natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Similar changes were seen in metformin (haemoglobin 3 - 4% and haematocrit 3.6 – 4.1% relative reductions) and to a lesser extent sulphonylurea and insulin (haemoglobin 1 – 2% and haematocrit 1 – 3.2% relative reductions) treated patients in comparative controlled trials with pioglitazone.
Modificări similare au fost observate la pacienţii trataţi cu metformină (reducere relativă a hemoglobinei de 3- 4% şi a hematocritului de 3, 6- 4, 1%) şi într- o mai mică măsură la pacienţii trataţi cu sulfoniluree şi insulină (reducere relativă a hemoglobinei de 1- 2% şi a hematocritului de 1- 3, 2%), în cadrul studiilor clinice controlate comparative cu pioglitazonă.
Since glimepiride belongs to the chemical class of sulfonylurea drugs, caution should be used in patients with G6PD-deficiency and a non-sulfonylurea alternative should be considered.
Având în vedere faptul că glimepirida face parte din categoria chimică a medicamentelor sulfonilureice, este necesară prudenţă la pacienţii cu deficit de G6PD şi trebuie luată în considerare alternativa utilizării unui medicament non- sulfonilureic.
An increased incidence in bone fractures in women was seen in a pooled analysis of adverse event reports of bone fracture from randomised, controlled, double blind clinical trials in over 8100 pioglitazone and 7400 comparator treated patients, on treatment for up to 3.5 years.
Într- o cazul unei analizăe globalăextinse a raportărilorartelor de evenimente adverse referitoare la fractura osoasă, la pacienţi trataţi până la 3, 5 ani, din studii clinice dublu orb, controlate, randomizate, care au cuprinsla peste 8100 de pacienţi trataţi cu pioglitazonă şi 7400 de pacienţi trataţi cu un comparator pe o perioadă de până la 3, 5 ani, s- a observatevidenţiat o incidenţă crescută a fracturilor osoase la femei.
In the 3.5 year cardiovascular risk PROactive study, 44/ 870 (5.1%; 1.0 fractures per 100 patient years) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%; 0.5 fractures
În studiul PROactive, desfăşurat pe durata a 3, 5 ani, în vederea evaluării riscului cardiovascular, 44/ 870 (5, 1%; 1, 0 fracturi la 100 pacient- ani) dintre femeile tratate cu pioglitazonă au prezentat fracturi, faţă de 23/ 905 (2, 5%; 0, 5 fracturi la 100 pacient- ani) dintre pacientele tratate cu un comparator.
The tablets contain lactose monohydrate and therefore should not be administered to patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption.
Comprimatele conţin lactoză monohidrat şi, prin urmare, nu trebuie administrate pacienţilor cu afecţiuni ereditare rare de intoleranţă la galactoză, deficit de lactază Lapp sau sindrom de malabsorbţie a glucozei- galactozei.
There have been no formal interaction studies for Tandemact, however, the concomitant use of the active substances in patients in clinical use has not resulted in any unexpected interactions.
Nu s- au efectuat studii formale de interacţiune pentru Tandemact; cu toate acestea, administrarea concomitentă a substanţelor active la pacienţi în cadrul utilizării clinice nu a determinat interacţiuni neaşteptate.
Studies in man suggest no induction of the main inducible cytochrome P450, 1A, 2C8/ 9 and 3A4.
Studiile efectuate la om nu sugerează nici o inducere a principalului citocrom inductibil P450, 1A, 2C8/ 9 şi 3A4.
Interactions with substances metabolised by these enzymes, e. g. oral contraceptives, cyclosporin, calcium channel blockers, and HMGCoA reductase inhibitors are not to be expected.
Nu sunt de aşteptat interacţiuni cu substanţele metabolizate de către aceste enzime, de exemplu contraceptivele orale, ciclosporina, blocante ale canalelor de calciu şi inhibitorii ai HMGCoA reductazei.
Glimepiride
5 Glimepiridă
Based on the experience with glimepiride and with other sulphonylurea the following interactions have to be mentioned.
Pe baza experienţei cu glimepiridă şi cu alte sulfoniluree, trebuie menţionate următoarele interacţiuni.
