natgillin/translations-raw huggingface dataset:
peginterferon (800 mg/day) + peginterferon
+ peginterferon
Interferon alfa-
+ interferon alfa -
alfa-2b (100
Rebetol (800 - zi) 1200 mg pe + zi) d +
(1.5 µg /kg/
alfa- 2b (1, 5 µg/ kg şi săptămână)
2b (3 MIU
2b (3 milioane UI de trei ori pe săptămână)
p
interferon peginterferon alfa- 2b alfa- 2b (100 (3 milioane sau 150cµg pe UI de trei ori săptămână) pe săptămână)
alfa-2 b
Toate genotipurile
p
27% (56/ 205) 20% (41/ 205) 0, 047 44% (23/ 52)
week)
21% (9/ 43)
TIW)
0, 017
value a
Genotip 1, 4
µg/week)
17% (21/ 125)
(3 MIU TIW) value
6% (8/ 129)
All Genotype 1, 17 4
0, 006
27% (56/205) 20%% (21/125)
38% (12/ 32)
(41/205) 0.047 6% (8/129)
7% (2/ 27)
0.017 0.007
Genotip 2,
Rebetol dosing was 800 mg for patients < 60 kg, 1,000 mg for patients 60-75 kg, and 1,200 mg for patients > 75 kg.
20 3 Milioane UI = milioane unităţi internaţionale. a: valoarea p calculată pe baza testului Chi pătrat al lui Cochran- Mantel Haenszel. b: valoarea p calculată pe baza testului chi- pătrat. c: pacienţii < 75 kg au fost trataţi cu 100 µg pe săptămână peginterferon alfa- 2b şi pacienţii ≥ 75 kg au fost trataţi cu 150 µg pe săptămână peginterferon alfa- 2b. d: doza de Rebetol a fost de 800 mg pentru pacienţii < 60 kg, 1000 mg pentru pacienţii între 60- 75 kg şi 1200 mg pentru pacienţii > 75 kg.
Both the Metavir score and Ishak grade decreased among subjects treated with Rebetol in combination with peginterferon alfa-2b.
Atât scorul Metavir, cât şi gradul Ishak au scăzut printre subiecţii cărora li s- a administrat tratament cu Rebetol în asociere cu peginterferon alfa- 2b.
This decline was significant among responders (-0.3 for Metavir and -1.2 for Ishak) and stable (-0.1 for Metavir and -0.2 for Ishak) among non- responders.
Această scădere a fost semnificativă printre cei care au răspuns la tratament (- 0, 3 pentru Metavir şi – 1, 2 pentru Ishak) şi stabilă (- 0, 1 pentru Metavir şi – 0, 2 pentru Ishak) printre cei care nu au răspuns la tratament.
Steatosis was significantly improved in patients infected with HCV Genotype 3.
Steatoza s- a ameliorat semnificativ în cazul pacienţilor infectaţi cu VHC genotipul 3.
Previous treatment failure patients Retreatment of prior treatment failures (relapse and non-responder patients) with peginterferon alfa- 2b in combination with Rebetol In a non-comparative trial, 2,293 patients with moderate to severe fibrosis who failed previous treatment with combination alpha interferon/ribavirin were retreated with peginterferon alfa 2b, 1.5 microgram/kg subcutaneously, once weekly, in combination with weight adjusted Rebetol.
Pacienţi care nu au răspuns la un tratament anterior Retratarea eşecurilor terapeutice anterioare (pacienţi cu recădere sau non- responsivi) cu peginterferon alfa- 2b în asociere cu Rebetol Într- un studiu non- comparativ, 2293 pacienţi cu fibroză moderată până la severă, care nu au răspuns la tratamentul anterior cu interferon alfa în asociere cu ribavirină, au fost retrataţi cu peginterferon alfa - 2b, 1, 5 micrograme/ kg subcutanat, o dată pe săptămână, în asociere cu Rebetol în doză ajustată în funcţie de greutatea corporală.
