natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Proton pump inhibitors and H2-receptor antagonists: proton pump inhibitors and H2-receptor antagonists (e.g. omeprazole or ranitidine) may reduce concentrations for co-administered protease inhibitors.
Inhibitori ai pompei de protoni şi antagonişti ai receptorilor H2: inhibitorii pompei de protoni şi antagoniştii receptorilor H2 (de exemplu omeprazol sau ranitidină) pot reduce concentraţiile plasmatice ale inhibitorilor de protează administraţi concomitent.
For specific information regarding the impact of co-administration of acid reducing agents, refer to the SmPC of the co-administered protease inhibitor.
Pentru informaţii specifice în legătură cu efectul administrării concomitente cu medicamentele antiacide, a se citi RCP- ul inhibitorilor de protează administraţi concomitent.
Based on interaction studies with the ritonavir boosted protease inhibitors (lopinavir/ritonavir, atazanavir), concurrent administration of omeprazole or ranitidine does not significantly modify ritonavir efficacy as a pharmacokinetic enhancer despite a slight change of exposure (about 6 - 18%).
Conform studiilor cu ritonavir ca potenţator al inhibitorilor de protează (lopinavir/ ritonavir, atazanavir) privind interacţiunea, administrarea concomitentă de omeprazol sau ranitidină nu modifică semnificativ eficacitatea ritonavirului ca potenţator farmacocinetic, chiar dacă are loc o modificare redusă a expunerii (aproximativ 6 – 18%).
A limited number (> 800) of pregnant women were exposed to ritonavir during pregnancy; a very limited number (< 300) were exposed during the first trimester.
Un număr limitat (> 800) de femei gravide a fost expus la ritonavir în timpul sarcinii; un număr mic (< 300) a fost expus în timpul primului trimestru.
These data largely refer to exposures where ritonavir was used in combination therapy and not at therapeutic ritonavir doses but at lower doses as a pharmacokinetic enhancer for other PIs.
Aceste date se referă în mare măsură la expunerile în care ritonavirul a fost utilizat în terapie asociată în doze reduse ca potenţator farmacocinetic pentru alţi IP şi nu ca antiretroviral.
Animal data have shown reproductive toxicity (see 5.3).
La animale, datele au arătat toxicitate asupra funcţiei de reproducere (vezi 5. 3).
It is not known whether this medicine is excreted in human milk.
Nu se cunoaşte dacă acest medicament se excretă în laptele matern.
Milk excretion has not been measured in the animal studies, however a study in rats showed some effects on offspring development during lactation which are compatible with excretion of ritonavir in milk in that species.
În studiile la animale nu s- a determinat excreţia lactată, totuşi un studiu efectuat la şobolan a evidenţiat anumite efecte asupra dezvoltării puiului în timpul alăptării, care s- ar putea explica prin excreţia ritonavirului în lapte la 22 această specie.
HIV infected women should not breast-feed their infants under any circumstances to avoid transmission of HIV.
Femeile infectate cu HIV nu trebuie să- şi alăpteze niciodată copiii, pentru a evita transmiterea HIV.
20 4.7 Effects on ability to drive and use machines
4. 7 Efecte asupra capacităţii de a conduce vehicule şi de a folosi utilaje
As somnolence and dizziness are known undesirable effects, this should be taken into account when driving or using machinery.
Deoarece se cunoaşte că apar reacţii adverse cum sunt somnolenţa şi ameţeala, acest lucru trebuie luat în considerare când se conduc vehicule sau se folosesc utilaje.
Adverse events associated with the use of ritonavir as a pharmacokinetic enhancer are dependent on the specific co-administered PI.
Evenimentele adverse asociate cu utilizarea ritonavirului ca potenţator farmacocinetic depind de inhibitorul de protează administrat concomitent.
For information on adverse events refer to the SPC of the specific co-administered PI.
Citiţi RCP al IP administrat concomitent pentru informaţii privind evenimentele adverse.
In the original clinical studies (Phase II/III), adverse events with possible, probable or unknown relationship to ritonavir were reported in ≥ 2% of 1033 patients.