5 phenylbutazone, azapropazon and oxyfenbutazone insulin and oral antidiabetic products metformin salicylates and p-amino-salicylic acid anabolic steroids and male sex hormones chloramphenicol coumarin anticoagulants fenfluramine fibrates ACE inhibitors fluoxetine allopurinol sympatholytics cyclo-, tro-and iphosphamides sulphinpyrazone certain long-acting sulphonamides tetracyclines MAO-inhibitors quinolone antibiotics probenecid miconazol pentoxyfylline (high dose parenteral) tritoqualine fluconazole
fenilbutazonă, azapropazonă şi oxifenbutazonă insulină şi medicamente antidiabetice orale metformină salicilaţi şi acid p- amino- salicilic steroizi anabolici şi hormoni sexuali masculini cloramfenicol anticoagulante cumarinice fenfluramină fibraţi inhibitori ai ECA fluoxetină alopurinol simpatolitice ciclo -, tro - şi ifosfamide sulfinpirazonă anumite sulfonamide cu acţiune de lungă durată tetracicline inhibitori ai MAO antibiotice chinolone probenecid miconazol pentoxifilină (doză mare administrată parenteral) tritocualină fluconazol
oestrogens and progestagens, saluretics, thiazide diuretics, thyroid stimulating agents, glucocorticoids, phenothiazine derivatives, chlorpromazine, adrenaline and sympathicomimetics, nicotinic acid (high dosages) and nicotinic acid derivatives, laxatives (long-term use), phenytoin, diazoxide, glucagon, barbiturates and rifampicin. acetozolamide
estrogeni şi progestogeni, saluretice, diuretice tiazidice, medicamente de stimulare a glandei tiroide, glucocorticoizi, derivaţi ai fenotiazinei, clorpromazină, adrenalină şi simpatomimetice, acid nicotinic (în doze mari) şi derivaţi ai acidului nicotinic, laxative (utilizare pe termen lung), fenitoină, diazoxidă, glucagon, barbiturice şi rifampicină. acetozolamidă
H2 antagonists, betablockers, clonidine and reserpine may lead to either potentiation or weakening of the blood glucose lowering effect.
Antagoniştii H2, beta- blocantele, clonidina şi rezerpina pot determina fie o potenţare, fie o diminuare a efectului de scădere a glucozei din sânge.
Under the influence of sympatholytic active substances such as betablockers, clonidine, guanethidine and reserpine, the signs of adrenergic counterregulation to hypoglycaemia may be reduced or absent.
Sub influenţa substanţelor active simpatolitice, cum sunt beta- blocantele, clonidina, guanetidina şi rezerpina, semnele de reacţie adrenergică compensatorie la hipoglicemie pot fi reduse sau absente.
Alcohol intake may potentiate or weaken the hypoglycaemic action of glimepiride in an unpredictable fashion.
6 Aportul de alcool etilic poate potenţa sau diminua acţiunea hipoglicemiantă a glimepiridei, într- un mod care nu poate fi prevăzut.
Glimepiride may either potentiate or weaken the effects of coumarin derivatives.
Glimepirida poate fie să potenţeze, fie să diminue efectele derivaţilor cumarinici.
There are no adequate data from the use of pioglitazone and glimepiride in pregnant women.
Nu există date adecvate privind utilizarea de pioglitazonă şi glimepiridă la femeile gravide.
Studies of pioglitazone in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
5. 3).
Tandemact should not be used during pregnancy.
Tandemact nu trebuie utilizat în timpul sarcinii.
6 Sulphonylurea-derivatives like glimepiride pass into the breast milk.
Derivaţii din sulfoniluree, cum este glimepirida, se elimină în laptele matern.
Pioglitazone has been shown to be present in the milk of lactating rats.
S- a demonstrat prezenţa pioglitazonei în laptele femelelor de şobolani.
It is not known whether pioglitazone is secreted in human milk.
Nu se cunoaşte dacă pioglitazona se excretă în laptele matern.
Therefore, Tandemact must not be administered to breast-feeding women.
Prin urmare, Tandemact nu trebuie administrat femeilor care alăptează.
