natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is bound to the alpha-1- acid glycoprotein (AAG) and albumin, but has a higher affinity for AAG.
Acesta se leagă de alfa- 1 glicoproteina acidă (AAG) şi de albumină, dar are o afinitate mai mare pentru AAG.
Concentrations of AAG have been shown to decrease during the course of antiretroviral therapy.
S- a evidenţiat scăderea concentraţiilor de AAG în timpul terapiei antiretrovirale.
Amprenavir is primarily metabolised by the liver with less than 1% excreted unchanged in the urine.
Amprenavirul este metabolizat în principal la nivel hepatic, mai puţin de 1% fiind excretat nemodificat în urină.
Amprenavir in addition is also an inhibitor of the CYP3A4 enzyme, although to a lesser extent than ritonavir.
În plus, amprenavirul este şi un inhibitor al enzimei CYP3A4, deşi într- o
Therefore medicinal products that are inducers, inhibitors or substrates of CYP3A4 must be used with caution when administered concurrently with Telzir with ritonavir (see sections 4.3 and 4.5).
4. 3 şi 4. 5).
Following administration of Telzir, the half-life of amprenavir is 7.7 hours.
După administrarea Telzir, timpul de înjumătăţire plasmatic al amprenavirului este de 7, 7 ore.
When Telzir is co-administered with ritonavir, the half-life of amprenavir is increased to 15 – 23 hours.
În cazul administrării concomitente de Telzir şi ritonavir, timpul de înjumătăţire plasmatic al amprenavirului creşte la 15- 23 ore.
19 The primary route of elimination of amprenavir is via hepatic metabolism with less than 1% excreted unchanged in the urine and no detectable amprenavir in faeces.
Principala cale de eliminare a amprenavirului este metabolizarea hepatică, mai puţin de 1% fiind excretat nemodificat în urină şi nu există cantităţi de amprenavir detectabile în materiile fecale.
Metabolites account for approximately 14% of the administered amprenavir dose in the urine, and approximately 75% in the faeces.
Metaboliţii din urină şi din materiile fecale reprezintă aproximativ 14%, respectiv, 75% din doza de amprenavir administrată.
In a clinical study on pharmacokinetics of fosamprenavir in paediatric patients, eight subjects 12 to 18 years of age received the standard fosamprenavir adult tablet dose of 700 mg twice daily (with ritonavir 100 mg twice daily).
Într- un studiu clinic privind farmacocinetica fosamprenavirului la copii şi adolescenţi, la opt pacienţi cu vârsta cuprinsă între 12 şi 18 ani li s- a administrat doza uzuală pentru adulţi, de comprimate de 700 mg fosamprenavir, administrat de două ori pe zi (cu 100 mg ritonavir, de două ori pe zi).
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily, 12 to 18 year old subjects had 20% lower plasma APV AUC(0- 24), 23% lower Cmax, and 20% lower Cmin values.
Comparativ cu istoricul rezultatelor obţinute la populaţia adultă ce a primit un regim cu administrare de două ori pe zi de fosamprenavir 700 mg / ritonavir 100 mg, pacienţii cu vârsta cuprinsă între 12 şi 18 ani au prezentat o scădere de 20% a ariei de sub curba concentraţiei plasmatice în funcţie de timp de APV, ASC (0- 24), o scădere cu 23% a valorii Cmax şi cu 20% a Cmin.
Children 6 to 11 years of age (n=9) receiving fosamprenavir / ritonavir 18 / 3 mg/ kg twice daily had 26% higher AUC(0-24) and similar Cmax and Cmin values when compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily.
Copiii cu vârsta cuprinsă între 6 şi 11 ani (n=9), cărora li s- a administrat fosamprenavir / ritonavir, 18 / 3 mg/ kg, de două ori pe zi, au prezentat o creştere cu 26% a ASC( 0- 24) şi, similar, a valorilor Cmax şi Cmin, comparativ cu istoricul rezultatelor obţinute la populaţia adultă tratată cu fosamprenavir / ritonavir, 700 / 100 mg, administrate de două ori pe zi.
