului de administrare
thirst
sete
eczematous dermatitis, rash
dermatită eczematiformă, erupţii cutanate tranzitorii
With prolonged treatment in clinical trials with a limited number of patients for up to 2 years for adults, and up to 12 months for paediatric patients 6 to 14 years of age, the safety profile did not change.
Profilul de siguranţă nu s- a modificat în studiile clinice care au inclus un număr limitat de pacienţi la care tratamentul a fost prelungit, până la 2 ani pentru adulţi şi până la 12 luni pentru pacienţi copii cu vârsta cuprinsă între 6 şi 14 ani.
With prolonged treatment, the safety profile did not change in these patients either.
Profilul de siguranţă nu s- a modificat nici la aceşti pacienţi în cazul tratamentului prelungit.
The safety profile in paediatric patients 6 months to 2 years of age did not change with treatment up to 3 months.
Profilul de siguranţă la pacienţi copii cu vârsta cuprinsă între 6 luni şi 2 ani nu s- a modificat în cazul tratamentului cu durata până la 3 luni.
The following adverse reactions have been reported in post-marketing use:
21 În experienţa de după punerea pe piaţă au fost raportate următoarele reacţii adverse:
Blood and lymphatic system disorders: increased bleeding tendency.
Tulburări hematologice şi limfatice: tendinţă accentuată la sângerare.
21 Immune system disorders: hypersensitivity reactions including anaphylaxis, hepatic eosinophilic infiltration.
Tulburări ale sistemului imunitar: reacţii de hipersensibilitate incluzând anafilaxie, infiltrat eozinofilic hepatic.
Nervous system disorders: dizziness drowsiness, paraesthesia/ hypoesthesia, seizure.
Tulburări ale sistemului nervos: ameţeli, somnolenţă, parestezii/ hipoestezie, convulsii.
Gastrointestinal disorders: diarrhoea, dry mouth, dyspepsia, nausea, vomiting.
Tulburări gastro- intestinale: diaree, xerostomie, dispepsie, greaţă, vărsături.
Musculoskeletal and connective tissue disorders: arthralgia, myalgia including muscle cramps.
Tulburări musculo- scheletice şi ale ţesutului conjunctiv: artralgii, mialgii inclusiv crampe musculare.
General disorders and administration site conditions: asthenia/ fatigue, malaise, oedema.
Tulburări generale şi la nivelul locului de administrare: astenie/ oboseală, stare generală de rău, edeme.
Very rare cases of Churg-Strauss Syndrome (CSS) have been reported during montelukast treatment in asthmatic patients (see section 4.4).
4. 4).
In chronic asthma studies, montelukast has been administered at doses up to 200 mg/ day to adult patients for 22 weeks and in short term studies, up to 900 mg/ day to patients for approximately one week without clinically important adverse experiences.
În studiile pentru astm bronşic cronic, montelukast a fost administrat pacienţilor adulţi timp de 22 săptămâni în doze de până la 200 mg/ zi, iar în studiile de scurtă durată, a fost administrat timp de aproximativ o săptămână în doze de până la 900 mg/ zi, fără apariţia reacţiilor adverse importante din punct de vedere clinic.
These include reports in adults and children with a dose as high as 1000 mg (approximately 61 mg/ kg in a 42 month old child).
Acestea includ raportări la adulţi şi copii cu o doză de până la 1000 mg (aproximativ 61 mg/ kg la un copil cu vârsta de 42 luni).
There were no adverse experiences in the majority of overdose reports.
În majoritatea cazurilor de supradozaj nu s- au raportat reacţii adverse.
Leukotriene receptor antagonist ATC-code:
Grupa farmacoterapeutică: antagonişti de receptori de leucotriene Codul ATC:
The cysteinyl leukotrienes (LTC4, LTD4, LTE4) are potent inflammatory eicosanoids released from various cells including mast cells and eosinophils.
Cisteinil- leucotrienele (LTC4, LTD4, LTE4) sunt eicosanoide inflamatoare puternice, eliberate de diverse celule inclusiv mastocite şi eozinofile.
