natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the EU for Combivir to Glaxo Group Ltd on 18 March 1998.
Comisia Europeană a acordat Glaxo Group Ltd o autorizaţie de introducere pe piaţă pentru Combivir, valabilă pe întreg teritoriul Uniunii Europene, la 18 martie 1998.
The marketing authorisation was renewed on 18 March 2003 and on 18 March 2008.
Autorizaţia de introducere pe piaţă a fost reînnoită la 18 martie 2003 şi la 18 martie 2008.
The full EPAR for Combivir is available here.
EPAR- ul complet pentru Combivir este disponibil aici.
Combivir 150 mg/ 300 mg film-coated tablets
Combivir 150 mg/ 300 mg comprimate filmate
White to off-white, capsule-shaped film-coated scored tablets engraved with “ GXFC3” on both sides.
Comprimate filmate de culoare albă până la aproape albă, în formă de capsulă, cu linie mediană, gravate cu,, GXFC3 ” pe ambele feţe.
Combivir is indicated in antiretroviral combination therapy for the treatment of Human Immunodeficiency Virus (HIV) infection (see section 4.2).
4. 2).
To ensure administration of the entire dose, the tablet(s) should ideally be swallowed without crushing.
Pentru a se asigura administrarea dozei întregi de medicament, comprimatul( ele) trebuie înghiţit( e) întreg( i), fără a fi zdrobite.
For patients who are unable to swallow tablets, tablets may be crushed and added to a small amount of semi-solid food or liquid, all of which should be consumed immediately (see section 5.2).
5. 2).
Children weighing between 21 kg and 30 kg: the recommended oral dose of COMBIVIR is one-half tablet taken in the morning and one whole tablet taken in the evening.
Copii cu greutatea între 21 kg şi 30 kg: doza orală recomandată de Combivir este de jumătate de comprimat administrat dimineaţa şi un comprimat întreg administrat seara.
Children weighing from 14 kg to 21 kg: the recommended oral dose of COMBIVIR is one-half tablet taken twice daily.
Copii cu greutatea între 14 kg şi 21 kg: doza orală recomandată de Combivir este de jumătate de comprimat administrat de două ori pe zi.
The dosing regimen for paediatric patients weighing 14-30 kg is based primarily on pharmacokinetic modelling and supported by data from clinical studies using the individual components lamivudine and zidovudine.
Schema de tratament pentru copiii cu greutatea între 14 kg şi 30 kg s- a bazat iniţial pe modelul farmacocinetic şi a fost susţinută de date provenite din studii clinice efectuate cu lamivudină şi zidovudină, utilizate separat.
If gastrointestinal intolerance occurs in patients weighing 21-30 kg, an alternative dosing schedule with one-half tablet taken thrice daily can be applied in attempt to improve tolerability.
În cazul apariţiei intoleranţei gastro- intestinale la pacienţii cu greutatea de 21- 30 kg, poate fi utilizată o schemă de tratament alternativă, cu jumătate de comprimat administrat de două ori pe zi, în încercarea de a îmbunătăţi tolerabilitatea.
Combivir tablets should not be used for children weighing less than 14 kg, since doses can not be appropriately adjusted for the weight of the child.
Comprimatele de Combivir nu trebuie utilizate la copii cu greutate mai mică de 14 kg, deoarece doza
2 For situations where discontinuation of therapy with one of the active substances of Combivir, or dose reduction is necessary separate preparations of lamivudine and zidovudine are available in tablets/ capsules and oral solution.
Pentru situaţiile în care este necesară întreruperea terapiei cu una dintre substanţele active din Combivir sau reducerea dozelor, sunt disponibile preparate separate de lamivudină şi zidovudină sub formă de comprimate/ capsule şi de soluţie orală.
Lamivudine and zidovudine concentrations are increased in patients with renal impairment due to decreased clearance.
