natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 9 large clinical trials of up to 2 years in duration, over 2700 patients have received treatment with Januvia 100 mg per day alone or in combination with metformin, a sulphonylurea (with or without metformin) or a PPARγ agent.
În 9 studii clinice mari, cu durată de până la 2 ani, peste 2700 pacienţi au primit tratament cu Januvia 100 mg pe zi, în monoterapie sau în asociere cu metformin, cu o sulfoniluree (cu sau fără metformin) sau un agonist PPARγ.
In these trials, the rate of discontinuation due to adverse experiences considered drug-related was 0.8% with 100 mg per day and 1.5% with other treatments.
În aceste studii, ratele întreruperilor datorate reacţiilor adverse considerate ca fiind legate de medicament au fost de 0, 8% pentru Januvia 100 mg pe zi în monoterapie şi de 1, 5% cu alte tratamente.
No adverse reactions considered as drug-related were reported in patients treated with sitagliptin occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients treated with control.
Nu au fost raportate reacţii adverse considerate ca legate de medicament în exces la pacienţii trataţi cu sitagliptin (> 0, 2% şi diferenţă > 1 pacient) faţă de cei trataţi cu medicamentul de control.
Adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients treated with placebo are listed below (Table 1) by system organ class and frequency.
Reacţiile adverse considerate ca fiind în relaţie cu medicaţia şi raportate ca apărând în exces la pacienţii trataţi cu sitagliptin (> 0, 2% şi diferenţă > 1 pacient) faţă de cei cărora li s- a administrat placebo sunt prezentate mai jos (Tabelul 1) pe aparate, organe şi sisteme şi în funcţie de frecvenţă.
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10000, < 1/ 1000); and very rare (< 1/ 10000).
Frecvenţele sunt definite astfel: foarte frecvente (≥ 1/ 10); frecvente (≥ 1/ 100, < 1/ 10); mai puţin frecvente (≥ 1/ 1000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10000, < 1/ 1000); şi foarte rare (< 1/ 10000).
Frequency of adverse reaction by treatment regimen
Sitagliptin cu 1
Sitagliptin with Sitagliptin with Sitagliptin with 1 2
Sitagliptin cu o 2
Sitagliptin with
Sitagliptin cu un
Metformin
metformin
a Sulfonylurea
sulfoniluree
Metformin and a a PPARγ Agent Sulfonylurea3 (pioglitazone)4
agent PPARγ (pioglitazonă) 4
hypoglycaemia*
hipoglicemie *
Very common
foarte frecventă foarte frecventă
Very common Common
frecventă
Nervous system disorders somnolence
Tulburări ale sistemului nervos
Uncommon
somnolenţă
Gastrointestinal disorders
mai puţin frecventă
diarrhea nausea flatulence constipation upper abdominal pain
Tulburări gastro - intestinale diaree greţuri flatulenţă constipaţie dureri la nivelul abdomenului superior
Uncommon Common Uncommon
mai puţin frecventă frecvente mai puţin frecvente
Common
frecventă
General disorders peripheral oedema
Tulburări generale
Investigations blood glucose decreased *
Investigaţii diagnostice scăderea glicemiei
Uncommon
mai puţin frecventă
In clinical trials of Januvia as monotherapy and sitagliptin as part of combination therapy with metformin or pioglitazone, rates of hypoglycaemia reported with sitagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
În studii clinice cu Januvia în monoterapie şi sitagliptin ca parte a terapiei asociate cu metformin sau pioglitazonă, frecvenţele de raportare a hipoglicemiei la administrarea sitagliptin au fost similare cu frecvenţele din cazul pacienţilor trataţi cu placebo.
5 1 In this placebo-controlled 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ metformin compared to treatment with placebo/ metformin was 9.3% and 10.1%, respectively.
1 În acest studiu controlat cu placebo cu durata de 24 săptămâni cu sitagliptin 100 mg administrat o dată pe zi în asociere cu metformin, incidenţele reacţiilor adverse considerate legate de medicament la pacienţii trataţi cu sitagliptin/ metformin, comparativ cu tratamentul cu placebo/ metformin, au fost de 9, 3%, respectiv de 10, 1%.