Failure to prior therapy was defined as relapse or non-response (HCV-RNA positive at the end of a minimum of 12 weeks of treatment).
Eşecul la terapia anterioară a fost definit ca recădere sau lipsa răspunsului (ARN- VHC pozitiv la sfârşitul perioadei minime de tratament de 12 săptămâni).
Patients who were HCV-RNA negative at Treatment Week 12 continued treatment for 48 weeks and were followed for 24 weeks post-treatment.
Pacienţii care au prezentat ARN- VHC negativi în săptămâna 12 de tratament, au continuat tratamentul timp de 48 săptămâni şi au fost urmăriţi 24 săptămâni de la terminarea tratamentului.
Table 10 Rates of Response to retreatment in prior treatment failures
Tabelul 10 Ratele de răspuns la reluarea tratamentului în cazul eşecului tratamentului anterior
Patients with undetectable HCV–RNA 19 at treatment Week 12 and SVR upon retreatement Overall
Pacienţi cu ARN- VHC nedetectabil la săptămâna 12 de tratament şi RVS, în cazul reluării tratamentului Populaţia
Population*
Răspunsul la
Response Week 12% (n/N)
săptămâna 12% (n/ N)
SVR% (n/ N) 99% CI
IÎ 99%
Response SVR% (n/N) Week 12% 99% CI (n/N)
săptămâna 12 IÎ 99%% (n/ N)
SVR% (n/N) 99% CI
IÎ 99%
31.5 (272/863) 50.4 (137/272) 42.6, 58.2
31, 5 (272/ 863)
21.7 (497/2,293) 19.5, 23.9
50, 4 (137/ 272) 42, 6; 58, 2
67.7 (203/300)
Recădere
58.1 (200/344)
58, 1 (200/ 344)
52.5 (105/200) 43.4, 61.6
52, 5 (105/ 200) 43, 4; 61, 6
48.6 (122/251)
48, 6 (122/ 251)
44.3 (54/122) 32.7, 55.8
44, 3 (54/ 122) 32, 7; 55, 8
88.9 (72/81)
88, 9 (72/ 81) 73, 6 (53/ 72) 60, 2; 87, 0
73.6 (53/72) (60.2, 87.0)
83, 7 (77/ 92)
83.7 (77/92)
64, 9 (50/ 77) 50, 9; 78, 9
64.9 (50/77) 50.9, 78.9
61, 3 (106/ 173) 51, 7; 70, 8
61.3 (106/173) 51.7, 70.8
21
23.0 (182/790)
23, 0 (182/ 790) 51, 6 (94/ 182) 42, 1, 61, 2
51.6 (94/182) 42.1, 61.2
9, 9 (44/ 446)
9.9 (44/446)
38, 6 (17/ 44) 19, 7; 57, 5
9.9 (123/1,242) 7.7, 12.1
Genotip 2/ 3 Genotip
Genotype 2/3 Genotype
67, 9 (74/ 109) 70, 3 (52/ 74) 56, 6; 84, 0
67.9 (74/109)
53, 6 (15/ 28)
70.3 (52/74) 56.6, 84.0
60, 0 (9/ 15) 27, 4; 92, 6
53.6 (15/28)
46, 0 (63/ 137) 35, 0; 57, 0
60.0 (9/ 15) 27.4, 92.6
1
46.0 (63/137) 35.0, 57.0
42, 6 (69/ 162) 32, 6; 52, 6
1
77, 1 (185/ 240)
METAVIR Fibrosis score
Scor de fibroză METAVIR
44.8 (52/116) 32.9, 56.7
29, 7 (116/ 390) 44. 8 (52/ 116) 32, 9; 56, 7
Baseline Viral Load HVL (> 600,000 IU/ml)
Încărcătură virală iniţială ÎV mare (> 600000 UI/ ml)
Plasma HCV-RNA is measured with a research-based quantitative polymerase chain reaction assay by a central laboratory * Intent to treat population includes 7 patients for whom at least 12 weeks of prior therapy could not be confirmed.
