natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients should be advised that therapy with lamivudine has not been proven to reduce the risk of transmission of hepatitis B virus to others and therefore, appropriate precautions should still be taken.
Pacienţii trebuie avertizaţi că nu s- a demonstrat că terapia cu lamivudină ar reduce riscul transmiterii virusului hepatitic B la alte persoane şi, prin urmare, trebuie în continuare luate măsurile de protecţie corespunzătoare.
4 Lamivudine is predominantly eliminated by active organic cationic secretion.
Lamivudina este eliminată preponderent prin secreţie cationică organică activă.
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently should be considered, particularly when their main route of elimination is active renal secretion via the organic cationic transport system e. g. trimethoprim.
Trebuie luate în considerare interacţiunile cu alte medicamente administrate concomitent, mai ales dacă principala cale de eliminare a acestora o reprezintă secreţia renală activă prin intermediul sistemului de transport cationic organic, ca de exemplu trimetoprimul.
Administration of trimethoprim/ sulphamethoxazole 160 mg/ 800 mg increased lamivudine exposure by about 40%.
Administrarea de trimetoprim/ sulfametoxazol 160 mg/ 800 mg a crescut expunerea la lamivudină cu aproximativ 40%.
A modest increase in Cmax (28%) was observed for zidovudine when administered with lamivudine, however overall exposure (AUC) was not significantly altered.
În cazul administrării zidovudinei împreună cu lamivudină s- a observat creşterea modestă (28%) a Cmax a zidovudinei, dar expunerea globală (ASC) nu a fost modificată semnificativ.
Zidovudine had no effect on the pharmacokinetics of lamivudine (see section 5.2).
5. 2).
Lamivudine has no pharmacokinetic interaction with alpha-interferon when the two medicinal products are concurrently administered.
Lamivudina nu prezintă interacţiuni farmacocinetice cu alfa- interferonul în cazul administrării concomitente a celor două medicamente.
There were no observed clinically significant adverse interactions in patients taking lamivudine concurrently with commonly used immunosuppressant medicinal products (e. g. cyclosporin A).
Nu s- au observat interacţiuni negative semnificative clinic la pacienţii care primesc lamivudină concomitent cu medicamente imunosupresoare utilizate în mod obişnuit (de exemplu ciclosporina A).
However, formal interaction studies have not been performed.
Cu toate acestea, nu s- au efectuat studii adecvate privind interacţiunile.
Zeffix is therefore not recommended to be used in combination with zalcitabine.
De aceea, nu se recomandă administrarea Zeffix în asociere cu zalcitabina.
Pregnancy: there are no adequate data from the use of lamivudine in pregnant women.
Sarcina: nu există date adecvate privind utilizarea lamivudinei la femeile gravide.
The potential risk to humans is unknown.
5. 3).
Consistent with passive transmission of the substance across the placenta, lamivudine concentrations in infant serum at birth were similar to those in maternal and cord serum at delivery.
În conformitate cu trecerea pasivă a medicamentului transplacentar, concentraţiile serice de lamivudină la nou- născuţi la naştere au fost similare cu cele serice de la mamă şi din cordonul ombilical la naştere.
Although animal reproductive studies are not always predictive of the human response, administration is not recommended during the first three months of pregnancy (see section 4.4).
4. 4).
Lactation: following oral administration, lamivudine was excreted in breast milk at similar concentrations to those found in serum.
Alăptarea: după administrarea pe cale orală, lamivudina a fost excretată în laptele matern în concentraţii similare celor serice.
It is therefore recommended that mothers taking lamivudine do not breast feed their infants.
De aceea, se recomandă ca mamele care urmează tratament cu lamivudină să nu alăpteze.
In clinical studies of patients with chronic hepatitis B, lamivudine was well tolerated.
În studiile clinice la pacienţi cu hepatită cronică de tip B, lamivudina a fost bine tolerată.
The incidence of adverse events and laboratory abnormalities (with the exception of elevations of ALT and CPK, see below) were similar between placebo and lamivudine treated patients).
Incidenţa evenimentelor adverse şi a anomaliilor de laborator (cu excepţia creşterilor ALT şi CPK, vezi mai jos) au fost similare la pacienţii care au primit placebo şi cei cu lamivudină.