In an additional 1-year study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ metformin compared to sulphonylurea/ metformin was 14.5% and 30.3%, respectively.
Într- un studiu suplimentar de 1 an cu sitagliptin 100 mg administrat o dată pe zi în asociere cu metformin, incidenţa reacţiilor adverse considerate ca legate de medicament la pacienţii trataţi cu sitagliptin/ metformin comparativ cu derivaţi de sulfoniluree/ metformin a fost de 14, 5%, respectiv de 30, 3%.
In pooled studies of up to 1 year in duration comparing sitagliptin/ metformin to a sulphonylurea agent/ metformin, adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin 100 mg occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients receiving the sulphonylurea agent are as follows: anorexia (Metabolism and nutritional disorders; frequency uncommon) and weight decreased (Investigations; frequency uncommon).
În studiile cumulate cu durată de până la 1 an, care au comparat sitagliptin/ metformin cu un derivat de sulfoniluree/ metformin, reacţiile adverse considerate legate de medicament, raportate în exces la pacienţii trataţi cu sitagliptin 100 mg (> 0, 2% şi diferenţă > 1 pacient) faţă de cei trataţi cu derivatul de sulfoniluree, sunt: anorexia (Tulburări metabolice şi de nutriţie; mai puţin frecvente) şi scăderea în greutate (Invesigaţii diagnostice; mai puţin frecvente).
2 In this 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with glimepiride, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ glimepiride compared to treatment with placebo/ glimepiride was 11.3% and 6.6%, respectively.
2 În acest studiu clinic cu durata de 24 săptămâni cu sitagliptin 100 mg administrat o dată pe zi în asociere cu glimepiridă, incidenţa reacţiilor adverse considerate legate de medicament la pacienţii trataţi cu sitagliptin/ glimepiridă, comparativ cu tratamentul cu placebo/ glimepiridă, a fost de 11, 3%, respectiv de 6, 6%.
3 In this 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with glimepiride and metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin in combination with glimepiride/ metformin compared to treatment with placebo in combination with glimepiride/ metformin was 18.1% and 7.1%, respectively.
3 În acest studiu clinic cu durata de 24 săptămâni cu sitagliptin 100 mg administrat o dată pe zi în asociere cu glimepiridă şi metformin, incidenţa reacţiilor adverse considerate legate de medicament la pacienţii trataţi cu sitagliptin în asociere cu glimepiridă/ metformin, comparativ cu tratamentul cu placebo în asociere cu glimepiridă/ metformin, a fost de 18, 1%, respectiv de 7, 1%.
4 In this 24-week study of the combination of sitagliptin 100 mg once daily and pioglitazone, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ pioglitazone compared to patients treated with placebo/ pioglitazone was 9.1% and 9.0%, respectively.
4 În acest studiu cu durata de 24 săptămâni cu sitagliptin 100 mg administrat o dată pe zi asociat cu pioglitazonă, incidenţa reacţiilor adverse considerate legate de medicament la pacienţii trataţi cu sitagliptin/ pioglitazonă comparativ cu pacienţii cărora li s- a administrat placebo/ pioglitazonă a fost de 9, 1%, respectiv de 9, 0%.
In addition, in monotherapy studies of up to 24 weeks in duration of sitagliptin 100 mg once daily alone compared to placebo, adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients receiving placebo are headache, hypoglycaemia, constipation, and dizziness.
În plus, în studiile de monoterapie cu durată de până la 24 săptămâni, cu sitagliptin 100 mg administrat o dată pe zi în monoterapie, comparativ cu placebo, reacţiile adverse considerate legate de medicament, raportate în exces la pacienţii trataţi cu sitagliptin (> 0, 2% şi diferenţă > 1 pacient) faţă de cei cărora li s- a administrat placebo, sunt cefalee, hipoglicemie, constipaţie şi ameţeli.
In addition to the drug-related adverse experiences described above, adverse experiences reported regardless of causal relationship to medication and occurring in at least 5% and more commonly in patients treated with Januvia included upper respiratory tract infection and nasopharyngitis.
