natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For pediatric patients 1-18 years of age, clinical data in paediatric patients has demonstrated that patients receiving r-HuEPO two or three times weekly may be converted to once weekly Aranesp, and those receiving r-HuEPO once weekly may be converted to once every other week Aranesp.
Pentru pacienţii copii şi adolescenţi cu vârste cuprinse între 1 şi 18 ani, datele clinice au arătat că cei care au primit r- HuEPO de două sau de trei ori pe săptămână pot fi convertiţi la o administrare săptămânală cu Aranesp şi cei care au primit r- HuEPO o dată pe săptămână pot fi convertiţi la administrarea Aranesp la două săptămâni.
The initial weekly or once every other week pediatric dose of Aranesp (µg/ week) can be determined by dividing the total weekly dose of r-HuEPO (IU/ week) by 240.
La copii şi adolescenţi, doza iniţială de Aranesp săptămânală sau o dată la două săptămâni (µg/ săptămână) poate fi determinată împărţind doza săptămânală totală de r- HuEPO (UI/ săptămână) la 240.
If the rise in haemoglobin is greater than 2 g/ dl (1.25 mmol/ l) in four weeks reduce the dose by approximately 25%, depending on the rate of increase.
4 Când creşterea hemoglobinei este mai mare de 2 g/ dl (1, 25 mmol/ l) în patru săptămâni, reduceţi doza cu apoximativ 25%, în funcţie de rata creşterii.
If the haemoglobin exceeds 12 g/ dl (7.5 mmol/ l), a dose reduction should be considered.
Dacă hemoglobina depăşeşte 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l) trebuie luată în considerare micşorarea dozei.
If after a dose reduction, haemoglobin continues to
Dacă hemoglobina continuă să crească, doza trebuie redusă cu aproximativ 25%.
4 increase, the dose should be temporarily withheld until the haemoglobin begins to decrease, at which point therapy should be reinitiated at approximately 25% lower than the previous dose.
Dacă după reducerea dozei hemoglobina continuă să crească, administrarea trebuie oprită temporar până când hemoglobina începe să scadă, moment în care terapia trebuie reluată cu o doză mai mică cu aproximativ 25% faţă de doza precedentă.
Aranesp should be administered by the subcutaneous route to patients with anaemia (e. g. haemoglobin concentration ≤ 10 g/ dl (6.2 mmol/ l)) in order to increase haemoglobin to not greater than 12 g/ dl (7.5 mmol/ l).
Aranesp trebuie administrat subcutanat la pacienţii cu anemie (de ex. concentraţia hemoglobinei ≤ 10 g/ dl (6, 2 mmol/ l) pentru a creşte hemoglobina nu mai mult de 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l).
A sustained haemoglobin level of greater than 12 g/ dl (7.5 mmol/ l) should be avoided; guidance for appropriate dose adjustments for when haemoglobin values exceeding 12 g/ dl (7.5 mmol/ l) are observed are described below.
Un nivel constant al hemoglobinei la valori mai mari de 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l) ar trebui evitat; îndrumări pentru ajustarea corectă a dozei cănd se observă valori ale hemoglobinei ce depăşesc 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l) sunt descrise mai jos.
The recommended initial dose is 500 μ g (6.75μ g/ kg) given once every three weeks, or once weekly dosing can be given at 2.25 μ g/ kg body weight.
Doza iniţială recomandată este 500 µg (6, 75 µg/ kg) administrată o dată la trei săptămâni sau săptămânal se poate administra doza care corespunde la 2, 25 µg/ kg corp.
Once the therapeutic objective for an individual patient has been achieved, the dose should be reduced by 25 to 50% in order to ensure that the lowest approved dose of Aranesp is used to maintain haemoglobin at a level that controls the symptoms of anaemia.
Odată ce obiectivul terapeutic pentru un anumit pacient a fost atins, doza trebuie redusă cu 25- 50% pentru a se asigura faptul că este utilizată cea mai mică doză aprobată de Aranesp pentru a menţine hemoglobina la un nivel care controlează simptomele anemiei.
Appropriate dose titration between 500 μ g, 300 μ g, and 150 μ g should be considered.
Trebuie avută în vedere titrarea dozelor de 500 µg, 300 µg şi 150 µg.
Patients should be monitored closely, if the haemoglobin exceeds 12 g/ dl (7.5 mmol/ l), the dose should be reduced by approximately 25 to 50%.