Concentraţia plasmatică a ARN- VHC este măsurată cu ajutorul unui test cantitativ bazat pe cercetare, a reacţiei de polimerizare în lanţ (PCR), într- un laborator central. * Populatia în intenţie de tratament a inclus 7 pacienţi la care nu au putut fi confirmate cel puţin 12 săptămâni de tratament anterior.
Overall, approximately 36% (821/2,286) of patients had undetectable plasma HCV-RNA levels at Week 12 of therapy measured using a research-based test (limit of detection 125 IU/ml).
Per total, aproximativ 36% (821/ 2286) dintre pacienţi au avut concentraţii plasmatice de ARN- VHC nedetectabile în săptămâna 12 de tratament, măsurate cu ajutorul unui test bazat pe cercetare (limita de detecţie fiind de 125 UI/ ml).
20 Non-responders to prior therapy with pegylated interferon alpha/ribavirin were less likely to achieve a Week 12 response to retreatment than non-responders to nonpegylated interferon alpha/ribavirin (12.4% vs.
Pacienţii care nu au răspuns la un tratament anterior cu interferon pegilat alfa/ ribavirină au avut şanse mai mici de a obţine un răspuns la săptămâna 12 la reluarea tratamentului, comparativ cu cei care nu au răspuns la tratamentul cu interferon non- pegilat alfa/ ribavirină (12, 4% comparativ cu 28, 6%).
Retreatment of relapse patients with Rebetol and interferon alfa-2b combination treatment Two trials examined the use of Rebetol and interferon alfa-2b combination treatment in relapse patients (C95-144 and I95-145); 345 chronic hepatitis patients who had relapsed after previous interferon treatment were treated for six months with a six month follow-up.
Retratamentul pacienţilor cu recădere, cu Rebetol în asociere cu interferon alfa- 2b În două studii a fost examinată utilizarea asocierii terapeutice Rebetol + interferon alfa- 2b la pacienţii cu recăderi (C95- 144 şi 195- 145); 345 pacienţi cu hepatită cronică care au avut o recădere după tratament anterior cu interferon au fost trataţi timp de şase luni şi au fost urmăriţi alte şase luni.
Combination therapy with Rebetol and interferon alfa-2b resulted in a sustained virological response that was ten-fold higher than that with interferon alfa-2b alone (49% vs 5%, p < 0.0001).
Terapia asociată Rebetol + interferon alfa- 2b a avut drept rezultat un răspuns virologic susţinut, de zece ori mai mare decât cel produs de interferon alfa- 2b administrat în monoterapie (49% faţă de 5%, p < 0, 0001).
This benefit was maintained irrespective of standard predictors of response to interferon alfa-2b such as virus level, HCV genotype and histological staging.
Acest beneficiu terapeutic s- a menţinut indiferent de factorii standard de predicţie a răspunsului la interferon alfa- 2b, cum ar fi valoarea viremiei, genotipul VHC şi stadializarea histologică.
Long-term efficacy data Two large long-term follow-up studies enrolled 1,071 patients and 567 patients after treatment in prior studies with nonpegylated interferon alfa-2b (with or without Rebetol) and pegylated interferon alfa- 2b (with or without Rebetol), respectively.
22 Date privind eficacitatea pe termen lung În două studii mari pe termen lung, de urmărire, au fost înrolaţi 1071 pacienţi şi 567 pacienţi după un tratament în studii anterioare cu interferon alfa- 2b nonpegilat (cu sau fără Rebetol), respectiv interferon alfa- 2b pegilat (cu sau fără Rebetol).
12 out of 492 sustained responders and only 3 out of 366 sustained responders relapsed, respectively, in the studies.
În cadrul studiilor, 12 din 492 răspunsuri susţinute, respectiv doar 3 din 366 răspunsuri susţinute au prezentat recăderi.