Concentraţiile de lamivudină şi de zidovudină sunt crescute la pacienţii cu insuficienţă renală din cauza scăderii clearance- ului.
Therefore as dosage adjustment of these may be necessary it is recommended that separate preparations of lamivudine and zidovudine be administered to patients with reduced renal function (creatinine clearance ≤ 50 ml/ min).
De aceea, deoarece poate fi necesară ajustarea dozelor acestor medicamente, la pacienţii cu funcţie renală redusă (clearance al creatininei ≤50 ml/ min) se recomandă administrarea de preparate separate de lamivudină şi zidovudină.
Limited data in patients with cirrhosis suggest that accumulation of zidovudine may occur in patients with hepatic impairment because of decreased glucuronidation.
Datele limitate de la pacienţii cu ciroză sugerează că la pacienţii cu insuficienţă hepatică poate apărea acumularea de zidovudină din cauza scăderii procesului de glucuronoconjugare.
Dosage adjustments in patients with haematological adverse reactions:
Ajustarea dozelor la pacienţii cu reacţii adverse hematologice:
Dosage adjustment of zidovudine may be necessary if the haemoglobin level falls below 9 g/ dl or 5.59 mmol/ l or the neutrophil count falls below 1.0 x 109/ l (see sections 4.3 and 4.4).
4. 3 şi 4. 4).
Dosage in the elderly:
Dozele la vârstnici:
No specific data are available, however special care is advised in this age group due to age associated changes such as the decrease in renal function and alteration of haematological parameters.
Nu sunt disponibile date specifice, însă se recomandă precauţie specială la această categorie de pacienţi din cauza modificărilor asociate cu vârsta, cum sunt scăderea funcţiei renale şi alterarea parametrilor hematologici.
Zidovudine is contraindicated in patients with abnormally low neutrophil counts (< 0.75 x 109/ l), or abnormally low haemoglobin levels (< 7.5 g/ dl or 4.65 mmol/ l).
Zidovudina este contraindicată la pacienţii cu număr de leucocite sub valoarea normală (< 0, 75 x 109/ l) sau cu concentraţii scăzute de hemoglobină (< 7, 5 g/ dl sau 4, 65 mmol/ l).
Combivir is therefore contra- indicated in these patients (see section 4.4).
4. 4).
It is recommended that separate preparations of lamivudine and zidovudine should be administered in cases where dosage adjustment is necessary (see section 4.2).
4. 2).
The concomitant use of stavudine with zidovudine should be avoided (see section 4.5).
4. 5).
Patients receiving Combivir or any other antiretroviral therapy may continue to develop opportunistic infections and other complications of HIV infection.
Pacienţii cărora li se administrează Combivir sau orice alt tratament antiretroviral pot să dezvolte în continuare infecţii oportuniste şi alte complicaţii ale infecţiei cu HIV.
Transmission of HIV:
3 Transmiterea HIV:
Patients should be advised that current antiretroviral therapy, including Combivir, has not been proven to prevent the risk of transmission of HIV to others through sexual contact or contamination with blood.
Pacienţii trebuie avertizaţi că nu s- a dovedit că terapiile antiretrovirale actuale, inclusiv Combivir, ar preveni riscul transmiterii HIV la alte persoane prin contact sexual sau contaminare cu sângele infectat.
Appropriate precautions should continue to be taken.
Trebuie luate în continuare măsurile de precauţie corespunzătoare.
3 Haematological adverse reactions:
4. 3) la pacienţii trataţi cu Combivir.
Haematological parameters should therefore be carefully monitored (see section 4.3) in patients receiving Combivir.
Aceste efecte hematologice nu sunt observate de obicei înainte de patru până la şase săptămâni de terapie.
Additionally dosage adjustment of zidovudine may be required if severe anaemia or myelosuppression occurs during treatment with Combivir, or in patients with pre-existing bone marrow compromise e. g. haemoglobin < 9 g/ dl (5.59 mmol/ l) or neutrophil count < 1.0 x 109/ l (see section 4.2).