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily, a subset of five pediatric subjects ages 6 to < 24-months receiving fosamprenavir / ritonavir 45/ 7 mg/ kg twice daily demonstrated that despite an approximate 5-fold increase in fosamprenavir and ritonavir doses on a mg/ kg basis, plasma amprenavir AUC(0-τ) was approximately 48% lower, Cmax 26% lower, and Cτ 29% lower in the paediatric subjects.
Comparativ cu istoricul rezultatelor obţinute la populaţia adultă ce a primit un regim cu administrare de două ori pe zi de fosamprenavir 700 mg / ritonavir 100 mg, un grup de cinci copii cu vârsta cuprinsă între 6 şi sub 24 de luni, cărora li s- au administrat fosamprenavir / ritonavir, în doze de 45/ 7 mg/ kg, de două ori pe zi, au dovedit că în ciuda unei creşteri de aproximativ 5 ori a dozelor de fosamprenavir şi ritonavir, calculate în mg/ kg, aria de sub curba concentraţiei plasmatice în funcţie de timp a amprenavirului ASC (0- τ) a fost cu aproximativ 48% mai mică, Cmax a fost cu 26% mai mică şi Cτ a fost cu 29% mai mică, la copii.
No dosing recommendations can be made for the very young (children < 2 years of age) and Telzir with ritonavir is not recommended for this patient population (see section 4.2).
4. 2).
Less than 1% of the therapeutic dose of amprenavir is excreted unchanged in the urine.
Mai puţin de 1% din doza terapeutică de amprenavir se elimină nemodificată în urină.
Renal clearance of ritonavir is also negligible, therefore the impact of renal impairment on amprenavir and ritonavir elimination should be minimal
Clearance- ul renal al ritonavirului este de asemenea neglijabil; prin urmare impactul afectării renale asupra eliminării de amprenavir şi ritonavir ar trebui să fie minim.
Hepatic impairment
21 Insuficienţă hepatică
The plasma amprenavir pharmacokinetics were evaluated in a 14 day repeat-dose study in HIV-1 infected adult subjects with mild, moderate, or severe hepatic impairment receiving fosamprenavir with ritonavir compared to matched control subjects with normal hepatic function.
Farmacocinetica amprenavirului în plasmă a fost evaluată într- un studiu cu doză repetată de 14 zile la subiecţi adulţi infectaţi cu HIV- 1 cu insuficienţă hepatică uşoară, moderată sau severă cărora li s- a administrat fosamprenavir cu ritonavir, comparativ cu subiecţii din grupul de control cu funcţie hepatică normală.
In subjects with mild hepatic impairment (Child-Pugh score of 5-6), the dosage regimen of fosamprenavir 700 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily provided slightly higher plasma amprenavir Cmax (17%), slightly higher plasma amprenavir AUC(0-12) (22%), similar plasma total amprenavir C12 values and approximately 117% higher plasma unbound amprenavir C12 values compared to subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
La subiecţii cu insuficienţă hepatică uşoară (scor Child- Pugh de 5- 6), regimul de dozaj de fosamprenavir 700 mg de două ori pe zi cu o frecvenţă redusă a dozei de ritonavir de 100 mg o dată pe zi a determinat o Cmax a amprenavirului uşor crescută (17%), o ASC( 0- 12) a amprenavirului uşor crescută (22%), similar valorilor C12 ale amprenavirului total plasmatic şi valorilor C12 ale amprenavirului nelegat plasmatic, cu aproximativ 117% mai mari, comparativ cu subiecţii cu funcţie hepatică normală cărora li s- a administrat regimul standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg / 100 mg de două ori pe zi.