Pacienţii trebuie atent monitorizaţi; dacă hemoglobina depăşeşte 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l), doza trebuie redusă cu aproximativ 25- 50%.
Therapy should be reinitiated at approximately 25% lower than the previous dose after haemoglobin levels fall to 12 g/ dl (7.5 mmol/ l) or below.
Tratamentul cu Aranesp trebuie întrerupt temporar dacă nivelurile hemoglobinei depăşesc 13 g/ dl (8, 1 mmol/ l) Tratmentul trebuie reluat cu doze cu aproximativ 25% mai mici decât doza anterioară după ce nivelurile hemoglobinei scad la 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l) sau mai jos.
If the rise in haemoglobin is greater than 2 g/ dl (1.25 mmol/ l) in 4 weeks, the dose should be reduced by 25 to 50%.
Dacă hemoglobina creşte cu mai mult de 2 g/ dl (1, 25 mmol/ l) în 4 săptămâni, doza trebuie scăzută cu 25 - 50%.
Hypersensitivity to darbepoetin alfa, r-HuEPO or any of the excipients.
Hipersensibilitate la darbepoetină alfa, r- HuEPO sau la oricare din excipienţi.
Poorly controlled hypertension.
5 Hipertensiune arterială insuficient controlată.
5 4.4 Special warnings and precautions for use
4. 4 Atenţionări şi precauţii speciale pentru utilizare
If blood pressure is difficult to control by initiation of appropriate measures, the haemoglobin may be reduced by decreasing or withholding the dose of Aranesp (see section 4.2).
4. 2).
If the bone marrow is consistent with PRCA, testing for anti-erythropoietin antibodies should be performed.
Daca măduva osoasă este sugestivă de aplazie pură a liniei roşii (APLR), se recomandă dozarea anticorpilor anti- eritropoietină.
Pure red cell aplasia caused by neutralising anti-erythropoietin antibodies has been reported in association with recombinant erythropoietic proteins, including darbepoetin alfa.
Aplazia pură a liniei roşii determinată de anticorpi neutralizanţi anti- eritropoietină a fost raportată în asociere cu terapia cu proteine eritropoietice recombinante, inclusiv darbepoetină alfa.
This has been predominantly reported in patients with CRF treated subcutaneously.
Aceasta a fost raportată predominant la pacienţii cu insuficienţă renală cronică (IRC) cărora li s- a administrat subcutanat.
These antibodies have been shown to cross-react with all erythropoietic proteins, and patients suspected or confirmed to have neutralising antibodies to erythropoietin should not be switched to darbepoetin alfa (see section 4.8).
4. 8).
Since the liver is thought to be the principal route of elimination of Aranesp and r-HuEPO, Aranesp should be used with caution in patients with liver disease.
Deoarece se consideră că ficatul este calea principală de eliminare a Aranesp şi a r- HuEPO, Aranesp trebuie utilizat cu prudenţă la pacienţi cu afecţiuni hepatice.
Aranesp should also be used with caution in those patients with sickle cell anaemia or epilepsy.
Aranesp trebuie, de asemenea, utilizat cu prudenţă la pacienţii cu siclemie sau epilepsie.
In patients with chronic renal failure, maintenance haemoglobin concentration should not exceed the upper limit of the target haemoglobin concentration recommended in section 4.2.
În cazul pacienţilor cu insuficienţă renală cronică, menţinerea concentraţiei hemoglobinei nu trebuie să depăşească limita superioară a concentraţiei ţintă a hemoglobinei recomandate la pct.
In clinical studies, an increased risk of death, serious cardiovascular events, and vascular access thrombosis was observed when erythropoiesis-stimulating agents (ESAs) were administered to target a haemoglobin of greater than 12 g/ dl (7.5 mmol/ l).
În studiile clinice s- au observat un risc crescut de deces, evenimente cardiovasculare grave şi tromboza căilor de acces vascular la administrarea de agenţi de stimulare a eritropoiezei la valori ţintă ale hemoglobinei mai mari de 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l).
Convulsions have been reported in patients receiving Aranesp.
Au fost raportate convulsii la pacienţii cărora li s- a administrat Aranesp.