The most common adverse events reported were malaise and fatigue, respiratory tract infections, throat and tonsil discomfort, headache, abdominal discomfort and pain, nausea, vomiting and diarrhoea.
Cele mai frecvent raportate evenimente adverse au fost starea de rău şi astenia, infecţiile de tract respirator, disconfortul la nivelul gâtului şi amigdalelor, cefaleea, disconfortul şi durerea abdominală, greaţa, vărsăturile şi diareea.
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100, < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1000, < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1000) and very rare (< 1/ 10,000).
Frecvenţa este definită astfel: foarte frecvente (≥1/ 10), frecvente (≥1/ 100, < 1/ 10), mai puţin frecvente (≥1/ 1000, < 1/ 100), rare (≥1/ 10000, < 1/ 1000), foarte rare (< 1/ 10000).
5 The frequency categories assigned to the adverse reactions below are estimates: for most events, suitable data for calculating incidence are not available.
Categoriile de frecvenţă atribuite mai jos reacţiilor adverse reprezintă o estimare: pentru majoritatea evenimentelor nu sunt disponibile date pentru calcularea incidenţei.
Very common and common adverse drug reaction frequency categories were determined from clinical trial data and the background incidence in placebo groups was not taken into account.
Categoriile de reacţii adverse medicamentoase foarte frecvente şi frecvente au fost stabilite pe baza datelor din studii clinice, iar incidenţa de fond din loturile placebo nu a fost luată în considerare.
Adverse drug reactions identified through post-marketing surveillance were categorised as rare or very rare.
Reacţiile adverse medicamentoase identificate în cursul monitorizării post- autorizare au fost definite ca rare sau foarte rare.
Thrombocytopenia
Trombocitopenia.
ALT elevations (see section 4.4).
4. 4).
Exacerbations of hepatitis, primarily detected by serum ALT elevations, have been reported ‘ on- treatment’ and following lamivudine withdrawal.
Exacerbarea hepatitelor, decelabilă în principal prin creşterea concentraţiilor serice de ALT, a fost raportată în timpul tratamentului şi după oprirea administrării lamivudinei.
Most events have been self-limited, however fatalities have been observed very rarely (see section 4.4).
Cele mai multe evenimente au fost autolimitante, însă s- au înregistrat foarte rar şi cazuri letale (vezi pct. 4. 4).
Elevations of CPK Muscle disorders, including myalgia, cramps and rhabdomyolysis
Creşteri ale CPK Tulburări musculare, inclusiv mialgii, crampe şi rabdomioliză.
In patients with chronic hepatitis B there was no observed difference in incidence of these events between placebo and lamivudine treated patients.
La pacienţii cu hepatită cronică de tip B nu s- a observat nici o diferenţă în ceea ce priveşte incidenţa acestor evenimente între lotul de pacienţi cu placebo şi lotul de pacienţi trataţi cu lamivudină.
Pharmacotherapeutic group - nucleoside analogue, ATC Code:
Grupa farmacoterapeutică – analog nucleozidic, codul ATC:
The intracellular half life of the triphosphate in hepatocytes is 17-19 hours in vitro.
Timpul de înjumătăţire intracelular al trifosfatului, la nivelul hepatocitului, este de 17- 19 ore in vitro.
6 Lamivudine-TP does not interfere with normal cellular deoxynucleotide metabolism.
Lamivudina - TP nu interferă cu metabolizarea celulară normală a deoxinucleotidelor.
In assays relating to potential substance effects on mitochondrial structure and DNA content and function, lamivudine lacked appreciable toxic effects.
În studii legate de efectele potenţiale ale substanţei asupra structurii mitocondriale şi conţinutului şi funcţiei ADN- ului, lamivudina nu a prezentat efecte toxice importante.
It has a very low potential to decrease mitochondrial DNA content, is not permanently incorporated into mitochondrial DNA, and does not act as an inhibitor of mitochondrial DNA polymerase gamma.
Are un potenţial foarte scăzut de a reduce conţinutul de ADN intramitocondrial, nu este încorporată în mod permanent în ADN- ul mitocondrial şi nu acţionează ca un inhibitor al ADN polimerazei mitocondriale gama.