These important pro-asthmatic mediators bind to cysteinyl leukotriene receptors (CysLT) found in the human airway and cause airway actions, including bronchoconstriction, mucous secretion, vascular permeability, and eosinophil recruitment.
Aceşti mediatori pro- astmatici importanţi se leagă de receptorii de cisteinil- leucotriene (CysLT) prezenţi în căile respiratorii la om şi determină efecte asupra căilor aeriene inclusiv bronhoconstricţie, creştere a secreţiei de mucus, permeabilitate vasculară şi atragere de eozinofile.
In clinical studies, montelukast inhibits bronchoconstriction due to inhaled LTD4 at doses as low as 5 mg.
În studii clinice, montelukast inhibă la doze mici precum cele de 5 mg bronhoconstricţia determinată de inhalarea LTD4.
Bronchodilation was observed within 2 hours of oral administration.
Bronhodilataţia a fost observată la 2 ore de la administrarea orală.
The bronchodilation effect caused by a β -agonist was additive to that caused by montelukast.
Efectul bronhodilatator determinat de un β- agonist a fost aditiv celui produs de 22 montelukast.
In a separate study, treatment with montelukast significantly decreased eosinophils in the airways (as measured in sputum).
Într- un studiu clinic separat, tratamentul cu montelukast a scăzut semnificativ numărul eozinofilelor din căile aeriene (evaluate în spută).
22 In studies in adults, montelukast, 10 mg once daily, compared with placebo, demonstrated significant improvements in morning FEV1 (10.4% vs 2.7% change from baseline), AM peak expiratory flow rate (PEFR) (24.5 L/ min vs 3.3 L/ min change from baseline), and significant decrease in total β -agonist use (-26.1% vs -4.6% change from baseline).
În studii clinice la adulţi, montelukast 10 mg administrat o dată pe zi a demonstrat, comparativ cu placebo, îmbunătăţiri semnificative ale FEV1 matinal (modificare faţă de valoarea iniţială 10, 4% comparativ cu 2, 7%), debitului expirator maxim (PEFR) înainte de prânz (AM) (modificare faţă de valoarea iniţială 24, 5 l/ min comparativ cu 3, 3 l/ min) şi o reducere semnificativă a utilizării totale de β- agonişti (modificare faţă de valoarea iniţială - 26, 1% comparativ cu - 4, 6%).
Studies in adults demonstrated the ability of montelukast to add to the clinical effect of inhaled corticosteroid (% change from baseline for inhaled beclomethasone plus montelukast vs beclomethasone, respectively for FEV1:
Studii clinice efectuate la adulţi au demonstrat capacitatea montelukastului de a avea efect aditiv cu efectul clinic al corticosteroizilor inhalatori (modificare% faţă de valoarea iniţială a FEV1 pentru beclametazona administrată inhalator plus montelukast comparativ cu administrarea de beclametazonă:
5.43% vs 1.04%; β -agonist use: -8.70% vs 2.64%).
5, 43% comparativ cu 1, 04%; utilizarea de β- agonist: - 8, 70% comparativ cu 2, 64%).
Compared with inhaled beclomethasone (200 µg twice daily with a spacer device), montelukast demonstrated a more rapid initial response, although over the 12-week study, beclomethasone provided a greater average treatment effect (% change from baseline for montelukast vs beclomethasone, respectively for FEV1:
Comparativ cu beclometazona administrată pe cale inhalatorie (200 µg de două ori pe zi cu ajutorul unui nebulizator) montelukast a demonstrat un răspuns iniţial mai rapid, cu toate că pentru toată durata celor 12 săptămâni de studiu, beclometazona a prezentat un efect terapeutic global mai bun (modificare% faţă de valoarea iniţială a FEV1 pentru montelukast comparativ cu beclametazonă:
7.49% vs 13.3%; β -agonist use: -28.28% vs -43.89%).
7, 49% comparativ cu 13, 3%; utilizarea de β- agonist: - 28, 28% comparativ cu - 43, 89%).
However, compared with beclomethasone, a high percentage of patients treated with montelukast achieved similar clinical responses (e. g., 50% of patients treated with beclomethasone achieved an improvement in FEV1 of approximately 11% or more over baseline while approximately 42% of patients treated with montelukast achieved the same response).
