natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In general, these events were not associated with renal dysfunction and resolved with hydration and temporary interruption of therapy (e. g., 1– 3 days).
În general, aceste evenimente nu s- au asociat cu insuficienţă renală şi s- au rezolvat prin hidratare şi întreruperea temporară a tratamentului (de exemplu 1- 3 zile).
In clinical trials in paediatric patients 3 years of age and older, the adverse experience profile was similar to that for adult patients except for a higher frequency of nephrolithiasis of 29% (20/ 70) in paediatric patients who were treated with CRIXIVAN at the recommended dose of 500 mg/ m2 every 8 hours.
În studiile clinice la copii şi adolescenţi cu vârstă de 3 ani sau peste, profilul reacţiilor adverse a fost similar cu cel al pacienţilor adulţi cu excepţia unei frecvenţe crescute a nefrolitiazei, de 29% (20/ 70) la pacienţii pediatrici trataţi cu CRIXIVAN la doza recomandată de 500 mg/ m2 la fiecare 8 ore.
Not known*: nephrolithiasis, in some cases with renal insufficiency or acute renal failure; pyelonephritis; interstitial nephritis, sometimes associated with indinavir crystal deposits.
Necunoscute *: nefrolitiaze, în unele cazuri cu insuficienţă renală sau insuficienţă renală acută; pielonefrită; nefrită interstiţială, uneori asociată cu depozite cristaline de indinavir.
In some patients, resolution of the interstitial nephritis did not occur following discontinuation of indinavir therapy; renal insufficiency; renal failure; leucocyturia (see section 4.4).
4. 4).
18 General disorders and administration site conditions:
Tulburări generale şi la nivelul locului de administrare:
Very common: asthenia/ fatigue; taste perversion; abdominal pain.
Foarte frecvente: astenie/ fatigabilitate, pervertirea gustului; dureri abdominale.
Not known*:
Necunoscute *:
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients, including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal fat and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Terapia antiretrovirală combinată s- a asociat cu redistribuirea ţesutului adipos (lipodistrofie) la pacienţii infectaţi cu HIV, incluzând pierderea ţesutului adipos periferic şi facial subcutanat, creşterea ţesutului adipos intraabdominal şi visceral, hipertrofia sânului şi acumulare dorso- cervicală de ţesut adipos (ceafă de bizon).
Laboratory test findings The laboratory abnormalities reported by the investigators as possibly, probably, or definitely related to CRIXIVAN in ≥ 10% of patients treated with CRIXIVAN alone or in combination were:
Rezultatele testelor de laborator Modificările de laborator raportate de investigatori ca fiind posibil, probabil sau sigur legate de CRIXIVAN la ≥ 10% dintre pacienţii trataţi cu CRIXIVAN în monoterapie sau în asociere, au fost:
Very common (> 10%)
Foarte frecvente (> 10%) Tulburări hematologice şi limfatice: creşterea VEM, scăderea neutrofilelor.
Renal and urinary disorders: haematuria, proteinuria, crystalluria; pyuria in paediatric patients 3 years of age and older.
20 Tulburări renale şi ale căilor urinare: hematurie, proteinurie, cristalurie; piurie la copiii cu vârsta de 3 ani şi peste.
Hepato-biliary disorders: isolated asymptomatic hyperbilirubinaemia (total bilirubin ≥ 2.5 mg/ dl, 43 mcmol/ l), reported predominantly as elevated indirect bilirubin and rarely associated with elevations in ALT, AST, or alkaline phosphatase, has occurred in approximately 14% of patients treated with CRIXIVAN alone or in combination with other antiretroviral agents.
Tulburări hepatobiliare: hiperbilirubinemie izolată asimptomatică (bilirubinemie totală ≥ 2, 5 mg/ dl, 43 mcmol/ l), raportată predominant ca bilirubină indirectă crescută şi rareori asociată cu creşteri ale ALAT, ASAT sau ale fosfatazei alcaline, a apărut la aproximativ 14% dintre pacienţii trataţi cu CRIXIVAN în monoterapie sau în asociere cu alte medicamente antiretrovirale.
Most patients continued treatment with CRIXIVAN without dosage reduction and bilirubin values gradually declined toward baseline.
