natgillin/translations-raw huggingface dataset:
No dosing interval recommendations are available for other dialysis patients (e. g. ambulatory peritoneal dialysis patients) or non-haemodialysed patients with creatinine clearance less than 10 ml/ min.
Nu sunt disponibile recomandări privind intervalul dintre doze pentru alţi pacienţi care fac dializă (de exemplu, pacienţi care fac dializă peritoneală ambulatorie) sau pentru pacienţii care nu fac dializă, cu o valoare a clearance- ului creatininei mai mică de 10 ml/ min.
No dose adjustment is required in patients with hepatic impairment (see section 5.2).
5. 2).
Clinical resistance:
Rezistenţa clinică:
Lamivudine-refractory patients and patients harbouring HBV with evidence of resistance to lamivudine (mutations at rtL180M, rtA181T and/ or rtM204I/ V) should not be treated with adefovir dipivoxil monotherapy in order to reduce the risk of resistance to adefovir.
Pacienţii care nu răspund la tratamentul cu lamivudină şi cei care prezintă VHB cu semne de rezistenţă la lamivudină (mutaţiile rtL180M, rtA181T şi/ sau rtM204I/ V) nu trebuie trataţi cu adefovir dipivoxil în monoterapie pentru a reduce riscul rezistenţei la adefovir.
Adefovir may be used in combination with lamivudine in lamivudine-refractory patients and in patients harbouring HBV with mutations at rtL180M and/ or rtM204I/ V.
La pacienţii care nu răspund la tratamentul cu lamivudină şi la pacienţii care prezintă VHB cu mutaţiile rtL180M şi/ sau rtM204I/ V, adefovirul poate fi utilizat în asociere cu lamivudina.
However, for patients harbouring HBV that contains the rtA181T mutation, consideration should be given to alternative treatment regimens due to the risk of reduced susceptibility to adefovir (see section 5.1).
5. 1).
In order to reduce the risk of resistance in patients receiving adefovir dipivoxil monotherapy, a modification of treatment should be considered if serum HBV DNA remains above 1,000 copies/ ml at or beyond 1 year of treatment.
Pentru a reduce riscul rezistenţei la pacienţii trataţi cu adefovir dipivoxil în monoterapie, modificarea tratamentului trebuie luată în considerare dacă concentraţiile serice ale ADN VHB se menţin la valori peste 1000 copii/ ml, la un an sau la peste un an de tratament.
Adefovir is excreted renally, by a combination of glomerular filtration and active tubular secretion.
Adefovirul este excretat pe cale renală, printr- o asociere de filtrare glomerulară şi secreţie tubulară activă.
While the
Tratamentul cu adefovir dipivoxil poate determina insuficienţă renală.
3 overall risk of renal impairment in patients with adequate renal function is low, this is of special importance in patients at risk of, or having underlying renal dysfunction and in patients receiving medicinal products that may affect renal function.
În timp ce riscul general de apariţie a insuficienţei renale la pacienţii cu funcţie renală corespunzătoare este scăzut, acesta are o importanţă deosebită la pacienţii care prezintă risc pentru apariţia tulburărilor renale sau care prezintă deja asemenea tulburări, precum şi la pacienţii trataţi cu medicamente care pot afecta funcţia renală.
It is recommended that creatinine clearance is calculated in all patients prior to initiating therapy with adefovir dipivoxil.
Înaintea iniţierii terapiei cu adefovir dipivoxil, se recomandă calcularea clearance- ului creatininei la toţi pacienţii.
Patients with normal renal function:
Pacienţi cu funcţie renală normală:
Patients with normal renal function should be monitored for changes in serum creatinine every 3 months and creatinine clearance calculated.
Pacienţii cu funcţie renală normală trebuie monitorizaţi la intervale de 3 luni pentru evidenţierea modificărilor valorilor concentraţiei serice a creatininei şi trebuie calculată valoarea clearance- ului creatininei.
In patients at risk of renal impairment (see section 4.8), consideration should be given to more frequent monitoring of renal function.
4. 8) trebuie luată în considerare monitorizarea mai frecventă a funcţiei renale.