The patient’ s ability to concentrate and react may be impaired as a result of hypoglycaemia or hyperglycaemia from glimepiride or, for example, as a result of visual impairment.
Capacitatea pacientului de a se concentra şi de a reacţiona poate fi afectată ca urmare a hipoglicemiei sau a hiperglicemiei determinate de glimepiridă sau, de exemplu, ca urmare a afectării funcţiei vizuale.
This may constitute a risk in situations where these abilities are of special importance (e. g. driving a car or operating machines).
Aceasta poate constitui un risc în situaţiile în care aceste capacităţi au o importanţă specială (de exemplu în timpul conducerii unui vehicul sau al folosirii de utilaje).
Patients should be advised to take precautions to avoid hypoglycaemia whilst driving.
Pacienţii trebuie sfătuiţi să- şi ia măsuri de precauţie astfel încât să evite apariţia hipoglicemiei în timp ce conduc un vehicul.
It should be considered whether it is advisable to drive or operate machines in these circumstances.
Acestea trebuie avute în vedere dacă se recomandă conducerea vehiculelor sau folosirea utilajelor în aceste condiţii.
No therapeutic clinical trials have been conducted with Tandemact.
Nu s- au efectuat studii clinice terapeutice cu Tandemact.
However, bioequivalence of Tandemact with coadministered pioglitazone and glimepiride has been demonstrated (see section 5.2).
5. 2).
Adverse reactions reported in excess (> 0.5%) of placebo and as more than an isolated case in patients receiving pioglitazone in double-blind studies in combination with a sulphonylurea, including glimepiride, are listed below as MedDRA preferred term by system organ class and absolute frequency.
Reacţiile adverse raportate în plus (> 0, 5%) faţă de placebo şi la mai mult de un caz izolat la pacienţii cărora li s- a administrat pioglitazonă în cadrul studiilor clinice dublu- orb, în asociere cu sulfoniluree, inclusiv glimepiridă, sunt enumerate mai jos, folosindu- se termenul preferat de MedDRA, pe categorii de aparate, sisteme şi organe şi cu o frecvenţă absolută.
Frequencies are defined as: common > 1/ 100 ,< 1/10; uncommon > 1/1000 ,< 1/100; rare > 1/ 10000 ,< 1/1000; very rare < 1/10000; isolated reports: not known (cannot be estimated from the available data).
Frecvenţele se definesc astfel: frecvente > 1/ 100, < 1/ 10; mai puţin frecvente > 1/ 1000, < 1/ 100; rare > 1/ 10000, < 1/ 1000; foarte rare < 1/ 10000; cazuri izolate: frecvenţă necunoscută (care nu poate fi estimată din datele disponibile).
PIOGLITAZONE IN COMBINATION THERAPY WITH SULPHONYLUREA
PIOGLITAZONĂ ÎN TRATAMENT ASOCIAT CU SULFONILUREE
Investigations
7 Investigaţii diagnostice Frecvente:
increased lactic dehydrogenase
creşterea lactatdehidrogenazei
Metabolism and nutritional disorders Uncommon:
Tulburări metabolice şi de nutriţie Mai puţin frecvente:
hypoglycaemia, appetite increased
hipoglicemie, creşterea apetitului
7 Renal and urinary disorders Uncommon:
Tulburări renale şi ale căilor urinare Mai puţin frecvente:
Oedema was reported in 6 – 9% of patients treated with pioglitazone over one year in controlled clinical trials.
6- 9% dintre pacienţii trataţi cu pioglitazonă pe o perioadă de un an, în cadrul
The oedema rates for comparator groups (sulphonylurea, metformin) were 2 – 5%.
Incidenţa apariţiei edemului în grupurile comparatoare (sulfoniluree, metformină) a fost de 2- 5%.
In active comparator controlled trials mean weight increase with pioglitazone given as monotherapy was 2 – 3 kg over one year.
În cadrul studiilor clinice controlate cu substanţe active comparative, creşterea medie în greutate, în cazul administrării de pioglitazonă ca monoterapie, a fost de 2- 3 kg pe o perioadă de un an.
In combination trials pioglitazone added to a sulphonylurea resulted in a mean weight increase over one year of 2.8 kg.