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years is 97% (95% CI:
Estimarea Kaplan- Meier pentru răspunsul susţinut continuu pe o perioadă de 5 ani este de 97% (IÎ 95%:
95-99%) for patients receiving nonpegylated interferon alfa-2b (with or without Rebetol), and is 99% (95% CI:
95 – 99%) pentru pacienţii cărora li s- a administrat interferon alfa- 2b nonpegilat (cu sau fără Rebetol) şi de 99% (IÎ 95%:
98-100%) for patients receiving pegylated interferon alfa-2b (with or without Rebetol).
98 – 100%) pentru pacienţii cărora li s- a administrat interferon alfa- 2b pegilat (cu sau fără Rebetol).
SVR after treatment of chronic HCV with interferon alfa-2b (pegylated and nonpegylated,with or without Rebetol) results in long-term clearance of the virus providing resolution of the hepatic infection and clinical'cure' from chronic HCV.
RVS după tratamentul VHC cronic cu interferon alfa- 2b (pegilat şi non- pegilat, cu sau fără Rebetol) are ca rezultat eliminarea pe termen lung a virusului, oferind o vindecare a infecţiei hepatice şi o vindecare clinică a VHC.
Rebetol clinical trials in children and adolescents:
Studii clinice cu Rebetol la pacienţii copii şi adolescenţi:
Children and adolescents 3 to 16 years of age with compensated chronic hepatitis C and detectable HCV-RNA (assessed by a central laboratory using a research-based RT-PCR assay) were enrolled in two multicentre trials and received Rebetol 15 mg/kg per day plus interferon alfa-2b 3 MIU/m2 3 times a week for 1 year followed by 6 months follow-up after treatment.
Pacienţii copii şi adolescenţi cu vârsta cuprinsă între 3 şi 16 ani cu hepatită cronică C, compensată, şi valori detectabile ARN- VHC (evaluate prin laboratorul central utilizând un test de cercetare TC PCR), au fost înrolaţi în două studii multicentrice şi au fost trataţi cu Rebetol 15 mg/ kg şi zi şi interferon alfa - 2b 3 milioane UI/ m2 de 3 ori pe săptămână timp de 1 an urmat de 6 luni de urmărire.
57% male, 80% Caucasian, and 78% genotype 1, 64% ≤ 12 years of age.
57% de sex masculin, 80% caucazieni şi 78% genotip 1, 64% cu vârsta ≤ 12 ani.
Study results are summarized in Table 11.
Rezultatele studiului sunt sumarizate în Tabelul 11.
Virological response in previously untreated children and adolescents Rebetol 15 mg/kg/day + interferon alfa-2b 3 MIU/m2 3 times a week
Răspunsul virologic la pacienţii copii şi adolescenţi netrataţi anterior Rebetol 15 mg/ kg şi zi + interferon alfa- 2b 3 milioane UI/ m2 de 3 ori pe săptămână
Overall Response1 (n=118)
Răspuns Global1 (n=118)
21 Genotype 2/3/4 (n=26) * Number (%) of patients
Genotip 2/ 3/ 4 (n=26) * Număr (%) de pacienţi
Defined as HCV-RNA below limit of detection using a research based RT-PCR assay at end of treatment and during follow-up period
Definit ca ARN- VHC sub limita de detecţie utilizând un test de cercetare TC PCR la sfârşitul tratamentului şi pe perioada de urmărire
Ribavirin is absorbed rapidly following oral administration of a single dose (mean Tmax= 1.5 hours), followed by rapid distribution and prolonged elimination phases (single dose half-lives of absorption, distribution and elimination are 0.05, 3.73 and 79 hours, respectively).
Ribavirina se absoarbe rapid după administrarea orală a unei singure doze (valoarea medie a Tmax = 1, 5 ore), urmând o distribuire rapidă şi faze de eliminare prelungite (timpii de înjumătăţire în cazul unei singure doze, pentru absorbţie, distribuţie şi eliminare sunt de 0, 05, 3, 73, respectiv, 79 ore).
Absorption is extensive with approximately 10% of a radiolabelled dose excreted in the faeces.
