natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At end of dosing, among patients who continued treatment beyond 52 weeks (median of 96 weeks), 81% of 243 entecavir-treated and 39% of 164 lamivudine-treated patients had HBV DNA < 300 copies/ ml by PCR while ALT normalisation (≤ 1 times ULN) occurred in 79% of entecavir- treated and 68% of lamivudine-treated patients.
La sfârşitul tratamentului printre pacienţii care au continuat tratamentul peste 52 săptămâni (perioadă medie de 96 săptămâni), 81% din 243 pacienţi trataţi cu entecavir şi 39% din 164 pacienţi trataţi cu lamivudină au prezentat ADN VHB < 300 multiplicări/ ml la PCR, în timp ce normalizarea valorilor ALT (≤ 1 ori LSVN) s- a produs la 79% dintre pacienţii trataţi cu entecavir şi la 68% dintre pacienţii trataţi cu lamivudină, la sfârşitul tratamentului.
HBeAg negative (study 027): treatment with entecavir up to 96 weeks (n = 325) resulted in cumulative response rates of 94% for HBV DNA < 300 copies/ ml by PCR and 89% for ALT normalisation versus 77% for HBV DNA < 300 copies/ ml by PCR and 84% for ALT normalisation for lamivudine-treated patients (n = 313).
Cu AgHBe negativ (studiul 027): tratamentul cu entecavir timp de până la 96 săptămâni (n = 325) a determinat rate de răspuns cumulativ de 94% pentru ADN VHB < 300 multiplicări/ ml la PCR şi 89% pentru normalizarea valorilor ALT, comparativ cu 77% pentru ADN VHB < 300 multiplicări/ ml la PCR şi 84% pentru normalizarea valorilor ALT la pacienţii trataţi cu lamivudină (n = 313).
For 26 entecavir-treated and 28 lamivudine-treated patients who continued treatment beyond 52 weeks (median 96 weeks), 96% of entecavir-treated and 64% of lamivudine-treated patients had HBV DNA < 300 copies/ ml by PCR at end of dosing.
Pentru 26 pacienţi trataţi cu entecavir şi 28 pacienţi trataţi cu lamivudină care au continuat tratamentul peste 52 săptămâni (perioadă mediană de 96 săptămâni), 96% dintre pacienţii trataţi cu entecavir şi 64% dintre pacienţii trataţi cu lamivudină au prezentat ADN VHB < 300 multiplicări/ ml la PCR, la
ALT normalisation (≤ 1 times ULN) occurred in 27% of entecavir-treated and 21% of lamivudine-treated patients at end of dosing.
Normalizarea valorilor ALT (≤ 1 ori LSVN) s- a produs la 27% dintre pacienţii trataţi cu entecavir şi la 21% dintre pacienţii trataţi cu lamivudină, la sfârşitul tratamentului.
For patients who met protocol-defined response criteria, response was sustained throughout the 24-week post-treatment follow-up in 75% (83/ 111) of entecavir responders vs 73% (68/ 93) for lamivudine responders in study 022 and 46% (131/ 286) of entecavir responders vs 31% (79/ 253) for lamivudine responders in study 027.
Pentru pacienţii care au îndeplinit criteriile de răspuns definite prin protocol, răspunsul a fost susţinut pe parcursul perioadei de urmărire post- tratament de 24 săptămâni la 75% (83/ 111) dintre cei care au răspuns la entecavir, comparativ cu 73% (68/ 93) dintre cei care au răspuns la lamivudină în studiul 022 şi la 46% (131/ 286) dintre cei care au răspuns la entecavir, comparativ cu 31% (79/ 253) dintre cei care au răspuns la lamivudină în studiul 027.
HBeAg positive (study 026): treatment with entecavir for up to 96 weeks (n = 141) resulted in cumulative response rates of 30% for HBV DNA < 300 copies/ ml by PCR, 85% for ALT normalisation and 17% for HBeAg seroconversion.
