natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Concomitant prednisone use (40 mg/ day for the first 14 days of VIRAMUNE administration) has been shown not to decrease the incidence of VIRAMUNE-associated rash, and may be associated with an increase in incidence and severity of rash during the first 6 weeks of VIRAMUNE therapy.
4 Utilizarea concomitentă de prednison (40 mg/ zi în timpul primelor 14 zile de administrare a VIRAMUNE) a arătat că nu scade incidenţa erupţiilor cutanate asociate cu VIRAMUNE şi pot fi asociate cu o creştere a incidenţei şi severităţii acestora în timpul primelor 6 săptămâni de tratament cu VIRAMUNE.
Some risk factors for developing serious cutaneous reactions have been identified, they include failure to follow the initial dosing of 200 mg daily during the lead-in period and a long delay between the initial symptoms and medical consultation.
Au fost identificaţi unii factori de risc pentru dezvoltarea reacţiilor cutanate grave, aceştia incluzând incapacitatea de a urma doza de 200 mg pe zi în timpul perioadei de iniţiere a tratamentului şi o perioadă lungă de timp între simptomele iniţiale şi consultul medical.
Women appear to be at higher risk than men of developing rash, whether receiving VIRAMUNE or non-VIRAMUNE containing therapy.
Femeile par a prezenta un risc mai mare de dezvoltare a erupţiilor cutanate decât bărbaţii, indiferent dacă tratamentul include sau nu VIRAMUNE.
Patients should be instructed that a major toxicity of VIRAMUNE is rash.
Pacienţii trebuie instruiţi că cea mai importantă reacţie toxică pentru VIRAMUNE este erupţia cutanată.
The majority of rashes associated with VIRAMUNE occur within the first 6 weeks of initiation of therapy.
Majoritatea formelor de erupţie cutanată asociate cu VIRAMUNE apar în primele 6 săptămâni de la începerea tratamentului.
4 Any patient experiencing severe rash or a rash accompanied by constitutional symptoms such as fever, blistering, oral lesions, conjunctivitis, facial oedema, muscle or joint aches, or general malaise should discontinue the medicinal product and immediately seek medical evaluation.
Orice pacient care prezintă forme severe de erupţii cutanate sau erupţii cutanate însoţite de simptome sistemice precum febră, pustule, leziuni bucale, conjunctivită, edeme faciale, mialgii sau artralgii sau stare de disconfort general, trebuie să întrerupă medicamentul şi să solicite imediat o evaluare medicală.
In these patients VIRAMUNE must not be restarted.
La aceşti pacienţi VIRAMUNE nu trebuie readministrat.
If patients present with a suspected VIRAMUNE-associated rash, liver function tests should be performed.
Dacă pacienţii prezintă erupţii cutanate care se presupune că ar fi asociate administrării de VIRAMUNE, trebuie efectuate testele hepatice.
Patients with moderate to severe elevations (ASAT or ALAT > 5 ULN) should be permanently discontinued from VIRAMUNE.
Pacienţii cu creşteri moderate până la severe (ASAT sau ALAT > 5 LSN) trebuie să întrerupă definitiv VIRAMUNE.
If a hypersensitivity reaction occurs, characterised by rash with constitutional symptoms such as fever, arthralgia, myalgia and lymphadenopathy, plus visceral involvement, such as hepatitis, eosinophilia, granulocytopenia, and renal dysfunction, VIRAMUNE must be permanently stopped and not be re- introduced (see section 4.3).
4. 3).
Severe and life-threatening hepatoxicity, including fatal fulminant hepatitis, has occurred in patients treated with VIRAMUNE.
La pacienţii trataţi cu VIRAMUNE a apărut hepatotoxicitate severă cu potenţial letal, incluzând cazuri de hepatită fulminantă letală.
The risk of hepatic events is greatest in the first 6 weeks of therapy.
Riscul apariţiei evenimentelor hepatice este mai mare în primele 6 săptămâni de tratament.
Increased ASAT or ALAT levels > 2.5 ULN and/ or co-infection with hepatitis B and/ or C at the start of antiretroviral therapy is associated with greater risk of hepatic adverse reactions during antiretroviral therapy in general, including VIRAMUNE containing regimens.
Creşterea nivelelor ASAT sau ALAT ≥ 2, 5 LSN şi/ sau co- infectare cu virus hepatitic B şi/ sau C la începutul terapiei antiretrovirale, incluzând schemele terapeutice care conţin VIRAMUNE sunt asociate cu un risc mai mare de reacţii adverse hepatice.