Absorbţia este foarte bună; aproximativ 10% dintr- o doză de compus radioactiv se excretă prin scaun.
However, absolute bioavailability is approximately 45 %-65%, which appears to be due to first pass metabolism.
Totuşi, biodisponibilitatea absolută este de aproximativ 45% - 65%, probabil datorită metabolizării la primul pasaj hepatic.
There is a linear relationship between dose and AUCtf following single doses of 200-1,200 mg ribavirin.
Există o relaţie liniară între doză şi ASCtf după doze unice de 200- 1200 mg ribavirină.
Ribavirin has been shown to produce high inter- and intra-subject pharmacokinetic variability following single oral doses (intrasubject variability of approximately 30% for both AUC and Cmax), which may be due to extensive first pass metabolism and transfer within and beyond the blood compartment.
Ribavirina prezintă o variabilitate farmacocinetică mare inter - şi intraindividuală după administrarea unor doze orale unice (variabilitatea intraindividuală fiind de aproximativ 30%, atât în ceea ce priveşte ASC, cât şi Cmax), ceea ce se poate datora metabolizării extensive la primul pasaj şi transferului în interiorul şi în afara compartimentului intravascular.
Ribavirin transport in non-plasma compartments has been most extensively studied in red cells, and has been identified to be primarily via an es-type equilibrative nucleoside transporter.
Transportul ribavirinei în compartimentele non- plasmatice a fost studiat mai ales la nivelul hematiilor şi a fost identificat ca fiind realizat în principal prin intermediul unui transportor nucleozidic de echilibrare de tip es.
The ratio of whole blood:plasma ribavirin concentrations is approximately 60: 1; the excess of ribavirin in whole blood exists as ribavirin nucleotides sequestered in erythrocytes.
Raportul dintre concentraţiile de ribavirină din sângele integral: plasmă este de aproximativ 60: 1; ribavirina se găseşte în exces în sângele integral sub forma de nucleotide ale ribavirinei sechestrate în eritrocite.
Ribavirin has two pathways of metabolism:
Ribavirina prezintă două căi de metabolizare:
1) a reversible phosphorylation pathway; 2) a degradative pathway involving deribosylation and amide hydrolysis to yield a triazole carboxyacid metabolite.
1) o cale de fosforilare reversibilă; 2) o cale de degradare, implicând deribozilarea şi hidroliza amidică, cu formarea unui metabolit de tip triazol carboxiacid.
Following oral dosing with 600 mg BID, steady-state was reached by approximately four weeks, with mean steady state plasma concentrations approximately 2,200 ng/ml.
În cazul administrării orale a 600 mg de două ori pe zi, concentraţia plasmatică la starea de echilibru a fost atinsă după aproximativ patru săptămâni, valoarea medie a acesteia fiind de aproximativ 2200 ng/ ml.
Upon discontinuation of dosing the half-life was approximately 298 hours, which probably reflects slow elimination from non-plasma compartments.
După întreruperea administrării, timpul de înjumătăţire a fost de aproximativ 298 ore, ceea ce reflectă, probabil, eliminare lentă din compartimentele non- plasmatice.
The bioavailability of a single oral dose of ribavirin was increased by co-administration of a high fat meal (AUCtf and Cmax both increased by 70%).
Biodisponibilitatea unei doze unice de ribavirină administrată pe cale orală a fost crescută prin administrarea concomitentă a unor alimente bogate în lipide (atât ASCtf, cât şi Cmax au crescut cu 70%.).
It is possible that the increased bioavailability in this study was due to delayed transit of ribavirin or modified pH.
Este posibil ca biodisponibilitatea crescută observată în acest studiu să se fi datorat tranzitului întârziat al ribavirinei sau pH- ului modificat.
Renal function:
Funcţie renală:
Single-dose ribavirin pharmacokinetics were altered (increased AUCtf and Cmax) in patients with renal dysfunction compared with control subjects (creatinine clearance > 90 ml/minute).