În studiile clinice (de Fază II/ III), la ≥ 2% din 1033 pacienţi s- au raportat următoarele evenimente adverse, cu legătură posibilă, probabilă sau necunoscută cu ritonavirul:
The following adverse reactions of moderate to severe intensity with possible or probable relationship to ritonavir have been reported.
S- au raportat următoarele reacţii adverse de intensitate moderată până la severă care au avut posibil sau probabil drept cauză administrarea ritonavirului.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness: very common (> 1/10); common (> 1/100 to < 1/10); uncommon (> 1/1000 to < 1/100); rare( > 1/10,000 to < 1/1,000).
Corespunzător fiecărui grup de frecvenţă, reacţiile adverse sunt menţionate în ordinea descrescândă a gravităţii: foarte frecvente (> 1/ 10); frecvente (> 1/ 100 la < 1/ 10); mai puţin frecvente (> 1/ 1000 la < 1/ 100); rare (> 1/ 10, 000 la < 1/ 1, 000).
Undesirable Effects in Clinical Studies and Post-marketing in Adult Patients Immune system disorders
Reacţii adverse din studii clinice şi după punerea pe piaţă la pacienţi adulţi Tulburări ale sistemului imunitar
Allergic reactions including urticaria, mild skin eruptions, bronchospasm and angioedema
Reacţii alergice inclusiv urticarie, erupţii cutanate minore, bronhospasm şi edem angioneurotic.
Anaphylaxis and Stevens Johnson syndrome
Reacţii anafilactice şi sindrom Stevens - Johnson.
Decreased WBC, decreased haemoglobin, decreased neutrophils, increased eosinophils
Scăderea numărului de leucocite, scăderea hemoglobinei, scăderea numărului de neutrofile, creşterea numărului de eozinofe.
Increased WBC, increased neutrophils and increased prothrombin time
Creşterea numărului de leucocite, creşterea numărului de neutrofile şi creşterea timpului de protrombină
Unknown frequency
Frecvenţă
Metabolic and nutritional disorders
necunoscută Tulburări metabolice şi de nutriţie
Dehydration, diabetes mellitus
Deshidratare, diabet zaharat
Hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, hyperuricaemia
Hipertrigliceridemie, hipercolesterolemie,
Nervous system disorders
necunoscută
Very common
hiperuricemie
Taste perversion, circumoral and peripheral paresthesia, headache
Tulburări ale sistemului nervos
Dizziness, paraesthesia, hyperaesthesia, somnolence, insomnia, anxiety
Alterări ale senzaţiei gustative, parestezii periorale şi periferice, cefalee Ameţeli, parestezii, hiperestezii, somnolenţă, insomnie, anxietate
Unknown frequency
Frecvenţă necunoscută
Seizure, syncope
Convulsii, sincopă
Orthostatic hypotension
Hpotensiune arterială ortostatică
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
necunoscută Tulburări respiratorii, toracice şi mediastinale
Pharyngitis, cough increased
Faringitiă, accentuarea tusei
Abdominal pain, nausea, diarrhoea, vomiting
Durerei abdominale, greaţă, diaree, vărsături
Dyspepsia, anorexia, local throat irritation, flatulence, dry mouth, eructation, mouth ulcer
Dispepsie, anorexie, iritaţii locale ale faringelui, flatulenţă, xerostomie, eructaţii, stomatită ulceroasă
Hepatitis and jaundice
Hepatită şi icter
Rash, pruritus, sweating, lipodystrophy
Erupţii cutanate, prurit, transpiraţii, lipodistrofie
Musculosketal and connective tissue disorders
Tulburări musculo- scheletice şi ale ţesutului conjuctiv
Increased CPK, myalgia
Valori crescute ale creatininfosfokinazei (CPK), mialgii
Myositis, rhabdomyolysis
Miozită, rabdomioliză
Reproductive system and breast disorders
Insuficienţă renală acută
Unknown frequency
urinare
Menorrhagia
necunoscută
Very common
Frecvenţă necunoscută
Asthenia
Menoragii
Fever, pain weight loss
Astenie Febră, scădere în greutate din cauza durerii
Increased GGT, increased CPK, increased triglycerides, increased SGPT, increased SGOT, increased amylase, increased uric acid, decreased potassium, decreased free and total thyroxin
Creşterea valorilor GGT, creşterea valorilor CPK, creşterea valorilor trigliceridelor, creşterea valorilor GPT; creşterea valorilor GOT, creşterea valorilor amilazei, creşterea valorilor acidului uric, scăderea kaliemiei şi scăderea tiroxinei totale şi libere.
