natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the co- administration with bupropion is judged unavoidable, this should be done under close clinical monitoring for bupropion efficacy, without exceeding the recommended dosage, despite the observed induction.
Dacă administarea concomitentă cu bupropionă este considerată inevitabilă, acest lucru trebuie făcut sub strictă supravghere medicală a eficacităţii bupropionei, fără a depăşi dozele recomandate, in ciuda inducţiei observate.
Loperamide:
Loperamidă:
The pharmacokinetic
Un studiu de interacţiune farmacodinamică la voluntari sănătoşi a demonstrat că administrarea loperamidei concomitent cu APTIVUS, administrat cu o doză mică de ritonavir, nu a produs nici o modificare relevantă clinic a răspunsului respirator la bioxidul de carbon.
13 analysis showed that the AUC and Cmax of loperamide are reduced by 51% and 61%, respectively, and the Cmin of tipranavir by 26%.
Analiza farmacocinetică a evidenţiat că ASC şi Cmax ale loperamidei se reduc cu 51% şi respectiv 61%, iar Cmin a tipranavirului cu 26%.
The clinical relevance of these changes is unknown.
Relevanţa clinică a acestor modificări nu este cunoscută.
Fluticasone propionate (interaction with ritonavir):
Propionat de fluticazonă (interacţiune cu ritonavir):
In a clinical study where ritonavir 100 mg capsules bid were co-administered with 50 µg intranasal fluticasone propionate (4 times daily) for 7 days in healthy subjects, the fluticasone propionate plasma levels increased significantly, whereas the intrinsic cortisol levels decreased by approximately 86% (90% confidence interval 82-89%).
Într- un studiu clinic în care s- a administrat ritonavir capsule de 100 mg de două ori pe zi concomitent cu propionat de fluticazonă 50 µg intranazal (de 4 ori pe zi) timp de 7 zile la subiecţi sănătoşi, concentraţiile plasmatice de propionat de fluticazonă au crescut semnificativ, în timp ce concentraţiile de cortizol endogen au scăzut cu aproximativ 86% (90% din intervalul de confidenţă 82- 89%).
Greater effects may be expected when fluticasone propionate is inhaled.
Sunt de aşteptat efecte de intensitate şi mai mare dacă propionatul de fluticazonă este inhalat.
Systemic corticosteroid effects including Cushing's syndrome and adrenal suppression have been reported in patients receiving ritonavir and inhaled or intranasally administered fluticasone propionate; this could also occur with other corticosteroids metabolised via the P450 3A pathway eg budesonide.
S- au raportat apariţia de efecte corticosteroide sistemice, inclusiv sindromul Cushing şi supresia corticosuprarenalei, la pacienţii care au utilizat ritonavir şi propionat de fluticazonă cu administrare inhalorie sau intranazală: această situaţie poate să apară şi cu alţi corticosteroizi metabolizaţi de către P450 3A, ca de exemplu budesonida.
Consequently, concomitant administration of tipranavir, co-administered with low dose ritonavir, and these glucocorticoids is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects (see section 4.4).
4. 4).
A dose reduction of the glucocorticoid should be considered with close monitoring of local and systemic effects or a switch to a glucocorticoid, which is not a substrate for CYP3A4 (e. g. beclomethasone).
Trebuie avută în vedere o reducere a dozei de glucocorticoizi cu monitorizarea atentă a efectelor locale şi sistemice sau o trecere la un glucocorticoid care nu este substrat pentru CYP3A4 (de exemplu beclometazona).
Moreover, in case of withdrawal of glucocorticoids progressive dose reduction may have to be performed over a longer period.
În plus, în cazul întreruperii glucocorticoizilor, este posibil ca reducerea progresivă a dozelor să necesite o perioadă mai lungă de timp.
The effects of high fluticasone systemic exposure on ritonavir plasma levels are as yet unknown.
În prezent nu se cunosc efectele expunerii sistemice mari la fluticazonă asupra concentraţiilor plasmatice ale ritonavirului.
4.6 Pregnancy and lactation
14 4. 6 Sarcina şi alăptarea
There are no adequate data from the use of APTIVUS in pregnant women.
Nu există date adecvate privind utilizarea APTIVUS la femeile gravide.
APTIVUS adversely interacts with oral contraceptives.