Cu AgHBe pozitiv (studiul 026): tratamentul cu entecavir timp de până la 96 săptămâni (n=141) a determinat rate de răspuns cumulativ de 30% pentru ADN VHB < 300 multiplicări/ ml la PCR şi de 85% pentru normalizarea valorilor ALT şi de 17% pentru seroconversiea AgHBe.
For the 77 patients who continued entecavir treatment beyond 52 weeks (median 96 weeks), 40% of patients had HBV DNA < 300 copies/ ml by PCR and 81% had ALT normalisation (≤ 1 times ULN) at end of dosing.
Pentru 77 pacienţi care au continuat tratamentul cu entecavir peste 52 săptămâni (perioadă mediană de 96 săptămâni), 40% dintre ei au prezentat ADN VHB < 300 multiplicări/ ml la PCR şi 81% au prezentat normalizarea valorilor ALT (≤ 1 ori LSVN), la sfârşitul tratamentului.
Age/ gender:
Vârstnici:
Special populations HIV/ HBV co-infected patients receiving concomitant HAART: study 038 included 67 HBeAg positive and 1 HBeAg negative patients co-infected with HIV.
Grupe speciale de populaţie Pacienţi infectaţi concomitent cu HIV/ VHB cărora li se administrează concomitent HAART: studiul 038 a inclus 67 pacienţi cu AgHBe pozitiv şi 1 pacient cu AgHBe negativ, infectaţi concomitent cu HIV.
Patients had stable controlled HIV (HIV RNA < 400 copies/ ml) with recurrence of HBV viraemia on a lamivudine-containing HAART regimen.
Pacienţii au avut o infecţie HIV controlată, stabilă (ARN HIV < 400 multiplicări/ ml) cu recurenţa viremiei VHB la administrarea unui regim HAART conţinând lamivudină.
At baseline entecavir-treated patients had a median duration of prior lamivudine therapy of 4.8 years and median CD4 count of 494 cells/ mm3 (with only 5 subjects having CD4 count < 200 cells/ mm3).
La momentul iniţial, pacienţii trataţi cu entecavir au avut o valoare mediană a duratei terapiei anterioare cu lamivudină de 4, 8 ani şi o valoare mediană a numărului celulelor CD4 de 494 celule/ mm3 (numai 5 subiecţi având un număr de celule CD4 < 200 celule/ mm3).
At 24 weeks the reduction in HBV viral load was significantly greater with entecavir (-3.65 vs an increase of 0.11 log10 copies/ ml).
La 24 săptămâni reducerea încărcăturii virale VHB a fost semnificativ mai mare cu entecavir (- 3, 65, comparativ cu o creştere de 0, 11 log10 multiplicări/ ml).
For patients originally assigned to entecavir treatment, the reduction in HBV DNA at 48 weeks was -4.20 log10 copies/ ml, ALT normalisation had occurred in 37% of patients with abnormal baseline ALT and none achieved HBeAg seroconversion.
Nici unul dintre pacienţi nu a realizat seroconversia AgHBe.
10 HIV/ HBV co-infected patients not receiving concomitant HAART: entecavir has not been evaluated in HIV/ HBV co-infected patients not concurrently receiving effective HIV treatment.
Pacienţi infectaţi concomitent cu HIV/ VHB cărora nu li se administrează concomitent HAART: entecavirul nu a fost evaluat la pacienţii infectaţi concomitent cu VHB/ HIV cărora nu li se administrează simultan tratament eficace anti- HIV.
Reductions in HIV RNA have been reported in HIV/ HBV co-infected patients receiving entecavir monotherapy without HAART.
Reducerile în ARN HIV au fost raportate la pacienţii infectaţi concomitent cu HIV/ VHB cărora li se administrează în monoterapie entecavir, fără HAART.
Therefore, entecavir should not be used in this setting due to the potential for development of HIV resistance (see section 4.4).
4. 4.)