În plus faţă de reacţiile adverse legate de medicament descrise mai sus, au fost raportate reacţii adverse, fără referire la relaţia de cauzalitate cu medicamentele, care au apărut în proporţie de cel puţin 5% şi mai frecvent la pacienţii trataţi cu Januvia şi care au inclus infecţii ale tractului respirator superior şi nazo- faringite.
Additional adverse experiences reported regardless of causal relationship to medication that occurred more frequently in patients treated with Januvia (not reaching the 5% level, but occurring with an incidence of > 0.5% higher with Januvia than that in the control group) included osteoarthritis and pain in extremity.
Au fost raportate reacţii adverse suplimentare, fără referire la reacţia de cauzalitate cu medicamentele, care au apărut mai frecvent la pacienţii trataţi cu Januvia (nu au depăşit 5%, dar au apărut cu o incidenţă mai mare de 0, 5% la Januvia faţă de cea din grupul de control) ce au inclus osteoartrită şi dureri la nivelul extremităţilor.
In a 24-week study of initial combination therapy with sitagliptin and metformin administered twice daily (sitagliptin/ metformin 50 mg/ 500 mg or 50 mg/ 1000 mg), the overall incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with the combination of sitagliptin and metformin compared to patients treated with placebo was 14.0% and 9.7%, respectively.
Într- un studiu clinic cu durata de 24 săptămâni cu administrarea iniţială de două ori pe zi a sitagliptinului asociat cu metformin (sitagliptin/ metformin 50 mg/ 500 mg sau 50 mg/ 1000 mg), incidenţa globală a reacţiilor adverse considerate legate de medicament la pacienţii trataţi cu asocierea dintre sitagliptin şi metformin comparativ cu pacienţii cărora li s- a administrat placebo a fost de 14, 0%, respectiv de 9, 7%.
The overall incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with the combination of sitagliptin and metformin was comparable to metformin alone (14.0% each) and greater than sitagliptin alone (6.7%), with the differences relative to sitagliptin alone primarily due to gastrointestinal adverse reactions.
Incidenţa globală a reacţiilor adverse considerate legate de medicament la pacienţii trataţi cu asocierea dintre sitagliptin şi metformin a fost comparabilă cu cea din cazul administrării de metformin în monoterapie (14, 0% fiecare) şi mai mare decât în cazul administrării de sitagliptin în monoterapie (6, 7%), diferenţele privind administrarea de sitagliptin în monoterapie fiind datorate în principal reacţiilor adverse gastro- intestinale.
Across clinical studies, a small increase in white blood cell count (approximately 200 cells/ microl difference in WBC vs. placebo; mean baseline WBC approximately 6600 cells/ microl) was observed due to an increase in neutrophils.
6 În studiile clinice a fost observată o creştere mică a numărului de leucocite (diferenţă de aproximativ 200 celule/ microlitru în numărul de leucocite, comparativ cu placebo; număr mediu iniţial de leucocite - aproximativ 6600 celule/ microlitru), datorită unei creşteri a neutrofilelor.
This change in laboratory parameters is not considered to be clinically relevant.
Această modificare a parametrilor de laborator nu este considerată clinic relevantă.
6 No clinically meaningful changes in vital signs or in ECG (including in QTc interval) were observed with Januvia treatment.
În cursul tratamentului cu Januvia nu au fost observate modificări clinic semnificative ale semnelor vitale sau ECG (inclusiv intervalul QTc).
Post-marketing Experience:
Experienţa după punerea pe piaţă:
During post-marketing experience the following additional side effects have been reported (frequency not known): hypersensitivity reactions including anaphylaxis, angioedema, rash, urticaria, and exfoliative skin conditions including Stevens-Johnson syndrome (see section 4.4).
4. 4).
Minimal increases in QTc, not considered to be clinically relevant, were observed in one study at a dose of 800 mg sitagliptin.
În unul dintre studii au fost observate, la o doză de 800 mg sitagliptin, creşteri minime ale QTc, care nu au fost considerate clinic relevante.