Female gender and patients with higher CD4 counts are at increased risk of hepatic adverse events.
Pacienţii de sex feminin şi pacienţii cu un număr mărit de limfocite CD4 sunt pacienţi cu risc crescut de apariţie a evenimentelor adverse.
Women have a three fold higher risk than men for symptomatic, often rash-associated, hepatic events (5.8% versus 2.2%), and patients with higher CD4 counts at initiation of VIRAMUNE therapy are at higher risk for symptomatic hepatic events with VIRAMUNE.
Femeile prezintă un risc de 3 ori mai mare decât bărbaţii pentru evenimente hepatice simptomatice, deseori asociate erupţiei cutanate (5, 8% comparativ cu 2, 2%), iar pacienţii cu un număr crescut de limfocite CD4 la începerea administrării de VIRAMUNE, prezentă un
In a retrospective review, women with CD4 counts > 250 cells/ mm3 had a 12 fold higher risk of symptomatic hepatic adverse events compared to women with CD4 counts < 250 cells/ mm3 (11.0% versus 0.9%).
Într- o analiză retrospectivă, femeile cu un număr de limfocite CD4 > 250 celule/ mm3 au prezentat un risc de 12 ori mai mare de apariţie de evenimente adverse hepatice simptomatice, comparativ cu femeile cu un număr de limfocite CD4 < 250 celule/ mm3 (11, 0% comparativ cu 0, 9%).
An increased risk was observed in men with CD4 counts > 400 cells/ mm3 (6.3% versus 1,2% for men with CD4 counts < 400 cells/ mm3).
S- a observat un risc crescut la bărbaţi cu un număr de limfocite CD4 > 400 celule/ mm3 (6, 3% comparativ cu 1, 2% la pacienţii bărbaţi cu un număr de limfocite CD4 < 400 celule/ mm3).
Patients should be informed that hepatic reactions are a major toxicity of VIRAMUNE requiring close monitoring during the first 18 weeks.
Pacienţii trebuie informaţi că reacţiile hepatice sunt o formă majoră de toxicitate a VIRAMUNE necesitând o monitorizare atentă în timpul primelor 18 săptămâni.
They should be informed that occurrence of symptoms suggestive of hepatitis should lead them to discontinue VIRAMUNE and immediately seek medical evaluation, which should include liver function tests.
Ei trebuie informaţi că apariţia de simptome sugestive pentru hepatită trebuie să- i determine să întrerupă tratamentul cu VIRAMUNE şi să solicite imediat o evaluare medicală, care să includă şi testarea funcţiilor hepatice.
Clinical chemistry tests, which include liver function tests, should be performed prior to initiating VIRAMUNE therapy and at appropriate intervals during therapy.
Înainte de a începe tratamentul cu VIRAMUNE şi pe parcursul lui, la intervale regulate, trebuie efectuate determinări/ teste biochimice de laborator, care includ şi teste ale funcţiei hepatice.
Abnormal liver function tests have been reported with VIRAMUNE, some in the first few weeks of therapy.
S- au raportat teste ale funcţiei hepatice anormale după administrarea de VIRAMUNE, unele chiar în primele câteva săptămâni ale tratamentului.
Asymptomatic elevations of liver enzymes are frequently described and are not necessarily a contraindication to use VIRAMUNE.
Creşteri asimptomatice ale enzimelor hepatice sunt frecvent descrise şi nu sunt neapărat o contraindicaţie pentru utilizarea VIRAMUNE.
5 Monitoring of hepatic tests should be done every two weeks during the first 2 months of treatment, at the 3rd month and then regularly thereafter.
Monitorizarea testelor hepatice trebuie făcută la fiecare 2 săptămâni, pe durata primelor 2 luni de tratament, la 3 luni şi apoi regulat.
Liver test monitoring should be performed if the patient experiences signs or symptoms suggestive of hepatitis and/ or hypersensitivity.
Monitorizarea testelor hepatice trebuie efectuată dacă pacientul prezintă semne sau simptome sugestive de hepatită şi/ sau de hipersensibilitate.
If ASAT or ALAT > 2.5 ULN before or during treatment, then liver tests should be monitored more frequently during regular clinic visits.
Dacă ASAT sau ALAT ≥ 2, 5 LSN înainte sau în timpul tratamentului, testele hepatice trebuie monitorizate mai frecvent, în timpul consulturilor medicale regulate.