Patients with decompensated liver disease: a randomised open-label study (048) comparing entecavir 1.0 mg once daily with adefovir 10 mg once daily in patients with hepatic decompensation is ongoing.
Pacienţi cu boală hepatică decompensată: este în curs de desfăşurare un studiu randomizat, deschis, (048) care compară entecavir 1, 0 mg o dată pe zi cu adefovir 10 mg o dată pe zi la pacienţi cu decompensare hepatică.
Clinical resistance: patients in clinical trials initially treated with entecavir 0.5 mg (nucleoside-naive) or 1.0 mg (lamivudine-refractory) and with an on-therapy PCR HBV DNA measurement at or after Week 24 were monitored for resistance.
Rezistenţa clinică: pacienţii participanţi în studii clinice care au fost trataţi iniţial cu entecavir 0, 5 mg (pacienţi netrataţi anterior cu nucleozide), sau 1 mg (pacienţi care nu au răspuns la lamivudină) şi cărora li s- a efectuat o determinare a ADN VHB prin metoda PCR pe durata tratamentului, în sau după săptămâna 24, au fost monitorizaţi din punct de vedere al rezistenţei.
Through Week 240 in nucleoside-naive studies, genotypic evidence of ETVr substitutions at rtT184, rtS202, or rtM250 was identified in 3 patients treated with entecavir, 2 of whom experienced virologic breakthrough (see table).
11 În timpul săptămânii 240 în cadrul studiilor la pacienţii netrataţi anterior cu nucleozide, dovezi genotipice ale substituţiilor rETV la rtT184, rtS202 sau rtM250 au fost identificate la 3 dintre pacienţii trataţi cu entecavir, 2 dintre ei prezentând recădere virologică (vezi tabelul).
Emerging Genotypic Entecavir Resistance Through Year 5, Nucleoside-Naive Studies a
Apariţia rezistenţei genotipice la entecavir până la sfârşitul anului 5, studii la pacienţi netrataţi anterior cu nucleozide
Year 4a
Anul 4
Year 5a
Anul 5
Patients treated and monitored for b resistance Patients in specific year with:
Pacienţi trataţi şi monitorizaţi din b punct de vedere al rezistenţei Pacienţi în anul respectiv cu:
c - emerging genotypic ETVr
c - apariţia rETV genotipică
c - genotypic ETVr with virologic d breakthrough Cumulative probability of:
c cu - rETV genotipică recădere virologică Probabilitatea cumulată de:
- emerging genotypic ETVr
- apariţie a rETV
c
c genotipice
1.2%
cu
c - genotypic ETVr with virologic d breakthrough a
d
0.8%
recădere
Results reflect use of a 1-mg dose of entecavir for 147 of 149 patients in Year 3 and all patients in Years 4 and 5 and of combination entecavir-lamivudine therapy (followed by long-term entecavir therapy) for a median of 20 weeks for 130 of 149 patients in Year 3 and for 1 week for 1 of 121 patients in Year 4 in a rollover study. b Includes patients with at least one on-therapy HBV DNA measurement by PCR at or after week 24 through week 58 (Year 1), after week 58 through week 102 (Year 2), after week 102 through week 156 (Year 3), after week 156 through week 204 (Year 4), or after week 204 through week 252 (Year 5). c Patients also have LVDr substitutions. d ≥ 1 log10 increase above nadir in HBV DNA by PCR, confirmed with successive measurements or at the end of the windowed time point.