În cadrul studiilor clinice în care s- a asociat pioglitazonă la tratamentul cu sulfoniluree s- a observat o creştere medie în greutate de 2, 8 kg pe o perioadă de un an.
Visual disturbance has been reported mainly early in treatment and is related to changes in blood glucose due to temporary alteration in the turgidity and refractive index of the lens as seen with other hypoglycaemic agents.
Tulburările de vedere au fost raportate în principal la începutul tratamentului şi sunt legate de modificările glicemiei, datorită unei modificări temporare a tumefierii ţesuturilor şi a indicelui de refracţie al cristalinului, observate şi la alte medicamente antidiabetice.
In clinical trials with pioglitazone the incidence of elevations of ALT greater than three times the upper limit of normal was equal to placebo but less than that seen in metformin or sulphonylurea comparator groups.
În cadrul studiilor clinice efectuate cu pioglitazonă, incidenţa creşterii valorilor ALT cu mai mult de trei ori decât limita superioară a valorilor normale a fost egală cu placebo, dar mai mică decât cea observată la grupurile comparatoare cu metformină sau sulfoniluree.
In an outcome study of patients with pre-existing major macrovascular disease, the incidence of serious heart failure was 1.6% higher with pioglitazone than with placebo, when added to therapy that included in insulin.
În cadrul unui studiu de evaluare a efectelor, realizat la pacienţi cu afecţiune severă a vaselor mari, preexistentă, incidenţa insuficienţei cardiace grave a fost cu 1, 6% mai mare la pioglitazonă decât la placebo, atunci când pioglitazona a fost adăugată la tratamentul care includea insulină.
However, this did not lead to an increase in mortality in this study.
Cu toate acestea, acest lucru nu a determinat creşterea mortalităţii în cadrul acestui studiu.
Heart failure has been reported rarely with marketing use of pioglitazone, but more frequently when pioglitazone was used in combination with insulin or in patients with a history of cardiac failure.
După punere pe piaţă, insuficienţa cardiacă a fost raportată rar la utilizarea pioglitazonei, dar mai frecvent atunci când pioglitazona a fost utilizată în asociere cu insulina sau la pacienţii cu antecedente de insuficienţă cardiacă.
Additional information on the individual active substances of the fixed dose combination
8 Informaţii suplimentare cu privire la substanţele active care formează combinaţia în doză fixă, luate individual
In controlled clinical trials the incidence of reports of heart failure with pioglitazone treatment was the same as in placebo, metformin and sulphonylurea treatment groups.
În cadrul studiilor clinice controlate, incidenţa cazurilor raportate de insuficienţă cardiacă în timpul tratamentului cu pioglitazonă a fost aceeaşi cu cea a grupelor de tratament cu placebo, metformină şi sulfoniluree.
Heart failure has been reported rarely with marketing use of pioglitazone.
După punere pe piaţă, insuficienţa cardiacă a fost raportată rar la utilizarea pioglitazonei.
POST MARKETING DATA
DATE OBŢINUTE DUPĂ PUNEREA PE PIAŢĂ
Eye disorders Macular oedema:
Tulburări oculare Edem macular: necunoscute
Based on experience with glimepiride and with other sulphonylureas the following adverse reactions have to be mentioned.
Pe baza experienţei cu glimepiridă şi cu alte sulfoniluree, trebuie menţionate următoarele reacţii adverse.
8 Immune system disorders Very rare:
Tulburări ale sistemului imunitar Foarte rare:
Allergic shock, allergic vasculitis
Şoc anafilactic, vascularită alergică
Changes in haematology
Modificări hematologice
Gastro-intestinal disorders Very rare:
Tulburări gastro- intestinale Foarte rare:
Vomiting, diarrhoea, nausea, abdominal pressure, feeling of fullness in the stomach, abdominal pain
Vărsături, diaree, greaţă, presiune abdominală, senzaţie de plenitudine gastrică, dureri abdominale
Hepato-biliary disorders Very rare:
Tulburări hepatobiliare Foarte rare:
Hepatitis, impairment of liver function (with cholestasis and jaundice)
Hepatită, deteriorarea funcţiei hepatice (cu colestază şi icter)
Hypersensitivity to light
Fotosensibilitate
Investigations
Investigaţii diagnostice Foarte rare:
Very rare:
Scăderea concentraţiilor serice de sodiu
Decrease in sodium serum concentrations
În cazuri foarte scăderea marcată
In very rare cases mild hypersensivity reactions may develop into serious reactions with dyspnoea, fall in blood pressure and sometimes shock.
rare, reacţiile uşoare de hipersensibilitate pot evolua către reacţii grave, cu dispnee, a tensiunii arteriale şi uneori şoc.