Parametrii farmacocinetici după administrarea dozelor unice de ribavirină au fost modificaţi (ASCtf şi Cmax crescute) la pacienţii cu disfuncţie renală, în comparaţie cu cei din grupul martor (clearance al creatininei > 90 ml/ minut).
This appears to be due to reduction of apparent clearance in these patients.
Acest fenomen pare să fie datorat diminuării clearance- ului aparent la aceşti pacienţi.
Hepatic function:
Funcţie hepatică:
Single-dose pharmacokinetics of ribavirin in patients with mild, moderate or severe hepatic dysfunction (Child-Pugh Classification A, B or C) are similar to those of normal controls.
Parametrii farmacocinetici după administrarea dozelor unice de ribavirină la pacienţii cu disfuncţie hepatică uşoară, moderată sau severă (clasificarea Child- Pugh A, B sau C) sunt similari cu cei de la grupul martor.
Elderly patients (≥ 65 years of age):
Pacienţi vârstnici (cu vârsta ≥ 65 ani):
However, in a population pharmacokinetic study, age was not a key factor in the kinetics of ribavirin; renal function is the determining factor.
Cu toate acestea, într- un studiu farmacocinetic populaţional, vârsta nu a constituit factorul cheie în cinetica ribavirinei; funcţia renală este factorul determinant.
Population pharmacokinetic analysis was performed using sparsely sampled serum concentration values from four controlled clinical trials.
24 Analize farmacocinetice populaţionale au fost efectuate utilizând valori ale concentraţiilor serice aleatoriu alese din patru studii clinice controlate.
For males, clearance was approximately 20% higher than 22 for females.
La bărbaţi, clearance- ul a fost cu aproximativ 20% mai mare decât la femei.
Clearance increased as a function of body weight and was reduced at ages greater than 40 years.
Clearance- ul a crescut în funcţie de greutatea corporală şi a fost mai mic pentru vârste peste 40 ani.
Effects of these covariates on ribavirin clearance appear to be of limited clinical significance due to the substantial residual variability not accounted for by the model.
Efectele acestor variabile concomitente asupra clearance- lui ribavirinei par să aibă o semnificaţie clinică limitată datorită variabilităţii reziduale substanţiale pe care modelul nu le include.
Multiple-dose pharmacokinetic properties for Rebetol capsules and interferon alfa-2b in children and adolescents with chronic hepatitis C between 5 and 16 years of age are summarized in Table 12.
Proprietăţile farmacocinetice în cazul administrării de doze repetate de Rebetol capsule şi interferon alfa- 2b la pacienţi copii şi adolescenţi cu hepatită cronică C cu vârsta cuprinsă între 5 şi 16 ani sunt prezentate pe scurt în Tabelul 12.
The pharmacokinetics of Rebetol and interferon alfa-2b (dose-normalized) are similar in adults and children or adolescents.
Farmacocinetica Rebetol şi interferon alfa- 2b (normalizare doze) sunt similare la adulţi şi copii sau adolescenţi.
Mean (% CV) multiple-dose pharmacokinetic parameters for interferon alfa-2b and Rebetol capsules when administered to children or adolescents with chronic hepatitis C
Valorile medii ale parametrilor farmacocinetici după doze repetate (VC%) pentru interferon alfa- 2b şi Rebetol capsule când sunt administrate la pacienţi copii şi adolescenţi cu hepatită cronică C
15 mg/kg/day as 2 divided doses (n = 17)
3 milioane UI/ m2 de 3 ori pe 15 mg/ kg şi zi fracţionat în
AUC*
ASC *
clearance l/hr/kg
Clearance aparent l/ h şi kg
*AUC12 (ng.hr/ml) for Rebetol; AUC0-24 (IU.hr/ml) for interferon alfa-2b
* ASC12 (ng. h/ ml) pentru Rebetol; ASC0- 24 (UI. h/ ml) pentru interferon alfa- 2b
Ribavirin is embryotoxic or teratogenic, or both, at doses well below the recommended human dose in all animal species in which studies have been conducted.