4. 2).
Pancreatitis:
Pancreatită:
Cases of pancreatitis have occurred rarely in patients treated with lamivudine and zidovudine.
Au apărut rareori cazuri de pancreatită la pacienţii trataţi cu lamivudină şi zidovudină.
However it is not clear whether these cases were due to the antiretroviral treatment or to the underlying HIV disease.
Cu toate acestea, nu este clar dacă aceste cazuri s- au datorat tratamentului antiretroviral sau bolii HIV subiacente.
Lactic acidosis: lactic acidosis usually associated with hepatomegaly and hepatic steatosis has been reported with the use of nucleoside analogues.
Acidoză lactică: în timpul utilizării analogilor nucleozidici a fost raportată apariţia acidozei lactice, asociată de obicei cu hepatomegalie şi steatoză hepatică.
Early symptoms (symptomatic hyperlactatemia) include benign digestive symptoms (nausea, vomiting and abdominal pain) non-specific malaise, loss of appetite, weight loss, respiratory symptoms (rapid and/ or deep breathing) or neurological symptoms (including motor weakness).
Simptomele iniţiale (hiperlactacidemia simptomatică) includ simptome digestive benigne (greaţă, vărsături şi durere abdominală), stare de rău general nespecifică, scăderea apetitului, scădere în greutate, simptome respiratorii (respiraţie accelerată şi/ sau profundă) sau simptome neurologice (inclusiv slăbiciune musculară).
Treatment with nucleoside analogues should be discontinued if there is symptomatic hyperlactatemia and metabolic/ lactic acidosis, progressive hepatomegaly, or rapidly elevating aminotransferase levels.
Tratamentul cu analogi nucleozidici trebuie întrerupt în cazul apariţiei hiperlactacidemiei simptomatice şi acidozei metabolice sau lactice, hepatomegaliei progresive sau creşterii rapide a valorii aminotransferazelor.
Caution should be exercised when administering nucleoside analogues to any patient (particularly obese women) with hepatomegaly, hepatitis or other known risk factors for liver disease and hepatic steatosis (including certain medicinal products and alcohol).
Este necesară precauţie în cazul administrării de analogi nucleozidici la orice pacient (în special femei obeze) cu hepatomegalie, hepatită sau cu alţi factori de risc cunoscuţi pentru boli hepatice şi steatoză hepatică (inclusiv anumite medicamente şi alcoolul).
Patients co-infected with hepatitis C and treated with alpha interferon and ribavirin may constitute a special risk.
Pacienţii cu infecţie concomitentă cu virusul hepatitei C, aflaţi în tratament cu interferon alfa şi ribavirină, pot constitui o categorie cu risc special.
Mitochondrial dysfunction:
Disfuncţii mitocondriale:
Nucleoside and nucleotide analogues have been demonstrated in vitro and in vivo to cause a variable degree of mitochondrial damage.
In vitro şi in vivo, analogii nucleozidici şi nucleotidici au determinat un grad variabil de afectare mitocondrială.
There have been reports of mitochondrial dysfunction in HIV-negative infants exposed in utero and/ or post-natally to nucleoside analogues.
A fost raportată apariţia de disfuncţii mitocondriale la copii HIV - negativi expuşi intrauterin şi/ sau postnatal la analogi nucleozidici.
These events are often transitory.
Principalele evenimente adverse raportate sunt reprezentate de tulburările hematologice (anemie, neutropenie), metabolice (hiperlactacidemie, hiperlipazemie).
Some late-onset neurological disorders have been reported (hypertonia, convulsion, abnormal behaviour).
Au fost raportate şi
4 Lipodystrophy:
4 unele tulburări neurologice cu debut tardiv (hipertonie, convulsii, comportament anormal).
Combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients.