VIRAMUNE must not be administered to patients with pre- treatment ASAT or ALAT > 5 ULN until baseline ASAT/ ALAT are stabilised < 5 ULN (see section 4.3).
VIRAMUNE nu trebuie administrat la pacienţi cu valori ASAT/ ALAT > 5 LSN înainte de începerea tratamentului, până când valorile ASAT/ ALAT se stabilizează < 5 LSN (vezi pct. 4. 3).
If ASAT or ALAT increase to > 5 ULN during treatment, VIRAMUNE should be immediately stopped.
Dacă ASAT sau ALAT cresc > 5 LSN în timpul tratamentului, VIRAMUNE trebuie imediat întrerupt.
If ASAT and ALAT return to baseline values and if the patient had no clinical signs or symptoms of hepatitis, rash, constitutional symptoms or other findings suggestive of organ dysfunction, it may be possible to reintroduce VIRAMUNE, on a case by case basis, at the starting dosage regimen of 200 mg/ day for 14 days followed by 400 mg/ day.
Dacă ASAT şi ALAT revin la valorile iniţiale şi pacientul nu manifestă semne sau simptome de hepatită, erupţie cutanată, simptome constituţionale sau alte indicii sugestive ale unei disfuncţii organice, este posibil să se reînceapă tratamentul cu VIRAMUNE, de la caz la caz, începând cu doza de început de 200 mg/ zi timp de 14 zile, urmată de doza de 400 mg/ zi.
If liver function abnormalities recur, VIRAMUNE should be permanently discontinued.
Dacă valorile anormale ale funcţiei hepatice revin, atunci VIRAMUNE trebuie întrerupt definitiv.
If clinical hepatitis occurs, characterised by anorexia, nausea, vomiting, icterus AND laboratory findings (such as moderate or severe liver function test abnormalities (excluding GGT), VIRAMUNE must be permanently stopped.
Dacă apare hepatită manifestă clinic, caracterizată prin anorexie, greaţă, vărsături, icter, ŞI rezultate modificate ale testelor de laborator (cum sunt valori anormale ale testelor funcţiei hepatice moderate sau severe (excluzând GGT)), VIRAMUNE trebuie întrerupt permanent.
VIRAMUNE must not be readministered to patients who have required permanent discontinuation for clinical hepatitis due to nevirapine.
VIRAMUNE nu trebuie readministrat la pacienţii care au necesitat întreruperea permanentă pentru hepatită manifestă clinic datorată nevirapinei.
Liver Disease
6 Afecţiuni hepatice
The safety and efficacy of VIRAMUNE has not been established in patients with significant underlying liver disorders.
Siguranţa şi eficacitatea tratamentului cu VIRAMUNE nu au fost stabilite încă la pacienţi cu tulburări hepatice semnificative pre- existente.
VIRAMUNE is contraindicated in patients with severe hepatic impairment (Child-Pugh C, see section 4.3).
VIRAMUNE este contraindicat la pacienţi cu insuficienţă hepatică severă (Child- Pugh C, vezi punctul 4. 3).
Pharmacokinetic results suggest caution should be exercised when VIRAMUNE is administered to patients with moderate hepatic dysfunction (Child-Pugh B).
Rezultatele de farmacocinetică sugerează că trebuie manifestată precauţie când VIRAMUNE este administrat la pacienţi cu disfuncţie hepatică moderată (Child- Pugh B).
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk for severe and potentially fatal hepatic adverse events.
Pacienţii cu hepatită cronică B sau C trataţi cu terapia asociată antiretrovirală au un risc crescut de apariţie a evenimentelor adverse hepatice severe şi potenţial letale.
Patients with pre-existing liver dysfunction including chronic active hepatitis have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
Pacienţii cu afecţiuni hepatice pre- existente incluzând hepatită cronică activă prezintă cu frecvenţă mai mare tulburări funcţionale hepatice în timpul terapiei retrovirale asociate şi trebuie monitorizaţi conform practicilor standard.
If there is evidence of worsening liver disease in such patients, interruption or discontinuation of treatment must be considered.
Dacă există indicii de agravare a bolii hepatice pre- existente, la aceşti pacienţi trebuie luate în considerare întreruperea temporară sau definitivă a tratamentului.
Post-Exposure-Prophylaxis:
Profilaxia post- expunere:
Serious hepatotoxicity, including liver failure requiring transplantation, has been reported in HIV-uninfected individuals receiving multiple doses of VIRAMUNE in the setting of post-exposure-prophylaxis (PEP), an unapproved use.