Chronic renal failure patients
6 Pacienţi cu insuficienţă renală cronică
Supplementary iron therapy is recommended for all patients with serum ferritin values below 100 µg/ l or whose transferrin saturation is below 20%.
Se recomandă o terapie de suplimentare cu fier la toţi pacienţii cu valori ale feritinei plasmatice sub 100 µg/ l sau care au o saturaţie a transferinei sub 20%.
6 In patients with chronic renal failure and clinical evidence of ischaemic heart disease or congestive heart failure, the target haemoglobin should be determined individually.
La pacienţii cu insuficienţă renală cronică şi semne clinice de boală ischemică cardiacă sau insuficienţă cardiacă congestivă, valoarea ţintă a hemoglobinei trebuie determinată individual.
In these patients an upper limit of 12 g/ dl (7.5 mmol/ l) should be aimed for, unless severe symptoms (e. g. angina) dictate otherwise.
La aceşti pacienţii trebuie aleasă o valoare limită superioară de 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l), cu excepţia cazului în care simptome severe (de exemplu durere anginoasă) nu impun altfel.
As with all growth factors, there is a concern that epoetins could stimulate the growth of tumours.
La fel ca toţi factorii de creştere, s- a pus teoretic problema că epoetinele pot stimula creşterea tumorilor.
In several controlled studies, epoetins have not been shown to improve overall survival or decrease the risk of tumour progression in patients with anaemia associated with cancer.
În câteva studii controlate, nu s- a arătat că epotinele îmbunătăţesc supravieţuirea globală sau scad riscul progresiei tumorale la pacienţii cu anemie ascociată cu cancer.
In controlled clinical studies, use of Aranesp and other erythropoiesis-stimulating agents (ESAs) have shown:
În studii clinice controlate, utilizarea Aranesp şi a altor agenţi de stimulare a eritropoezei (erythropoiesis- stimulating agents - ESAs) au arătat:
• shortened time to tumour progression in patients with advanced head and neck cancer receiving radiation therapy when administered to target a haemoglobin of greater than 14 g/ dl (8.7 mmol/ l), ESAs are not indicated for use in this patient population.
ESAs nu sunt indicaţi pentru utlizarea la această categorie de pacienţi.
• shortened overall survival and increased deaths attributed to disease progression at 4 months in patients with metastatic breast cancer receiving chemotherapy when administered to target a haemoglobin of 12-14 g/ dl (7.5-8.7 mmol/ l)
• scurtarea supravieţuirii globale şi creşterea deceselor la progresia bolii la 4 luni la pacienţii cu cancer de sân metastatic care primesc chimioterapie, la administrarea la valori ţintă ale hemoglobinei de 12- 14 g/ dl (7, 5- 8, 7 mmol/ l).
• increased risk of death when administered to target a haemoglobin of 12 g/ dl (7.5 mmol/ l) in patients with active malignant disease receiving neither chemotherapy nor radiation therapy. ESAs are not indicated for use in this patient population.
ESAs nu sunt indicaţi pentru utilizarea la aceste categorii de pacienţi.
The decision to administer recombinant erythropoietins should be based on a benefit-risk assessment with the participation of the individual patient, which should take into account the specific clinical context.
Decizia de a utiliza eritropoietine recombinate trebuie să se bazeze pe o evaluare individuală la fiecare pacient a raportului beneficiu - risc, care trebuie să ia în considerare contextul clinic specific.
Factors that should be considered in this assessment should include the type of tumour and its stage; the degree of anaemia; life- expectancy; the environment in which the patient is being treated; and patient preference (see section 5.1).
5. 1).
In patients with solid tumours or lymphoproliferative malignancies, if the haemoglobin value exceeds 12 g/ dl (7.5 mmol/ l), the dosage adaptation described in section 4.2 should be closely respected, in order to minimise the potential risk of thromboembolic events.
La pacienţii cu tumori solide sau boli limfoproliferative maligne, dacă valorile hemoglobinei depăşesc 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l), adaptarea dozelor descrisă la pct.
Platelet counts and haemoglobin level should also be monitored at regular intervals.
4. 2. trebuie strict respectată pentru a minimaliza potenţialul risc de evenimente tromboembolice.
The clinical results obtained so far do not indicate any interaction of Aranesp with other substances.
Rezultatele clinice obţinute până acum nu indică nici o interacţiune a Aranesp cu alte substanţe.