Cu toate acestea, un procent mare de pacienţi trataţi cu montelukast au prezentat răspuns clinic similar cu cei trataţi cu beclometazonă (de exemplu, 50% din pacienţii trataţi cu beclametazonă au prezentat o îmbunătăţire a FEV1 cu aproximativ 11% sau mai mult faţă de valoarea iniţială, în timp ce aproximativ 42% din pacienţii trataţi cu montelukast au obţinut acelaşi răspuns).
In an 8-week study in paediatric patients 6 to 14 years of age, montelukast 5 mg once daily, compared with placebo, significantly improved respiratory function (FEV1 8.71% vs 4.16% change from baseline; AM PEFR 27.9 L/ min vs 17.8 L/ min change from baseline) and decreased "as-needed" β -agonist use (-11.7% vs +8.2% change from baseline).
Într- un studiu clinic de 8 săptămâni, la pacienţi copii cu vârsta cuprinsă între 6 şi 14 ani, montelukast 5 mg administrat o dată pe zi a îmbunătăţit semnificativ funcţia respiratorie comparativ cu placebo (8, 71% modificare faţă de valoarea iniţială a FEV1 comparativ cu 4, 16%; 27, 9 l/ min modificare faţă de valoarea iniţială a PEFR AM comparativ cu 17, 8 l/ min) şi a redus utilizarea de β- agonişti „ la nevoie ” (- 11, 7% modificare faţă de valoarea iniţială, comparativ cu +8, 2%).
In a 12-month study comparing the efficacy of montelukast to inhaled fluticasone on asthma control in paediatric patients 6 to 14 years of age with mild persistent asthma, montelukast was non-inferior to fluticasone in increasing the percentage of asthma rescue-free days (RFDs), the primary endpoint.
Într- un studiu clinic de 12 luni, la pacienţi copii cu vârsta cuprinsă între 6 şi 14 ani prezentând astm bronşic uşor persistent, care a urmărit compararea eficacităţii montelukastului cu cea a fluticazonei administrată inhalator referitor la controlul astmului, montelukast nu a fost inferior fluticazonei în ceea ce priveşte criteriul principal final, creşterea procentului zilelor fără simptome de astm (RFDs = rescue- free days).
Averaged over the 12-month treatment period, the percentage of asthma RFDs increased from 61.6 to 84.0 in the montelukast group and from 60.9 to 86.7 in the fluticasone group.
După o perioadă medie de tratament de 12 luni, procentul zilelor fără simptome de astm a crescut de la 61, 6 la 84, 0 în grupul tratat cu montelukast şi de la 60, 9 la 86, 7 în grupul tratat cu fluticazonă.
The between group difference in LS mean increase in the percentage of asthma RFDs was statistically significant (- 2.8 with a 95% CI of -4.7, -0.9), but within the limit pre-defined to be clinically not inferior.
Diferenţa între grupuri privind creşterea medie a procentului zilelor fără simptome de astm, utilizând metoda celor mai mici pătrate (LS), a fost semnificativă statistic (- 2, 8 cu un IÎ 95% de - 4, 7, - 0, 9), dar în cadrul limitei predefinite de a nu prezenta inferioritate clinică.
FEV1 increased from 1.83 L to 2.09 L in the montelukast group and from 1.85 L to 2.14 L in the fluticasone group.
FEV1 a crescut de la 1, 83 l la 2, 09 l în grupul tratat cu montelukast şi de la 1, 85 l la 2, 14 l în grupul tratat cu fluticazonă.
The between-group difference in LS mean increase in FEV1 was -0.02 L with a 95% CI of -0.06, 0.02.
Diferenţa între grupuri privind creşterea medie a FEV1, utilizând metoda celor mai mici pătrate (LS), a fost - 0, 02 L cu un IÎ 95% de - 0, 06, 0, 02.
The mean increase from baseline in% predicted FEV1 was 0.6% in the montelukast treatment group, and 2.7% in the fluticasone treatment group.
Creşterea medie% faţă de valoarea iniţială a FEV1 a fost de 0, 6% în grupul tratat cu montelukast şi de 2, 7% în grupul tratat cu fluticazonă.