Increased glucose, decreased total calcium, increased magnesium, increased bilirubin, increased alkaline phosphatase
Creşterea glicemiei, scăderea calciului total, creşterea magnezemiei, creşterea bilirubinei, creşterea fosfatazei alcaline.
Events noted as having Unknown frequency were identified via post-marketing surveillance.
Evenimentele menţionate ca fiind cu mai puţin frecvente au fost identificate în studiile după punerea pe piaţă.
Hepatic transaminase elevations exceeding five times the upper limit or normal, clinical hepatitis, and jaundice have occurred in patients receiving ritonavir alone or in combination with other antiretrovirals.
Creşterea valorilor plasmatice ale transaminzelor hepatice depăşind de cinci ori limita superioară a valorii normale, hepatita şi icterul au apărut la pacienţii la care s- a administrat ritonavir în monoterapie sau în asociere cu alte antiretrovirale.
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
La pacienţii infectaţi cu HIV combinaţiile terapeutice antiretrovirale s- au asociat cu redistribuţia ţesutului adipos (lipodistrofie), incluzând pierdere de ţesut adipos subcutanat în periferie şi la nivelul feţei, creşterea ţesutului adipos intraabdominal şi la nivelul organelor, hipertrofia sânilor şi acumulare de ţesut adipos dorsocervical (ceafă de bizon).
22 In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
4. 4).
Pancreatitis has been observed in patients receiving ritonavir therapy, including those who developed hypertriglyceridemia.
La pacienţii trataţi cu ritonavir, inclusiv la cei care au dezvoltat hiperglicemie s- a observat pancreatită.
Patients with advanced HIV disease may be at risk of elevated triglycerides and pancreatitis (see section 4.4).
4. 4).
One patient in clinical trials took ritonavir 1500 mg/day for two days and reported paraesthesia, which resolved after the dose was decreased.
În studiile clinice la un pacient s- a administrat 1500 mg ritonavir pe zi timp de două zile şi a raportat parestezii, care au dispărut după reducerea dozei.
A case of renal failure with eosinophilia has been reported.
S- a raportat un caz de insuficienţă renală cu eozinofilie.
There is no specific antidote for overdose with ritonavir.
Nu existăantidot specific pentru supradozajul cu ritonavir.
Treatment of overdose with ritonavir should consist of general supportive measures including monitoring of vital signs and observation of the clinical status of the patient.
Tratamentul supradozajului cu ritonavir constă în măsuri generale de susţinere, incluzând monitorizarea semnelor vitale şi observarea stării clinice a pacientului.
Since ritonavir is extensively metabolised by the liver and is highly protein bound, dialysis is unlikely to be beneficial in significant removal of the medicine.
Deoarece ritonavirul este metabolizat extensivla nivel hepatic şi se leagă în proporţie mare de proteinele plasmatice, este puţin probabil ca dializa să fie eficace în eliminarea semnificativă a medicamentului.
Pharmaco-therapeutic group: antiviral for systemic use, ATC code:
Grupa farmacoterapeutică: antivirale pentru uz sistemic, cod ATC:
J05A E03
J05A E03.
Pharmacokinetic enhancement by ritonavir is based on ritonavir’s activity as a potent inhibitor of CYP3A- mediated metabolism.
Efectul de potenţare framacocinetică al ritonavirului se bazează pe activitatea acestuia de inhibare puternică a metabolizării mediate de către CYP3A.
The degree of enhancement is related to the metabolic pathway of the co-administered protease inhibitor and the impact of the co-administered protease inhibitor on the metabolism of ritonavir.
Gradul de potenţare este legat de calea metabolică a inhibitorului de protează cu care se administrează concomitent şi de impactul inhibitorului de protează respectiv asupra maetabolizării ritonavirului.
Maximal inhibition of metabolism of the co-administered protease inhibitor is generally achieved with ritonavir doses of 100 mg daily to 200 mg twice daily, and is dependent on the co-administered protease inhibitor.