Rezultatele reflectă folosirea unei doze de 1 mg entecavir pentru 147 din 149 pacienţi în anul 3 şi toţi pacienţii în anul 4 şi 5 şi a unui tratament asociat entecavir- lamivudină (urmat de tratament cu entecavir pe termen lung) pentru o durată mediană de 20 săptămâni pentru 130 din 149 pacienţi în anul 3 şi pentru 1 săptămână pentru 1 din 121 pacienţi în anul 4 într- un studiu de tip rollover (de schimbare a terapiei). b Sunt incluşi pacienţii cu cel puţin o determinare a ADN VHB prin metoda PCR pe durata tratamentului, în sau după săptămâna 24 până în săptămâna 58 (anul 1), după săptămâna 58 pâna în săptămâna 102 (anul 2), după săptămâna 102 până în săptămâna 156 (anul 3), după săptămâna 156 pâna în săptămâna 204 (anul 4) sau după săptămâna 204 pâna în săptămâna 252 (anul 5). c Pacienţii au de asemenea, substituţii rLVD. d ≥ 1 log10 creştere a ADN VHB, măsurat prin metoda PCR, peste valorile cele mai mici, confirmată prin măsurători succesive sau la sfârşitul intervalului de timp stabilit.
ETVr substitutions (in addition to LVDr substitutions rtM204V/ I ± rtL180M) were observed at baseline in isolates from 10/ 187 (5%) lamivudine-refractory patients treated with entecavir and monitored for resistance, indicating that prior lamivudine treatment can select these resistance substitutions and that they can exist at a low frequency before entecavir treatment.
Substituţiile rETV (pe lângă substituţiile rLVD rtM204V/ I ± rtL180M) au fost observate la momentul iniţial în tulpinile izolate de la 10/ 187 (5%) dintre pacienţii care nu au răspuns la lamivudină, care au fost trataţi cu entecavir şi monotorizaţi din punct de vedere al rezistenţei, indicând faptul că tratamentul anterior cu lamivudină poate selecta aceste substituţii de rezistenţă şi că ele pot exista cu o frecvenţă mică înaintea începerii tratamentului cu entecavir.
Through Week 240, 3 of the 10 patients experienced virologic breakthrough (≥ 1 log10 increase above nadir).
Până la sfârşitul săptămânii 240, 3 dintre cei 10 pacienţi au prezentat recădere virologică (≥ 1 log10 creştere peste valorile cele mai mici).
11 Genotypic Entecavir Resistance Through Year 5, Lamivudine-Refractory Studies
12 Rezistenţa genotipică la entecavir până la sfârşitul anului 5, studii la pacienţi care nu au răspuns la lamivudină
Year 3a
Anul 3
Year 4 a
Anul 4
- emerging genotypic ETVr
c - apariţia rETV genotipică
46.6%
46, 67%
c - genotypic ETVr with virologic d breakthrough a
- rETV genotipică virologică a
1.1%
recădere
Results reflect use of combination entecavir-lamivudine therapy (followed by long-term entecavir therapy) for a median of 13 weeks for 48 of 80 patients in Year 3, a median of 38 weeks for 10 of 52 patients in Year 4, and for 16 weeks for 1 of 33 patients in Year 5 in a rollover study. b Includes patients with at least one on-therapy HBV DNA measurement by PCR at or after week 24 through week 58 (Year 1), after week 58 through week 102 (Year 2), after week 102 through week 156 (Year 3), after week 156 through week 204 (Year 4), or after week 204 through week 252 (Year 5). c Patients also have LVDr substitutions. d ≥ 1 log10 increase above nadir in HBV DNA by PCR, confirmed with successive measurements or at the end of the windowed time point. e ETVr occurring in any year; virologic breakthrough in specified year.
Rezultatele reflectă folosirea unui tratament asociat entecavir- lamivudină (urmat de tratament cu entecavir pe termen lung) pentru o durată mediană de 13 săptămâni pentru 48 din 80 pacienţi în anul 3, o durată mediană de 38 săptămâni pentru 10 din 52 pacienţi în anul 4 şi pentru 16 săptămâni pentru 1 din 33 pacienţi în anul 5 într- un studiu de tip rollover (de schimbare a terapiei). b Sunt incluşi pacienţii cu cel puţin o determinare a ADN VHB prin metoda PCR pe durata tratamentului, în sau după săptămâna 24 până în săptămâna 58 (anul 1), după săptămâna 58 pâna în săptămâna 102 (anul 2), după săptămâna 102 până în săptămâna 156 (anul 3), după săptămâna 156 până în săptămâna 204 (anul 4) sau după săptămâna 204 până în săptămâna 252 (anul 5). c Pacienţii au de asemenea, substituţii rLVD. d ≥ 1 log10 creştere a ADN VHB, măsurat prin metoda PCR, peste valorile cele mai mici, confirmată prin măsurători succesive sau la sfârşitul intervalului de timp stabilit. e Apariţia rETV în orice an; recădere virologică în anul respectiv.