APTIVUS interacţionează negativ cu contraceptivele orale.
Therefore, an alternative, effective, safe method of contraception should be used during treatment.
Prin urmare, în timpul tratamentului trebuie utilizată o altă metodă contraceptivă alternativă, eficace şi sigură.
Consistent with the recommendation that HIV-infected mothers should not breast-feed their infants under any circumstances to avoid risking postnatal transmission of HIV, mothers should discontinue breast-feeding if they are receiving APTIVUS.
Conform recomandării că mamele infectate cu HIV nu ar trebui să- şi alăpteze sub nici o formă copiii nou născuţi pentru a evita riscul transmiterii postnatale a HIV, acestea trebuie să întrerupă alăptarea dacă li se administrează APTIVUS.
4.7 Effects on ability to drive and use machines
Capsulele moi de APTIVUS conţin cantităţi mici de alcool etilic (7% etanol, adică 100 mg pe capsulă sau 200 mg pe doză).
Patients should be informed that APTIVUS soft capsules contain small amounts of alcohol (7% ethanol, ie 100 mg per capsule or 200 mg per dose).
Pacienţii trebuie informaţi că APTIVUS capsule moi conţine cantităţi mici de alcool etilic (7% etanol, adică 100 mg pe capsulă sau 200 mg pe doză).
APTIVUS co-administered with low dose ritonavir, has been associated with reports of significant liver toxicity.
APTIVUS administrat concomitent cu o doză mică de ritonavir, s- a asociat cu raportările de toxicitate hepatică semnificativă.
In Phase III RESIST trials, the frequency of transaminase elevations was significantly increased in the APTIVUS/ ritonavir arm compared to the comparator arm.
În studiile RESIST de fază III, frecvenţa creşterii valorii transaminazelor a fost semnificativ crescută în grupul APTIVUS/ ritonavir comparativ cu grupul martor.
Close monitoring is therefore needed in patients treated with APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir (see section 4.4).
4. 4).
Limited data are currently available for the use of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, in patients co-infected with hepatitis B or C.
În prezent sunt disponibile date limitate privind utilizarea APTIVUS administrat concomitent cu o doză mică de ritonavir la pacienţii infectaţi concomitent cu virus hepatitic B sau C.
APTIVUS should therefore be used with caution in patients co-infected with hepatitis B or C.
De aceea, APTIVUS trebuie utilizat cu precauţie la pacienţii cu infecţie concomitentă cu virus hepatitic B sau C.
APTIVUS should be used in this patient population only if the potential benefit outweighs the potential risk, and with increased clinical and laboratory monitoring.
La aceşti pacienţi, APTIVUS trebuie utilizat numai dacă beneficiul potenţial depăşeşte riscul potenţial şi cu intensificarea monitorizării clinice şi de laborator.
Tipranavir, co-administered with low dose ritonavir has been studied in a total of 6308 HIV-positive adults as combination therapy in clinical studies, including compassionate use studies.
Studiile clinice şi studiile cu medicamente furnizate pentru un anumit pacient cu terapie asociată tipranavir administrat concomitent cu o doză mică de ritonavir au inclus un total de 6308 adulţi HIV pozitiv.
909 adults in clinical trials, including 541 in
Dintre aceştia, la 5219 pacienţi s- a administrat doza de 500 mg/ 200 mg de două ori pe zi.
14 the RESIST-1 and RESIST-2 Phase III pivotal trials, have been treated with 500 mg/ 200 mg twice daily for at least 48 weeks.
909 adulţi din studiile clinice, inclusiv 541 adulţi din studiile pivot de fază III RESIST- 1 şi RESIST- 2, au fost trataţi cu 500 mg/ 200 mg de două ori pe zi timp de cel puţin 48 săptămâni.
The following clinical safety features (hepatotoxicity, hyperlipidaemia, bleeding events, rash) were seen at higher frequency among APTIVUS/ ritonavir treated patients when compared with the comparator arm treated patients in the RESIST trials, or have been observed with APTIVUS/ ritonavir administration.
Următoarele caracteristici de siguranţă clinică (hepatotoxicitate, hiperlipidemie, evenimente hemoragice, erupţii cutanate) s- au observat cu o frecvenţă mai mare la pacienţii trataţi cu APTIVUS/ ritonavir comparativ cu pacienţii la care s- a administrat tratament martor în cadrul studiilor RESIST sau s- au observat în cazul administrării de APTIVUS/ ritonavir.
