natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The same publication reported long term follow-up data from 12 MDS/ MPD patients with PDGFR gene rearrangements (5 patients from study B2225).
Aceeaşi publicaţie a raportat date de urmărire pe termen lung de la 12 pacienţi cu MDS/ MPD cu recombinări ale genei FCDP- R (5 pacienţi din studiul B2225).
Eleven patients achieved rapid CHR; ten had complete resolution of cytogenetic abnormalities and a decrease
Unsprezece pacienţi au obţinut un RHC rapid; zece au prezentat o rezolvare completă a anormalităţilor citogenetice şi o scădere sau dispariţie a transcripţiilor de fuziune determinate conform RT- PCR.
Haematological and cytogenetic responses have been sustained for a median of 49 months (range 19-60) and 47 months (range 16-59), respectively.
Răspunsurile hematologice şi citogenetice au fost susţinute un timp median de 49 luni (interval 19- 60), respectiv, 47 luni (interval 16- 59).
The overall survival is 65 months since diagnosis (range 25-234).
Rata totală a supravieţuirii este de 65 luni de la diagnosticare (interval 25- 234).
Clinical studies in HES/ CEL One open-label, multicentre, phase II clinical trial (study B2225) was conducted testing Glivec in diverse populations of patients suffering from life-threatening diseases associated with Abl, Kit or PDGFR protein tyrosine kinases.
Studii clinice în SHE/ LEC Un studiu deschis, multicentric, de fază II (studiu B2225) a fost realizat pentru a testa administrarea Glivec la diferite populaţii de pacienţi care suferă de boli care pun viaţa în pericol asociate tirozin - kinazelor proteice Abl, Kit sau FCDP- R.
In this study, 14 patients with HES/ CEL were treated with 100 mg to 1,000 mg of Glivec daily.
În acest studiu, 14 pacienţi cu SHE/ LEC au fost trataţi cu 100 mg până la 1000 mg Glivec pe zi.
A further 162 patients with HES/ CEL, reported in 35 published case reports and case series received Glivec at doses from 75 mg to 800 mg daily.
Alţi 162 pacienţi cu SHE/ LEC, raportaţi în 35 cazuri şi serii de cazuri publicate, au fost trataţi cu Glivec în doze de 75 mg până la 800 mg pe zi.
In 61 of these 117 patients FIP1L1-PDGFRα fusion kinase was identified.
La 61 din aceşti 117 pacienţi, s- a identificat kinaza de fuziune FIP1L1- FCDP- Rα.
An additional four HES patients were found to be FIP1L1-PDGFRα - positive in other 3 published reports.
Alţi patru pacienţi cu SHE au fost identificaţi ca fiind FIP1L1- FCDP- Rα- pozitivi în alte 3 rapoarte publicate.
All 65 FIP1L1-PDGFRα fusion kinase positive patients achieved a CHR sustained for months (range from 1+ to 44+ months censored at the time of the reporting).
Toţi cei 65 pacienţi care au prezentat kinaza de fuziune FIP1L1- FCDP- Rα au obţinut un RHC susţinut timp de mai multe luni (interval de la 1+ la 44+ luni controlate în momentul raportării).
As reported in a recent publication 21 of these 65 patients also achieved complete molecular remission with a median follow-up of 28 months (range 13-67 months).
După cum s- a raportat într- o publicaţie recentă, 21 din aceşti 65 pacienţi au obţinut, de asemenea, o remisiune moleculară completă cu o urmărire
Improvements were reported in cardiac, nervous, skin/ subcutaneous tissue, respiratory/ thoracic/ mediastinal, musculoskeletal/ connective tissue/ vascular, and gastrointestinal organ systems.
S- au raportat ameliorări la nivelul aparatului cardiac, sistemului nervos, al ţesuturilor cutanate/ subcutanate, aparatului respirator/ toracic/ mediastinal, aparatului musculo- scheletic/ ţesutului conjunctiv/ aparatului vascular şi tractului gastro- intestinal.
Clinical studies in GIST One phase II, open-label, randomised, uncontrolled multinational study was conducted in patients with unresectable or metastatic malignant gastrointestinal stromal tumours (GIST).
Studii clinice în GIST Un studiu de fază II, deschis, randomizat, necontrolat, multinaţional s- a desfăşurat la pacienţi cu tumori stromale gastrointestinale (GIST) inoperabile sau maligne metastatice.