However, there is potential for an interaction with drugs that are highly bound to red blood cells e. g. cyclosporin, tacrolimus.
Cu toate acestea, există un potenţial de interacţiune cu medicamente care se leagă în proporţie mare de
7 4.6 Pregnancy and lactation
7 hematii, de exemplu ciclosporina, tacrolimus.
For Aranesp no clinical data on exposed pregnancies are available.
Nu există date clinice disponibile privind expunerea la Aranesp pe durata sarcinii.
Animal studies do not indicate direct harmful effects with respect to pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition or postnatal development.
Studiile la animale nu au indicat efecte dăunătoare directe în ceea ce priveşte sarcina, dezvoltarea embrionară/ fetală, naşterea sau dezvoltarea postnatală.
As there is no clinical experience with lactating women Aranesp should not be administered to women who are breast-feeding.
Deoarece nu există experienţă la femei în timpul alăptării, Aranesp nu trebuie administrat la femei care alăptează.
When Aranesp therapy is absolutely indicated women must stop breast- feeding.
Dacă tratamentul cu Aranesp este absolut indispensabil, femeia respectivă trebuie să oprească alăptarea.
There have been no observed effects with Aranesp on the ability to drive and use machines.
Nu au fost observate efecte ale Aranesp asupra capacităţii de a conduce vehicule sau de a folosi utilaje.
Data presented from controlled studies included 1357 patients, 766 who received Aranesp and 591 patients who received r-HuEPO.
Datele prezentate din studiile controlate au inclus 1357 de pacienţi, 766 cărora li s- a administrat Aranesp şi 591 de pacienţi cărora li s- a administrat r- HuEPO.
Injection site pain was reported as attributable to treatment in studies where Aranesp was administered via subcutaneous injection.
Durerea la locul injectării a fost raportată ca fiind atribuibilă tratamentului atunci când Aranesp a fost administrat subcutanat.
This was seen more frequently than with r-HuEPO.
Acest lucru a fost observat mai frecvent decât pentru r- HuEPO.
Incidence of undesirable effects considered related to treatment with Aranesp from controlled clinical studies are:
Incidenţa reacţiilor adverse considerate a fi în relaţie cu tratamentul cu Aranesp în studiile clinice controlate a fost următoarea:
MedDRA system organ class Cardiac Disorders Skin and Subcutaneous Tissue Disorders
Baza de date MedDRA pe aparate, sisteme şi organe
Subject Incidence Very Common (≥ 1/ 10) Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Foarte frecvente (≥ 1/ 10)
Adverse Drug Reaction Hypertension Rash/ Erythema
Hipertensiune arterială
Uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100)
Frecvente (≥ 1/ 100 şi
Thromboembolic Events
Erupţii cutanate tranzitorii/ eriteme
General Disorders and Administration Site Conditions
ţesutului subcutanat
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
< 1/ 10)
Cancer patients
8 Pacienţi cu cancer
Adverse reactions were determined based on pooled data from seven randomised, double-blind, placebo-controlled studies of Aranesp with a total of 2112 patients (Aranesp 1200, placebo 912).
Reacţiile adverse au fost determinate pe baza datelor acumulate în 7 studii cu Aranesp randomizate, dublu- orb, placebo- controlate, la un total de 2112 pacienţi (Aranesp 1200, placebo 912).
Patients with solid tumours (e. g., lung, breast, colon, ovarian cancers) and lymphoid malignancies (e. g., lymphoma, multiple myeloma) were enrolled in the clinical studies.
În studii clinice au fost înrolaţi pacienţii cu tumori solide (de exemplu cancere ale plămânului, sânului, colonului, ovarului) şi cancere limfoide (de exemplu limfoame, mieloame multiple).
