natgillin/translations-raw huggingface dataset:
No significant effect on methadone concentrations was observed.
Nu a fost observat un efect semnificativ asupra concentraţiilor de
No dosage adjustment is necessary if methadone is coadministered with REYATAZ and ritonavir.
ajustarea dozei
Midazolam Triazolam
stabilă (atazanavir 400 mg
Midazolam and triazolam are extensively metabolized by CYP3A4.
metadonă.
Co-administration with REYATAZ/ ritonavir may cause a large increase in the concentration of these benzodiazepines.
Datorită faptului că doza scăzută de ritonavir (100 mg de două ori pe zi) nu a demonstrat un efect semnificativ asupra concentraţiei de
If REYATAZ is
dacă metadona
Co-administered medicinal
administrat o dată pe zi) SEDATIVE Benzodiazepine
Medicinal
metadonă, pe baza acestor date nu se aşteaptă nicio interacţiune dacă metadona este administrată concomitent cu REYATAZ şi ritonavir.
AUC
este administrată concomitent cu REYATAZ şi ritonavir.
Recommendations
Midazolam Triazolam
products (dose in mg)
Midazolamul şi triazolamul sunt metabolizate extensiv de CYP3A4.
product assessed
REYATAZ/ ritona vir nu trebuie
(90% CI) (90% CI) (90% CI)
12
concerning
Datele referitoare la utilizarea concomitentă a midazolamului parenteral cu alţi inhibitori de protează sugerează o posibilă creştere de 3- 4 ori a concentraţiilor plasmatice ale midazolamului.
co-administration
4. 3), iar administrarea concomitentă de REYATAZ/ ritona vir cu midazolam parenteral se va face cu prudenţă.
co-administered with parenteral midazolam, it should be done in an intensive care unit (ICU) or similar setting which ensures close clinical monitoring and appropriate medical management in case of respiratory depression and/ or prolonged sedation.
Dacă REYATAZ este administrat concomitent cu midazolam parenteral, aceasta se va realiza într- o unitate de terapie intensivă (UTI) sau în condiţii similare, în care se asigură monitorizarea clinică atentă şi tratamentul medical adecvat în caz de depresie respiratorie şi/ sau sedare prelungită.
There are no adequate data from the use of atazanavir in pregnant women.
Nu există date adecvate privind utilizarea atazanavirului la femeile gravide.
Studies in animals have not shown evidence of selective developmental toxicity or effects on reproductive function and fertility (see section 5.3).
5. 3).
REYATAZ should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk.
REYATAZ trebuie utilizat în timpul sarcinii doar dacă beneficiile terapeutice justifică riscul potenţial.
It is not known whether REYATAZ administered to the mother during pregnancy will exacerbate physiological hyperbilirubinaemia and lead to kernicterus in neonates and infants.
Nu se cunoaşte dacă administrarea REYATAZ la mame în timpul sarcinii va exacerba hiperbilirubinemia fiziologică şi va determina icter nuclear la nou- născuţi şi sugari.
In the prepartum period, additional monitoring and alternative therapy to REYATAZ should be considered.
În perioada prenatală, trebuie luată în considerare monitorizarea suplimentară şi terapii alternative la REYATAZ.
It is not known whether atazanavir is excreted in human milk.
Nu se ştie dacă atazanavirul este excretat în laptele matern.
Studies in rats have demonstrated that atazanavir is excreted in the milk.
Studiile la şobolani au arătat că atazanavir este excretat în laptele matern.
It is therefore recommended that mothers being treated with REYATAZ not breast-feed their infants.
Se recomandă ca mamele care sunt tratate cu REYATAZ să nu- şi alăpteze copiii.
As a general rule, it is recommended that HIV infected women not breast-feed their infants in order to avoid transmission of HIV.
Ca o regulă generală, se recomandă ca femeile infectate cu HIV să nu- şi alăpteze copiii pentru a se evita transmiterea HIV.
Patients should be informed that dizziness has been reported during treatment with regimens containing REYATAZ (see section 4.8).
4. 8).