These patients ranged in age from 18 to 83 years old and had a pathologic diagnosis of Kit-positive malignant GIST that was unresectable and/ or metastatic.
Aceşti pacienţi au avut vârsta între 18 şi 83 ani şi au prezentat diagnostic patologic de GIST maligne cu Kit- pozitiv care au fost inoperabile şi/ sau metastatice.
Immunohistochemistry was routinely performed with Kit antibody (A-4502, rabbit polyclonal antiserum, 1:100; DAKO Corporation, Carpinteria, CA) according to analysis by an avidin-biotin-peroxidase complex method after antigen retrieval.
Imunohistochimia a fost efectuată de obicei cu anticorpi Kit (A- 4502, antiser policlonal de iepure, 1: 100; DAKO Corporation, Carpinteria, CA) conform analizei prin metoda care utilizează un complex peroxidază- biotină- avidină după marcare antigenică.
The primary evidence of efficacy was based on objective response rates.
Proba principală de eficacitate s- a bazat pe ratele răspunsului obiectiv.
Tumours were required to be measurable in at least one site of disease, and response characterisation based on Southwestern Oncology Group (SWOG) criteria.
A fost necesar ca tumorile să fie măsurabile la cel puţin o localizare, iar caracterizarea răspunsului s- a bazat pe criteriile Southwestern Oncology Group (SWOG).
Results are provided in Table 6.
Tabelul 6
Best tumour response in trial STIB2222 (GIST)
Răspunsul cel mai bun al tumorii în studiul STIB2222 (GIST)
All doses (n=147) 400 mg (n=73) 600 mg (n=74)
Toate dozele (n=147) 400 mg (n=73) 600 mg (n=74)
Best response Complete response
Răspunsul cel mai bun Răspuns complet
Partial response Stable disease Progressive disease Not evaluable Unknown
Răspuns parţial Boală stabilă Boală progresivă Neevaluabil Necunoscut
There were no differences in response rates between the two dose groups.
Între cele două grupuri de pacienţi trataţi cu doze diferite nu s- a semnalat nici o diferenţă în ceea ce priveşte procentele de răspuns.
patients who had stable disease at the time of the interim analysis achieved a partial response with longer treatment (median follow-up 31 months).
Un număr semnificativ de pacienţi care au fost în faza stabilă a bolii în momentul analizei interimare au obţinut un răspuns parţial la tratament mai îndelungat (urmărire mediană de 31 luni).
12– 23).
Timpul median de răspuns a fost de 13 săptămâni (I. Î 95% 12- 23).
Median time to treatment failure in responders was 122 weeks (95% C. I 106– 147), while in the overall study population it was 84 weeks (95% C. I 71– 109).
Timpul median până la eşecul tratamentului la pacienţii care au răspuns la tratament a fost de 122 săptămâni (I. Î 95% 106- 147), în timp ce la toată populaţia studiului a fost de 84 săptămâni (I. Î 95% 71- 109).
The Kaplan-Meier estimate for survival after 36-month follow-up is 68%.
Estimarea Kaplan- Meier a supravieţuirii după urmărirea de 36 luni este de 68%.
20 In two clinical studies (study B2222 and an intergroup study S0033) the daily dose of Glivec was escalated to 800 mg in patients progressing at the lower daily doses of 400 mg or 600 mg.
În două studii clinice (studiul B2222 şi un studiu intergrup S0033), doza zilnică de Glivec a fost crescută la 800 mg la pacienţii cu progresia bolii la doze zilnice mai mici de 400 mg sau 600 mg.
Clinical studies in DFSP One phase II, open label, multicentre clinical trial (study B2225) was conducted including 12 patients with DFSP treated with Glivec 800 mg daily.
Studii clinice în PDFS S- a desfăşurat un studiu clinic (studiu B2225) de fază II, deschis, multicentric, care a inclus 12 pacienţi cu PDFS trataţi zilnic cu 800 mg Glivec.
The primary evidence of efficacy was based on objective response rates.
Evidenţa principală a eficacităţii s- a bazat pe ratele obiective de răspuns.
The median duration of therapy in study B2225 was 6.2 months, with a maximum duration of 24.3 months.
21 studiul B2225 a fost 6, 2 luni, cu o durată maximă de 24, 3 luni.