Terapia antiretrovirală combinată a fost asociată cu redistribuţia grăsimii corporale (lipodistrofie) la pacienţii cu HIV.
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors (PIs) and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) has been hypothesised.
S- a emis ipoteza existenţei unei legături între lipomatoza viscerală şi inhibitorii de protează (IP) şi între lipoatrofie şi inhibitorii nucleozidici de revers transcriptază (INRT).
A higher risk of lipodystrophy has been associated with individual factors such as older age, and with drug related factors such as longer duration of antiretroviral treatment and associated metabolic disturbances.
Un risc mare de lipodistrofie a fost asociat cu factori individuali, cum sunt vârsta înaintată, şi cu factori legaţi de medicament, cum sunt durata mai lungă a tratamentului antiretroviral şi tulburările metabolice asociate.
Consideration should be given to the measurement of fasting serum lipids and blood glucose.
Trebuie acordată atenţie măsurării lipidelor serice şi glicemiei a jeun.
Immune Reactivation Syndrome:
Sindromul de reactivare imună:
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or aggravation of symptoms.
La pacienţii infectaţi cu HIV cu deficienţă imună severă în momentul instituirii terapiei antiretrovirale combinate (TARC), poate să apară o reacţie inflamatorie la agenţi patogeni oportunişti reziduali sau asimptomatici care să determine afecţiuni clinice grave sau agravarea simptomelor.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterium infections, and Pneumocystis jiroveci pneumonia (formerly known as Pneumocystis carinii pneumonia).
Exemple relevante sunt retinita cu citomegalovirus, infecţiile generalizate şi/ sau localizate cu micobacterii şi pneumonia cu Pneumocystis jiroveci (cunoscută iniţial sub numele de pneumonie cu Pneumocystis carinii).
Liver disease:
Boli hepatice:
If lamivudine is being used concomitantly for the treatment of HIV and HBV, additional information relating to the use of lamivudine in the treatment of hepatitis B infection is available in the Zeffix SPC.
Dacă lamivudina este utilizată în acelaşi timp pentru tratamentul infecţiilor cu HIV şi VHB, în RCP- ul pentru Zeffix sunt disponibile informaţii suplimentare referitoare la utilizarea lamivudinei în tratamentul hepatitei B.
Patients co-infected with hepatitis C virus:
Pacienţi infectaţi concomitent cu virusul hepatitic C:
Osteonecrosis:
4. 5).
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV-disease and/ or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Osteonecroză: cu toate că etiologia este considerată a fi multifactorială (incluzând utilizarea de corticosteroizi, consumul de alcool, imunosupresia severă, indicele de masă corporală crescut), s- au raportat cazuri de osteonecroză mai ales la pacienţii cu boală HIV avansată şi/ sau expunere îndelungată la terapie combinată antiretrovirală (TARC).
As Combivir contains lamivudine and zidovudine, any interactions that have been identified with these agents individually may occur with Combivir.
Deoarece Combivir conţine lamivudină şi zidovudină, orice interacţiune identificată în cazul utilizării în monoterapie a fiecărui medicament poate apărea şi în cazul utilizării Combivir.
The likelihood of metabolic interactions with lamivudine is low due to limited metabolism and plasma protein binding, and almost complete renal clearance.
În cazul lamivudinei, probabilitatea interacţiunilor metabolice este mică, datorită metabolizării limitate, a legării în proporţie mică de proteinele plasmatice şi eliminării aproape complete a acesteia pe cale renală.
Zidovudine is primarily eliminated by hepatic conjugation to an inactive glucuronidated metabolite.
Zidovudina este eliminată în principal prin conjugare hepatică cu formarea unui metabolit glucuronoconjugat inactiv.
Medicinal products which are primarily eliminated by hepatic metabolism especially via glucuronidation may have the potential to inhibit metabolism of zidovudine.
Este posibil ca medicamentele care sunt eliminate în principal prin metabolizare hepatică, mai ales prin glucuronoconjugare, să inhibe metabolizarea zidovudinei.