In subjects with moderate hepatic impairment (Child-Pugh score of 7-9), a reduced dose of fosamprenavir 450 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily is 20 predicted to deliver similar plasma amprenavir Cmax and AUC(0-12), but approximately 35% lower plasma total amprenavir C12 values and approximately 88% higher plasma unbound amprenavir C12 values than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
La subiecţii cu insuficienţă hepatică moderată (scor Child- Pugh de 7- 9), se aşteaptă ca o doză redusă de fosamprenavir 450 mg de două ori pe zi cu o frecvenţă redusă a dozei de ritonavir 100 mg o dată pe zi să producă Cmax şi ASC( 0- 12) ale amprenavirului plasmatic similare, dar valori ale C12 ale amprenavirului total plasmatic cu aproximativ 35% mai scăzute şi valorile C12 ale amprenavirului nelegat plasmatic cu aproximativ 88% mai mari decât cele atinse la subiecţii cu funcţie hepatică normală cărora li s- a administrat regimul standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg / 100 mg de două ori pe zi.
In subjects with severe hepatic impairment (Child-Pugh score of 10-13), a reduced dose of fosamprenavir 300 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily delivered 19% lower plasma amprenavir Cmax, 23% lower AUC(0-12), and 38% lower C12 values, but similar unbound plasma amprenavir C12 values than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
La subiecţii cu insuficienţă hepatică severă (scor Child- Pugh 10- 13), o doză redusă de fosampenavir 300 mg de două ori pe zi cu o frecvenţă redusă a dozei de ritonavir 100 mg o dată pe zi, a produs o Cmax a amprenavirului cu 19% mai mică, o ASC( 0- 12) cu 23% mai mică şi valori C12 cu 38% mai mici, dar valori C12 ale amprenavirului nelegat plasmatic similare, comparativ cu cele atinse la subiecţii cu funcţie hepatică normală cărora li s- a administrat regimul standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg / 100 mg de două ori pe zi.
Despite reducing the dosing frequency of ritonavir, subjects with severe hepatic impairment had 64% higher ritonavir Cmax, 40% higher ritonavir AUC(0-24), and 38% higher ritonavir C12 than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
În ciuda reducerii frecvenţei de administrare a dozei de ritonavir, subiecţii cu insuficienţă hepatică severă au avut o Cmax a ritonavirului cu 64% mai mare, o ASC( 0- 24) pentru ritonavir cu 40% mai mare şi valori C12 ale ritonavirului cu 38% mai mari decât cele atinse la subiecţii cu funcţie hepatică normală cărora li s- a administrat regimul standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg / 100 mg de două ori pe zi.
Fosamprenavir with ritonavir was generally well-tolerated in subjects with mild, moderate, or severe hepatic impairment, and these regimens had similar adverse event and clinical laboratory profiles as previous studies of HIV-1 infected subjects with normal hepatic function.
Asocierea fosamprenavir cu ritonavir a fost, în general, bine tolerată la subiecţii cu insuficienţă hepatică uşoară, moderată sau severă şi aceste regimuri au avut evenimente adverse şi profile clinice de laborator similare studiilor anterioare asupra pacienţilor infectaţi cu HIV- 1 cu funcţie hepatică normală.
Toxicity was similar to that of amprenavir and occurred at amprenavir plasma exposure levels below human exposure after treatment with fosamprenavir in combination with ritonavir at the recommended dose.
Toxicitatea a fost similară cu cea a amprenavirului şi s- a înregistrat la nivele de expunere plasmatică la amprenavir sub nivelul expunerii la om după tratamentul cu fosamprenavir în asociere cu ritonavir la dozele recomandate.
In repeated dose toxicity studies in adult rats and dogs, fosamprenavir produced evidence of gastrointestinal disturbances (salivation, vomiting and soft to liquid faeces), and hepatic changes (increased liver weights, raised serum liver enzyme activities and microscopic changes, including hepatocyte necrosis).
În studiile de toxicitate după doze repetate, la şobolani şi câini adulţi, fosamprenavirul a determinat tulburări gastro- intestinale (hipersalivaţie, vărsături şi scaune moi sau apoase) şi modificări hepatice (creşterea greutăţii ficatului, creşterea activităţii enzimelor hepatice plasmatice şi modificări microscopice, inclusiv necroză hepatocitară).
Toxicity was not aggravated when juvenile animals were treated as compared with adult animals, but the data did indicate a steeper dose response.