REYATAZ has been evaluated for safety in combination therapy with other antiretroviral medicinal products in controlled clinical trials in 1,806 adult patients receiving REYATAZ 400 mg once daily (1,151 patients, 52 weeks median duration and 152 weeks maximum duration) or REYATAZ 300 mg with ritonavir 100 mg once daily (655 patients, 48 weeks median duration and 101 weeks maximum duration).
13 S- a evaluat profilul de siguranţă al administrării REYATAZ în asociere cu alte medicamente antiretrovirale, în cadrul unor studii clinice controlate la 1806 pacienţi adulţi cărora li s- a administrat REYATAZ 400 mg o dată pe zi (1151 pacienţi, 52 săptămâni durata mediană şi 152 săptămâni durata maximă) sau REYATAZ 300 mg cu ritonavir 100 mg o dată pe zi (655 pacienţi, 48 săptămâni durata mediană şi 101 săptămâni durata maximă).
Adverse reactions were consistent between patients who received REYATAZ 400 mg once daily and patients who received REYATAZ 300 mg with ritonavir 100 mg once daily, except that jaundice and elevated total bilirubin levels were reported more frequently with REYATAZ plus ritonavir.
Reacţiile adverse au fost concordante între pacienţii la care s- a administrat REYATAZ 400 mg o dată pe zi, şi cei la care s- a administrat REYATAZ 300 mg cu 100 mg ritonavir o dată pe zi, excepţie făcând icterul şi concentraţiile plasmatice crescute de bilirubină totală care s- au raportat mai frecvent în cazul administrării asocierii dintre REYATAZ şi ritonavir.
Among patients who received REYATAZ 400 mg once daily or REYATAZ 300 mg with ritonavir 100 mg once daily, the only adverse reactions of any severity reported very commonly with at least a possible relationship to regimens containing REYATAZ and one or more NRTIs were nausea (20%), diarrhoea (10%), and jaundice (12%).
La pacienţii la care s- a administrat REYATAZ 400 mg o dată pe zi sau REYATAZ 300 mg cu 100 mg ritonavir o dată pe zi, singurele reacţii adverse, de orice severitate, raportate foarte frecvent şi pentru care există cel puţin o relaţie posibilă de cauzalitate între apariţia aceastora şi administrarea schemelor terapeutice care includ REYATAZ şi unul sau mai mulţi INRT, au fost greaţa (20%), diareea (10%) şi icterul (12%).
Among patients receiving REYATAZ 300 mg with ritonavir
La pacienţii la care s- a administrat 300 mg REYATAZ şi 100 mg ritonavir, frecvenţa icterului a fost de 17%.
In the majority of cases, jaundice was reported within a few days to a few months after the initiation of treatment (see section 4.4).
4. 4).
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients, including loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy, and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Efectuarea tratamentului antiretroviral asociat la pacienţii infectaţi cu HIV, s- a asociat cu redistribuţia ţesutului adipos (lipodistrofie), incluzând pierderea ţesutului adipos periferic şi subcutanat facial, creşterea ţesutului adipos intraabdominal şi perivisceral, hipertrofia sânilor şi acumularea dorsocervicală de ţesut adipos (ceafă de bizon).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia, and hyperlactataemia (see sections 4.4 and 5.1).
4. 4 şi 5. 1).
Adult patients The following adverse reactions of moderate intensity or greater with at least a possible relationship to regimens containing REYATAZ and one or more NRTIs have also been reported.
Pacienţi adulţi De asemenea, s- au raportat următoarele reacţii adverse de intensitate moderată- severă şi pentru care există cel puţin o relaţie posibilă de cauzalitate între apariţia aceastora şi administrarea schemelor terapeutice care includ REYATAZ şi unul sau mai mulţi INRT.
The frequency of adverse reactions listed below is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000), or very rare (< 1/ 10,000).
Frecvenţa reacţiilor adverse enumerate mai jos este definită utilizând următoarea convenţie: foarte frecvente (≥ 1/ 10), frecvente (≥ 1/ 100 până la < 1/ 10), mai puţin frecvente (≥ 1/ 1000 până la < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10000 până la < 1/ 1000), sau foarte rare (< 1/ 10000).