Inhibiţia maximă a metabolizării inhibitorului de protează administrat concomitent este atinsă în general cu doze de ritonavir de la 100 mg zilnic la 200 mg de două ori pe zi şi este în funcţie de inhibitorul de protează administrat concomitent.
For additional information on the effect of ritonavir on co-administered protease inhibitor metabolism, see section 4.5 and refer to the Summary of Product Characteristics of the particular co-administered PIs.
4. 5 şi citiţi Rezumatul Caracteristicilor Produsului al respectivului inhibitor de protează care se administrează concomitent.
Ritonavir is an orally active peptidomimetic inhibitor of the HIV-1 and HIV-2 aspartyl proteases.
Ritonavirul este un inhibitor peptidomimetic al aspartilproteazelor HIV- 1 şi HIV- 2, activ pe cale orală.
Inhibition of HIV protease renders the enzyme incapable of processing the gag-pol polyprotein precursor which leads to the production of HIV particles with immature morphology that are unable to initiate new rounds of infection.
Inhibarea proteazei HIV face enzima incapabilă de a procesa precursorul poliproteic gag- pol, ceea ce duce la producerea de particule HIV cu morfologie imatură, care nu sunt capabile de a iniţia noi cicluri de infecţie.
Ritonavir has selective affinity for the HIV protease and has little inhibitory activity against human aspartyl proteases.
Ritonavirul are afinitate selectivă pentru proteaza HIV şi are activitate inhibitorie mică asupra aspartilproteazelor umane.
Ritonavir was the first protease inhibitor (approved in 1996) for which efficacy was proven in a study with clinical endpoints.
Ritonavirul a fost primul inhibitor de protează (aprobat în 1996) a cărui eficacitate a fost dovedită în studii cu obiectiv clinic.
However, due to ritonavir’s metabolic inhibitory properties its use as a 23 pharmacokinetic enhancer of other protease inhibitors is the prevalent use of ritonavir in clinical practice (see section 4.2).
4. 2).
QTcF interval was evaluated in a randomised, placebo and active (moxifloxacin 400 mg once daily) controlled crossover study in 45 healthy adults, with 10 measurements over 12 hours on Day 3.
Într- un studiu randomizat încrucişat cu comparator activ (moxifloxacină 400 mg o dată pe zi) şi placebo la 45 adulţi sănătoşi, în ziua 3 a fost evaluat intervalul QTcF în 10 măsurători, timp de peste 12 ore.
The maximum mean (95% upper confidence bound) difference in QTcF from placebo was 5.5 (7.6) for 400 mg twice daily ritonavir.
Diferenţa maximă medie (95% peste intervalul de siguranţă) faţă de grupul placebo a fost de 5, 5 (7, 6) în grupul la care s- a administrat ritonavir 400 de două ori pe zi.
The Day 3 ritonavir exposure was approximately 1.5 fold higher than that observed with the 600 mg twice daily dose at steady state.
Expunerea în ziua 3 a fost de aproximativ de 1, 5 ori mai mare faţă de cea observată la doza de 600 mg la starea de echilibru.
No subject experienced an increase in QTcF of ≥ 60 msec from baseline or a QTcF interval exceeding the potentially clinically relevant threshold of 500 msec.
Niciun subiect nu a avut o prelungire a intervalului QTcF ≥ 60 msec faţă de valoarea iniţială sau o depăşire a intervalului QTcF cu relevanţă clinică, aceasta începând la 500 msec.
Modest prolongation of the PR interval was also noted in subjects receiving ritonavir in the same study on Day 3.
În acelaşi studiu, în ziua 3, la subiecţii la care s- a administrat ritonavir a fost observatăde asemenea o prelungire redusă a intervalului PR.
The mean changes from baseline in PR interval ranged from 11.0 to 24.0 msec in the 12 hour interval post dose.
Variaţia medie faţă de valoarea iniţială a intervalului PR s- a modificat de la 11, 0 ms la 24, 0 ms într- un interval de 12 ore după administrarea dozei.
Maximum PR interval was 252 msec and no second or third degree heart block was observed (see section 4.4).
4. 4).
Ritonavir-resistant isolates of HIV-1 have been selected in vitro and isolated from patients treated with therapeutic doses of ritonavir.