Hepatotoxicity:
Hepatotoxicitate:
After 48 weeks of follow-up, the frequency of Grade 3 or 4 ALAT and/ or ASAT abnormalities was higher in APTIVUS/ ritonavir patients compared with comparator arm patients (10% and 3.4%, respectively).
După 48 săptămâni de urmărire, frecvenţa anomaliilor valorilor ALAT şi/ sau ASAT de grad 3 sau 4 a fost mai mare la pacienţii trataţi cu APTIVUS/ ritonavir comparativ cu pacienţii martor (10% şi respectiv 3, 4%).
Multivariate analyses showed that baseline ALAT or ASAT above DAIDS Grade 1 and co-infection with hepatitis B or C were risk factors for these elevations.
15 gradul 1 DAIDS şi infecţia concomitentă cu virusul hepatitic B sau C au constituit factori de risc pentru aceste creşteri.
Most patients were able to continue treatment with APTIVUS/ ritonavir.
La majoritatea pacienţilor s- a putut continua tratamentul cu APTIVUS/ ritonavir.
Hyperlipidaemia:
Hiperlipidemie:
Grade 3 or 4 elevations of triglycerides occurred more frequently in the APTIVUS/ ritonavir arm compared with the comparator arm.
Creşteri de grad 3 sau 4 ale trigliceridelor au apărut mai frecvent la pacienţii trataţi cu APTIVUS/ ritonavir comparativ cu pacienţii martor.
At 48 weeks these rates were 25.2% of patients in the APTIVUS/ ritonavir arm and 15.6% in the comparator arm.
La 48 săptămâni aceste procente au fost de 25, 2% dintre pacienţii trataţi cu APTIVUS/ ritonavir şi de 15, 6% în grupul martor.
RESIST participants receiving APTIVUS/ ritonavir tended to have an increased risk of bleeding; at 24 weeks the relative risk was 1.98 (95% CI=1.03, 3.80).
Pacienţii din studiul RESIST la care s- a administrat APTIVUS/ ritonavir au prezentat tendinţa unui risc crescut de hemoragie; la 24 săptămâni riscul relativ a fost de 1, 98 (95% IÎ=1, 03, 3, 80).
At 48-weeks the relative risk decreased to 1.27 (95% CI=0.76, 2.12).
La 48 săptămâni riscul relativ a scăzut la 1, 27 (95% IÎ=0, 76, 2, 12).
Fatal and non-fatal intracranial haemorrhage (ICH) have been reported in patients receiving APTIVUS, many of whom had other medical conditions or were receiving concomitant medicinal products that may have caused or contributed to these events.
S- a raportat hemoragie intracraniană (HIC) letală şi care nu este letală la pacienţi trataţi cu APTIVUS, marea lor majoritate cu alte afecţiuni sau trataţi concomitent cu medicamente, care pot determina sau contribui la apariţia acestor evenimente.
An interaction study in women between APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, and ethinyl oestradiol/ norethindrone demonstrated a high frequency of non-serious rash.
Un studiu de interacţiune la femei, în care s- a utilizat APTIVUS, administrat cu o doză mică de ritonavir concomitent cu etinil estradiol/ noretindronă a demonstrat o frecvenţă crescută a erupţiilor cutanate fără a fi grave.
In the RESIST trials, the risk of rash was similar between APTIVUS/ ritonavir and comparator arms (16.3% vs.
În studiile RESIST, riscul de erupţii cutanate a fost similar între grupul APTIVUS/ ritonavir şi grupul martor (16, 3% vs.
12.5%, respectively; see section 4.4).
4. 4).
No cases of Stevens-Johnson Syndrome or Toxic Epidermal Necrolysis have been reported in the clinical development programme of APTIVUS.
În cadrul programului clinic de dezvoltare cu APTIVUS, nu s- au raportat cazuri de sindrom Steven- Johnson sau de necroliză epitermică toxică.