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
În cadrul fiecărei grupe de frecvenţă, reacţii adverse sunt prezentate în ordinea descrescătoare a gravităţii.
rare: oedema, palpitation
rare: edem, palpitaţii Tulburări cardiace:
common: headache; uncommon: peripheral neuropathy, syncope, amnesia, dizziness, somnolence, dysgeusia
frecvente: cefalee Tulburări ale sistemului nervos: mai puţin frecvente: neuropatie periferică, sincopă, amnezie, ameţeli, somnolenţă, disgeuzie
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders:
frecvente: icter ocular Tulburări oculare:
common: vomiting, diarrhoea, abdominal pain, nausea, dyspepsia; uncommon: pancreatitis, gastritis, abdominal distension, stomatitis aphthous, flatulence, dry mouth
mai puţin frecvente: dispnee Tulburări respiratorii, toracice şi mediastinale: frecvente: vărsături, diaree, durere abdominală, greaţă, Tulburări gastro- intestinale: dispepsie; mai puţin frecvente: pancreatită, gastrită, distensie abdominală, stomatită aftoasă, flatulenţă, xerostomie
uncommon: nephrolithiasis, hematuria, proteinuria, pollakiuria; rare: kidney pain
mai puţin frecvente: nefrolitiază, hematurie, proteinurie, Tulburări renale şi ale căilor polakiurie; urinare: rare: durere renală
Skin and subcutaneous tissue disorders:
frecvente: erupţie cutanată; Afecţiuni cutanate şi ale ţesutului
common: rash; uncommon: urticaria, alopecia, pruritus; rare: vesiculobullous rash, eczema, vasodilatation
14 mai puţin frecvente: urticarie, alopecie, prurit; subcutanat: rare: erupţie cutanată veziculo- buloasă, eczemă, vasodilataţie
Musculoskeletal and connective tissue disorders:
mai puţin frecvente: atrofie musculară, artralgie, mialgie; Tulburări musculo- scheletice şi rare: miopatie ale ţesutului conjunctiv:
uncommon: weight decreased, weight gain, anorexia, appetite increased
mai puţin frecvente: scădere în greutate, creştere în Tulburări metabolice şi de greutate, anorexie, creşterea apetitului alimentar nutriţie:
General disorders and administration site conditions:
mai puţin frecvente: hipertensiune arterială Tulburări vasculare:
common: lipodystrophy syndrome, fatigue; uncommon: chest pain, malaise, pyrexia, asthenia; rare: gait disturbance
frecvente: sindrom de lipodistrofie, fatigabilitate; Tulburări generale şi la nivelul mai puţin frecvente: durere toracică, stare generală de rău, locului de administrare: pirexie, astenie rare: tulburări de mers
uncommon: hypersensitivity
mai puţin frecvente: hipersensibilitate Tulburări ale sistemului imunitar:
common: jaundice; uncommon: hepatitis; rare: hepatosplenomegaly
frecvente: icter; Tulburări hepatobiliare: mai puţin frecvente: hepatită; rare: hepatosplenomegalie
uncommon: depression, disorientation, anxiety, insomnia, sleep disorder, abnormal dream
mai puţin frecvente: ginecomastie Tulburări ale aparatului genital şi sânului: mai puţin frecvente: depresie, dezorientare, anxietate, Tulburări psihice: insomnie, tulburări ale somnului, vise neobişnuite
Cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Au fost raportate cazuri de osteonecroză, mai ales la pacienţii cu factori generali de risc dovediţi, boală HIV avansată sau după expunere îndelungată la terapia combinată antiretrovirală (TARcTARC).
Laboratory abnormalities The most frequently reported laboratory abnormality in patients receiving regimens containing REYATAZ and one or more NRTIs was elevated total bilirubin reported predominantly as elevated indirect [unconjugated] bilirubin (84% Grade 1, 2, 3, or 4).
Modificări ale testelor de laborator Cele mai frecvente modificări ale testelor de laborator, la pacienţii la care se administrează scheme terapeutice care conţin REYATAZ sau unul sau mai mulţi INRT, au fost creşterea bilirubinemiei totale raportată predominant ca bilirubină indirectă (neconjugată) crescută (84% Grad 1, 2, 3, sau 4).
Grade 3 or 4 elevation of total bilirubin was noted in 35% (5% Grade 4).