Experience in patients with HBeAg positive CHB and compensated liver disease: in controlled studies, 1 year of lamivudine therapy significantly suppressed HBV DNA replication [34-57% of patients were below the assay detection limits (Abbott Genostics solution hybridization assay, LLOD < 1.6pg/ ml)}, normalised ALT level (40-72% of patients), induced HBeAg seroconversion (HBeAg loss and HBeAb detection with HBV DNA loss [by conventional assay], 16-18% of patients), improved histology (38-52% of patients had a ≥ 2 point decrease in the Knodell Histologic Activity Index [HAI]) and reduced progression of fibrosis (in 3-17% of patients) and progression to cirrhosis.
Experienţa la pacienţii cu HCB cu AgHBe pozitiv şi boală hepatică compensată: în studii controlate, un an de tratament cu lamivudină a dus la supresia semnificativă a replicării ADN VHB [34- 57% dintre pacienţi au prezentat valori sub limita de detecţie a testului (testul de hibridizare cu soluţia Abbott Genostics, LLOD < 1, 6 pg/ ml)], normalizarea nivelului ALT (40- 72% dintre pacienţi), inducerea seroconversiei AgHBe (dispariţia AgHBe şi detectarea AcHBe cu dispariţia ADN VHB [test convenţional], 16- 18% dintre pacienţi), ameliorarea parametrilor histologici (38- 52% dintre pacienţi au prezentat o scădere de ≥2 puncte a Indexului de activitate histologică [IAH] Knodell) şi reducerea progresiei fibrozei (la 3- 17% dintre pacienţi) şi a evoluţiei spre ciroză.
Continued lamivudine treatment for an additional 2 years in patients who had failed to achieve HBeAg seroconversion in the initial 1 year controlled studies resulted in further improvement in bridging fibrosis.
Continuarea tratamentului cu lamivudină o perioadă suplimentară de 2 ani la pacienţii la care nu s- a obţinut seroconversia AgHBe în studiile controlate cu durata iniţială de 1 an a dus la o ameliorare suplimentară în ceea ce priveşte fibroza în punţi.
In patients with YMDD variant HBV, 41/ 82 (50%) patients had improvement in liver inflammation and 40/ 56 (71%) patients without YMDD variant HBV had improvement.
La pacienţii cu varianta YMDD a VHB, 41/ 82 (50%) dintre ei au prezentat ameliorarea inflamaţiei hepatice, şi 40/ 56 (71%) dintre pacienţii fără varianta YMDD a VHB au prezentat ameliorare.
Improvement in bridging fibrosis occurred in 19/ 30 (63%) patients without YMDD variant and 22/ 44 (50%) patients with the variant.
Ameliorarea în ceea ce priveşte fibroza în punţi s- a înregistrat la 19/ 30 (63%) dintre pacienţii fără varianta YMDD şi la 22/ 44 (50%) dintre pacienţii cu această variantă.
Five percent (3/ 56) of patients without the YMDD variant and 13% (11/ 82) of patients with YMDD variant showed worsening in liver inflammation compared to pre-treatment.
Cinci procente (3/ 56) dintre pacienţii fără varianta YMDD şi 13% (11/ 82) dintre pacienţii cu varianta YMDD au prezentat agravarea inflamaţiei hepatice comparativ cu perioada anterioară tratamentului.
Progression to cirrhosis occurred in 4/ 68 (6%) patients with the YMDD variant, whereas no patients without the variant progressed to cirrhosis.
Progresia către ciroză a fost observată la 4/ 68 (6%) dintre pacienţii cu varianta YMDD, în vreme ce nici unul dintre pacienţii fără această variantă nu a evoluat spre ciroză.
In an extended treatment study in Asian patients (NUCB3018) the HBeAg seroconversion rate and ALT normalisation rate at the end of the 5 year treatment period was 48% (28/ 58) and 47% (15/ 32), respectively.
Într- un studiu cu tratament prelungit la pacienţi asiatici (NUCB3018) rata de seroconversie AgHBe şi rata de normalizare a ALT la finalul perioadei de tratament de 5 ani a fost de 48% (28/ 58) şi, respectiv, 47% (15/ 32).
HBeAg seroconversion was increased in patients with elevated ALT levels; 77% (20/ 26) of patients with pre-treatment ALT > 2 x ULN seroconverted.
Seroconversia AgHBe a fost mai mare la pacienţii cu concentraţii crescute ale ALT; 77% (20/ 26) dintre pacienţii cu valori ale ALT > 2 x LSN înainte de tratament au obţinut seroconversia.