Majoritatea pacienţilor au continuat tratamentul cu CRIXIVAN fără reducerea dozei, iar valorile bilirubinei au scăzut treptat către valorile iniţiale.
Hyperbilirubinaemia occurred more frequently at doses exceeding 2.4 g/ day compared to doses less than 2.4 g/ day.
Hiperbilirubinemia a apărut mai frecvent la doze mai mari de 2, 4 g/ zi comparativ cu dozele mai mici de 2, 4 g/ zi.
Increased ALT and AST.
Creşterea ALAT şi ASAT.
In clinical trials with CRIXIVAN in paediatric patients 3 years of age and older, asymptomatic pyuria of unknown etiology was noted in 10.9% (6/ 55) of patients who received CRIXIVAN at the recommended dose of 500 mg/ m2 every 8 hours.
În studiile clinice la copii şi adolescenţi cu vârsta de 3 ani sau peste, s- a observat piurie asimptomatică de etiologie necunoscută la 10, 9% (6/ 55) dintre pacienţii cărora li s- au administrat CRIXIVAN în doză recomandată de 500 mg/ m2 la fiecare 8 ore.
Some of these events were associated with mild elevation of serum creatinine.
Unele dintre aceste evenimente s- au asociat cu creşteri ale creatininemiei.
The following additional laboratory abnormalities have been reported during post-marketing experience; they are derived from spontaneous reports for which precise incidences cannot be determined:
Următoarele modificări suplimentare ale testelor de laborator s- au raportat din experienţa după punerea pe piaţă; ele sunt obţinute din raportările spontane pentru care incidenţa nu poate fi determinată cu precizie:
Metabolic and nutritional disorders: increased serum triglycerides, increased serum cholesterol.
Tulburări metabolice şi de nutriţie: creşterea trigliceridelor plasmatice, creşterea colesterolului plasmatic.
Hepato-biliary disorders: liver function abnormalities.
Tulburări hepatobiliare: alterări ale funcţiei hepatice.
Musculoskeletal and connective tissue and bone disorders: increased CPK.
Tulburări musculo- scheletice şi ale ţesutului conjunctiv: creşterea CPK.
There have been reports of human overdose with CRIXIVAN.
S- au raportat cazuri de supradozaj cu CRIXIVAN la om.
The most commonly reported symptoms were gastro-intestinal (e. g., nausea, vomiting, diarrhoea) and renal (e. g., nephrolithiasis, flank pain, haematuria).
Simptomele cele mai frecvent raportate au fost cele gastro- intestinale (de exemplu greaţă, vărsături, diaree) şi renale (de exemplu nefrolitiază, durere în flanc, hematurie).
Protease inhibitor, ATC code JO5AE02
JO5AE02
Mechanism of action Indinavir inhibits recombinant HIV– 1 and HIV– 2 protease with an approximate tenfold selectivity for HIV– 1 over HIV– 2 proteinase.
Mecanism de acţiune Indinavirul inhibă proteaza recombinantă HIV- 1 şi HIV- 2 cu o selectivitate de aproximativ zece ori mai mare pentru proteaza HIV- 1 în comparaţie cu proteaza HIV- 2.
Microbiology Indinavir at concentrations of 50 to 100 nM mediated 95% inhibition (IC95) of viral spread (relative to an untreated virus– infected control) in human T– lymphoid cell cultures and primary human monocytes/ macrophages infected with HIV− 1 variants LAI, MN, RF, and a macrophage– tropic variant SF– 162, respectively.
Microbiologie La concentraţii de 50 până la 100 nM, indinavirul a mediat inhibiţia de 95% (IC95), în raport cu un martor infectat, netratat, propagarea virală în culturile celulare de limfocite T umane şi la nivelul monocitelor/ macrofagelor umane primare infectate cu variantele LAI, MN, RF ale HIV- 1, respectiv, o variantă SF- 162 cu tropism macrofagic.
Indinavir at concentrations of 25 to 100 nM mediated 95% inhibition of viral spread in cultures of mitogen– activated human peripheral blood mononuclear cells infected with diverse, primary clinical isolates of HIV− 1, including isolates resistant to zidovudine and non– nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NNRTIs).