La indivizi neinfectaţi cu HIV, cărora li s- au administrat doze multiple de VIRAMUNE în cadrul profilaxiei post- expunere (PPE), această indicaţie nefiind autorizată, s- a raportat hepatotoxicitate gravă, incluzând insuficienţă hepatică care necesită transplant.
The use of VIRAMUNE has not been evaluated within a specific study on PEP, especially in term of treatment duration and therefore, is strongly discouraged.
Utilizarea VIRAMUNE nu a fost evaluată într- un studiu specific privind PPE, în special în ceea ce priveşte durata tratamentului şi de aceea în mod special este nerecomandată.
Combination therapy with VIRAMUNE is not a curative treatment of patients infected with HIV-1; patients may continue to experience illnesses associated with advanced HIV-1 infection, including opportunistic infections.
Terapia asociată incluzând VIRAMUNE nu este un tratament curativ pentru pacienţii infectaţi HIV- 1; pacienţii pot continua să prezinte afecţiuni asociate cu infecţia HIV- 1 avansată, inclusiv infecţii oportuniste.
6 HIV-1 to others through sexual contact or contaminated blood.
Terapia asociată cu VIRAMUNE nu a evidenţiat o reducere a riscului de transmitere a HIV- 1 prin contact sexual sau prin contaminare sanguină.
Hormonal methods of birth control other than DMPA should not be used as the sole method of contraception in women taking VIRAMUNE, since nevirapine might lower the plasma concentrations of these medications.
Metode hormonale de contracepţie, altele decât AMPD nu trebuie utilizate ca metode contraceptive unice de către femeile care utilizează VIRAMUNE, deoarece nevirapina poate să scadă concentraţia plasmatică a acestor medicamente.
For this reason, and to reduce the risk of HIV transmission, barrier contraception (e. g., condoms) is recommended.
Din acest motiv şi pentru a reduce riscul de transmisie a infecţiei HIV, se recomandă utilizarea contracepţiei de barieră (de exemplu prezervative).
Additionally, when postmenopausal hormone therapy is used during administration of VIRAMUNE, its therapeutic effect should be monitored.
În plus, dacă se utilizează tratamente hormonale postmenopauză în timpul administrării VIRAMUNE, trebuie monitorizat efectul terapeutic al acestora.
Combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV infected patients.
Terapia asociată antiretrovirală la pacienţii infectaţi cu HIV a fost însoţită de redistribuirea depozitelor adipoase (lipodistrofie).
The long-term consequences of these events are currently unknown.
Nu se cunosc, în prezent, consecinţele pe termen lung ale acestor evenimente.
Knowledge about the mechanism is incomplete.
Cunoştinţele despre mecanism sunt incomplete.
A connection between visceral lipomatosis and PIs and lipoatrophy and NRTIs has been hypothesised.
S- a emis ipoteza unei legături între lipomatoza viscerală şi IP şi între lipoatrofie şi INRT.
A higher risk of lipodystrophy has been associated with individual factors such as older age, and with drug related factors such as longer duration of antiretroviral treatment and associated metabolic disturbances.
Un risc mai mare de lipodistrofie s- a asociat cu factori individuali, cum ar fi vârsta înaintată şi cu factori care au legătură cu medicamentul, cum ar fi o durată mai mare a tratamentului antiretroviral şi tulburările metabolice asociate.
Clinical examination should include evaluation for physical signs of fat redistribution.
Examenul clinic trebuie să includă evaluarea semnelor clinice de redistribuire a depozitelor adipoase.
Consideration should be given to the measurement of fasting serum lipids and blood glucose.
Trebuie să se ia în considerare determinarea lipidelor plasmatice şi glicemiei, pe nemâncate.
Lipid disorders should be managed as clinically appropriate (see section 4.8).
Tulburările lipidice se vor aborda în concordanţă cu manifestările clinice (vezi punctul 4. 8).
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV-disease and/ or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Osteonecroză: cu toate că etiologia este considerată a fi multifactorială (incluzând utilizarea de corticosteroizi, consumul de alcool etilic, imunosupresia severă, indicele de masă corporală crescut), s- au raportat cazuri de osteonecroză mai ales la pacienţii cu boală HIV avansată şi/ sau expunere îndelungată la
Immune Reactivation Syndrome:
Sindromul Reactivării Imune:
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or aggravation of symptoms.