In the event of an overdose, it is reasonable to employ the usual supportive measures, e. g., remove unabsorbed material from the gastrointestinal tract, employ clinical monitoring (including obtaining an electrocardiogram), and institute supportive therapy if required.
În cazul supradozajului, este rezonabilă aplicarea măsurilor obişnuite de susţinere, de exemplu îndepărtarea substanţei neabsorbite din tractul gastro- intestinal, monitorizare clinică (inclusiv efectuarea unei electrocardiograme) şi, dacă este necesar, instituirea tratamentului de susţinere.
Sitagliptin is modestly dialyzable.
Sitagliptin se elimină în proporţie mică prin dializă.
In clinical studies, approximately 13.5% of the dose was removed over a 3- to 4-hour hemodialysis session.
În studii clinice, într- o şedinţă de 3- 4 ore de hemodializă a fost îndepărtată aproximativ 13, 5% din doză.
Prolonged hemodialysis may be considered if clinically appropriate.
Dacă este cazul, trebuie avută în vedere hemodializa prelungită.
It is not known if sitagliptin is dialyzable by peritoneal dialysis.
Nu se cunoaşte dacă sitagliptin este dializabil prin dializă peritoneală.
DPP-4 Inhibitor, ATC code:
Grupa farmacoterapeutică: inhibitor al DPP- 4, codul ATC:
Januvia is a member of a class of oral anti-hyperglycaemic agents called dipeptidyl peptidase 4 (DPP-4) inhibitors.
Januvia face parte dintr- o clasă de medicamente antihiperglicemiante orale, denumită inhibitori ai dipeptidil peptidazei 4 (DPP- 4).
The improvement in glycaemic control observed with this agent may be mediated by enhancing the levels of active incretin hormones.
Ameliorarea controlului glicemic observată cu acest medicament poate fi mediată prin creşterea valorilor hormonilor endogeni activi.
Incretin hormones, including glucagon-like peptide-1 (GLP-1) and glucose-dependent insulinotropic polypeptide (GIP), are released by the intestine throughout the day, and levels are increased in response to a meal.
Hormonii endogeni, care includ peptidul 1 glucagon- like (PGL- 1) şi polipeptidul insulinotrop dependent de glucoză (PIG), sunt eliberaţi din intestin pe tot parcursul zilei, iar concentraţiile lor cresc ca răspuns la ingestia de alimente.
When blood glucose concentrations are normal or elevated, GLP-1 and GIP increase insulin synthesis and release from pancreatic beta cells by intracellular signaling pathways involving cyclic AMP.
Când concentraţiile glucozei în sânge sunt normale sau crescute, PGL- 1 şi PIG cresc sinteza şi eliberarea insulinei din celulele beta pancreatice, prin căi de semnalizare intracelulară care implică AMP- ul ciclic.
Treatment with GLP-1 or with DPP-4 inhibitors in animal models of type 2 diabetes has been demonstrated to improve beta cell responsiveness to glucose and stimulate insulin biosynthesis and release.
Tratamentul cu PGL- 1 sau cu inhibitori ai DPP- 4 pe modele animale de diabet zaharat tip 2 a demonstrat îmbunătăţirea răspunsului celulelor beta la glucoză şi stimularea biosintezei şi eliberării insulinei.
In addition, GLP-1 lowers glucagon secretion from pancreatic alpha cells.
În plus, PGL- 1 reduce secreţia de glucagon din celulele alfa pancreatice.
The effects of GLP-1 and GIP are glucose-dependent such that when blood glucose concentrations are low, stimulation of insulin release and suppression of glucagon secretion by GLP-1 are not observed.
Efectele PGL- 1 şi PIG sunt dependente de glucoză, astfel încât atunci când concentraţiile glucozei în sânge sunt mici nu se observă stimularea eliberării de insulină şi supresia secreţiei de glucagon de către PGL- 1.
For both GLP-1 and GIP, stimulation of insulin release is enhanced as glucose rises above normal concentrations.