The interactions listed below should not be considered exhaustive but are representative of the classes of medicinal products where caution should be exercised.
Interacţiunile enumerate mai jos nu trebuie considerate exhaustive, dar sunt reprezentative pentru clasele de medicamente în cazul cărora este necesară precauţie.
PIs) unlikely.
Metabolizarea lamivudinei şi zidovudinei nu implică CYP3A, făcând puţin probabile interacţiunile cu medicamentele metabolizate prin acest sistem (de exemplu, IP).
Interactions relevant to lamivudine
Interacţiuni relevante pentru lamivudină
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently with Combivir should be considered, particularly when the main route of elimination is active renal secretion, especially via the cationic transport system e. g. trimethoprim.
Trebuie luată în considerare posibilitatea interacţiunilor cu alte medicamente administrate simultan cu Combivir, mai ales dacă principala lor cale de eliminare este reprezentată de secreţia renală activă, în special prin intermediul sistemului de transport cationic, de exemplu trimetoprimul.
Nucleoside analogues (e. g. zidovudine, didanosine and zalcitabine) and other medicinal products (e. g. ranitidine, cimetidine) are eliminated only in part by this mechanism and were shown not to interact with lamivudine.
Analogii nucleozidici (de ex. zidovudina, didanozina şi zalcitabina) şi alte medicamente (de exemplu: ranitidina, cimetidina) sunt eliminate doar parţial prin acest mecanism şi s- a demonstrat că nu interacţionează cu lamivudina.
Administration of trimethoprim/ sulfamethoxazole 160 mg/ 800 mg results in a 40% increase in lamivudine exposure, because of the trimethoprim component; the sulfamethoxazole component does not interact.
Administrarea de trimetoprim/ sulfametoxazol 160 mg/ 800 mg a crescut expunerea la lamivudină cu 40%, datorită trimetoprimului; sulfametoxazolul nu a prezentat interacţiuni.
However, unless the patient has renal impairment, no dosage adjustment of lamivudine is necessary (see section 4.2).
4. 2).
When concomitant administration with co-trimoxazole is warranted, patients should be monitored clinically.
Când este necesară administrarea concomitentă, pacienţii trebuie monitorizaţi clinic.
Co-administration of Combivir with high doses of co-trimoxazole for the treatment of Pneumocystis jiroveci pneumonia (formerly known as Pneumocystis carinii pneumonia [PCP]) and toxoplasmosis should be avoided.
Trebuie evitată administrarea concomitentă de Combivir şi de cotrimoxazol în doze mari pentru tratamentul pneumoniei cu Pneumocystis jiroveci (cunoscută iniţial sub numele de pneumonie cu Pneumocystis carinii [PPC]) şi al toxoplasmozei.
Co-administration of lamivudine with intravenous ganciclovir or foscarnet is not recommended.
Administrarea concomitentă de lamivudină cu ganciclovir sau foscarnet intravenos nu este recomandată.
Interactions relevant to zidovudine
Interacţiuni relevante pentru zidovudină
Limited data suggest that co-administration of zidovudine and rifampicin decreases the AUC of zidovudine by 48% ± 34%.
Date limitate sugerează că administrarea concomitentă de zidovudină şi rifampicină determină scăderea ASC de zidovudină cu 48% ± 34%.
However the clinical significance of this is unknown.
Cu toate acestea, nu se cunoaşte semnificaţia clinică a acestui fapt.
Dose modifications of zidovudine in this situation have not been formally evaluated.
În această situaţie, nu a fost evaluată în mod special modificarea dozei de zidovudină.
Limited data suggest that probenecid increases the mean half-life and area under the plasma concentration curve of zidovudine by decreasing glucuronidation.
Date limitate sugerează că probenecidul determină creşterea timpului mediu de înjumătăţire plasmatică şi a ariei de sub curba concentraţiei plasmatice în funcţie de timp de zidovudină prin scăderea glucuronoconjugării.