Further results from the trial by YMDD variant status are summarised in Table 2.
Alte rezultate ale studiului, în funcţie de statusul infecţiei cu varianta YMDD sunt prezentate succint în Tabelul 2.
Efficacy results 5 years by YMDD status (Asian Study) NUCB3018
Rezultatele în ceea ce priveşte eficacitatea la 5 ani în funcţie de statusul infecţiei cu YMDD (Studiul Asiatic) NUCB3018
Subjects,% (no.)
Subiecţi,% (nr.)
YMDD variant HBV status HBeAg seroconversion
Statusul infecţiei cu varianta YMDD a VHB Seroconversia AgHBe
- All patients - Baseline ALT ≤ 1 x ULN2 - Baseline ALT > 2 x ULN
- Toţi pacienţii
(15/ 40) 72 (1/ 11) 33 (9/ 15) 100
(15/ 40) 72
(13/ 18) (2/ 6) (11/ 11)
(13/ 18)
Undetectable HBV DNA
- ALT iniţial ≤1 x LSN2 - ALT iniţial > 2 x LSN
-
9 60
Baseline 3
- Iniţial 3
Week 260 4
- Săptămâna 260 4
positive< baseline positive> baseline
pozitiv < iniţial
92 0
92
(23/ 25) 100 0
(23/ 25) 100
- Baseline
- Iniţial
Week 260
Săptămâna 260
normal above normal < baseline
normal
46 21
46
(13/ 28) (6/ 28)
(13/ 28)
above normal > baseline
peste normal > iniţial
Patients designated as YMDD variant were those with ≥ 5% YMDD variant HBV at any annual time-point during the 5-year period.
Pacienţii consideraţi infectaţi cu varianta YMDD au fost acei pacienţi care au prezentat ≥5% varianta YMDD a VHB la oricare dintre momentele de timp anuale desemnate pe parcursul perioadei de 5 ani.
Patients categorised as non-YMDD variant were those with > 95% wild-type HBV at all annual time-points during the 5-year study period
Pacienţii consideraţi a nu fi infectaţi cu varianta YMDD au fost acei pacienţi cu > 95% VHB sălbatic la oricare dintre momentele de timp anuale desemnate pe parcursul perioadei de 5 ani.
Upper limit of normal Abbott Genostics solution hybridisation assay (LLOD < 1.6 pg/ ml Chiron Quantiplex assay (LLOD 0.7 Meq/ ml)
Limita superioară a normalului Testul hibridizării cu soluţia Abbott Genostics (LLOD < 1, 6 pg/ ml) Testul Chiron Quantiplex (LLOD 0, 7 Meq/ ml)
In patients with YMDD variant HBV, 18/ 39 (46%) had improvements in necroinflammatory activity and 9/ 39 (23%) had worsening.
La pacienţii cu varianta YMDD a VHB, 18/ 39 (46%) au prezentat ameliorări în ceea ce priveşte activitatea necro- inflamatorie, iar 9/ 39 (23%) au prezentat agravări.
In patients without the variant, 20/ 27 (74%) had improvements in necroinflammatory activity and 2/ 27 (7%) had worsening.
La pacienţi fără aceastăvarianta, 20/ 27 (74%) au prezentat ameliorare în ceea ce priveşte activitatea necro- inflamatorie şi 2/ 27 (7%) au prezentat agravare.
In a long-term follow-up study of patients who had previously seroconverted and discontinued lamivudine, late virological relapse occurred in 39% of the subjects.
Într- un studiu de supraveghere pe termen lung a pacienţilor care au fost iniţial seroconvertiţi şi au întrerupt administrarea lamivudinei, o recădere întârziată a apărut la 39% dintre subiecţi.
In patients who do not maintain a sustained serological response, consideration should be given to retreatment with either lamivudine or an alternative antiviral agent for resumption of clinical control of HBV.
8 serologic susţinut, trebuie luată în considerare reînceperea tratamentului fie cu lamivudină, fie cu un alt medicament antiviral pentru obţinerea din nou a controlului infecţiei cu VHB.
A comparison of post-treatment ALT elevations between weeks 52 and 68 in patients who discontinued lamivudine at week 52 and patients in the same studies who
În tabelul 3 este prezentată o analiză comparativă a creşterilor ALT după tratament, între săptămânile 52 şi 68 la pacienţii care au întrerupt administrarea lamivudinei în săptămâna 52 şi la pacienţii din aceleaşi studii care au primit placebo pe întreaga durată a tratamentului.