The dosing interval of adefovir dipivoxil should be adjusted in these patients (see section 4.2).
4. 2).
In addition, renal function should be closely monitored with a frequency tailored to the individual patient’ s medical condition.
În plus, trebuie monitorizată cu atenţie funcţia renală, cu o frecvenţă care depinde de starea clinică a fiecărui pacient.
Adefovir dipivoxil is not recommended in patients with a creatinine clearance of < 30 ml/ min or on dialysis.
Adefovir dipivoxil nu este recomandat la pacienţii cu o valoare a clearance- ului creatininei < 30 ml/ min sau care fac dializă.
Patients receiving medicinal products that may affect renal function:
Pacienţi care primesc medicamente care pot afecta funcţia renală:
Caution is advised in patients receiving other medicinal products that may affect renal function or are excreted renally (e. g. cyclosporin and tacrolimus, intravenous aminoglycosides, amphotericin B, foscarnet, pentamidine, vancomycin, or medicinal products which are secreted by the same renal transporter, human Organic Anion Transporter 1 (hOAT1), such as cidofovir).
Se recomandă administrarea cu precauţie la pacienţii trataţi cu alte medicamente care pot afecta funcţia renală sau care sunt excretate pe cale renală (de exemplu ciclosporină şi tacrolimus, aminoglicozide administrate intravenos, amfotericină B, foscarnet, pentamidină, vancomicină sau medicamente secretate prin intermediul aceluiaşi sistem transportor renal, Transportorul uman de Anioni Organici 1 (TUAO 1), cum ar fi cidofovirul).
The renal function of these patients should be closely monitored with a frequency tailored to the individual patient’ s medical condition.
Funcţia renală a acestor pacienţi trebuie monitorizată cu atenţie, cu o frecvenţă care depinde de starea clinică a fiecărui pacient.
For renal safety in patients pre- and post-transplantation with lamivudine-resistant HBV, see section 4.8.
4. 8.
Hepatic function:
Funcţia hepatică:
Spontaneous exacerbations in chronic hepatitis B are relatively common and are characterised by transient increases in serum ALT.
Exacerbările spontane ale hepatitei B cronice sunt relativ frecvente şi se caracterizează prin creşteri tranzitorii ale valorilor concentraţiilor serice ale ALAT.
After initiating antiviral therapy, serum ALT may increase in some patients as serum HBV DNA levels decline.
După iniţierea tratamentului antiviral, valorile concentraţiilor serice ale ALAT pot creşte la unii pacienţi, concomitent cu scăderea valorilor concentraţiilor serice ale ADN VHB.
In patients with compensated liver disease, these increases in serum ALT are generally not accompanied by an increase in serum bilirubin concentrations or hepatic decompensation (see section 4.8).
4. 8).
If treatment cessation is necessary, patients should be closely monitored for several months after stopping treatment as exacerbations of hepatitis have occurred after discontinuation of 10 mg adefovir
Dacă este necesară întreruperea tratamentului, pacienţii trebuie monitorizaţi cu atenţie timp de câteva luni după întrerupere, deoarece s- au raportat exacerbări ale hepatitei după întreruperea administrării dozei de 10 mg adefovir dipivoxil.
These exacerbations occurred in the absence of HBeAg seroconversion and presented as serum ALT elevations and increases in serum HBV DNA.
Aceste exacerbări au apărut în absenţa seroconversiei AgHBe şi s- au manifestat prin creşteri ale valorilor concentraţiilor serice ale ALAT şi ale ADN VHB.
Elevations in serum ALT that occurred in patients with compensated liver function treated with 10 mg adefovir dipivoxil were not accompanied by clinical and laboratory changes associated with liver decompensation.
Creşterea valorilor concentraţiilor serice ale ALAT, observată la pacienţii cu funcţie hepatică compensată trataţi cu 10 mg adefovir dipivoxil, nu s- a însoţit de modificările clinice şi de laborator asociate decompensării hepatice.
Lactic acidosis and severe hepatomegaly with steatosis:
Acidoză lactică şi hepatomegalie severă cu steatoză:
Occurrences of lactic acidosis (in the absence of hypoxaemia), sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of nucleoside analogues.