Among lamivudine-refractory patients with baseline HBV DNA < 107 log10 copies/ ml, 64% (9/ 14) achieved HBV DNA < 300 copies/ ml at Week 48.
Printre pacienţii rezistenţi la lamivudină cu valoarea iniţială ADN VHB < 107 log10 multiplicări/ ml, 64% (9/ 14) au atins ADN VHB < 300 multiplicări/ ml în săptămâna 48.
These 14 patients had a lower rate of genotypic entecavir resistance (cumulative probability 18.8% through 5 years of follow-up) than the overall study population (see table).
Aceşti 14 pacienţi au prezentat o rată mai mică a rezistenţei genotipice la entecavir (probabilitatea cumulată 18, 8% până la sfârşitul anului 5 de urmărire) decât populaţia de studiu (a se vedea tabelul).
Also, lamivudine-refractory patients who achieved HBV DNA < 104 log10 copies/ ml by PCR at Week 24 had a lower rate of resistance than those who did not (5-year cumulative probability 17.6% [n=50] versus 60.5% [n=135], respectively).
De asemenea, pacienţii rezistenţi la lamivudină care au atins ADN VHB < 104 log10 multiplicări/ ml prin metoda PCR în săptămâna 24 au prezentat o rată mai mică de rezistenţă decât cei la care nu s- a întâmplat acest lucru (probabilitate cumulată la 5 ani 17, 6% [n=50] faţă de respectiv 60, 5% [n=135]).
Absorption: entecavir is rapidly absorbed with peak plasma concentrations occurring between 0.5-1.5 hours.
Absorbţia: entecavirul este absorbit rapid, cu atingerea concentraţiilor plasmatice maxime între 0, 5- 1, 5 ore.
There is a dose- proportionate increase in Cmax and AUC values following multiple doses ranging from 0.1-1 mg.
Există o creştere proporţională cu doza a valorilor Cmax şi ASC după administrarea de doze repetate cuprinse între 0, 1- 1 mg.
Steady-state is achieved between 6-10 days after once daily dosing with ≈ 2 times accumulation.
Starea de echilibru este atinsă între 6- 10 zile după administrarea în priză unică zilnic, cu o acumulare de aproximativ 2 ori.
Cmax and Cmin at steady-state are 4.2 and 0.3 ng/ ml, respectively, for a dose of 0.5 mg, and 8.2 and 0.5 ng/ ml, respectively, for 1 mg.
La starea de echilibru, Cmax şi Cmin au fost de 4, 2, respectiv de 0, 3 ng/ ml, pentru o doză de 0, 5 mg şi de 8, 2, respectiv de 0, 5 ng/ ml pentru 1 mg.
Administration of 0.5 mg entecavir with a standard high-fat meal (945 kcal, 54.6 g fat) or a light meal (379 kcal, 8.2 g fat) resulted in a minimal delay in absorption (1-1.5 hour fed vs.
Administrarea a 0, 5 mg entecavir cu un prânz standard bogat în lipide (945 kcal, 54, 6 g lipide) sau cu un prânz uşor (379 kcal, 8, 2 g lipide) a determinat o întârziere minimă a absorbţiei (1- 1, 5 ore în condiţiile administrării cu alimente, comparativ cu 0, 75 ore în condiţii de repaus alimentar), o scădere a Cmax cu 44- 46% şi o scădere a ASC cu 18- 20%.