La pacienţii infectaţi cu HIV care au imunodeficienţă avansată în momentul iniţierii terapiei asociate pentru tratamentul antiviral (CART), poate să apară o reacţie inflamatorie la patogeni asimptomatici sau oportunişti reziduali şi să producă pacienţilor stări grave din punct de vedere clinic, sau agravarea simtomelor.
Typically, such reactions have been observed within the first few weeks or months of initiation of CART.
Astfel de reacţii au fost observate, în mod specific, pe parcursul primelor săptămâni sau luni de iniţiere a CART.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterial infections, and Pneumocystis jiroveci pneumonia.
Exemple relevante sunt retinita cu cytomegalovirus, infecţii micobacteriene focalizate şi/ sau generalizate şi pneumonie cu Pneumocystis jiroveci.
The available pharmacokinetic data suggest that the concomitant use of rifampicin and VIRAMUNE is not recommended (please also refer to section 4.5).
4. 5).
VIRAMUNE tablets contain 636 mg of lactose per maximum recommended daily dose.
VIRAMUNE comprimate conţine 636 mg de lactoză pe doză maximă zilnică recomandată.
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance e. g. galactosaemia, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption should not take this medicine.
Pacienţii cu afecţiuni ereditare rare de intoleranţă la galactoză, de exemplu galactozemie, deficienţă Lapp de lactază sau malabsorbţie la glucoză- galactoză nu trebuie să utilizeze acest medicament.
Compounds using this metabolic pathway may have decreased plasma concentrations when co- administered with VIRAMUNE.
Concentraţia plasmatică a medicamentelor care utilizează această cale metabolică a scăzut atunci când au fost administrate concomitent cu VIRAMUNE.
Careful monitoring of the therapeutic effectiveness of P450 metabolised medicinal products is recommended when taken in combination with VIRAMUNE.
Se recomandă monitorizarea atentă a eficacităţii terapeutice a medicamentelor metabolizate de P450 atunci când sunt administrate în asociere cu VIRAMUNE.
7 The interaction data is presented as geometric mean value with 90% confidence interval (90% CI) whenever these data were available.
Datele de interacţiune reprezintă corespondentul valorilor mediilor geometrice cu un interval de siguranţă/ încrederede 90% (IÎ90%), când aceste date sunt disponibile.
ND = Not Determined, ↑ = Increased, ↓ = Decreased, ↔ = No Effect
ND = ne- detectabil, ↑ = creştere, ↓ = scădere, ↔ = fără efect.
Medicinal products by therapeutic areas ANTI-INFECTIVES Antiretrovirals NRTIs
Clase de medicamente în funcţie de aria terapeutică ANTIINFECŢIOASE Antiretrovirale INRT
Didanosine 100-150 mg BID
Didanozină
Didanosine AUC ↔ 1.08 (0.92-1.27) Didanosine Cmin ND Didanosine Cmax ↔ 0.98 (0.79-1.21)
ASC a didanozinei ↔ 1, 08 (0, 92 -
Didanosine and VIRAMUNE can be co-administered without dose adjustments.
Didanozina şi VIRAMUNE pot fi administrate concomitent fără
Lamivudine 150 mg BID
100- 150 mg de două
No changes to lamivudine apparent clearance and volume of distribution, suggesting no induction effect of nevirapine on lamivudine clearance.
Nu există modificări ale clearance - ului aparent şi volumului de distribuţie al lamivudinei, sugerând lipsa efectului de inducţie al nevirapinei asupra clearance- ului
Lamivudine and VIRAMUNE can be co-administered without dose adjustments.
Lamivudina şi VIRAMUNE pot fi administrate concomitent fără ajustarea dozelor.
Stavudine:
ASC a stavudinei ↔ 0, 96 (0, 89- 1, 03) Stavudină:
30/ 40 mg BID
30/ 40 mg de două ori
Stavudine AUC ↔ 0.96 (0.89-1.03) Stavudine Cmin ND Stavudine Cmax ↔ 0.94 (0.86-1.03)
Cmin a stavudinei ND Cmax a stavudinei ↔ 0, 94 (0, 86- 1, 03)
Stavudine and VIRAMUNE can be co-administered without dose adjustments.
ajustarea dozelor.
Tenofovir plasma levels remain unchanged when co-administered with Nevirapine.
Concentraţiile plasmatice de nevirapină nu au fost modificate în cazul administrării concomitente cu tenofovir.
Tenofovir and VIRAMUNE can be co-administered without dose adjustments.
Tenofovir şi VIRAMUNE pot fi administrate concomitent fără ajustarea dozelor.