The difference in LS means for the change from baseline in the% predicted FEV1 was significant: -2.2% with a 95% CI of -3.6, -0.7.
Diferenţa modificărilor% medii ale FEV1 faţă de valoarea iniţială, utilizând metoda LS, a fost semnificativă: - 2, 2% cu un IÎ 95% de - 3, 6, - 0, 7.
The percentage of days with β -agonist use decreased from 38.0 to 15.4 in the montelukast group, and from 38.5 to 12.8 in the fluticasone group.
Procentul de zile în care s- au utilizat β- agonişti a scăzut de la 38, 0 la 15, 4 în grupul tratat cu montelukast şi de la 38, 5 la 12, 8 în grupul tratat cu fluticazonă.
The between group difference in LS means for the percentage of days with β -agonist use was significant:
Diferenţa între grupuri privind procentul de zile în care s- au utilizat β- agonişti, utilizând metoda celor mai mici pătrate (LS), a fost semnificativă:
2.7 with a 95% CI of 0.9, 4.5.
2, 7 cu un IÎ 95% de 0, 9, 4, 5.
The percentage of patients with an asthma attack (an asthma attack being defined as a period of worsening asthma that required treatment with oral steroids, an unscheduled visit to the doctor’ s office, an emergency room visit, or hospitalization) was 32.2 in the montelukast group and 25.6 in the fluticasone group; the odds ratio (95% CI) being significant: equal to 1.38 (1.04, 1.84).
23 Procentul de pacienţi cu o criză astmatică (o criză astmatică fiind definită ca o perioadă de agravare a astmului care necesită tratament cu steroizi administraţi oral, o vizită neprogramată la cabinetul medicului, o vizită la camera de urgenţă sau spitalizare) a fost 32, 2 în grupul tratat cu montelukast şi 25, 6 în grupul tratat cu fluticazonă; raportul privind diferenţa (IÎ 95%) fiind semnificativ: egal cu 1, 38 (1, 04, 1, 84).
The percentage of patients with systemic (mainly oral) corticosteroid use during the study period was 17.8% in the montelukast group and 10.5% in the fluticasone group.
Procentul de pacienţi care au utilizat corticosteroid administrat sistemic (în principal pe cale orală) în timpul perioadei din studiu a fost 17, 8% în grupul tratat cu montelukast şi 10, 5% în grupul tratat cu fluticazonă.
The between group difference in LS means was significant:
Diferenţa între grupuri, utilizând metoda celor mai mici pătrate (LS), a fost semnificativă:
7.3% with a 95%CI of 2.9; 11.7.
7, 3% cu un IÎ 95% de 2, 9; 11, 7.
In a 12-week, placebo-controlled study in paediatric patients 2 to 5 years of age, montelukast 4 mg once daily improved parameters of asthma control compared with placebo irrespective of concomitant controller therapy (inhaled/ nebulized corticosteroids or inhaled/ nebulized sodium cromoglycate).
Într- un studiu clinic de 12 săptămâni, controlat placebo, la pacienţi copii cu vârsta cuprinsă între 2 şi 5 ani, montelukast 4 mg administrat o dată pe zi a îmbunătăţit parametrii de control ai astmului bronşic comparativ cu placebo, indiferent dacă se administrează sau nu terapie concomitentă de control (corticosteroizi inhalator/ prin nebulizare sau cromoglicat de sodiu inhalator/ prin nebulizare).
Montelukast also decreased "as-needed" β -agonist use and 23 corticosteroid rescue for worsening asthma compared with placebo.
De asemenea, montelukast a redus utilizarea de β- agonişti „ la nevoie ” şi administrarea de glucocorticoizi în cazul agravării astmului, comparativ cu placebo.
2.34 EE, respectively), [EE defined as ≥ 3 consecutive days with daytime symptoms requiring β -agonist use, or corticosteroids (oral or inhaled), or hospitalization for asthma].