The adult patients reported in the published literature were treated with either 400 mg (4 cases) or 800 mg (1 case) Glivec daily.
Pacienţii adulţi, raportaţi în literatura publicată, au fost trataţi fie cu 400 mg (4 cazuri) sau 800 mg (1 caz) Glivec pe zi.
The paediatric patient received 400 mg/ m2/ daily, subsequently increased to 520 mg/ m2/ daily.
Pacientului copil sau adolescent i s- au administrat 400 mg/ m2 şi zi, doza fiind crescută ulterior la 520 mg/ m2 şi zi.
The translocation t(17:22)[(q22: q13)], or its gene product, was present in nearly all responders to Glivec treatment.
Translocaţia t( 17: 22) [(q22: q13)], sau produsul sau genetic, a fost prezentă la aproape toţi cei care au răspuns la tratamentul cu Glivec.
Pharmacokinetics of Glivec The pharmacokinetics of Glivec have been evaluated over a dosage range of 25 to 1,000 mg.
Farmacocinetica Glivec Farmacocinetica Glivec a fost evaluată pentru intervalul de doze de la 25 la 1000 mg.
Absorption Mean absolute bioavailability for the capsule formulation is 98%.
Absorbţie Biodisponibilitatea absolută medie pentru forma farmaceutică capsule este de 98%.
There was high between-patient variability in plasma imatinib AUC levels after an oral dose.
A existat o mare variabilitate inter- individuală a valorilor ASC ale imatinibului după o doză administrată oral.
When given with a high-fat meal, the rate of absorption of imatinib was minimally reduced (11% decrease in Cmax and prolongation of tmax by 1.5 h), with a small reduction in AUC (7.4%) compared to fasting conditions.
Atunci când medicamentul se administrează cu o masă bogată în lipide, viteza de absorbţie a imatinib a prezentat o reducere minimă (scăderea cu 11% a Cmax şi prelungirea tmax cu 1, 5 ore), cu o mică scădere a ASC (7, 4%) comparativ cu administrarea à jeun.
The effect of prior gastrointestinal surgery on drug absorption has not been investigated.
Efectul unei intervenţii chirurgicale gastro - intestinale în antecedente asupra absorbţiei medicamentului nu a fost investigat.
Distribution At clinically relevant concentrations of imatinib, binding to plasma proteins was approximately 95% on the basis of in vitro experiments, mostly to albumin and alpha-acid-glycoprotein, with little binding to lipoprotein.
Distribuţie Pe baza experimentelor in vitro, la concentraţiile de imatinib relevante clinic, proporţia de legare de proteinele plasmatice a fost de aproximativ 95%, în principal de albumină şi alfa- acid- glicoproteină, în timp ce proporţia de legare de lipoproteine a fost mică.
Metabolism The main circulating metabolite in humans is the N-demethylated piperazine derivative, which shows similar in vitro potency to the parent.
Metabolizare La om, principalul metabolit circulant este derivatul piperazinic N- demetilat care, in vitro, prezintă o potenţă similară cu medicamentul nemodificat.
The plasma protein binding of the N-demethylated metabolite is similar to that of the parent compound.
Legarea de proteinele plasmatice a metabolitului N- demetilat este similară cu cea a medicamentului nemodificat.
Imatinib and the N-demethyl metabolite together accounted for about 65% of the circulating radioactivity (AUC(0-48h)).
Imatinib şi metabolitul său N- demetilat au reprezentat în total 65% din radioactivitatea circulantă (ASC( 0- 48ore)).
Of a panel of potential comedications (acetaminophen, aciclovir, allopurinol, amphotericin, cytarabine, erythromycin, fluconazole, hydroxyurea, norfloxacin, penicillin V) only erythromycin (IC50 50 µM) and fluconazole (IC50 118 µM) showed inhibition of imatinib metabolism which could have clinical relevance.
Din posibilele administrări concomitente de medicamente (acetaminofen, aciclovir, alopurinol, amfotericină, citarabină, eritromicină, fluconazol, hidroxiuree, norfloxacină, penicilină V) numai eritromicina (CI50 50 µM) şi fluconazolul (CI50 118 µM) au demonstrat inhibarea metabolizării imatinibului, putând fi relevante clinic.
21 Imatinib was shown in vitro to be a competitive inhibitor of marker substrates for CYP2C9, CYP2D6 and CYP3A4/ 5.
In vitro, imatinibul s- a dovedit a fi un inhibitor competitiv al substraturilor marker pentru CYP2C9, CYP2D6 şi CYP3A4/ 5.