In vitro, s- au selectat izolate HIV- 1 rezistente la ritonavir de la pacienţi trataţi cu doze terapeutice de ritonavir.
Reduction in the antiretroviral activity of ritonavir is primarily associated with the protease mutations V82A/F/T/S and I84V.
Scăderea activităţii antiretrovirale a ritonavirului este asociată în principal cu mutaţiile proteazei V82A/ F/ T/ S şi ale I84V.
Accumulation of other mutations in the protease gene (including at positions 20, 33, 36, 46, 54, 71, and 90) can also contribute to ritonavir resistance.
Adăugarea altor mutaţii ale genei proteazei (inclusiv la nivelul poziţiilor 20, 33, 36, 46, 54, 71, şi 90), poate contribui, de asemenea, la rezistenţa ritonavirului.
In general, as mutations associated with ritonavir resistance accumulate, susceptibility to select other PIs may decrease due to cross-resistance.
În general, pentru că mutaţiile asociate cu ritonavirul determină rezistenţă, posibilitatea de a selecta alţi inhibitori de protează poate scădea din cauza rezistenţei încrucişate.
The Summary of Product Characteristics of other protease inhibitors or official continuous updates should be consulted for specific information regarding protease mutations associated with reduced response to these agents.
Pentru informaţii specifice privind mutaţiile asociate inhibitorilor de protează cu reducerea răspunsului acestora, trebuie citite Rezumatul Caracteristicilor Produsului a altor Inhibitori de Protează sau datele oficiale actualizate.
The effects of ritonavir (alone or combined with other antiretroviral agents) on biological markers of disease activity such as CD4 cell count and viral RNA were evaluated in several studies involving HIV-1 infected patients.
Efectele ritonavirului (în monoterapie sau în asociere cu alte antiretrovirale) asupra markerilor biologici ai activităţii bolii, cum sunt numărul de celule CD4 şi ARN- ul viral, s- au evaluat în câteva studii care au inclus pacienţi infectaţi cu HIV- 1.
A controlled study completed in 1996 with ritonavir as add-on therapy in HIV-1 infected patients extensively pre-treated with nucleoside analogues and baseline CD4 cell counts ≤ 100 cells/μl showed a reduction in mortality and AIDS defining events.
Un studiu controlat încheiat în 1996 cu ritonavir ca terapie adăugată la pacienţi infectaţi cu HIV- 1 trataţi anterior extensiv cu analogi nucleozidici şi cu un număr iniţial de celule CD4 ≤ 100 celule/ µl, a evidenţiat o reducere a mortalităţii şi a evenimentelor specifice SIDA.
The mean average change from baseline over 16 weeks for HIV RNA levels was -0.79 log10 (maximum mean decrease:
După 16 săptămâni, modificarea medie faţă de valorile iniţiale, pentru concentraţiile ARN HIV a fost de – 0, 79 log10 (media scăderii maxime:
1.29 log10) in the ritonavir group versus-0.01 log10 in the control group.
1, 29 log10) în grupul tratat cu ritonavir, compartiv cu– 0, 01 log10 în grupul control.
The most frequently used nucleosides in this study were zidovudine, stavudine, didanosine and zalcitabine.
Nucleozidele utilizate cel mai frecvent în acest studiu au fost zidovudina, stavudina, didanozina şi zalcitabina.
In a study completed in 1996 recruiting less advanced HIV-1 infected patients (CD4 200-500 cells/μl) without previous antiretroviral therapy, ritonavir in combination with zidovudine or alone reduced viral load in plasma and increased CD4 count.
Într- un studiu încheiat în 1996 în care au fost incluşi pacienţi infectaţi cu HIV- 1 aflaţi într- un stadiu mai puţin avansat (200- 500 celule CD4/ µl), netrataţi anterior cu antiretrovirale, ritonavirul în asociere cu zidovudina sau în monoterapie, a redus încărcătura virală plasmatică şi a crescut numărul celulelor CD4.
The mean average change from baseline over 48 weeks for HIV RNA levels was -0.88 log10 in the ritonavir group versus -0.66 log10 in the ritonavir + zidovudine group versus -0.42 log10 in the zidovudine group.