Renal excretion of the glucuronide (and possibly zidovudine itself) is reduced in the presence of probenecid.
Excreţia renală a glucuronoconjugatului (şi posibil chiar de zidovudină) este redusă în prezenţa probenecidului.
Patients receiving both medicinal products should be closely monitored for haematological toxicity.
Pacienţii cărora li se administrează ambele medicamente, trebuie atent monitorizaţi pentru toxicitate hematologică.
Phenytoin blood levels have been reported to be low in some patients receiving zidovudine, while in one patient a high level was noted.
S- au raportat concentraţii sanguine mici de fenitoină la unii pacienţii trataţi cu zidovudină, în timp ce la un pacient s- a observat creşterea concentraţiei de fenitoină.
These observations suggest that phenytoin concentrations should be carefully monitored in patients receiving Combivir and phenytoin.
Aceste observaţii sugerează faptul că concentraţiile de fenitoină trebuie monitorizate atent la pacienţii cărora li se administrează Combivir şi fenitoină.
In a pharmacokinetic study co-administration of zidovudine and atovaquone tablets showed a decrease in zidovudine clearance after oral dosing leading to a 35% ± 23% increase in plasma zidovudine AUC.
Nu se cunoaşte modul de interacţiune şi, deoarece
The mode of interaction is unknown and as higher concentrations of atovaquone can be achieved with atovaquone suspension it is possible that greater changes in AUC values for zidovudine might be induced when atovaquone is administered as a suspension.
6 concentraţii mari de atavaquonă pot fi obţinute cu suspensia de atovaquonă, este posibil ca administrarea de atovaquonă sub formă de suspensie să determine modificări mai mari ale valorilor ASC ale zidovudinei.
Given the limited data available the clinical significance of this is unknown.
Deoarece datele disponibile sunt limitate, nu se cunoaşte semnificaţia clinică a acestui fapt.
Valproic acid, fluconazole or methadone when co-administered with zidovudine have been shown to increase the AUC of zidovudine, with a corresponding decrease in its clearance.
S- a pus în evidenţă faptul că acidul valproic, fluconazolul sau metadona, administrate concomitent cu zidovudina au determinat creşterea ASC a zidovudinei, cu scăderea proporţională a clearance- ului acesteia.
As only limited data are available the clinical significance is not known.
Deoarece sunt disponibile doar date limitate, nu se cunoaşte semnificaţia clinică.
If zidovudine is used concurrently with either valproic acid, fluconazole or methadone, patients should be monitored closely for potential toxicity of zidovudine.
Dacă zidovudina este administrată în asociere fie cu acid valproic, fluconazol sau metadonă, pacienţii trebuie atent monitorizaţi pentru toxicitatea potenţială a zidovudinei.
Zidovudine and stavudine in combination are antagonistic in vitro, therefore the concomitant use of stavudine with Combivir should be avoided (see section 4.4).
4. 4).
Exacerbation of anaemia due to ribavirin has been reported when zidovudine is part of the regimen used to treat HIV although the exact mechanism remains to be elucidated.
A fost raportată exacerbarea anemiei datorate ribavirinei, când zidovudina este parte a schemei de tratament utilizate în tratamentul HIV, deşi mecanismul exact de producere rămâne a fi elucidat.
The concomitant use of ribavirin with zidovudine is not recommended due to an increased risk of anaemia (see section 4.4).
4. 4).
6 Consideration should be given to replacing zidovudine in a combination ART regimen if this is already established.
Dacă aceasta este deja instalată, trebuie luată în considerare înlocuirea zidovudinei în schema de tratament ART.
This would be particularly important in patients with a known history of zidovudine induced anaemia.
Acest lucru va prezenta importanţă, în special pentru pacienţii cu istoric cunoscut de producere a anemiei de către zidovudină.