Ki values in human liver microsomes were 27, 7.5 and 7.9 µmol/ l, respectively.
Valorile Ki în microzomii hepatici la om au fost de 27, 7, 5, respectiv 7, 9 µmol/ l.
Maximal plasma concentrations of imatinib in patients are 2– 4 µmol/ l, consequently an inhibition of CYP2D6 and/ or CYP3A4/ 5-mediated metabolism of co-administered drugs is possible.
Concentraţiile plasmatice maxime ale imatinibului la pacienţi sunt de 2- 4 µmol/ l, în consecinţă fiind posibilă inhibarea metabolizării mediate de CYP2D6 şi/ sau CYP3A4/ 5 a medicamentelor administrate concomitent.
Imatinib did not interfere with the biotransformation of 5-fluorouracil, but it inhibited paclitaxel metabolism as a result of competitive inhibition of CYP2C8 (Ki = 34.7 µM).
Imatinib nu a interferat cu biotransformarea 5- fluorouracil, dar a inhibat metabolizarea paclitaxelului ca rezultat al inhibării competitive a CYP2C8 (Ki = 34, 7 µM).
This Ki value is far higher than the expected plasma levels of imatinib in patients, consequently no interaction is expected upon co- administration of either 5-fluorouracil or paclitaxel and imatinib.
Această valoare a Ki este mult mai mare decât concentraţiile plasmatice de imatinib previzibile la pacienţi, ca urmare, nefiind de aşteptat nici o interacţiune în cazul administrării concomitente a imatinibului fie cu 5- fluorouracil, fie cu paclitaxel.
Elimination Based on the recovery of compound(s) after an oral 14C-labelled dose of imatinib, approximately 81% of the dose was recovered within 7 days in faeces (68% of dose) and urine (13% of dose).
Eliminare Pe baza eliminării compusului( compuşilor) după administrarea unei doze orale de imatinib marcat cu 14 C, aproximativ 81% din doză a fost eliminată în decurs de 7 zile în fecale (68% din doză) şi în urină
Plasma pharmacokinetics Following oral administration in healthy volunteers, the t½ was approximately 18 h, suggesting that once-daily dosing is appropriate.
Farmacocinetica în plasmă După administrarea orală la voluntari sănătoşi, t½ a fost de aproximativ 18 ore, ceea ce sugerează că administrarea în priză unică zilnică este adecvată.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25– 1,000 mg imatinib after oral administration.
Creşterea medie a ASC la creşterea dozei a fost liniară şi proporţională cu dozele orale de imatinib administrate, în intervalul 25- 1000 mg.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5– 2.5-fold at steady state when dosed once daily.
După administrări repetate în priză unică zilnică, nu s- au observat modificări ale cineticii imatinibului, iar acumularea la starea de echilibru a fost de 1, 5- 2, 5 ori mai mare.
Pharmacokinetics in GIST patients In patients with GIST steady-state exposure was 1.5-fold higher than that observed for CML patients for the same dosage (400 mg daily).
Farmacocinetica la pacienţii cu GIST La pacienţii cu GIST expunerea la starea de echilibru a fost de 1, 5 ori mai mare decât cea observată la pacienţii cu LGC la aceeaşi doză (400 mg pe zi).
Decreased values of albumin caused a reduced clearance (CL/ f); and higher levels of WBC led to a reduction of CL/ f.
Valorile scăzute ale albuminei au determinat un clearance scăzut (Cl/ f); iar creşterea NL a condus la o reducere a Cl/ f.
Population pharmacokinetics Based on population pharmacokinetic analysis in CML patients, there was a small effect of age on the volume of distribution (12% increase in patients > 65 years old).
Farmacocinetica populaţională Pe baza analizelor de farmacocinetică populaţională la pacienţii cu LGC, s- a observat o influenţă mică a vârstei pacienţilor asupra volumului de distribuţie (creştere cu 12% la pacienţii > 65 ani).
The effect of bodyweight on the clearance of imatinib is such that for a patient weighing 50 kg the mean clearance is expected to be 8.5 l/ h, while for a patient weighing 100 kg the clearance will rise to 11.8 l/ h.