La concentraţii de 25- 100 nM, indinavirul a inhibat în proporţie de 95% propagarea virală în culturile de mononucleare sanguine periferice umane activate de mitogeni, infectate cu diverse tulpini primare de HIV- 1, incluzând tulpini rezistente la zidovudină şi inhibitori non- nucleozidici de reverstranscriptază (INNRT).
Synergistic antiretroviral activity was observed when human T– lymphoid cells infected with the LAI variant of HIV– 1 were incubated with indinavir and either zidovudine, didanosine, or NNRTIs.
O activitate antiretrovirală sinergică a fost observată atunci când limfocitele T umane infectate cu varianta LAI a HIV- 1 au fost incubate cu 21 indinavir asociat cu zidovudină, didanozină sau un inhibitor non- nucleozidic de reverstranscriptază (INNRT).
Drug resistance Loss of suppression of viral RNA levels occurred in some patients; however, CD4 cell counts were often sustained above pre– treatment levels.
Rezistenţa la medicament La unii pacienţi s- a înregistrat pierderea activităţii de suprimare a ARN- ului viral; cu toate acestea, numărul celulelor CD4 a fost frecvent, în mod constant, la nivelul valorilor dinaintea începerii tratamentului.
When loss of viral RNA suppression occurred, it was typically associated with replacement of circulating susceptible virus with resistant viral variants.
Atunci când a apărut, pierderea activităţii de suprimare a ARN- ului viral s- a asociat caracteristic cu înlocuirea virusului circulant sensibil de către variante virale rezistente.
At least eleven amino acid sites in the protease have been associated with indinavir resistance:
S- au identificat cel puţin 11 poziţii ale aminoacizilor din protează asociate cu rezistenţa la indinavir:
L10, K20, L24, M46, I54, L63, I64, A71, V82, I84, and L90.
L10, K20, L24, M46, I54, L63, I64, A71, V82, I84 şi L90.
None of these substitutions was either necessary or sufficient for resistance.
Nici una dintre aceste substituţii nu a fost necesară sau suficientă pentru rezistenţă.
For example, no single substitution or pair of substitutions was capable of engendering measurable (≥ four– fold) resistance to indinavir, and the level of resistance was dependent on the ways in which multiple substitutions were combined.
De exemplu, nici o substituţie unică sau nici o pereche de substituţii nu a fost capabilă să determine o rezistenţă măsurabilă (≥patru ori) la indinavir, iar nivelul de rezistenţă a fost dependent de modalităţile de combinaţie a substituţiilor multiple.
In general, however, higher levels of resistance resulted from the co– expression of greater numbers of substitutions at the eleven identified positions.
Cu toate acestea, în general, nivelele superioare de rezistenţă au rezultat din co- expresia unui număr mai mare de substituţii la nivelul celor 11 poziţii identificate.
Among patients experiencing viral RNA rebound during indinavir monotherapy at 800 mg q8h, substitutions at only three of these sites were observed in the majority of patients:
La majoritatea pacienţilor cu rebound al ARN viral instalat în timpul monoterapiei cu indinavir 800 mg la fiecare 8 ore, s- au observat substituţii la numai trei din aceste situsuri la majoritatea pacienţilor:
V82 (to A or F), M46 (to I or L), and L10 (to I or R).
V82 (la A sau F), M46 (la I sau L) şi L10 (la I sau R).
The observed amino acid substitutions appeared to accumulate sequentially and in no consistent order, probably as a result of ongoing viral replication.
Se pare că substituţiile observate la nivelul aminoacizilor se acumulează secvenţial într- o ordine aleatorie, probabil ca rezultat al replicării virale continue.
It should be noted that the decrease in suppression of viral RNA levels was seen more frequently when therapy with indinavir was initiated at doses lower than the recommended oral dose of 2.4 g/ day.
Trebuie notat că scăderea activităţii de suprimare a ARN- ului viral s- a observat mai frecvent atunci când tratamentul cu indinavir a fost iniţiat cu doze inferioare dozei orale recomandate de 2, 4 g/ zi.
20 associated amino acid substitution to both indinavir (from 13/ 24 to 2/ 20 at therapy week 24) and to the nucleoside analogues (from 10/ 16 to 0/ 20 at therapy week 24).