Toxicitatea nu s- a agravat în cazul în care s- au tratat animale tinere, comparativ cu animalele adulte, dar datele au indicat un răspuns exagerat legat de doză.
In reproductive toxicity studies with fosamprenavir in rats, male fertility was not affected, but in females gravid uterine weights, numbers of ovarian corpora lutea and uterine implantation sites were reduced.
22 În studiile de toxicitate asupra funcţiei de reproducere cu fosamprenavir la şobolani, fertilitatea masculină nu a fost afectată, dar la femele greutatea uterului gravid, numărul de corpi galbeni ovarieni şi locurile de nidaţie au fost reduse.
In pregnant rats and rabbits there were no major effects on embryo-foetal development.
La femele gestante de iepure şi şobolan nu au existat efecte importante asupra dezvoltării embrio- fetale.
In rabbits, systemic exposure at the high dose level was only 0.3 times human exposure at the maximum clinical dose and thus the developmental toxicity of fosamprenavir has not been fully determined.
La iepure, expunerea sistemică la doze mari a fost doar de 0, 3 ori expunerea umană la doza clinică maximă şi, astfel, nu s- a putut complet stabili toxicitatea fosamprenavirului asupra dezvoltării.
In rats exposed pre- and post-natally to fosamprenavir, pups showed impaired physical and functional development and reduced growth.
La şobolanii cu expunere pre - şi postnatală la fosamprenavir, puii au prezentat dezvoltare fizică şi funcţională insuficientă şi creştere întârziată.
In addition, decreased number of implantation sites per litter and a prolongation of gestation were seen when pups were mated after reaching maturity.
În plus, s- a evidenţiat scăderea numărului situsurilor de nidaţie per sarcină şi o creştere a duratei gestaţiei când puii au fost împerecheaţi după atingerea maturităţii.
Fosamprenavir was not mutagenic or genotoxic in a standard battery of in vitro and in vivo assays.
Fosamprenavirul nu a fost mutagen sau genotoxic într- o serie de teste standard de genotoxicitate in vitro şi in vivo.
In long-term carcinogenicity studies with fosamprenavir in mice and rats, there were increases in hepatocellular adenomas and hepatocellular carcinomas in mice at exposure levels equivalent to 0.1 to 0.3-fold those in humans given 700 mg of fosamprenavir plus 100mg ritonavir twice daily, and increases in hepatocellular adenomas and thyroid follicular cell adenomas in rats at exposure levels equivalent to 0.3 to 0.6-fold those in humans given 700 mg of fosamprenavir plus 100mg ritonavir twice daily.
În studiile de carcinogenitate pe termen lung cu fosamprenavir la şoarece şi şobolan, s - a evidenţiat creşterea numărului de adenoame hepatocelulare şi carcinoame hepatocelulare la şoarece la nivele de expunere echivalente cu de la 0, 1 până la de 0, 3 ori mai mari decât cele obţinute la om după administrarea a 700 mg fosamprenavir în asociere cu 100 mg ritonavir de două ori pe zi şi creşterea numărului de adenoame hepatocelulare şi adenoame celulare foliculare tiroidiene la şobolan la nivele de expunere echivalente cu de la 0, 3 până la de 0, 6 ori mai mari decât cele obţinute la om după administrarea a 700 mg fosamprenavir în asociere cu 100 mg ritonavir de două ori pe zi.
The relevance of the hepatocellular findings in the rodents for humans is uncertain; however, there is no evidence from clinical trials or marketed use to suggest that these findings are of clinical significance.
Efectele hepatocelulare asupra rozătoarelor nu sunt relevante la om; cu toate acestea, nu s- a dovedit din studiile clinice sau în urma utilizării după punerea pe piaţă că aceste efecte sunt semnificative clinic.
In rats 21 only there was an increase in interstitial cell hyperplasia in males at exposure levels equivalent to 0.5- fold those in humans, and an increase in uterine endometrial adenocarcinoma in females at an exposure level equivalent to 1.1-fold those in humans.