The most frequent adverse reactions of any intensity (Grades 1-4) reported in the Phase III clinical studies in the APTIVUS/ ritonavir arms (n=749) are listed below by system organ class and frequency according to the following categories:
Cele mai frecvente reacţii adverse de orice intensitate (gradele 1 - 4) raportate în studiile clinice de fază III la grupurile tratate cu APTIVUS/ ritonavir (n=749) sunt enumerate mai jos în funcţie de clasificarea pe aparate şi sisteme şi de frecvenţă, în următoarele categorii:
Very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Foarte frecvente (≥ 1/ 10), frecvente (≥1/ 100 până la < 1/ 10)
Common: headache.
Frecvente: cefalee.
Very common: diarrhoea, nausea.
Foarte frecvente: diaree, greaţă.
Common: vomiting, flatulence, abdominal distension, abdominal pain, loose stools, dyspepsia.
Frecvente: vărsături, flatulenţă, distensie abdominală, dureri abdominale, diaree, dispepsie.
Common: rash, pruritus.
Tulburări cutanate şi ale ţesutului subcutanat Frecvente: erupţii cutanate, prurit.
15 Metabolism and nutrition disorders:
Tulburări metabolice şi de nutriţie:
Common: hypertriglyceridaemia, hyperlipidaemia, anorexia.
Frecvente: hipertrigliceridemie, hiperlipidemie, anorexie.
Common: fatigue.
Frecvente: oboseală.
Clinically meaningful adverse reactions of moderate to severe intensity occurring in less than 1% (< 1/ 100) of adult patients in all Phase II and III trials treated with the 500 mg/ 200 mg tipranavir/ ritonavir dose (n=1397) are listed below by system organ class and frequency according to the following categories:
16 Reacţiile adverse cu relevanţă clinică cu intensitate moderată până la severă care au apărut la mai puţin de 1% (< 1/ 100) dintre pacienţii din toate studiile de fază II şi III trataţi cu doze de 500 mg/ 200 mg tipranavir/ ritonavir (n=1397) sunt enumerate mai jos în funcţie de clasificarea pe aparate şi sisteme şi de frecvenţă, în următoarele categorii:
Uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000)
Mai puţin frecvente( ≥ 1/ 1000 pâna la < 1/ 100), rare( ≥1/ 10. 000 pâna la 1/ 1. 000)
Uncommon: hepatic enzymes increased (ALAT, ASAT), lipase increased, liver function test abnormal (ALAT, ASAT), weight decreased.
Mai puţin frecvente: creşterea valorilor enzimelor hepatice (ALAT, ASAT), creşterea valorilor lipazei, teste anormale ale funcţiei hepatice (ALAT, ASAT), scădere ponderală.
Uncommon: anaemia, neutropenia, thrombocytopenia.
Mai puţin frecvente: anemie, neutropenie, trombocitopenie.
Uncommon: dizziness, neuropathy peripheral, somnolence.
Mai puţin frecvente: ameţeală, neuropatie periferică, somnolenţă.
Uncommon: dyspnoea.
Mai puţin frecvente: dispnee.
Uncommon: gastrooesophageal reflux disease, pancreatitis.
Mai puţin frecvente: boală de reflux gastro- esofagian, pancreatită.
Uncommon: renal insufficiency.
Mai puţin frecvente: insuficienţă renală.
Uncommon: exanthem, lipoatrophy, lipodystrophy acquired, lipohypertrophy.
Mai puţin frecvente: exantem, lipoatrofie, lipodistrofie dobândită, lipohipertrofie.
Uncommon: muscle cramp, myalgia.
Mai puţin frecvente: crampe musculare, mialgii.
Uncommon: decreased appetite, diabetes mellitus, hyperamylasaemia, hypercholesterolaemia.
Mai puţin frecvente: apetit scăzut, diabet zaharat, hiperamilazemie, hipercolesterolemie.
Rare: dehydration, facial wasting, hyperglycaemia.
Rare: deshidratare, emaciere facială, hiperglicemie.
General disorders and administration site conditions:
Tulburări generale si la nivelul locului de administrare:
Uncommon: influenza like illness, malaise, pyrexia.
Mai puţin frecvente: boală asemănătoare gripei, senzaţie de rău general, pirexie.
Uncommon: hypersensitivity.
Mai puţin frecvente: hipersensibilitate.
Uncommon: cytolytic hepatitis, hepatic steatosis, hepatitis, toxic hepatitis.
Mai puţin frecvente: hepatită citolitică, steatoză hepatică, hepatită, hepatită toxică.