Nevirapine plasma levels were not altered by co-administration of tenofovir.
ASC a zidovudinei ↓ 0, 72 (0, 60 -
Zidovudine 100-200 mg TID
100- 200 mg de trei ori pe zi
Zidovudine AUC ↓ 0.72 (0.60-0.96) Zidovudine Cmin ND Zidovudine Cmax ↓ 0.70 (0.49-1.04)
0, 96) Cmin a zidovudinei ND Cmax a zidovudinei ↓ 0, 70 (0, 49- 1, 04)
Zidovudine and VIRAMUNE can be co-administered without dose adjustments
administrate concomitent fără ajustarea dozelor.
Zidovudine had no effect on its pharmacokinetics.
Zidovudina nu are efect asupra proprietăţilor farmacocinetice ale nevirapinei.
NNRTIs Efavirenz 600 mg QD
600 mg o dată pe zi
Efavirenz AUC ↓ 0.72 (0.66-0.86) Efavirenz Cmin ↓ 0.68 (0.65-0.81) Efavirenz Cmax ↓ 0.88 (0.77-1.01)
0, 86) Cmin de efavirenz ↓ 0, 68 (0, 65- 0, 81) Cmax de efavirenz ↓ 0, 88 (0, 77- 1, 01)
It is not recommended to co- administer efavirenz and VIRAMUNE, because of additive toxicity and no benefit in terms of efficacy over either NNRTI alone.
concomitentă de efavirenz şi VIRAMUNE datorită toxicităţii crescute şi deoarece această asociere nu îmbunătăţeşte eficacitatea fiecărui INNRT în parte.
Atazanavir/ ritonavir 300/ 100 mg QD 400/ 100 mg QD
Atazanavir/ ritonavir 300/ 100 mg o dată pe
Atazanavir/ r AUC ↓ 0.58 (0.48-0.71) Atazanavir/ r Cmin ↓ 0.28 (0.20-0.40) Atazanavir/ r Cmax ↓ 0.72 (0.60-0.86)
ASC a atazanavir- ului/ r ↓ 0, 58 (0, 48 -
It is not recommended to co- administer atazanavir/ ritonavir and VIRAMUNE.
concomitentă de atazanavir/ ritonavir şi VIRAMUNE.
8 Atazanavir/ r 400/ 100mg:
zi 400/ 100 mg o dată pe
Atazanavir/ r AUC ↓ 0.81 (0.65-1.02) Atazanavir/ r Cmin ↓ 0.41 (0.27-0.60) Atazanavir/ r Cmax ↔ 1.02 (0.85– 1.24) (compared to 300/ 100mg without nevirapine)
Atazanavir/ r 400/ 100 mg ASC a atazanavir- ului/ r ↓ 0, 81 (0, 65 - 1, 02) Cmin de atazanavir/ r ↓ 0, 41 (0, 27 - 0, 60) Cmax de atazanavir/ r ↔ 1, 02 (0, 85 -
Nevirapine AUC ↑ 1.25 (1.17-1.34) Nevirapine Cmin ↑ 1.32 (1.22– 1.43) Nevirapine Cmax ↑ 1.17 (1.09-1.25)
ASC a nevirapinei ↑ 1, 25 (1, 17- 1, 34) Cmin a nevirapinei ↑ 1, 32 (1, 22- 1, 43) Cmax a nevirapinei ↑ 1, 17 (1, 09- 1, 25)
Darunavir/ ritonavir 400/ 100 mg BID
400/ 100 mg de două ori pe zi
Darunavir AUC ↑ 1.24 (0.97-1.57) Darunavir Cmin ↔ 1.02 (0.79-1.32) Darunavir Cmax ↑ 1.40 (1.14-1.73)
1, 57) Cmin de darunavir ↔ 1, 02 (0, 79- 1, 32) Cmax de daraunavir ↑ 1, 40 (1, 14- 1, 73)
Darunavir and VIRAMUNE can be co-administered without dose adjustments.
ajustarea dozelor.
Nevirapine AUC ↑ 1.27 (1.12-1.44) Nevirapine Cmin ↑ 1.47 (1.20-1.82) Nevirapine Cmax ↑ 1.18 (1.02-1.37)
ASC a nevirapinei ↑ 1, 27 (1, 12- 1, 44) Cmin a nevirapinei ↑ 1, 47 (1, 20- 1, 82) Cmax a nevirapinei ↑ 1, 18 (1, 02- 1, 37)