Hypersensitivity reactions of the skin may occur as itching, rash, and urticaria.
Pot apărea reacţii de hipersensibilitate cutanată,
Moderate to severe thrombocytopenia, leucopenia, erythrocytopenia, agranulocytopenia, agranulocytosis, haemolytic anemia and pancyto-penia may occur.
Pot apărea trombocitopenia, leucopenia, eritrocitopenia, agranulocitopenia, agranulocitoza, anemia hemolitică şi pancitopenia, moderate până la severe.
These are in general reversible upon discontinuation of medication.
În general, acestea sunt reversibile la întreruperea administrării medicamentului.
Gastro-intestinal complaints are very rare and seldom lead to discontinuation of therapy.
Tulburările gastro- intestinale sunt foarte rare şi rareori determină întreruperea tratamentului.
Elevation of liver enzymes may occur.
Poate apărea creşterea valorilor enzimelor hepatice.
In very rare cases, impairment of liver function (e. g. with cholestasis and jaundice) may develop, as well as hepatitis which may progress to liver failure.
În cazuri foarte rare, poate apărea deteriorarea funcţiei hepatice (de exemplu cu colestază şi icter), precum şi hepatită, care ar putea progresa până la insuficienţă hepatică.
A pooled analysis was conducted of adverse event reports of bone fractures from randomised, comparator controlled, double blind clinical trials in over 8100 patients in the pioglitazone-treated groups and 7400 in the comparator-treated groups of up to 3.5 years duration.
9 S- a efectuat o analiză globală a raportărilor extinsă a rapoartelor de evenimente adverse referitoare la fractura osoasă, la pacienţi trataţi până la 3, 5 ani, din studii clinice dublu orb, controlate cu un comparator, randomizate, care au cuprinsla peste 8100 de pacienţi trataţi cu pioglitazonă şi 7400 de pacienţi trataţi cu un comparator, pe o perioadă de până la 3, 5 ani.
A higher rate of fractures was observed in women taking pioglitazone (2.6%) versus comparator (1.7%).
S- a observat o frecvenţă mai mare a fracturilor la femeile cărora li s- ae administrat pioglitazonă (2, 6%) faţă de comparator (1, 7%).
Patients have taken pioglitazone at higher than the recommended highest dose of 45 mg daily.
Pacienţii au luat pioglitazonă în doze mai mari decât doză maximă recomandată, de 45 mg pe zi.
After ingestion of an overdosage of glimepiride, hypoglycaemia may occur, lasting from 12 to 72 hours, and may recur after initial recovery.
După ingestia unei supradoze de glimepiridă, poate apărea hipoglicemia, care durează de la 12 la 72 ore şi poate recidiva după recuperarea iniţială.
9 Treatment of overdosage of Tandemact primarily consists of preventing absorption of glimepiride by inducing vomiting and then drinking water or lemonade with activated charcoal (adsorbent) and sodium-sulphate (laxative).
Tratamentul supradozajului cu Tandemact constă în principal în prevenirea absorbţiei glimepiridei prin provocarea vărsăturilor şi apoi ingestia de apă sau limonadă cu cărbune activat (adsorbant) şi sulfat de sodiu (laxativ).
In case of (severe) overdosage hospitalization in an intensive care department is indicated.
În caz de supradozaj (sever), se recomandă spitalizarea într- o unitate de terapie intensivă.
5.1 Pharmacodynamic properties
PROPRIETĂŢI FARMACOLOGICE
Combinations of oral blood glucose lowering drugs; ATC code:
Combinaţii de medicamente antidiabetice orale; codul ATC:
Tandemact combines two antihyperglycaemic agents with complementary mechanisms of action to improve glycaemic control in patients with type 2 diabetes: pioglitazone, a member of the thiazolidinedione class and glimepiride, a member of the sulphonylurea class.