Gradul 3 sau 4 de creştere a bilirubinemiei totale a fost semnalat la 35% (5% Grad 4).
Among experienced patients treated with REYATAZ 300 mg once daily with 100 mg ritonavir once daily for a median duration of 95 weeks, 53% had Grade 3-4 total bilirubin elevations.
Dintre pacienţii anterior trataţi cu 300 mg REYATAZ o dată pe zi împreună cu 100 mg ritonavir o dată pe zi, pentru o durata mediană de 95 de săptămâni, 53% au prezentat gradele 3- 4 de creştere a bilirubinemiei totale.
Among naive patients treated with REYATAZ 300 mg once daily with 100 mg ritonavir once daily for a median duration of 48 weeks, 39% had Grade 3-4 total bilirubin elevations (see section 4.4).
4. 4).
Other marked clinical laboratory abnormalities (Grade 3 or 4) reported in ≥ 2% of patients receiving regimens containing REYATAZ and one or more NRTIs included: elevated creatine kinase (7%), elevated alanine aminotransferase/ serum glutamic-pyruvic transaminase (ALT/ SGPT) (4%), low neutrophils (4%), elevated aspartate aminotransferase/ serum glutamic-oxaloacetic transaminase (AST/ SGOT) (3%), and elevated lipase (2%).
Alte modificări ale testelor de laborator exprimate clinic (Gradele 3 sau 4) s- au raportat la ≥ 2% din pacienţii la care se administrează scheme terapeutice care conţin REYATAZ sau unul sau mai mulţi INRT: concentraţie plasmatică crescută a creatinkinazei (7%), concentraţie serică crescută a alaninaminotransferazei (ALT) / glutamatpiruvattransferazei serică (GPT) (4%), neutropenie (4%), concentraţie serică crescută a aspartataminotransferazei (AST) / glutamatoxaloacetataminotransferazei (GOT) (3%), concentraţie plasmatică crescută a lipazei (2%).
One percent of patients treated with REYATAZ experienced concurrent Grade 3-4 ALT/ AST and Grade 3-4 total bilirubin elevations.
1% din pacienţii trataţi cu REYATAZ au prezentat creşteri Grad 3- 4 ALT/ AST şi Grad 3- 4 bilirubina totală.
Patients co-infected with hepatitis B and/ or hepatitis C virus Among 1,151 patients receiving atazanavir 400 mg once daily, 177 patients were co-infected with chronic hepatitis B or C, and among 655 patients receiving atazanavir 300 mg once daily with ritonavir 100 mg once daily, 97 patients were co-infected with chronic hepatitis B or C.
15 Pacienţi infectaţi cu virusul hepatitei B şi/ sau virusul hepatitei C Dintre 1151 pacienţi la care s- a administrat 400 mg atazanavir o dată pe zi, 177 au avut infecţie cronică concomitent cu virusul hepatitei cronice B sau C, iar dintre 655 pacienţi la care s- a administrat 300 mg atazanavir o dată pe zi şi 100 mg ritonavir o dată pe zi, 97 au avut infecţie cronică concomitent cu virusul hepatitei B sau C.
Co-infected patients were more likely to have baseline hepatic transaminase elevations than those without chronic viral hepatitis.
Pacienţii cu infecţie concomitentă au prezentat mai mult creşteri ale concentraţiilor serice ale transaminazelor hepatice faţă de valorile iniţiale, decât cei fără hepatite virale cronice.
No differences in frequency of bilirubin elevations were observed between these patients and those without viral hepatitis.
Nu s- au observat diferenţe în ceea ce priveşte creşterea bilirubinemiei între aceşti pacienţi şi cei fără hepatită virală (vezi pct.
The frequency of treatment emergent hepatitis or transaminase elevations in co-infected patients was comparable between REYATAZ and comparator regimens (see section 4.4).
4. 4).
Postmarketing experience There have been postmarketing reports of unknown frequency for torsades de pointes, QTc prolongation, diabetes mellitus, hyperglycaemia, nephrolithiasis, and gallbladder disorders including cholelithiasis, cholecystitis, and cholestasis.