La toate speciile de animale la care s- au efectuat studii, s- a observat că ribavirina este embriotoxică şi/ sau teratogenă, la doze cu mult sub cele recomandate la om.
Malformations of the skull, palate, eye, jaw, limbs, skeleton and gastrointestinal tract were noted.
S- au observat malformaţii ale craniului, palatului, ochilor, maxilarului, membrelor, scheletului şi tractului gastro- intestinal.
In a juvenile rat toxicity study, pups dosed from postnatal day 7 to 63 with 10, 25 and 50 mg/kg of ribavirin demonstrated a dose-related decrease in overall growth, which was subsequently manifested as slight decreases in body weight, crown-rump length and bone length.
Într- un studiu privind toxicitatea juvenilă efectuat la şobolani, s- a demonstrat că puii la care s- au administrat doze de 10, 25 şi 50 mg/ kg de ribavirină în perioada postnatală, în zilele 7 până la 63, au dezvoltat o scădere dependentă de doză a creşterii globale, care s- a manifestat în consecinţă printr- o scădere uşoară a greutăţii corporale, a distanţei vertex– coccis şi a lungimii osului.
No ribavirin effects were observed regarding neurobehavioural or reproductive development.
Nu au fost observate efecte ale ribavirinei privind dezvoltarea neuro – comportamentală sau reproductivă.
In 3- and 6-month studies in mice to investigate ribavirin-induced testicular and sperm effects, abnormalities in sperm, occurred at doses of 15 mg/kg and above.
În cadrul unor studii cu o durată de 3 şi 6 luni la şoareci în scopul investigării efectelor induse de ribavirină asupra testiculelor şi spermei, s- au observat anomalii spermatice în cazul administrării unor doze de 15 mg/ kg şi zi şi mai mari.
Upon cessation of treatment, essentially total recovery from ribavirin-induced testicular toxicity occurred within one or two spermatogenic cycles (see section 4.6).
4. 6).
Genotoxicity studies have demonstrated that ribavirin does exert some genotoxic activity.
25 Studiile privind genotoxicitatea au demonstrat că ribavirina are o oarecare acţiune genotoxică.
Ribavirin was active in the Balb/3T3 in vitro Transformation Assay.
Ribavirina s- a dovedit activă în testul de transformare in vitro Balb/ 3T3.
Genotoxic activity was observed in the mouse lymphoma assay, and at doses of 20-200 mg/kg in a mouse micronucleus assay.
Acţiunea genotoxică a fost observată în testul limfomului la şoarece şi, la doze de 20- 200 mg/ kg, în testul micronucleilor la şoarece.
Conventional carcinogenicity rodent studies with low exposures compared to human exposure under therapeutic conditions (factor 0.1 in rats and 1 in mice) did not reveal tumorigenicity of ribavirin.
Studii convenţionale de carcinogenitate la rozătoare, cu expuneri mici – comparativ cu expunerea umană în condiţii terapeutice (factor 0, 1 la şobolani şi 1 la şoareci), nu au arătat un potenţial carcinogen al ribavirinei.
In addition, in a 26 week carcinogenicity study using the heterozygous p53(+/-) mouse model, ribavirin did not produce tumours at the maximally tolerated dose of 300 mg/kg (plasma exposure factor
În plus, într- un studiu de carcinogenitate de 26 săptămâni, care a folosit modelul de şoarece heterozigot p53 (+ / -) ribavirina nu a indus tumori la doza maximă tolerată de 300 mg/ kg (factorul de expunere plasmatică de aproximativ 2, 5 comparativ cu expunerea umană).
Ribavirin plus interferon alfa-2b:
Ribavirină plus interferon alfa- 2b:
When used in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b, ribavirin did not cause any effects not previously seen with either active substance alone.
Administrarea asocierii ribavirină şi peginterferon alfa- 2b sau interferon alfa- 2b nu au produs nici o manifestare toxică neaşteptată faţă de administrarea fiecărui medicament în parte.