Post-treatment ALT Elevations in 2 Placebo-Controlled Studies in Adults
Creşterile ALT după tratament în două studii controlate placebo la adulţi
Patients with ALT Elevation/ Patients with Observations*
Pacienţi cu creşterea ALT / Pacienţi cu observaţii *
ALT ≥ 2 x baseline value ALT ≥ 3 x baseline value† ALT ≥ 2 x baseline value and absolute ALT
ALT ≥2 x valoarea iniţială ALT ≥3 x valoarea iniţială † ALT ≥2 x valoarea iniţială şi valoarea absolută a
> 500 IU/ l ALT ≥ 2 x baseline value; and bilirubin > 2 x ULN
ALT > 500 UI/ l ALT ≥2 x valoarea iniţială; şi bilirubina > 2 x LSN şi
and ≥ 2 x baseline value *Each patient may be represented in one or more category. †
≥2 x valoarea iniţială * Fiecare pacient poate apare într- una sau mai multe categorii. †
Comparable to a Grade 3 toxicity in accordance with modified WHO criteria.
Comparabil cu toxicitate de gradul 3, în conformitate cu criteriile OMS modificate.
Experience in patients with HBeAg negative CHB: initial data indicate the efficacy of lamivudine in patients with HBeAg negative CHB is similar to patients with HBeAg positive CHB, with 71% of patients having HBV DNA suppressed below the detection limit of the assay, 67% ALT normalisation and 38% with improvement in HAI after one year of treatment.
Experienţa la pacienţii cu HCB cu AgHBe negativ: datele iniţiale indică faptul că eficacitatea lamivudinei la pacienţii cu HCB cu AgHBe negativ este similară celei înregistrate la pacienţii cu HCB cu AgHBe pozitiv, 71% dintre pacienţi prezentând scăderea ADN VHB sub pragul de detecţie al testului, la 67% înregistrându- se normalizarea ALT şi 38% prezentând ameliorarea IAH după un an de tratament.
When lamivudine was discontinued, the majority of patients (70%) had a return of viral replication.
După întreruperea administrării lamivudinei, la majoritatea pacienţilor (70%) s- a înregistrat o reluare a replicării virale.
Data is available from an extended treatment study in HBeAg negative patients (NUCAB3017) treated with lamivudine.
Datele sunt disponibile dintr- un studiu de tratament prelungit la pacienţi cu AgHBe negativ (NUCAB3017) trataţi cu lamivudină.
After two years of treatment in this study, ALT normalisation and undetectable HBV DNA occurred in 30/ 69 (43%) and 32/ 68 (47%) patients respectively and improvement in necroinflammatory score in 18/ 49 (37%) patients.
După doi ani de tratament în cadrul acestui studiu, normalizarea ALT şi nivelele nedetectabile de ADN VHB s- au înregistrat la 30/ 69 (43%) şi, respectiv 32/ 68 (47%) dintre pacienţi, iar ameliorarea scorului necro- inflamator la 18/ 49 (37%) dintre pacienţi.
In patients without YMDD variant HBV, 14/ 22 (64%) showed improvement in necroinflammatory score and 1/ 22 (5%) patients worsened compared to pre-treatment.
14/ 22 (64%) dintre pacienţii fără varianta YMDD a VHB au prezentat ameliorări ale scorului necro- inflamator, iar 1/ 22 (5%) au prezentat agravări comparativ cu perioada anterioară tratamentului.
In patients with the variant, 4/ 26 (15%) patients showed improvement in necroinflammatory score and 8/ 26 (31%) patients worsened compared to pre-treatment.
La pacienţii cu această variantă, 4/ 26 (15%) au prezentat ameliorarea scorului necro- inflamator şi 8/ 26 (31%) au prezentat agravare comparativ cu perioada anterioară tratamentului.
Frequency of emergence of YMDD variant HBV and impact on the treatment response: lamivudine monotherapy results in the selection of YMDD variant HBV in approximately 24% of patients following one year of therapy, increasing to 67% following 4 years of therapy.
Frecvenţa de apariţie a variantei YMDD a VHB şi impactul asupra răspunsului la tratament: monoterapia cu lamivudină a dus la selecţia variantei YMDD a VHB la aproximativ 24% dintre pacienţi după un an de tratament, acest procent crescând la 67% după 4 ani de tratament.