După punerea pe piaţă a medicamentului s- au raportat cazuri, cu frecvenţă necunoscută de torsada vârfurilor, prelungirea intervalului QT, diabet zaharat, hiperglicemie, nefrolitiază şi afecţiuni ale vezicii biliare, incluzând litiază biliară, colecistită şi colestază.
At high doses that lead to
S- au administrat la voluntari sănătoşi doze unice până de la 1200 mg fără a se observa apariţia reacţiilor adverse.
14 high drug exposures, jaundice due to indirect (unconjugated) hyperbilirubinaemia (without associated liver function test changes) or PR interval prolongations may be observed (see sections 4.4 and 4.8).
4. 4 şi 4. 8).
If indicated, elimination of unabsorbed atazanavir should be achieved by emesis or gastric lavage.
Dacă se indică, trebuie realizată eliminarea atazanavirului neabsorbit prin provocarea vărsăturilor sau prin lavaj gastric.
Administration of activated charcoal may also be used to aid removal of unabsorbed drug.
Administrarea de cărbune activ poate ajuta la eliminarea medicamentului neabsorbit.
Since atazanavir is extensively metabolised by the liver and is highly protein bound, dialysis is unlikely to be beneficial in significant removal of this medicinal product.
Deoarece atazanavirul este metabolizat preponderent de către ficat şi se leagă în proporţie foarte mare de proteinele plasmatice, este puţin probabil ca dializa să fie eficace pentru eliminarea acestui medicament.
Pharmacotherapeutic group: protease inhibitor, ATC code:
Grupa farmacoterapeutică: inhibitori de proteaze, codul ATC:
Mechanism of action: atazanavir is an azapeptide HIV-1 protease inhibitor (PI).
Mecanism de acţiune: atazanavirul este un inhibitor al proteazei (IP) azapeptide HIV- 1.
The compound selectively inhibits the virus-specific processing of viral Gag-Pol proteins in HIV-1 infected cells, thus preventing formation of mature virions and infection of other cells.
Compusul inhibă selectiv procesele specific virale ale proteinei virale Gag- Pol în celule infectate cu HIV- 1, ceea ce previne formarea virionilor maturi şi infectarea altor celule.
Antiviral activity in vitro: atazanavir exhibits anti-HIV-1 activity (EC50 of 2 to 5 nM) in the absence of human serum against a variety of laboratory and clinical HIV isolates.
Activitate antivirală in vitro: atazanavirul prezintă activitate anti- HIV- 1 (CE50 de la 2 la 5 nM) în absenţa serului uman, împotriva unei varietăţi de izolate HIV clinice şi de laborator.
Atazanavir has activity against HIV-1 Group M subtype viruses A, B, C, D, AE, AG, F, G, and J isolates in cell culture.
Atazanavir are activitate împotriva virusului HIV- 1 Grup M, subtipurile A, B, C, D, AE, AG, F, G şi J izolate pe culturi de celule.
Atazanavir has activity against HIV-2 isolates (EC50 of 1.9 to 32 nM).
Atazanavir are activitate împotriva izolatelor HIV- 2 (CE50 de la 1, 9 la 32 nM).
Combinations of atazanavir with stavudine, didanosine, lamivudine, zidovudine, nelfinavir, indinavir, ritonavir, saquinavir, amprenavir, did not result in antagonistic anti-HIV activity or enhanced cytotoxic effects at the highest concentrations used for antiviral evaluation.
Asocierea atazanavirului cu stavudină, didanozină, lamivudină, zidovudină, nelfinavir, indinavir, ritonavir, saquinavir, amprenavir nu determină antagonizarea activităţii anti- HIV sau potenţarea efectelor citotoxice ale celor mai mari concentraţii utilizate pentru evaluarea activităţii antivirale.
Resistance Antiretroviral treatment naive patients In antiretroviral treatment naive patients, the I50L substitution, sometimes in combination with an A71V change, is the signature resistance substitution for atazanavir.
Rezistenţă Tratamentul antiretroviral la pacienţii netrataţi anterior La pacienţii netrataţi anterior cu terapie antiretrovirală, substituţia I50L uneori în asociere cu o modificare a A71V reprezintă semnătura substituţiei care determină rezistenţă la atazanavir.