Într- un studiu comparativ, tratamentul asociat cu analogi nucleozidici (terapie triplă cu zidovudină plus didanozină) a conferit protecţie împotriva selecţionării de virusuri care prezintă cel puţin o substituţie de aminoacid asociată cu rezistenţa atât la indinavir (de la 13/ 24 la 2/ 20 în săptămâna 24 de tratament) cât şi la analogii nucleozidici (de la 10/ 16 la 0/ 20 în săptămâna 24 de tratament).
Cross resistance HIV− 1 patient isolates with reduced susceptibility to indinavir expressed varying patterns and degrees of cross– resistance to a series of diverse HIV PIs, including ritonavir and saquinavir.
Rezistenţă încrucişată Tulpinile izolate de la pacienţii infectaţi cu HIV- 1 cu sensibilitate redusă la indinavir au exprimat diferite modele şi grade de rezistenţă încrucişată la o serie diversă de IP HIV, incluzând ritonavir şi saquinavir.
Complete cross− resistance was noted between indinavir and ritonavir; however, cross− resistance to saquinavir varied among isolates.
Pentru indinavir şi ritonavir s- a raportat o rezistenţă încrucişată completă; cu toate acestea, rezistenţa încrucişată la saquinavir a variat în funcţie de tulpină.
Many of the protease amino acid substitutions reported to be associated with resistance to ritonavir and saquinavir were also associated with resistance to indinavir.
Multe dintre substituţiile aminoacizilor proteazici, raportate ca fiind asociate cu rezistenţă la ritonavir şi saquinavir s- au asociat şi cu rezistenţă la indinavir.
Adults Treatment with indinavir alone or in combination with other antiretroviral agents (i. e., nucleoside analogues) has so far been documented to reduce viral load and increase CD4 lymphocytes in patients with CD4 cell counts below 500 cells/ mm3.
Adulţi Până în prezent s- a dovedit că tratamentul cu indinavir în monoterapie sau în asociere cu alte medicamente antiretrovirale (de exemplu analogi nucleozidici) reduce încărcătura virală şi creşte numărul de limfocite CD4 la pacienţi la care numărul acestora a fost sub 500 celule/ mm3.
In one published study, 20 HIV-infected patients with undetectable plasma viral load (< 200 copies / ml) receiving indinavir 800 mg every 8 hours were switched in an open, cross-over design to indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg every 12 hours.
Într- un studiu clinic publicat, deschis, încrucişat, 20 pacienţi infectaţi cu HIV având încărcătura virală plasmatică nedetectabilă (< 200 copii/ ml), trataţi cu indinavir 800 mg la fiecare 8 ore au fost trecuţi la indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg la fiecare 12 ore.
Viral load remained < 200 copies/ mL for 48 weeks in all patients.
Încărcătura virală a rămas < 200 copii/ ml timp de 48 săptămâni, la toţi pacienţii.
Another published study evaluated the efficacy and safety of indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg every 12 hours in 40 antiretroviral-naïve patients.
22 Un alt studiu clinic publicat, efectuat la 40 de pacienţi netrataţi anterior cu antiretrovirale a evaluat eficacitatea şi siguranţa administrării de indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg la fiecare 12 ore.
At week 4, the indinavir Cmin was 500 ng/ mL with substantial trough variability (range 5 to 8100 ng/ mL).
În săptămâna 4, concentraţia plasmatică minimă de indinavir a fost 500 ng/ ml cu un interval de variabilitate semnificativ (interval 5 până la 8100 ng/ ml).
By intent to treat analysis 65% of patients had HIV RNA < 400 copies/ mL and 50% had viral load < 50 copies/ mL; by on-treatment analysis 96% of patients had HIV RNA < 400 copies/ mL and 74% had viral load < 50 copies/ mL.
În analiza după intenţia de tratament, 65% dintre pacienţi au avut ARN HIV < 400 copii/ ml şi 50% au avut încărcătura virală < 50 copii/ ml; în analiza din timpul tratamentului, 96% dintre pacienţi au avut ARN HIV < 400 copii/ ml şi 74% au avut încărcătura virală < 50 copii/ ml.
Eighty antiretroviral naïve patients were entered into a third published study.