În cazul utilizării analogilor nucleozidici s- a raportat apariţia cazurilor de acidoză lactică (în absenţa hipoxemiei), care a evoluat uneori cu deces, asociată, de obicei, cu hepatomegalie severă şi steatoză hepatică.
Treatment with nucleoside analogues should be discontinued when rapidly elevating aminotransferase levels, progressive hepatomegaly or metabolic/ lactic acidosis of unknown aetiology occur.
Tratamentul cu analogi nucleozidici trebuie întrerupt în cazul în care se constată creşteri rapide ale valorilor concentraţiei serice a aminotransferazei, hepatomegalie progresivă sau acidoză metabolică/ lactică de etiologie necunoscută.
Severe cases, sometimes with fatal outcome, were associated with pancreatitis, liver failure/ hepatic steatosis, renal failure and higher levels of serum lactate.
Cazurile severe, care au evoluat uneori cu deces, s- au asociat cu pancreatită, insuficienţă hepatică/ steatoză hepatică, insuficienţă renală şi valori crescute ale concentraţiei serice de lactat.
Co-infection with hepatitis C or D:
Infecţie concomitentă cu virusul hepatitic C sau D:
There are no data on the efficacy of adefovir dipivoxil in patients co-infected with hepatitis C or hepatitis D.
Nu există date privind eficacitatea administrării adefovirului dipivoxil la pacienţi infectaţi concomitent cu virusul hepatitic C sau D.
Co-infection with HIV:
Infecţie concomitentă cu HIV:
Limited data are available on the safety and efficacy of 10 mg adefovir dipivoxil in patients with chronic hepatitis B, co-infected with HIV.
Sunt disponibile date limitate cu privire la siguranţa şi eficacitatea administrării dozei de 10 mg adefovir dipivoxil la pacienţi cu hepatită B cronică care sunt infectaţi concomitent cu HIV.
As far as possible, treatment of hepatitis B by adefovir dipivoxil in an HIV co-infected patient should be reserved for patients whose HIV RNA is controlled.
Pe cât posibil, tratamentul cu adefovir dipivoxil al hepatitei B la un pacient infectat concomitent cu HIV trebuie rezervat pentru pacienţii la care ARN- ul HIV se află sub control.
Treatment with 10 mg adefovir dipivoxil has not been shown to be effective against HIV replication and therefore should not be used to control HIV infection.
Nu s- a demonstrat eficacitatea tratamentului cu 10 mg adefovir dipivoxil împotriva replicării HIV şi, de aceea, nu trebuie utilizat pentru controlul infecţiei cu HIV.
The clinical experience in patients > 65 years of age is very limited.
Experienţa clinică referitoare la administrarea medicamentului la pacienţii cu vârsta de peste 65 ani este foarte limitată.
Resistance:
5 Rezistenţă:
Resistance to adefovir dipivoxil (see section 5.1) can result in viral load rebound which may result in exacerbation of hepatitis B and, in the setting of diminished hepatic function, lead to liver decompensation and possible fatal outcome.
5. 1) poate duce la revenirea încărcăturii virale, care poate avea ca rezultat exacerbarea hepatitei B şi, în condiţiile funcţiei hepatice diminuate, poate conduce la decompensare hepatică şi la o posibilă evoluţie spre deces.
Virological response should be closely monitored in patients treated with adefovir dipivoxil, with HBV DNA measured every 3 months.
Răspunsul virologic trebuie strict monitorizat prin măsurarea valorilor ADN VHB la intervale de 3 luni la pacienţii cărora li s- a administrat adefovir dipivoxil.
Patients should be advised that therapy with adefovir dipivoxil has not been proven to reduce the risk of transmission of hepatitis B virus to others and therefore appropriate precautions should still be taken.
Pacienţii trebuie avertizaţi că nu s- a demonstrat faptul că tratamentul cu adefovir dipivoxil reduce riscul de transmitere a virusului hepatitic B; de aceea, se impune luarea măsurilor de precauţie corespunzătoare.
Consequently, patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency, or glucose-galactose malabsorption should not take this medicinal product.