Atât pentru PGL- 1 cât şi pentru PIG, stimularea eliberării de insulină este intensificată atunci când glucoza creşte peste concentraţiile normale.
Further, GLP-1 does not impair the normal glucagon response to hypoglycaemia.
În plus, PGL- 1 nu afectează răspunsul normal al glucagonului la hipoglicemie.
The activity of GLP-1 and GIP is limited by the DPP-4 enzyme, which rapidly hydrolyzes the incretin hormones to produce inactive products.
Activitatea PGL- 1 şi PIG este limitată de enzima DPP- 4, care hidrolizează rapid
Sitagliptin prevents the hydrolysis of incretin hormones by DPP-4, thereby increasing plasma concentrations of the active forms of GLP-1 and GIP.
Sitagliptin împiedică hidroliza hormonilor endogeni de către DPP- 4, crescând astfel concentraţiile plasmatice ale formelor active de PGL- 1 şi PIG.
By enhancing active incretin levels, sitagliptin increases insulin release and decreases glucagon levels in a glucose- dependent manner.
Prin creşterea valorilor hormonilor endogeni activi, sitagliptin creşte eliberarea de insulină şi scade valorile de glucagon, într- un mod dependent de glucoză.
In patients with type 2 diabetes with hyperglycaemia, these changes in insulin and glucagon levels lead to lower hemoglobin A1c (HbA1c) and lower fasting and postprandial glucose concentrations.
La pacienţii cu diabet zaharat tip 2 cu hiperglicemie, aceste modificări ale valorilor insulinei şi glucagonului determină scăderea hemoglobinei A1c (HbA1c) şi scăderea glicemiei á jeun şi postprandiale.
Sitagliptin is a potent and
Mecanismul dependent de glucoză al sitagliptinului este diferit de mecanismul sulfonilureei, care creşte secreţia de insulină chiar dacă valorile glucozei sunt mici şi poate determina hipoglicemie la pacienţii cu diabet zaharat tip 2 şi la subiecţii normali.
7 highly selective inhibitor of the enzyme DPP-4 and does not inhibit the closely-related enzymes DPP-8 or DPP-9 at therapeutic concentrations.
Sitagliptin este un inhibitor potent şi selectiv al enzimei DPP- 4 iar la concentraţii terapeutice nu inhibă enzimele înrudite DPP- 8 sau DPP- 9.
Overall, sitagliptin improved glycaemic control when given as monotherapy, when used in combination with metformin (initial or add-on therapy), in combination with a sulphonylurea (with or without metformin), and in combination with a thiazolidinedione, as measured by clinically relevant reductions in HbA1c from baseline at study endpoint (see Table 2).
Per global, sitagliptinul a îmbunătăţit controlul glicemic atunci când s- a folosit în monoterapie, în asociere cu metforminul (iniţial sau ca terapie suplimentară), în asociere cu o sulfoniluree (cu sau fără metformin) şi în asociere cu o tiazolidindionă, fapt dovedit prin reducerea relevantă clinic a HbA1c de la momentul iniţial la momentul final al studiului (vezi tabelul 2).
Two studies were conducted to evaluate the efficacy and safety of Januvia monotherapy.
Pentru evaluarea eficacităţii şi siguranţei monoterapiei cu Januvia au fost efectuate două studii.
Improvement of surrogate markers of beta cell function, including HOMA-β (Homeostasis Model Assessment-β), proinsulin to insulin ratio, and measures of beta cell responsiveness from the frequently-sampled meal tolerance test were observed.
S- a observat îmbunătăţireaa markerilor surogat ai funcţiei celulelor beta, inclusiv HOMA- β (Homeostasis Model Assessment- β – Modelul β de evaluare a homeostaziei), raportul proinsulină- insulină şi parametrii de responsivitate a celulelor beta, din cadrul testului de toleranţă la glucoză cu determinări frecvente.
The observed incidence of hypoglycaemia in patients treated with Januvia was similar to placebo.
Incidenţa observată a hipoglicemiei la pacienţii trataţi cu Januvia a fost similară cu placebo.
Body weight did not increase from baseline with sitagliptin therapy in either study, compared to a small reduction in patients given placebo.