An atazanavir resistance phenotype is expressed in all recombinant viral clones containing the I50L substitution in a variety of genetic backgrounds.
Nivelurile rezistenţei au
Resistance levels ranged from 3.5- to 29-fold.
16 crescut de la 3, 5 la 29 ori.
There was no evidence of cross-resistance between atazanavir and amprenavir, with the presence of the I50L and I50V substitutions yielding selective resistance to atazanavir and amprenavir, respectively.
Nu există nici o dovadă de existenţă a rezistenţei încrucişate între atazanavir şi amprenavir, în cazul prezenţei substituţiilor I50L şi I50V care determină rezistenţă selectivă la atazanavir şi, respectiv, amprenavir.
The N88S substitution has been rarely observed in patients with virologic failure on atazanavir treatment.
Substituţia N88S a fost rareori observată la pacienţii cu eşec virusologic la tratamentul cu atazanavir.
While it may contribute to decreased susceptibility to atazanavir when it occurs with other protease substitutions, in clinical studies N88S by itself does not lead to phenotypic resistance to atazanavir or have a consistent impact on clinical efficacy.
În timp ce poate contribui la scăderea sensibilităţii la atazanavir, dacă survine în asociere cu alte substituţii la nivelul proteazei, în studiile clinice, N88S singură nu duce la rezistenţă fenotipică la atazanavir sau nu are un impact constant asupra eficacităţii clinice.
Antiretroviral treatment experienced patients In antiretroviral treatment experienced patients, 100 isolates from patients designated as virological failures on therapy that included either atazanavir, atazanavir + ritonavir, or atazanavir + saquinavir were determined to have developed resistance to atazanavir.
Tratamentul antiretroviral la pacienţii trataţi anterior La pacienţii cărora li s- a efectuat anterior tratament antiretroviral, la 100 izolate obţinute de la cei clasificaţi ca eşec terapeutic în cazul efectuării tratamentelor care includ fie atazanavir, fie atazanavir + ritonavir, sau atazanavir + saquinavir s- a observat dezvoltarea rezistenţei la atazanavir.
The resistance in antiretroviral treatment experienced patients mainly occurs by accumulation of the primary and secondary resistance substitutions described previously to be involved in protease inhibitor resistance.
Rezistenţa la pacienţii cărora li s- a efectuat anterior tratament antiretroviral poate să apară prin acumularea substituţiilor primare şi secundare descrise anterior ca fiind implicate în determinarea rezistenţei la inhibitorii de protează.
These isolates developed higher levels of resistance to the other protease inhibitors.
Aceste izolate au prezentat nivele înalte de rezistenţă la alţi inhibitori de proteaze (IP).
Cross-resistance in vitro in viruses resistant to other protease inhibitors Atazanavir susceptibility was evaluated in 943 clinical isolates from patients without prior atazanavir exposure and exhibited a wide array of genotypic and phenotypic patterns.
S- a evaluat sensibilitatea la atazanavir pentru 943 izolate clinice de la pacienţi fără expunere anterioară la atazanavir care au inclus o varietate largă de modele genotipice şi fenotipice.
In vitro, there was a clear trend toward decreased susceptibility to atazanavir as isolates exhibited high resistance levels to
In vitro, a existat o tendinţă clară către scăderea sensibilităţii la atazanavir pe măsură ce izolatele prezentau niveluri crescute de rezistenţă la cât mai mulţi inhibitori de protează.
In general, susceptibility to atazanavir was retained (83% of isolates displayed < 2.5 fold change in EC50) among isolates resistant to no more than 2 protease inhibitors.
În general, sensibilitatea la atazanavir s- a păstrat (83% dintre izolate < 2, 5 ori o modificare a CE50) în cazul izolatelor rezistente la cel mult 2 inhibitori de protează.
Eighteen percent of isolates had 4 or more of the following 6 substitutions considered critical substitutions for protease inhibitors: positions L10, M46, I54, V82, I84, and L90.
Optsprezece procente dintre izolate au avut 4 sau mai multe din următoarele 6 substituţii considerate critice pentru inhibitorii de protează: poziţiile L10, M46, I54, V82, I84 şi L90.