Numai la şobolan s- a evidenţiat o creştere a hiperplaziei celulelor interstiţiale la masculi la nivele de expunere echivalente cu de 0, 5 ori mai mari decât nivelul de expunere la om şi o creştere a adenocarcinoamelor endometrului uterin la femele la nivele de expunere echivalente cu de 1, 1 ori mai mari decât nivelul de expunere la om.
The relevance of the uterine endometrial adenocarcinomas for humans is uncertain; however there is no evidence from clinical trials or marketed use to suggest that these findings are of clinical significance.
Relevanţa pentru om a adenocarcinoamelor endometrului uterin nu este sigură; cu toate acestea, nu s- a evidenţiat din studiile clinice sau în urma utilizării după punerea pe piaţă că aceste efecte sunt semnificative clinic.
Microcrystalline cellulose Croscarmellose sodium Povidone K30 Magnesium stearate Colloidal anhydrous silica
Celuloză microcristalină Croscarmeloză sodică Povidonă K30 Stearat de magneziu Dioxid de siliciu coloidal anhidru
Hypromellose Titanium dioxide (E171) Glycerol triacetate Iron oxide red (E172)
Hipromeloză Dioxid de titan (E171) Triacetat de glicerol Oxid roşu de fer (E172)
Any unused product should be disposed of in accordance with local requirements..
Orice produs neutilizat trebuie eliminat în conformitate cu reglementările locale.
Glaxo Group Ltd Greenford Road Greenford
Glaxo Group Ltd Greenford Road Greenford Middlesex UB6 0NN Marea Britanie
Date of first authorisation:
Date primei autorizări:
12 July 2004
12 iulie 2004
Telzir 50 mg/ ml oral suspension.
Telzir 50 mg/ ml suspensie orală.
In protease inhibitor (PI) experienced patients, the choice of Telzir should be based on individual viral resistance testing and treatment history (see section 5.1).
5. 1).
24 Caution is advised if the recommended dose of fosamprenavir with ritonavir detailed below are exceeded (see section 4.4).
4. 4.).
Telzir suspension is administered orally.
25 Telzir suspensie se administrează pe cale orală.
In paediatric patients, the oral suspension should be taken with food in order to aid palatability and assist compliance (see section 5.2).
5. 2).
Dosing recommendations for Telzir with ritonavir
26 Recomandări de dozaj pentru Telzir asociat cu ritonavir
Adult (> 18
Adulţi (> 18 ani)
Oral suspension should be taken without food 6-17 years
Suspensia orală trebuie administrată pe nemâncate 6- 17 ani
18 mg/ kg (0.36 ml/ kg); maximum 700 mg or 14 ml
18 mg/ kg (0, 36 ml/ kg); maximum 700 mg sau 14 ml
25-32 kg
25- 32 kg
Oral suspension should be taken with food
Suspensia orală trebuie administrată cu alimente < 6 ani
No dosing recommendations
Nu există recomandări de dozaj Nu se recomandă administrarea
Elderly (over 65 years of age)
Vâstnici (cu vârsta peste 65 de ani)
9 ml Telzir oral suspension) twice daily with 100 mg ritonavir once daily.
7- 9) doza recomandată este 450 mg fosamprenavir (adică 9 ml Telzir suspensie orală) de două ori pe zi cu 100 mg ritonavir o dată pe zi.
For adults with severe hepatic impairment (Child-Pugh score:
27 Pentru pacienţii cu insuficienţă hepatică severă (scor Child- Pugh:
Even with these dose adjustments for adults with, some patients with hepatic impairment may have higher or lower than anticipated amprenavir and/ or ritonavir plasma concentrations as compared to patients with normal hepatic function, due to increased inter-patient variability (see section 5.2), therefore a close monitoring of safety and virologic response is warranted.
5. 2), de aceea trebuie asigurată o monitorizare atentă a siguranţei în utilizare şi a răspunsului virologic.
No dose recommendation can be made for children and adolescents with hepatic impairment as no studies have been conducted in these age groups.