În cursul terapiei cu sitagliptin, greutatea corporală nu a crescut faţă de cea iniţială în nici unul dintre studii, comparativ cu o uşoară scădere înregistrată la pacienţii cărora li s- a administrat placebo.
In a study in patients with type 2 diabetes and chronic renal insufficiency (creatinine clearance < 50 ml/ min), the safety and tolerability of reduced doses of sitagliptin were investigated and generally similar to placebo.
Într- un studiu care a inclus pacienţi cu diabet zaharat tip 2 şi cu insuficienţă renală cronică (clearance - ul creatininei < 50 ml/ min), au fost studiate siguranţa şi tolerabilitatea dozelor reduse de sitagliptin şi acestea au fost, în general, similare cu placebo.
In addition, the reductions in HbA1c and FPG with sitagliptin compared to placebo were generally similar to those observed in other monotherapy studies in patients with normal renal function (see section 5.2).
5. 2).
The number of patients with moderate to severe renal insufficiency was too low to confirm safe use of sitagliptin in this type of patients.
Numărul pacienţilor cu insuficienţă renală moderată până la severă a fost prea mic pentru a confirma siguranţa utilizării sitagliptin la acest grup de pacienţi.
Sitagliptin 100 mg once daily provided significant improvements in glycaemic parameters compared with placebo in two 24-week studies of sitagliptin as add-on therapy, one in combination with metformin and one in combination with pioglitazone.
În cadrul a două studii clinice cu durată de 24 săptămâni în care sitagliptinul a fost utilizat ca terapie adăugată, într- unul în asociere cu metformin şi în celălalt în asociere cu pioglitazonă, sitagliptinul în doză de 100 mg o dată pe zi a determinat îmbunătăţiri semnificative ale parametrilor glicemici în comparaţie cu placebo.
Patients treated with sitagliptin had a modest increase in body weight compared to those given placebo.
Pacienţii trataţi cu sitagliptin au prezentat o creştere modestă a greutăţii corporale comparativ cu cei cărora li s- a administrat placebo.
The decrease in body weight with the combination of sitagliptin and metformin was similar to that observed with metformin alone or placebo; there was no change from baseline for patients on sitagliptin alone.
Scăderea greutăţii corporale în cazul administrării sitagliptinului în asociere cu metformin a fost similară cu cea observată la administrarea metforminului în monoterapie sau la administrarea placebo; la pacienţii cărora li s- a administrat sitagliptin în monoterapie nu s- a înregistrat nicio modificare faţă de valoarea iniţială.
HbA1c results in placebo-controlled monotherapy and combination therapy studies*
Rezultatele HbA1c în urma monoterapiei şi terapiei asociate în studii clinice controlate cu placebo *
Placebo-corrected mean
Modificarea medie cu Modificarea medie
Mean change from
faţă de momentul
change in HbA1c (%) at
corecţie placebo a
baseline HbA1c (%)
medie iniţială
HbA1c (%)
iniţial a HbA1c (%)
at Week 24†
HbA1c (%) la
Sitagliptin 100 mg once daily§
săptămâna 24 † HbA1c (%) la săptămâna 24 † (IÎ 95%) Studii cu monoterapie Sitagliptin 100 mg o dată pe zi§
-0.6‡
- 0, 6 ‡
(N= 193) Sitagliptin 100 mg once daily (N= 229) Combination Therapy Studies
(n= 193) Sitagliptin 100 mg o dată pe zi
Placebo-corrected mean
(n= 229) Studii cu terapie asociată Sitagliptin 100 mg o dată pe zi adăugat
Sitagliptin 100 mg once daily added to
la terapie neîntreruptă cu metformin (n=453) Sitagliptin 100 mg o dată pe zi adăugat
(-0.8, -0.5) -0.7‡
(- 0, 8, - 0, 5) - 0, 7 ‡
ongoing pioglitazone therapy (N=163) Sitagliptin 100 mg once daily added to
la terapie neîntreruptă cu pioglitazonă (n=163) Sitagliptin 100 mg o dată pe zi adăugat