The lower Cmax and AUC when taken with food is not considered to be of clinical relevance in nucleoside-naive patients but could affect efficacy in lamivudine-refractory patients (see section 4.2).
4. 2).
Distribution: the estimated volume of distribution for entecavir is in excess of total body water.
13 Distribuţia: volumul de distribuţie estimat pentru entecavir depăşeşte apa totală din organism.
Metabolism: entecavir is not a substrate, inhibitor or inducer of the CYP450 enzyme system.
Metabolizarea: entecavirul nu este substrat, inhibitor sau inductor al izoenzimelor citocromului CYP450.
Following administration of 14C-entecavir, no oxidative or acetylated metabolites and minor amounts of the phase II metabolites, glucuronide and sulfate conjugates, were observed.
După administrarea de entecavir marcat cu 14C, nu s- au observat metaboliţi obţinuţi prin oxidare sau acetilare, ci s- au observat numai cantităţi foarte mici de metaboliţi obţinuţi în faza II, glucuronoconjugaţi şi sulfoconjugaţi.
12 Elimination: entecavir is predominantly eliminated by the kidney with urinary recovery of unchanged drug at steady-state of about 75% of the dose.
Eliminarea: entecavirul este eliminat predominant pe cale renală, la starea de echilibru, în urină regăsindu- se aproximativ 75% din doza administrată sub formă netransformată.
Renal clearance is independent of dose and ranges between 360-471 ml/ min suggesting that entecavir undergoes both glomerular filtration and net tubular secretion.
Clearance- ul renal este independent de doză şi este cuprins între 360- 471 ml/ min, ceea ce sugerează că entecavirul suferă atât filtrare glomerulară, cât şi secreţie tubulară.
After reaching peak levels, entecavir plasma concentrations decreased in a bi-exponential manner with a terminal elimination half-life of ≈ 128-149 hours.
După atingerea concentraţiilor plasmatice maxime, concentraţiile plasmatice de entecavir scad biexponenţial, cu un timp de înjumătăţire prin eliminare terminal de aproximativ 128- 149 ore.
The observed drug accumulation index is ≈ 2 times with once daily dosing, suggesting an effective accumulation half-life of about 24 hours.
Indicele observat de acumulare al medicamentului este de aproximativ 2 ori în cazul administrării zilnice în priză unică, ceea ce sugerează un timp de înjumătăţire prin acumulare efectiv de aproximativ 24 ore.
Hepatic impairment: pharmacokinetic parameters in patients with moderate or severe hepatic impairment were similar to those in patients with normal hepatic function.
Insuficienţa hepatică: parametrii farmacocinetici la pacienţii cu insuficienţă hepatică moderată sau severă au fost similari cu cei de la pacienţii cu funcţie hepatică normală.
Renal impairment: entecavir clearance decreases with decreasing creatinine clearance.
Insuficienţa renală: clearance- ul entecavirului scade o dată cu scăderea clearance- ului creatininei.
A 4 hour period of haemodialysis removed ≈ 13% of the dose, and 0.3% was removed by CAPD.
O perioadă de hemodializă de 4 ore a îndepărtat aproximativ 13% din doză, iar 0, 3% a fost îndepărtată prin CAPD.
Baseline Creatinine Clearance (ml/ min)
Clearance- ul creatininei la momentul iniţial (ml/ min) Severă Severă tratată Fără tratată Severă prin Uşoară Moderată insuficienţă prin 20 - hemodializă
Moderate
renală
> 80
> 50;
30-50
< 30
20-
(n= 6)
Managed with
CAPD
Managed
> 80
with CAPD
(n= 4)
(n = 6)
15, 3
Cmax (ng/ ml) (CV%)
(VC%)
8.1 (30.7)
(30, 7)
10.4 (37.2)
(37, 2)
10.5 (22.7)
(22, 7)
15.3 (33.8)
(33, 8)
15.4 (56.4)
(56, 4)
(CV)
(VC)
CLR (ml/ min)
CLR (ml/ min) (DS)
CLT/ F (ml/ min)
CLT/ F (ml/ min) (DS)
Post-Liver transplant: entecavir exposure in HBV-infected liver transplant recipients on a stable dose of cyclosporine A or tacrolimus (n = 9) was ≈ 2 times the exposure in healthy subjects with normal renal function.