Rare: hepatic failure (including fatal outcome), hyperbilirubinaemia.
Rare: insuficienţă hepatică (inclusiv cazuri letale), hiperbilirubinemie.
Uncommon: insomnia, sleep disorder.
Mai puţin frecvente: insomnie, tulburări ale somnului.
16 Frequencies of marked clinical laboratory abnormalities (Grade 3 or 4) reported in at least 2% of patients in the APTIVUS/ ritonavir arms in the phase III clinical studies (RESIST-1 and RESIST-2) after 48-weeks were increased ASAT (6.1%), increased ALAT (9.7%), increased amylase (6.0%), increased cholesterol (4.2%), increased triglycerides (24.9%), and decreased white blood cell count (5.7%).
Frecvenţa tulburărilor clinice de laborator marcate (grad 3 sau 4) raportate la 48 săptămâni la cel puţin 2% dintre pacienţii din grupul APTIVUS/ ritonavir în studiile clinice de fază III (RESIST- 1 şi RESIST- 2) au
Combination antiretroviral therapy, including regimens containing a protease inhibitor, is associated with redistribution of body fat in some patients, including loss of peripheral subcutaneous fat, increased intra-abdominal fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Terapia antiretrovirală combinată, inclusiv regimurile terapeutice conţinând un inhibitor de protează, se asociază la unii pacienţi cu redistribuţia ţesutului adipos, incluzând pierderea ţesutului adipos subcutanat periferic, creşterea adipozităţii intraabdominale, hipertrofia mamară şi acumulare de ţesut adipos dorsocervical (ceafă de bizon).
Protease inhibitors are also associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance and hyperglycaemia.
Inhibitorii de protează se asociază şi cu anomalii metabolice precum hipertrigliceridemie, hipercolesterolemie, rezistenţă la insulină şi hiperglicemie.
Increased CPK, myalgia, myositis and, rarely, rhabdomyolysis, have been reported with protease inhibitors, particularly in combination with nucleoside reverse transcriptase inhibitors.
În timpul utilizării inhibitorilor de protează, în special în asociere cu inhibitori nucleozidici de revers transcriptază s- au raportat creşteri ale valorii CPK, mialgii, miozită şi, rareori, rabdomioliză.
Reactivation of herpes simplex and herpes zoster virus infections were observed in the RESIST trials.
În studiile RESIST s- a observat reactivarea infecţiilor cu virusuri herpes simplex şi herpes zoster.
There is no known antidote for APTIVUS overdose.
Nu se cunoaşte un antidot în cazul supradozajului cu APTIVUS.
Treatment of overdose should consist of general supportive measures, including monitoring of vital signs and observation of the patient ’ s clinical status.
În caz de supradozaj, tratamentul constă în măsuri generale de susţinere, inclusiv monitorizarea semnelor vitale şi observarea stării clinice a pacientului.
Administration of activated charcoal may also be used to aid in removal of unabsorbed drug.
De asemenea se poate administra cărbune activat pentru a îndepărta medicamentul neabsorbit.
Pharmacotherapeutic group: protease inhibitor, ATC code:
5. 1 Proprietăţi farmacodinamice
The human immunodeficiency virus (HIV-1) encodes an aspartyl protease that is essential for the cleavage and maturation of viral protein precursors.
Virusul imunodeficienţei umane (HIV- 1) codifică o aspartil protează, esenţială pentru diviziunea şi maturarea precursorilor de proteină virală.
Tipranavir is a non-peptidic inhibitor of the HIV-1 protease that inhibits viral replication by preventing the maturation of viral particles.
Tipranavirul este un inhibitor non- peptidic al proteazei HIV- 1, care inhibă replicarea virală prin împiedicarea maturării particulelor virale.
Antiviral activity in vitro:
Activitatea antivirală in vitro:
Tipranavir inhibits the replication of laboratory strains of HIV-1 and clinical isolates in acute models of T-cell infection, with 50% and 90% effective concentrations (EC50 and EC90) ranging from 0.03 to 0.07 µM (18-42 ng/ ml) and 0.07 to 0.18 µM (42-108 ng/ ml), respectively.