Optzeci pacienţi netrataţi anterior cu antiretrovirale au fost introduşi într- un al treilea studiu clinic publicat.
In this open label non- randomized single arm study, patients were treated with stavudine and lamivudine plus indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg every 12 hours.
În acest studiu deschis, nerandomizat, cu un singur braţ, pacienţii au fost trataţi cu stavudină şi lamivudină plus indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg la fiecare 12 ore.
In the intent to treat and on treatment analyses the proportion of patients with HIV RNA of < 50 copies/ mL was 68.8% and 88.7%, respectively, at week 96.
În analizele după intenţia de tratament şi din timpul tratamentului proporţia de pacienţi cu ARN HIV < 50 copii/ ml a fost de 68, 8%, respectiv de 88, 7%, în săptămîna 96.
Indinavir alone or in combination with nucleoside analogues (zidovudine/ stavudine and lamivudine) has been shown to delay clinical progression rate compared with nucleoside analogues and to provide a sustained effect on viral load and CD4 count.
Indinavirul, administrat în monoterapie sau în asociere cu analogi nucleozidici (zidovudină/ stavudină şi lamivudină) determină încetinirea evoluţiei clinice a bolii comparativ cu administrarea doar de analogi nucleozidici şi asigură un efect susţinut asupra încărcăturii virale şi celulelor CD4.
In zidovudine experienced patients, indinavir, zidovudine and lamivudine in combination compared with lamivudine added to zidovudine reduced the probability of AIDS defining illness or death (ADID) at 48 weeks from 13% to 7%.
La pacienţii cărora li s- au administrat anterior zidovudină, asocierea indinavirului cu zidovudină şi lamivudină comparativ cu asocierea zidovudină cu lamivudină, a redus de la 13% la 7% probabilitatea de SIDA manifestă sau deces (ADID) la 48 săptămâni de tratament.
Similarly, in antiretroviral naive patients, indinavir with and without zidovudine compared with zidovudine alone reduced the probability of ADID at 48 weeks from 15% with zidovudine alone to approximately 6% with indinavir alone or in combination with zidovudine.
În mod similar, la pacienţi netrataţi anterior cu antiretrovirale, indinavirul cu sau fără zidovudină comparativ cu zidovudina în monoterapie, a redus probabilitatea de ADID la 48 săptămâni de la 15% pentru zidovudină în monoterapie la aproximativ 6% pentru indinavir în monoterapie sau asociat cu zidovudină.
Effects on viral load were consistently more pronounced in patients treated with indinavir in combination with nucleoside analogues, but the proportion of patients with serum viral RNA below the limit of quantification (500 copies/ ml) varied between studies, at week 24 from 40% to more than 80%.
Efectele asupra încărcăturii virale au fost mult mai pronunţate la pacienţii trataţi cu indinavir în asociere cu analogi nucleozidici, însă proporţia de pacienţi cu ARN viral seric sub limita de detecţie (500 copii/ ml) la 24 săptămâni a variat în funcţie de studiu de la 40% la mai mult de 80%.
This proportion tends to remain stable over prolonged periods of follow– up.
Această proporţie tinde să rămână stabilă de- a lungul unor perioade de urmărire îndelungate.
Within studies, this effect is sustained also after prolonged periods of follow– up.
În studiile clinice, acest efect se menţine şi după perioade lungi de urmărire.
Paediatric patients Two clinical trials in 41 paediatric patients (4 to 15 years of age) were designed to characterise the safety, antiretroviral activity, and pharmacokinetics of indinavir in combination with stavudine and
Copii şi adolescenţi La 41 copii (cu vârsta cuprinsă între 4- 15 ani) au fost proiectate două studii clinice în vederea stabilirii siguranţei, activităţii antiretrovirale şi farmacocineticii indinavirului în asociere cu stavudina şi lamivudina.
In one study, at week 24, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/ ml was 60%; the mean increase in CD4 cell counts was 242 cells/ mm3; and the mean increase in percent CD4 cell counts was 4.2%.
În unul dintre studii, la săptămâna 24, proporţia pacienţilor cu ARN viral plasmatic sub 400 copii/ ml a fost de 60%; creşterea medie a numărului de celule CD4 a fost de 242 celule/ mm3 şi proporţia medie de creştere a acestora a fost de 4, 2%.