Post- transplant hepatic: expunerea la entecavir la pacienţii cu transplant hepatic infectaţi cu VHB trataţi cu o doză constantă de ciclosporină A sau tacrolimus (n = 9) a fost de aproximativ 2 ori expunerea la subiecţi sănătoşi cu funcţie renală normală.
Altered renal function contributed to the increase in entecavir exposure in these patients (see section 4.4).
4. 4).
After adjusting for differences in creatinine clearance and body weight there was no difference in exposure between male and female subjects.
Vârstnici: efectul vârstei asupra farmacocineticii entecavirului a fost evaluat comparând subiecţi vârstnici, cu vârsta în intervalul 65- 83 ani vârsta medie a femeilor, de 69 ani, iar a bărbaţilor, de
Elderly: the effect of age on the pharmacokinetics of entecavir was evaluated comparing elderly subjects in the age range 65-83 years (mean age females 69 years, males 74 years) with young subjects in the age range 20-40 years (mean age females 29 years, males 25 years).
14 74 ani) cu subiecţi tineri, cu vârsta în intervalul 20- 40 ani (vârsta medie a femeilor, de 29 ani, iar a bărbaţilor, de 25 ani).
After adjusting for differences in creatinine clearance and body weight, elderly subjects had a 12.5% higher AUC than young subjects. The population pharmacokinetic analysis covering patients in the age range 16-75 years did not identify age as significantly influencing entecavir pharmacokinetics.
Analizele farmacocinetice populaţionale la pacienţi cu vârsta în intervalul 16- 75 ani, nu au arătat că vârsta are o influenţă semnificativă asupra farmacocineticii entecavirului.
In repeat-dose toxicology studies in dogs, reversible perivascular inflammation was observed in the central nervous system, for which no-effect doses corresponded to exposures 19 and 10 times those in humans (at 0.5 and 1 mg respectively).
În studiile de toxicitate după doze repetate la câini, în sistemul nervos central s- a observat inflamaţie perivasculară reversibilă, pentru care s- au stabilit că dozele fără efect, corespund la expuneri de 19 şi 10 ori mai mari decât cele de la om, (la 0, 5, respectiv 1 mg).
This finding was not observed in repeat-dose studies in other species, including monkeys administered entecavir daily for 1 year at exposures ≥ 100 times those in humans.
Această reacţie nu a fost observată în studiile cu doze repetate la alte specii, incluzând maimuţe la care s- a administrat zilnic entecavir timp de 1 an, la expuneri ≥ 100 ori decât cele de la om.
In reproductive toxicology studies in which animals were administered entecavir for up to 4 weeks, no evidence of impaired fertility was seen in male or female rats at high exposures.
În studiile de toxicitate asupra funcţiei de reproducere în care la animale s- a administrat entecavir timp de până la 4 săptămâni, nu s- a evidenţiat afectarea fertilităţii la şobolani masculi şi femele la expuneri mari.
No testicular changes were evident in a 1-year study in monkeys.
Nu s- au observat modificări testiculare într- un studiu cu durata de 1 an, efectuat la maimuţe.
In pregnant rats and rabbits administered entecavir, no effect levels for embryotoxicity and maternal toxicity corresponded to exposures ≥ 21 times those in humans.
În cazul administrării entecavirului la femele gestante de şobolan şi iepure, nu s- au evidenţiat efecte embriotoxice şi toxice materne corespunzătoare expunerii ≥ 21 ori decât cele de la om.