Tipranavirul inhibă replicarea tulpinilor de laborator de HIV- 1 şi a tulpinilor izolate clinic pe modelele acute ale infecţiei celulelor T, cu concentraţii eficace de 50% şi 90% (CE50 şi CE90) variind de la 0, 03 la 0, 07 µM (18- 42 ng/ ml) şi respectiv de la 0, 07 la 0, 18 µM (42- 108 ng/ ml).
Tipranavir demonstrates antiviral activity in vitro against a broad panel of HIV-1 group M non-clade B isolates (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
S- a demonstrat activitatea antivirală in vitro a tipranavirului faţă de un spectru larg de grupuri M de tulpini B izolate de HIV- 1 de celule non- clade (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
Group O and HIV-2 isolates have reduced susceptibility in vitro to tipranavir with EC50 values ranging from 0.164-1 µM and 0.233- 0.522 µM, respectively.
Tipranavirul a redus susceptibilitatea in vitro la grupurile de tulpini izolate 0 şi HIV- 2, cu valori CE50 cuprinse între 0, 164 şi, respectiv, 0, 233 – 0, 522 µM.
Protein binding studies have shown that the antiviral activity of tipranavir decreases on average 3.75-fold in conditions where human serum is present.
Studiile privind legarea de proteinele plasmatice au evidenţiat că activitatea antivirală a tipranavirului scade în medie de 3, 75 ori în prezenţa serului uman.
Resistance:
Rezistenţă:
In one particular in vitro resistance experiment, an HIV-1 isolate that was 87-fold resistant to tipranavir was selected after 9 months, and contained 10 mutations in the protease:
Într- un studiu de rezistenţă in vitro, o tulpină izolată de HIV- 1 care a fost de 87 ori rezistentă la tipranavir s- a selectat după 9 luni şi a conţinut 10 mutaţii de protează:
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I,
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I, 154V/ T, A71V, V82L, I84V,
17 I54V/ T, A71V, V82L, I84V as well as a mutation in the gag polyprotein CA/ P2 cleavage site.
18 precum şi o mutaţie în locul de clivaj al poliproteinei gag CA/ P2.
Reverse genetic experiments showed that the presence of 6 mutations in the protease (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V) was required to confer > 10-fold resistance to tipranavir while the full 10-mutation genotype conferred 69-fold resistance to tipranavir.
Studii genetice inverse au arătat că a fost necesară prezenţa a 6 mutaţii de protează (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V) pentru a conferi o rezistenţă > 10 ori la tipranavir în timp ce genotipul complet de 10 mutaţii a conferit o rezistenţă la tipranavir de 69 ori.
In vitro, there is an inverse correlation between the degree of resistance to tipranavir and the capacity of viruses to replicate.
In vitro, există o relaţie inversă între gradul de rezistenţă la tipranavir şi capacitatea de replicare a viruşilor.
Recombinant viruses showing ≥ 3-fold resistance to tipranavir grow at less than 1% of the rate detected for wild type HIV-1 in the same conditions.
Viruşii recombinanţi care prezintă o rezistenţă ≥ 3 ori la tipranavir se replică la sub 1% din viteza determinată pentru tipul sălbatic de HIV- 1 în aceleaşi condiţii.
Tipranavir resistant viruses which emerge in vitro from wild-type HIV-1 show decreased susceptibility to the protease inhibitors amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, nelfinavir and ritonavir but remain sensitive to saquinavir.
Viruşii rezistenţi la tipranavir care rezultă in vitro din tipul sălbatic de HIV- 1 prezintă sensibilitate scăzută la inhibitorii de protează amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, nelfinavir şi ritonavir, dar rămân sensibili la saquinavir.
Through a series of multiple stepwise regression analyses of baseline and on-treatment genotypes from all clinical studies, 16 amino acids have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced 48-week viral load response:
Printr- o serie de analize de regresie multiplă în trepte a valorii iniţiale şi a genotipurilor sub tratament din toate studiile clinice, 16 aminoacizi s- au asociat cu sensibilitate redusă la tipranavir şi/ sau răspuns redus virusologic după 24 săptămâni:
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D şi 84V.
Clinical isolates that exhibited a ≥ 10-fold decrease in tipranavir susceptibility harboured eight or more tipranavir-associated mutations.
Tulpinile izolate clinic care au prezentat o scădere ≥ 10 ori a sensibilităţii la tipranavir au conţinut opt sau mai multe mutaţii asociate cu tipranavirul.