Efectul greutăţii corporale asupra clearance- ului imatinibului este următorul: pentru un pacient cu greutatea de 50 kg este anticipat un clearance mediu de 8, 5 l/ oră, în timp ce pentru un pacient cu greutatea de 100 kg clearance- ul va creşte la 11, 8 l/ oră.
Pharmacokinetics in children As in adult patients, imatinib was rapidly absorbed after oral administration in paediatric patients in both phase I and phase II studies.
Farmacocinetica la copii Ca şi la pacienţii adulţi, imatinibul a fost absorbit rapid după administrarea orală la pacienţii copii din ambele studii, de fază I şi fază II.
Dosing in children at 260 and 340 mg/ m2/ day achieved the same exposure, respectively, as doses of 400 mg and 600 mg in adult patients.
La copii, administrarea unor doze de 260, respectiv 340 mg/ m2 şi zi a determinat aceeaşi expunere ca administrarea la pacienţii adulţi a unor doze de 400 mg, respectiv 600 mg.
The comparison of AUC(0-24) on day 8 and day 1 at the 340 mg/ m2/ day dose level revealed a 1.7-fold drug accumulation after repeated once-daily dosing.
Compararea ASC( 0- 24) în ziua 8 şi ziua 1 la doza de 340 mg/ m2 şi zi a evidenţiat o acumulare a medicamentului de 1, 7 ori după doze zilnice repetate.
Organ function impairment Imatinib and its metabolites are not excreted via the kidney to a significant extent.
Insuficienţa funcţiilor unor organe Imatinib şi metaboliţii săi nu se excretă în proporţie semnificativă pe cale renală.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Creşterea este de aproximativ 1, 5 – 2 ori, corespunzând unei creşteri de 1, 5 ori a concentraţiei plasmatice a AGP, de care imatinibul este puternic legat.
The free drug clearance of imatinib is probably similar between patients with renal impairment and those with normal renal function, since renal excretion represents only a minor elimination pathway for imatinib (see sections 4.2 and 4.4).
4. 2 şi 4. 4).
Although the results of pharmacokinetic analysis showed that there is considerable inter-subject variation, the mean exposure to imatinib did not increase in patients with varying degrees of liver dysfunction as compared to patients with normal liver function (see sections 4.2, 4.4 and 4.8).
4. 2, 4. 4 şi 4. 8).
22 5.3 Preclinical safety data
5. 3 Date preclinice de siguranţă
Mild to moderate increases in transaminases and slight decreases in cholesterol, triglycerides, total protein and albumin levels were observed in both species.
23 transaminazelor şi o uşoară scădere a concentraţiilor colesterolului, trigliceridelor, proteinelor totale şi albuminei la ambele specii.
No histopathological changes were seen in rat liver.
Nu s- au observat modificări histopatologice la ficatul de şobolan.
Severe liver toxicity was observed in dogs treated for 2 weeks, with elevated liver enzymes, hepatocellular necrosis, bile duct necrosis, and bile duct hyperplasia.
La câinii trataţi timp de 2 săptămâni s- a observat o toxicitate hepatică severă cu creşterea valorilor enzimelor hepatice, necroză hepatocelulară, necroză şi hiperplazie a canalelor biliare.
In rats, hyperplasia of the transitional epithelium in the renal papilla and in the urinary bladder was observed at doses ≥ 6 mg/ kg in the 13-week study, without changes in serum or urinary parameters.
La şobolan, hiperplazia epiteliului de tranziţie în papila renală şi în vezica urinară a fost observată la doze ≥ 6 mg/ kg într- un studiu de 13 săptămâni, fără modificări ale parametrilor plasmatici sau urinari.
In a 39-week monkey study, no NOAEL (no observed adverse effect level) was established at the lowest dose of 15 mg/ kg, approximately one-third the maximum human dose of 800 mg based on body surface.
Într- un studiu de 39 săptămâni la maimuţe, nu a fost stabilit un NOAEL (nivelul la care nu se observă reacţii adverse) la doza cea mai mică de 15 mg/ kg, aproximativ o treime din doza maximă la om de 800 mg, raportată la suprafaţa corporală.
In a study of fertility, in male rats dosed for 70 days prior to mating, testicular and epididymal weights and percent motile sperm were decreased at 60 mg/ kg, approximately equal to the maximum clinical dose of 800 mg/ day, based on body surface area.