În consecinţă, pacienţii cu afecţiuni ereditare rare de intoleranţă la galactoză, deficit de lactază (Lapp) sau sindrom de malabsorbţie la glucoză- galactoză nu trebuie să utilizeze acest medicament.
Nevertheless, given that tacrolimus and cyclosporin can affect renal function, close monitoring is recommended when either of these agents is coadministered with adefovir dipivoxil (see section 4.4).
4. 4).
Co-administration of 10 mg adefovir dipivoxil with other medicinal products that are eliminated by tubular secretion or alter tubular function may increase serum concentrations of either adefovir or the co-administered medicinal product (see section 4.4).
4. 4).
No data on the concomitant use with other medicinal products (including interferon) are available.
Nu sunt disponibile date cu privire la utilizarea concomitentă a altor medicamente (inclusiv interferon).
4.6 Pregnancy and lactation
4. 6 Sarcină şi alăptare
There are no adequate data on the use of adefovir dipivoxil in pregnant women.
Nu există date adecvate privind utilizarea adefovirului dipivoxil la femeile gravide.
Studies in animals administered adefovir intravenously have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
5. 3).
Studies in orally dosed animals do not indicate teratogenic or foetotoxic effects.
Studiile la animale cărora li s- a administrat oral doza nu au evidenţiat efecte teratogene sau fetotoxice.
There are no data on the effect of adefovir dipivoxil on transmission of HBV from mother to infant.
6 Nu sunt disponibile date privind efectul adefovirului dipivoxil asupra transmiterii VHB de la mamă la copil.
Given that the potential risks to developing human foetuses are unknown, it is recommended that women of child-bearing potential treated with adefovir dipivoxil use effective contraception.
Având în vedere că riscurile potenţiale pentru dezvoltarea fătului uman nu sunt cunoscute, se recomandă ca femeile aflate în perioada fertilă, care sunt tratate cu adefovir dipivoxil, să utilizeze măsuri contraceptive eficace.
It is not known whether adefovir is excreted in human milk.
Nu se ştie dacă adefovirul este excretat în laptele matern.
Mothers should be instructed not to breast-feed if they are taking adefovir dipivoxil tablets.
Mamele trebuie instruite să nu alăpteze în cursul tratamentului cu comprimate care conţin adefovir dipivoxil.
However, based on the safety profile and mechanism of action, adefovir dipivoxil is expected to have no or negligible influence on these abilities.
Cu toate acestea, pe baza profilului de siguranţă şi a mecanismului de acţiune, se prevede că adefovir dipivoxil nu are nici o influenţă sau are influenţă neglijabilă asupra acestor capacităţi.
In patients with compensated liver disease, the most frequently reported adverse reactions during 48 weeks of adefovir dipivoxil therapy were asthenia (13%), headache (9%), abdominal pain (9%) and nausea (5%).
La pacienţii cu boală hepatică compensată, reacţiile adverse raportate cel mai frecvent în timpul celor 48 de săptămâni de tratament cu adefovir dipivoxil au fost: astenie (13%), cefalee (9%), durere abdominală (9%) şi greaţă (5%).
6 Assessment of adverse reactions is based on experience from post-marketing surveillance and from three pivotal clinical studies in patients with chronic hepatitis B:
Evaluarea reacţiilor adverse se bazează pe experienţa obţinută în urma supravegherii ulterioare punerii medicamentului pe piaţă şi din trei studii clinice principale la pacienţi cu hepatită B cronică:
• two placebo-controlled studies in which 522 patients with chronic hepatitis B and compensated liver disease received double-blind treatment with 10 mg adefovir dipivoxil (n=294) or placebo (n=228) for 48 weeks. • an open-label study in which pre- (n=226) and post-liver transplantation patients (n=241) with lamivudine-resistant HBV were treated with 10 mg adefovir dipivoxil once daily, for up to 203 weeks (median 51 and 99 weeks, respectively).