După 48 săptămâni, modificarea medie faţă de valorile iniţiale ale concentraţiilor ARN HIV, a fost de – 0, 88 log10 în grupul tratat cu ritonavir, comparativ cu – 0, 66 log10 în grupul tratat cu ritonavir + zidovudină şi faţă de – 0, 42 log10 în grupul tratat cu zidovudină.
The continuation of ritonavir therapy should be evaluated by viral load because of the possibility of the emergence of resistance as described under section 4.1 Therapeutic indications.
4. 1 Indicaţii terapeutice.
24 In an open label trial completed in 1998 in HIV infected, clinically stable children there was a significant difference (p = 0.03) in the detectable RNA levels in favour of a triple regimen (ritonavir, zidovudine and lamivudine) following 48 weeks treatment.
Într- un studiu deschis încheiat în 1998 în care au fost incluşi copii infectaţi cu HIV cu stare clinică stabilă, după 48 săptămâni de tratament s- a observat o diferenţă semnificativă statistic (p = 0, 03) a concentraţiilor ARN detectabile în favoarea schemei triple (ritonavir, zidovudină şi lamivudină).
In a study completed in 2003, 50 HIV-1 infected, protease inhibitor and lamivudine naïve children age 4 weeks to 2 years received ritonavir 350 or 450 mg/m2 every 12 hours co-administered with zidovudine 160 mg/m2 every 8 hours and lamivudine 4 mg/kg every 12 hours.
Într- un studiu încheiat în 2003, în care au fost incluşi 50 copii cu vârsta de 4 săptămâni până la 2 ani infectaţi cu HIV- 1, copii care nu au fost trataţi anterior cu inhibitor de protează sau lamivudină şi la care s- a administrat ritonavir în doză de 350 sau 450 mg/ m2 la 12 ore concomitent cu zidovudină 160 mg/ m2 la 8 ore şi lamivudină 4 mg/ kg la 12 ore.
In intent to treat analyses, 72% and 36% of patients achieved reduction in plasma HIV-1 RNA of ≤ 400 copies/ml at Week 16 and 104, respectively.
Din analiza în intenţia de tratament, 72% şi 36% din pacienţi au atins în săptămâna 16 şi 104 o reducere a concentraţiilor plasmatice ale HIV- 1 ARN de ≤ 400 copii/ ml.
There is no parenteral formulation of ritonavir, therefore the extent of absorption and absolute bioavailability have not been determined.
Nu există formă farmaceutică injectabilă de ritonavir, de aceea nu s- a determinat extinderea gradului absorbţiei şi biodisponibilitatea absolută.
The pharmacokinetics of ritonavir during multiple dose regimens were studied in non-fasting HIV-infected adult volunteers.
La voluntari adulţi infectaţi cu HIV s- a studiat farmacocinetica ritonavirului în timpul regimurilor terapeutice cu doze multiple administrate à jeun.
Upon multiple dosing, ritonavir accumulation is slightly less than predicted from a single dose due to a time and dose-related increase in apparent clearance (Cl/F).
După doze multiple, acumularea ritonavirului este puţin mai mică decât cea calculată pe baza administrării în doză unică, din cauza unei creşteri a clearance- ului aparent, dependentă de timp şi de doză (Cl/ F).
Trough concentrations of ritonavir decrease over time, possibly due to enzyme induction, but appeared to stabilise by the end of 2 weeks.
S- a observat că în timp, concentraţia ritonavirului dinaintea dozei următoare scade, posibil din cauza inducţiei enzimatice, dar pare să se stabilizeze după 2 săptămâni de tratament.
Renal clearance averaged less than 0.1 l/h and was relatively constant throughout the dosage range.
Clearance- ul renal a fost în medie mai mic de 0, 1 l/ oră şi a fost relativ constant pentru tot intervalul de dozaj.
The pharmacokinetic parameters observed with various dosing schemes of ritonavir alone are shown in the table below.
Parametrii farmacocinetici observaţi cu scheme diferite de dozaj cu ritonavir administrat în monoterapie sunt menţionate în tableul de mai jos.
100
100 mg o dată
mg once daily
100 mg de
100 mg twice 200 mg once daily1 daily
200 mg o dată