Într- un studiu de fertilitate la şobolani masculi, trataţi timp de 70 zile înaintea împerecherii, greutatea testiculelor şi epididimului, precum şi procentul de mobilitate al spermatozoizilor au scăzut la doza de 60 mg/ kg, aproximativ egală cu doza clinică maximă de 800 mg pe zi, raportată la suprafaţa corporală.
This was not seen at doses ≤ 20 mg/ kg.
Aceasta nu a fost observată la doze ≤ 20 mg/ kg.
A slight to moderate reduction in spermatogenesis was also observed in the dog at oral doses ≥ 30 mg/ kg.
O reducere uşoară până la moderată a spermatogenezei a fost observată, de asemenea, la câine la doze orale ≥ 30 mg/ kg.
When female rats were dosed 14 days prior to mating and through to gestational day 6, there was no effect on mating or on number of pregnant females.
Când femelele de şobolan au fost tratate timp de 14 zile înainte de împerechere şi până în ziua a 6- a de gestaţie, nu a fost observat nici un efect asupra împerecherii sau asupra numărului de femele gestante.
At a dose of 60 mg/ kg, female rats had significant post- implantation foetal loss and a reduced number of live foetuses.
La o doză de 60 mg/ kg, la femelele de şobolan s- a observat o pierdere fetală post- implantare semnificativă şi un număr redus de fetuşi vii.
This was not seen at doses ≤ 20 mg/ kg.
Aceasta nu s- a observat la doze ≤ 20 mg/ kg.
In an oral pre- and postnatal development study in rats, red vaginal discharge was noted in the 45 mg/ kg/ day group on either day 14 or day 15 of gestation.
Într- un studiu cu doze orale la şobolan privind dezvoltarea pre - şi postnatală, au fost observate sângerări vaginale fie în ziua 14, fie în ziua 15 de gestaţie în grupul cu doza de 45 mg/ kg şi zi.
In the F1 offspring, at the same dose level, mean body weights were reduced from birth until terminal sacrifice and the number of litters achieving criterion for preputial separation was slightly decreased.
În generaţia urmaşilor F1, la aceeaşi doză, greutatea corporală medie a fost scăzută de la naştere până la sacrificare şi numărul de pui nou- născuţi care au atins criteriul de separare prepuţială a fost uşor scăzut.
F1 fertility was not affected, while an increased number of resorptions and a decreased number of viable foetuses was noted at 45 mg/ kg/ day.
Fertilitatea în grupul de moştenitori F1 nu a fost afectată, în timp ce creşterea numărului de avorturi şi scăderea numărului de pui viabili a fost observată la 45 mg/ kg şi zi.
The no observed effect level (NOEL) for both the maternal animals and the F1 generation was 15 mg/ kg/ day (one quarter of the maximum human dose of 800 mg).
Doza la care nu se observă efect toxic (NOEL), atât pentru femele cât şi pentru generaţia F1, a fost de 15 mg/ kg şi zi (o pătrime din doza maximă la om de 800 mg).
Imatinib was teratogenic in rats when administered during organogenesis at doses ≥ 100 mg/ kg, approximately equal to the maximum clinical dose of 800 mg/ day, based on body surface area.
La şobolan, imatinibul a fost teratogen când a fost administrat în timpul organogenezei în doze ≥ 100 mg/ kg, aproximativ egale cu doza clinică maximă de 800 mg pe zi, raportată la suprafaţa corporală.
Teratogenic effects included exencephaly or encephalocele, absent/ reduced frontal and absent parietal bones.
Efectele teratogene observate au inclus exencefalia sau encefalocelul, absenţa/ reducerea oaselor frontale şi absenţa oaselor parietale.
These effects were not seen at doses ≤ 30 mg/ kg.
Aceste efecte nu s- au observat la doze ≤ 30 mg/ kg.
23 In the 2-year rat carcinogenicity study administration of imatinib at 15, 30 and 60 mg/ kg/ day resulted in a statistically significant reduction in the longevity of males at 60 mg/ kg/ day and females at ≥ 30 mg/ kg/ day.
Într- un studiu de 2 ani privind carcinogenitatea la şobolani, administrarea imatinibului în doze de 15, 30 şi 60 mg/ kg şi zi a determinat o scădere semnificativă statistic a longevităţii masculilor la doze de 60 mg/ kg şi zi şi a femelelor la ≥ 30 mg/ kg şi zi.