• două studii controlate cu placebo, în care 522 pacienţi cu hepatită B cronică şi boală hepatică compensată au efectuat tratament dublu- orb cu 10 mg adefovir dipivoxil (n=294) sau li s- a administrat placebo (n=228), timp de 48 săptămâni. • un studiu deschis, în care pacienţi aflaţi înainte de transplant (n=226) sau după transplantul hepatic (n=241), infectaţi cu VHB rezistent la lamivudină, au efectuat tratament cu o doză unică zilnică de 10 mg adefovir dipivoxil, timp de cel mult 203 săptămâni (valoare mediană de 51, respectiv, 99 săptămâni).
The adverse reactions considered at least possibly related to treatment are listed below, by body system organ class, and frequency.
Reacţiile adverse considerate ca fiind cel puţin posibil asociate tratamentului sunt prezentate mai jos, clasificate în funcţie de aparatele, sistemele şi organele afectate şi în funcţie de frecvenţa lor de apariţie.
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100, < 1/ 10) or not known (identified through post-marketing safety surveillance and the frequency cannot be estimated from the available data).
Frecvenţele sunt definite ca foarte frecvente (≥ 1/ 10), frecvente (≥ 1/ 100, < 1/ 10) sau cu frecvenţă necunoscută (identificate pe baza supravegherii siguranţei ulterioară punerii medicamentului pe piaţă şi a căror frecvenţă nu poate fi estimată din datele disponibile).
Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10): headache.
Frecvente (≥ 1/ 100, < 1/ 10): cefalee.
Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10): diarrhoea, vomiting, abdominal pain, dyspepsia, nausea, flatulence.
Frecvente (≥ 1/ 100, < 1/ 10): diaree, vărsături, durere abdominală, dispepsie, greaţă, meteorism abdominal.
Frequency not known: pancreatitis.
Cu frecvenţă necunoscută: pancreatită.
Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10): rash, pruritus.
Frecvente (≥ 1/ 100, < 1/ 10): erupţii cutanate tranzitorii, prurit.
Frequency not known: myopathy, osteomalacia (both associated with proximal renal tubulopathy).
Cu frecvenţă necunoscută: miopatie, osteomalacie (ambele asociate tubulopatiei renale proximale).
Very common (≥ 1/ 10): increases in creatinine.
Foarte frecvente (≥ 1/ 10): creşterea valorilor creatininei.
Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10): renal failure, abnormal renal function, hypophosphatemia.
7 Frecvente (≥ 1/ 100, < 1/ 10): insuficienţă renală, anomalii ale funcţiei renale, hipofosfatemie.
Fanconi syndrome, proximal renal tubulopathy.
Cu frecvenţă necunoscută: sindrom Fanconi, tubulopatie renală proximală.
Very common (≥ 1/ 10): asthenia.
Foarte frecvente (≥ 1/ 10): astenie.
Exacerbation of hepatitis:
Exacerbarea hepatitei:
Clinical and laboratory evidence of exacerbations of hepatitis have occurred after discontinuation of treatment with 10 mg adefovir dipivoxil (see section 4.4).
4. 4).
Long-term safety data in patients with compensated disease:
Datele cu privire la siguranţa pe termen lung la pacienţi cu boală compensată:
In a long-term safety study of 125 HBeAg negative patients with compensated liver disease, the adverse event profile was overall unchanged after a median exposure of 226 weeks.
Într- un studiu privind siguranţa pe termen lung la 125 pacienţi cu AgHBe negativ şi boală hepatică compensată, profilul evenimentelor adverse a rămas în general nemodificat după o expunere mediană de 226 săptămâni.
No clinically significant changes in renal function were observed.
Nu s- au observat modificări semnificative din punct de vedere clinic ale funcţiei renale.
However, mild to moderate increases in serum creatinine concentrations, hypophosphatemia and a decrease in carnitine concentrations were reported in 3%, 4% and 6% of patients, respectively, on extended treatment.
Cu toate acestea, s- au raportat creşteri uşoare spre moderate ale valorilor concentraţiilor serice ale creatininei, hipofosfatemie şi o reducere a valorilor concentraţiilor serice ale carnitinei la 3%, 4%, respectiv 6% din pacienţii cărora li s- a administrat un tratament prelungit.