Într- un studiu clinic de 12 luni, controlat placebo, la pacienţi copii cu vârsta cuprinsă între 2 şi 5 ani prezentând astm bronşic uşor şi exacerbări episodice, montelukast 4 mg administrat o dată pe zi a redus semnificativ (p≤0, 001) rata anuală a episoadelor de exacerbări astmatice (EE), comparativ cu placebo (1, 60 EE comparativ cu, respectiv, 2, 34 EE), [EE definite ca ≥3 zile consecutive cu simptomatologie diurnă necesitând administrarea de β- agonişti sau corticosteroizi (oral sau inhalator) sau spitalizarea pentru astm bronşic].
The percentage reduction in yearly EE rate was 31.9%, with a 95% CI of 16.9, 44.1.
Reducerea procentuală a ratei anuale a EE a fost de 31, 9%, cu un IÎ 95% de 16, 9, 44, 1.
Efficacy of montelukast is supported in paediatric patients 6 months to 2 years of age by extrapolation from the demonstrated efficacy in patients 2 years of age and older with asthma, and is based on similar pharmacokinetic data, as well as the assumption that the disease course, pathophysiology and the medicinal products’ s effect are substantially similar among these populations.
Eficacitatea montelukastului la pacienţi copii cu vârsta cuprinsă între 6 luni şi 2 ani este susţinută prin extrapolarea eficacităţii demonstrate la pacienţi cu vârsta de 2 ani şi peste cu astm bronşic şi se bazează pe date farmacocinetice similare, ca şi pe presupunerea că evoluţia bolii, fiziopatologia şi efectul medicamentului sunt similare în mod substanţial în rândul acestor populaţii.
Significant reduction of exercise-induced bronchoconstriction (EIB) was demonstrated in a 12-week study in adults (maximal fall in FEV1 22.33% for montelukast vs 32.40% for placebo; time to recovery to within 5% of baseline FEV1 44.22 min vs 60.64 min).
Într- un studiu de 12 săptămâni la adulţi a fost demonstrată o reducere semnificativă a bronhoconstricţiei induse de efort (EIB) (scădere maximă a FEV1 de 22, 33% pentru montelukast comparativ cu 32, 40% pentru placebo; timpul până la recuperare în limita de 5% a FEV1 înregistrat înainte de efort 44, 22 min comparativ cu 60, 64 min).
This effect was consistent throughout the 12- week study period.
Acest efect s- a menţinut pe toată perioada de 12 săptămâni a studiului.
Reduction in EIB was also demonstrated in a short term study in paediatric patients 6 to 14 years of age (maximal fall in FEV1 18.27% vs 26.11%; time to recovery to within 5% of baseline FEV1 17.76 min vs 27.98 min).
Reducerea EIB a fost, de asemenea, demonstrată într- un studiu clinic pe termen scurt efectuat la pacienţii copii cu vârsta cuprinsă între 6 şi 14 ani (scădere maximă a FEV1 de 18, 27% comparativ cu 26, 11%; timpul până la recuperare în limita de 5% a FEV1 înregistrat iniţial 17, 76 min comparativ cu 27, 98 min).
In aspirin-sensitive asthmatic patients receiving concomitant inhaled and/ or oral corticosteroids, treatment with montelukast, compared with placebo, resulted in significant improvement in asthma control (FEV1 8.55% vs -1.74% change from baseline and decrease in total β -agonist use -27.78% vs 2.09% change from baseline).
La pacienţi cu astm bronşic indus de aspirină, trataţi cu corticosteroizi pe cale inhalatorie şi/ sau orală, asocierea tratamentului cu montelukast, comparativ cu placebo, a determinat o îmbunătăţire semnificativă a controlului astmului (8, 55% modificare a FEV1 faţă de valoarea iniţială comparativ cu - 1, 74% şi - 27, 78% scădere a utilizării de β- agonişti totali faţă de valoarea iniţială comparativ cu 2, 09%).
The oral bioavailability and Cmax are not influenced by a standard meal.
Siguranţa
Safety and efficacy were demonstrated in clinical trials where the 10 mg film-coated tablet was administered without regard to the timing of food ingestion.
24 şi eficacitatea au fost demonstrate în studii clinice în care comprimatul filmat de 10 mg a fost administrat, indiferent de orarul alimentaţiei.