At week 60, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/ ml was 59%.
La săptămâna 60, proporţia pacienţilor cu ARN viral plasmatic sub 400 copii/ ml a fost de 59%.
In another study, at week 16, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/ ml was 59%; the mean increase in CD4 cell counts was 73 cells/ mm3; and the mean increase in percent CD4 cell counts was 1.2%.
Într- un alt studiu, la săptămâna 16, proporţia pacienţilor cu ARN viral plasmatic sub 400 copii/ ml a fost de 59%; creşterea medie a CD4 a fost de 73 celule/ mm3 iar proporţia medie de creştere a acestora a fost de 1, 2%.
At week 24, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/ ml was 60%.
La săptămâna 24, proporţia pacienţilor cu ARN viral plasmatic sub 400 copii/ ml a fost de 60%.
Absorption Indinavir is rapidly absorbed in the fasted state with a time to peak plasma concentration of 0.8 hours ± 0.3 hours (mean ± S. D.).
Absorbţie Indinavirul este absorbit repede à jeun, atingând concentraţia plasmatică maximă după 0, 8 ore±0, 3 ore (medie±deviaţie standard).
A greater than dose– proportional increase in indinavir plasma concentrations was observed over the 200 – 800 mg dose range.
O creştere a concentraţiilor plasmatice de indinavir mai mare decât cea proporţională cu doza s- a observat la doze cuprinse între 200- 800 mg.
Between 800– mg and 1,000– mg dose levels, the deviation from dose– proportionality is less pronounced.
Între 800 şi 1000 mg, devierea de la proporţionalitatea cu doza este mai puţin pronunţată.
As a result of the short half– life, 1.8 ± 0.4 hours, only a minimal increase in plasma concentrations occurred after multiple dosing.
Din cauza timpului de înjumătăţire plasmatică scurt, 1, 8±0, 4 ore, după administrări multiple s- a obţinut numai o creştere minimă a concentraţiilor plasmatice.
The bioavailability of a single 800– mg dose of indinavir was approximately 65% (90% CI, 58 – 72%).
Biodisponibilitatea unei singure doze de 800 mg indinavir a fost de aproximativ 65% (90% IÎ, 58- 72%).
Data from a steady state study in healthy volunteers indicate that there is a diurnal variation in the pharmacokinetics of indinavir.
23 Date dintr- un studiu la voluntari sănătoşi la starea de echilibru indică existenţa unei variaţii circadiane a farmacocineticii indinavirului.
Following a dosage regimen of 800 mg every 8 hours, measured peak plasma concentrations (Cmax) after morning, afternoon and evening doses were 15,550 nM, 8,720 nM and 8,880 nM, respectively.
După un regim terapeutic cu doze de 800 mg la fiecare 8 ore, concentraţiile plasmatice maxime Cmax măsurate după doza de dimineaţă, de prânz şi cea de seară au fost de 15550 nM, 8720 nM, respectiv 8880 nM.
Corresponding plasma concentrations at 8 hours post dose were 220 nM, 210 nM and 370 nM, respectively.
Concentraţiile plasmatice corespunzătoare la 8 ore după doză au fost de 220 nM, 210 nM, respectiv 370 nM.
At steady state following a dosage regimen of 800 mg every 8 hours, HIV– seropositive adult patients in one study achieved geometric means of:
Într- un studiu efectuat la pacienţii adulţi HIV seropozitivi în condiţiile administrării de 800 mg la fiecare 8 ore, la starea de echilibru s- au realizat medii geometrice de:
AUC0-8h of 27,813 nM*h (90% confidence interval = 22,185, 34,869), peak plasma concentrations 11,144 nM (90% confidence interval = 9,192, 13,512) and plasma concentrations at 8 hours post dose 211 nM (90% confidence interval = 163, 274).
ASC0- 8h de 27813 nM* h (interval de încredere 90% =22185, 34869), concentraţii plasmatice maxime de 11144 nM (interval de încredere 90% =9192, 13512) şi concentraţii plasmatice la 8 ore după doză de 211 nM (interval de încredere 90% =163, 274).