In a long-term safety study of 65 HBeAg positive patients with compensated liver disease (after a median exposure of 234 weeks), 6 patients (9%) had confirmed increases in serum creatinine of at least 0.5 mg/ dl from baseline with 2 patients discontinuing from the study due to the elevated serum creatinine concentration.
Într- un studiu privind siguranţa pe termen lung la 65 pacienţi cu AgHBe pozitiv şi boală hepatică compensată (după o expunere mediană de 234 săptămâni), 6 pacienţi (9%) au avut creşteri confirmate ale valorilor concentraţiilor serice ale creatininei de cel puţin 0, 5 mg/ dl faţă de valoarea iniţială şi 2 pacienţi s- au retras din studiu datorită valorilor crescute ale concentraţiilor serice ale creatininei.
Patients with a confirmed increase in creatinine of ≥ 0.3 mg/ dl by week 48 were at a statistically significant higher risk of a subsequent confirmed increase in creatinine of ≥ 0.5 mg/ dl.
Pacienţii cu o creştere confirmată a valorilor creatininei de ≥ 0, 3 mg/ dl până în săptămâna 48 au prezentat ulterior un risc mai mare, semnificativ statistic, de creştere confirmată a valorilor creatininei, de ≥ 0, 5 mg/ dl.
Hypophosphatemia and a decrease in carnitine concentrations were reported each in 3% of patients on extended treatment.
Atât hipofosfatemia, cât şi o reducere a valorilor concentraţiilor carnitinei au fost raportate la 3% din pacienţii cărora li s- a administrat tratament prelungit.
7 Safety in patients with decompensated disease:
Siguranţa la pacienţi cu boală decompensată:
In patients with decompensated liver disease, the most frequently reported adverse reactions during up to 203 weeks of adefovir dipivoxil therapy were increased creatinine (7%) and asthenia (5%).
La pacienţi cu boală hepatică decompensată, reacţiile adverse raportate cel mai frecvent în timpul tratamentului de cel mult 203 săptămâni cu adefovir dipivoxil au fost: creşterea valorilor creatininei (7%) şi astenie (5%).
In clinical studies of wait-listed and post-liver transplantation patients, four percent (19/ 467) of patients discontinued treatment with adefovir dipivoxil due to renal adverse events.
În studiile clinice la pacienţi aflaţi pe listele de aşteptare pentru transplant sau după transplantul hepatic, patru la sută dintre pacienţi (19 din 467) au întrerupt tratamentul cu adefovir dipivoxil din cauza evenimentelor adverse renale.
Administration of 500 mg adefovir dipivoxil daily for 2 weeks and 250 mg daily for 12 weeks has been associated with the gastrointestinal disorders listed above and anorexia.
Administrarea unei doze de 500 mg adefovir dipivoxil zilnic, timp de 2 săptămâni, şi de 250 mg zilnic, timp de 12 săptămâni, s- a asociat cu apariţia tulburărilor gastro- intestinale menţionate mai sus şi cu apariţia anorexiei.
Adefovir can be removed by haemodialysis; the median haemodialysis clearance of adefovir is 104 ml/ min.
Adefovirul poate fi eliminat prin hemodializă; valoarea medie a clearance- ului de adefovir prin hemodializă este de 104 ml/ min.
The elimination of adefovir by peritoneal dialysis has not been studied.
Nu s- a studiat eliminarea adefovirului prin dializă peritoneală.
Adefovir dipivoxil is an oral prodrug of adefovir, an acyclic nucleotide phosphonate analogue of adenosine monophosphate, which is actively transported into mammalian cells where it is converted by host enzymes to adefovir diphosphate.
Adefovirul dipivoxil este un precursor oral al adefovirului, un analog nucleotidic aciclic fosfonat al adenozinei monofosfat, care este transportat activ în celulele de mamifer, unde este convertit de către
Adefovir diphosphate inhibits viral polymerases by competing for direct binding with the natural substrate (deoxyadenosine triphosphate) and, after incorporation into viral DNA, causes DNA chain termination.
Adefovirul difosfat inhibă polimerazele virale prin competiţie cu substratul natural (dezoxiadenozină trifosfat) pentru situsurile de legare directă; după încorporarea în ADN- ul viral, determină întreruperea lanţului de ADN.