In paediatric patients 6 months to 2 years of age, Cmax is achieved 2 hours after administration of the 4 mg granules formulation.
După administrarea granulelor de 4 mg la pacienţi copii cu vârsta cuprinsă între 6 luni şi 2 ani, Cmax este atinsă la 2 ore.
The co-administration of applesauce or a high-fat standard meal with the granule formulation did not have a clinically meaningful effect on the pharmacokinetics of montelukast as determined by AUC (1225.7 vs 1223.1 ng. hr/ mL with and without applesauce, respectively, and 1191.8 vs 1148.5 ng. hr/ mL with and without a high-fat standard meal, respectively).
Asocierea de piure de mere sau a unui prânz standard la administrarea granulelor nu a avut efect important clinic asupra farmacocineticii montelukastului aşa cum a fost determinat prin ASC (1225, 7 comparativ cu 1223, 1 ng• oră/ ml cu şi, respectiv, fără piure de mere şi 1191, 8 comparativ cu 1148, 5 ng• oră/ ml cu şi, respectiv, fără piure de mere).
Studies in rats with radiolabeled montelukast indicate minimal distribution across the blood-brain barrier.
Volumul aparent de distribuţie al montelukastului la starea de echilibru este de 8- 11 litri.
In addition, concentrations of radiolabeled material at 24 hours post-dose were minimal in all other tissues.
Studiile efectuate la şobolan cu montelukast marcat radioactiv arată o trecere minimă prin bariera hematoencefalică.
24 Biotransformation.
În plus, la 24 ore după administrare, concentraţiile substanţei marcate au fost minime în toate celelalte ţesuturi.
Based on further in vitro results in human liver microsomes, therapeutic plasma concentrations of montelukast do not inhibit cytochromes P450 3A4, 2C9, 1A2, 2A6, 2C19, or 2D6.
În baza studiilor ulterioare in vitro utilizând microzomi hepatici umani s- a constatat că izoenzimele 3A4, 2C9, 1A2, 2A6, 2C19 sau 2D6 a citocromului P450 nu sunt inhibate de montelukast la concentraţiile plasmatice terapeutice.
The plasma clearance of montelukast averages 45 ml/ min in healthy adults.
Clearance- ul plasmatic mediu al montelukastului este 45 ml/ min la adultul sănătos.
Following an oral dose of radiolabeled montelukast, 86% of the radioactivity was recovered in 5-day fecal collections and < 0.2% was recovered in urine.
După o doză orală de montelukast marcat radioactiv, 86% din radioactivitate s- a regăsit în materiile fecale într- un interval de 5 zile şi < 0, 2%, în urină.
Studies in patients with renal impairment have not been undertaken.
Nu s- au realizat studii clinice la pacienţi cu insuficienţă renală.
There are no data on the pharmacokinetics of montelukast in patients with severe hepatic insufficiency (Child-Pugh score > 9).
Nu există date privind farmacocinetica montelukastului la pacienţii cu insuficienţă hepatică severă (scor Child- Pugh > 9).
The signs of toxicity in animals were increased excretion of saliva, gastrointestinal symptoms, loose stools and ion imbalance.
Semnele toxicităţii la animale au fost creşterea secreţiei de salivă, simptome gastro- intestinale, scaune moi şi 25 dezechilibru ionic.
These occurred at dosages which provided > 17-fold the systemic exposure seen at the clinical dosage.
Acestea au apărut la doze care au determinat creşterea de > 17 ori a expunerii sistemice observate la doze clinice.
In monkeys, the adverse effects appeared at doses from 150 mg/ kg/ day (> 232-fold the systemic exposure seen at the clinical dose).
La maimuţe, reacţiile adverse au apărut la doze de 150 mg/ kg şi zi (> 232 ori expunerea sistemică observată la doze clinice).
A slight decrease in pup body weight was noted in the female fertility study in rats at 200 mg/ kg/ day (> 69-fold the clinical systemic exposure).
Într- un studiu clinic asupra fertilităţii efectuat la femele şobolan, a fost observată o scădere uşoară a greutăţii corporale la puii acestora la doze de 200 mg/ kg şi zi (> 69 ori expunerea sistemică clinică).