Nu se pot face recomandări de dozaj pentru copii şi adolescenţi cu insuficienţă hepatică, deoarece în cazul acestor grupe de vârstă nu s- au efectuat studii în acest sens.
Hypersensitivity to fosamprenavir, amprenavir or to any of the excipients of Telzir, or to ritonavir.
Hipersensibilitate la fosamprenavir, amprenavir sau la oricare dintre excipienţii Telzir sau la ritonavir.
26 Telzir must not be administered concurrently with medicinal products with narrow therapeutic windows that are substrates of cytochrome P450 3A4 (CYP3A4), e. g. amiodarone, astemizole, bepridil, cisapride, dihydroergotamine, ergotamine, pimozide, quinidine, terfenadine, oral midazolam (for caution on parenterally administered midazolam, see section 4.5), oral triazolam.
4. 5), triazolam administrat pe cale orală.
Telzir with ritonavir must not be co-administered with medicinal products with narrow therapeutic windows that are highly dependent on CYP2D6 metabolism e. g. flecainide and propafenone (see section 4.5).
4. 5).
Co-administration of Telzir 700 mg twice daily with ritonavir in doses greater than 100 mg twice daily has not been clinically evaluated.
28 Administrarea concomitentă de Telzir 700 mg de două ori pe zi cu ritonavir în doze mai mari de 100 mg de două ori pe zi nu a fost evaluată clinic.
Telzir with ritonavir should be used with caution and at reduced doses in adults with mild, moderate or severe hepatic impairment (see section 4.2). Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
Pacienţii cu hepatită cronică B sau C trataţi cu terapie antiretrovirală combinată prezintă un risc crescut de evenimente adverse hepatice severe şi potenţial letale.
The use of Telzir concomitantly with halofantrine or lidocaine (systemic) is not recommended.
4. 5).
27 The use of Telzir concomitantly with PDE5 inhibitors (e. g. sildenafil and vardenafil) is not recommended (see section 4.5).
4. 5).
Therapeutic concentration monitoring is recommended for tricyclic antidepressants (e. g. desipramine and nortriptyline) when co-administered with Telzir (see section 4.5).
4. 5).
When warfarin or other oral anticoagulants are co-administered with Telzir a reinforced monitoring of INR (International normalised ratio) is recommended (see section 4.5).
4. 5).
Concomitant use of Telzir with ritonavir and fluticasone or other glucocorticoids that are metabolised by CYP3A4 is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects, including Cushing’ s syndrome and adrenal suppression (see section 4.5).
Nu se recomandă utilizarea concomitentă de Telzir cu ritonavir şi fluticazonă sau alţi glucocorticoizi care sunt metabolizaţi de către CYP3A4 decât dacă beneficiul potenţial al tratamentului depăşeşte
In more than half of the reported cases, treatment with protease inhibitors was continued, or reintroduced if treatment had been discontinued.
La peste jumătate din cazurile raportate, în cazul întreruperii prealabile a tratamentului cu inhibitori de protează, acesta a fost continuat sau reluat.
A causal relationship has been evoked, although the mechanism of action has not been elucidated.
S- a stabilit o legătură cauzală, deşi mecanismul de acţiune nu este încă elucidat.
28 New onset of diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbations of existing diabetes mellitus have been reported in patients receiving antiretroviral therapy, including protease inhibitors.
La pacienţii trataţi cu antiretrovirale, inclusiv cu inhibitori de protează, s- a raportat apariţia diabetului zaharat, a hiperglicemiei sau exacerbarea diabetului zaharat preexistent.
Consideration should be given to the measurement of fasting serum lipids and blood glucose.
Trebuie acordată atenţie determinării lipidelor şi glicemiei à jeun.
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV-disease and/ or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Cu toate că etiologia este considerată a fi multifactorială (incluzând utilizarea de corticosteroizi, consumul de alcool, imunosupresia severă, indicele de masă corporală crescut), s- au raportat cazuri de osteonecroză mai ales la pacienţii cu boală HIV avansată şi/ sau expunere îndelungată la terapie