Tandemact combină două medicamente antidiabetice orale cu mecanisme complementare de acţiune, pentru îmbunătăţirea controlului glicemiei la pacienţii cu diabet zaharat de tip 2: pioglitazona, un membru al clasei de tiazolidinedione, şi glimepirida, un membru al clasei de sulfoniluree.
Pioglitazone appears to act via activation of specific nuclear receptors (peroxisome proliferator activated receptor gamma) leading to increased insulin sensitivity of liver, fat and skeletal muscle cells in animals.
10 peroxizomului), determinând creşterea sensibilităţii la insulină a ficatului, celulelor adipoase şi celulelor muşchilor scheletici la animale.
A clinical trial of pioglitazone vs. gliclazide as monotherapy was extended to two years in order to assess time to treatment failure (defined as appearance of HbA1c ≥ 8.0% after the first six months of therapy).
Un studiu clinic efectuat cu pioglitazonă faţă de gliclazidă ca monoterapie a fost prelungit până la doi ani, pentru evaluarea intervalului de timppână la eşuarea tratamentului (definită prin valoarea de HbA1c ≥ 8, 0% după primele şase luni de tratament).
Patients receiving pioglitazone had a mean reduction in HbA1c of 0.45% compared with those continuing on insulin alone, and a reduction of insulin dose in the pioglitazone treated group.
Pacienţii care au primit pioglitazonă au prezentat o scădere medie a valorii HbA1c de 0, 45% comparativ cu cei care au continuat tratamentul numai cu insulină, precum şi o scădere a dozei de insulină în cadrul grupului tratat cu pioglitazonă.
Pioglitazone was associated with significant weight gain.
Efectul pioglitazonei (monoterapie 45 mg faţă de placebo) a fost studiat în cadrul unui studiu clinic cu durată redusă, de 18 săptămâni, efectuat la pacienţi cu diabet zaharat de tip 2. Pioglitazona a fost asociată cu o creştere importantă în greutate.
In most clinical trials, reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL- cholesterol levels were observed as compared to placebo, with small, but not clinically significant increases in LDL-cholesterol levels.
În majoritatea studiilor clinice, au fost observate scăderi ale concentraţiilor trigliceridelor plasmatice totale şi acizilor graşi liberi, şi creşteri ale concentraţiilor de HDL colesterol comparativ cu placebo, cu creşteri mici, dar nesemnificative din punct de vedere clinic, ale concentraţiilor de LDL colesterol.
In clinical trials of up to two years duration, pioglitazone reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL cholesterol levels, compared with placebo, metformin or gliclazide.
În cadrul studiilor clinice cu o durată de până la doi ani, pioglitazona a redus concentraţia plasmatică a trigliceridelor totale şi a acizilor graşi liberi şi a crescut concentraţiile de HDL colesterol, comparativ cu placebo, metformină sau gliclazidă.
Pioglitazone did not cause statistically significant increases in LDL cholesterol levels compared with placebo, whilst reductions were observed with metformin and gliclazide.
Comparativ cu placebo, pioglitazona nu a determinat creşteri semnificative din punct de vedere statistic ale valorilor de HDL colesterol, fiind observate în acelaşi timp reduceri la metformină şi gliclazidă.
In a 20-week study, as well as reducing fasting triglycerides, pioglitazone reduced post prandial hypertriglyceridaemia through an effect on both absorbed and hepatically synthesised triglycerides.
În cadrul unui studiu cu o durată de 20 săptămâni, în afară de reducerea valorilor trigliceridelor în condiţii de post alimentar, pioglitazona a redus hipertrigliceridemia postprandială printr- un efect atât asupra trigliceridelor absorbite, cât şi a celor sintetizate hepatic.
These effects were independent of pioglitazone’ s effects on glycaemia and were statistically significant different to glibenclamide.
Aceste efecte au fost independente de efectele pioglitazonei asupra glicemiei şi au fost semnificativ diferite din punct de vedere statistic de glibenclamidă.