Development of YMDD variant HBV is associated with reduced treatment response in some patients, as evidenced by increased HBV DNA levels and ALT elevations from previous on-therapy levels, progression of signs and symptoms of hepatitis disease and/ or worsening of hepatic necroinflammatory findings.
Apariţia varianteiYMDD a VHB este asociată cu scăderea răspunsului la tratament la unii pacienţi, evidenţiată prin creşterea nivelurilor de ADN VHB şi ALT comparativ cu nivelurile anterioare din timpul tratamentului, prin progresia simptomelor şi semnelor bolii hepatice şi/ sau agravarea necro- inflamaţiei hepatice.
The optimal therapeutic management of patients with YMDD variant HBV has not yet been established (see section 4.4).
4. 4).
In a double-blind study in CHB patients with YMDD variant HBV and compensated liver disease (NUC20904), with a reduced virological and biochemical response to lamivudine (n=95), the addition of adefovir dipivoxil 10 mg once daily to ongoing lamivudine 100mg for 52 weeks resulted in a median decrease in HBV DNA of 4.6 log10 copies/ ml compared to a median increase of 0.3 log10 copies/ ml in those patients receiving lamivudine monotherapy.
Într- un studiu dublu- orb la pacienţi cu HCB cu variantaYMDD a VHB, cu boală hepatică compensată (NUC20904), cu răspuns virusologic şi biochimic scăzut la lamivudină (n=95), adăugarea de adefovir dipivoxil 10 mg o dată pe zi la tratamentul curent cu lamivudină 100 mg timp de 52 de săptămâni a dus la o scădere mediană a ADN VHB de 4, 6 log10 copii/ ml, comparativ cu o creştere mediană de 0, 3
Normalisation of ALT levels occurred in 31% (14/ 45) of patients receiving combined therapy versus 6% (3/ 47) receiving lamivudine alone.
Normalizarea concentraţiilor ALT s- a înregistrat la 31% (14/ 45) dintre pacienţii care au primit terapie asociată, comparativ cu 6% (3/ 47) dintre cei care au primit doar lamivudină.
Forty patients (HBeAg negative or HBeAg positive) with either decompensated liver disease or recurrent HBV following liver transplantation and YMDD variant were also enrolled into an open label arm of the study.
Au fost de asemenea recrutaţi într- un braţ marcat deschis al unui studiu, patruzeci de pacienţi (cu AgHBe negativ sau pozitiv), cu boală hepatică decompensată sau cu infecţie recurentă cu VHB după transplant hepatic şi cu variantaYMDD.
Addition of 10 mg adefovir dipivoxil once daily to ongoing lamivudine 100mg for 52 weeks resulted in a median decrease in HBV DNA of 4.6 log10 copies/ ml.
Adăugarea a 10 mg de adefovir dipivoxil o dată pe zi la tratamentul curent cu lamivudină 100 mg timp de 52 de săptămâni a dus la o scădere mediană a ADN VHB de 4, 6 log10 copii/ ml.
Improvement in liver function was also seen after one year of therapy
S- a înregistrat de asemenea o ameliorare a funcţiei hepatice după un an de tratament.
9 Experience in patients with decompensated liver disease: placebo controlled studies have been regarded as inappropriate in patients with decompensated liver disease, and have not been undertaken.
Experienţa la pacienţii cu boală hepatică decompensată: studiile controlate placebo au fost considerate nepotrivite la pacienţii cu boală hepatică decompensată şi nu au fost efectuate.
In non-controlled studies, where lamivudine was administered prior to and during transplantation, effective HBV DNA suppression and ALT normalisation was demonstrated.
În studiile necontrolate în care lamivudina s- a administrat înainte de transplant şi în timpul acestuia a fost pusă în evidenţă scăderea eficientă a ADN VHB şi normalizarea ALT.
When lamivudine therapy was continued post transplantation there was reduced graft re-infection by HBV, increased HBsAg loss and on one-year survival rate of 76 – 100%.
Continuarea tratamentului cu lamivudină după transplant s- a însoţit de scăderea ratei de reinfectare a grefei cu VHB, un procent superior de dispariţie a AgHBs şi o supravieţuire la un an de 76- 100%.