8 Incidence of undesirable effects considered related to treatment with Aranesp from controlled clinical studies are:
Incidenţa reacţiilor adverse considerate a fi în relaţie cu tratamentul cu Aranesp în studiile clinice controlate a fost următoarea:
MedDRA system organ class Skin and Subcutaneous Tissue Disorders
Baza de date MedDRA pe aparate, sisteme şi organe
Subject Incidence Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Frecvenţă
Adverse Drug Reaction Rash/ Erythema
Reacţie adversă
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Frecvente (≥ 1/ 100 şi < 1/ 10)
Thromboembolic events, including pulmonary embolism
Erupţii cutanate
General Disorders and Administration Site Conditions
ţesutului subcutanat Tulburări vasculare
Very Common (≥ 1/ 10)
Frecvente (≥ 1/ 100 şi < 1/ 10)
Oedema
Tulburări generale şi la nivelul locului de administrare
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Foarte frecvente (≥ 1/ 10) Frecvente (≥ 1/ 100 şi < 1/ 10)
Injection site pain
Edeme Durere la locul administrării
The following adverse reactions have been identified during postmarketing use of Aranesp:
Următoarele reacţii adverse au fost identificate în timpul utilizării Aranesp după punerea pe piaţă:
In isolated cases, neutralising anti-erythropoietin antibody mediated pure red cell aplasia (PRCA) associated with Aranesp therapy have been reported predominantly in patients with CRF treated subcutaneously.
În cazuri izolate, a fost raportată aplazia pură a liniei roşii (APLR) mediată de anticorpi neutralizanţi anti- eritropoietină, asociată tratamentului cu Aranesp la pacienţii cu IRC care au fost trataţi subcutanat.
In case PRCA is diagnosed, therapy with Aranesp must be discontinued and patients should not be switched to another recombinant erythropoietic protein (see section 4.4).
4. 4)
• Allergic reactions, including anaphylactic reaction, angioedema, skin rash and urticaria.
• Reacţii alergice, incluzând reacţii anafilactice, edem angioneurotic, erupţii cutanate tranzitorii şi urticarie.
The therapeutic margin of Aranesp is very wide.
Limitele terapeutice ale Aranesp sunt foarte largi.
In the event of polycythaemia, Aranesp should be temporarily withheld (see section 4.2).
4. 2).
Anti-anaemic ATC Code:
Grupa farmacoterapeutică: alte preparate antianemice; Cod ATC:
Human erythropoietin is an endogenous glycoprotein hormone that is the primary regulator of erythropoiesis through specific interaction with the erythropoietin receptor on the erythroid progenitor cells in the bone marrow.
Eritropoietina umană este un hormon glicoproteic endogen care este reglatorul principal al eritropoiezei printr- o interacţiune specifică cu receptorul eritropoietinei de pe celulele precursoare ale eritrocitelor din măduva osoasă.
Production of endogenous erythropoietin is impaired in patients with chronic renal failure and the primary cause of their anaemia is due to erythropoietin deficiency.
Producţia de eritropoietină endogenă este afectată la pacienţii cu insuficienţă renală cronică şi cauza principală a anemiei în cazul acestora se
Darbepoetin alfa has five N-linked carbohydrate chains whereas the endogenous hormone and recombinant human erythropoietins (r-HuEPO) have three.
Darbepoetina alfa are cinci lanţuri de carbohidraţi legate prin legături de N pe când hormonul endogen şi eritropoietina umană recombinantă (r- HuEPO) au trei lanţuri.
Due to its increased carbohydrate content darbepoetin alfa has a longer terminal half-life than r-HuEPO and consequently a greater
Datorită conţinutului crescut de carbohidraţi, darbepoetina alfa are un timp de înjumătăţire terminal mai lung decât r- HuEPO şi deci o acţiune mai mare in vivo.
In a prospective, randomised double-blind, placebo-controlled study conducted in 314 lung cancer patients receiving platinum containing chemotherapy there was a significant reduction in transfusion requirements (p < 0.001).
Într- un studiu prospectiv, randomizat, dublu orb, placebo- controlat efectuat la 314 pacienţi cu cancer pulmonar cărora li se administra tratament chimioterapic cu compuşi ai platinei s- a observat o reducere semnificativă a necesarului de transfuzii (p < 0, 001).
The safety and effectiveness of once every three weeks dosing of Aranesp therapy in reducing the requirement for red blood cell transfusions in patients undergoing chemotherapy was assessed in a randomised, double-blind, multinational study.
Siguranţa şi eficacitatea terapiei cu Aranesp administrat odată la fiecare trei săptămâni pentru reducerea necesarului de transfuzii cu eritrocite la pacienţii cărora li se administează chimioterapie, s - au evaluat printr- un studiu randomizat dublu- orb multinaţional.
This study was conducted in 705 anaemic patients with non-myeloid malignancies receiving multi-cycle chemotherapy.
Acest studiu a fost efectuat la 705 pacienţi anemici cu afecţiuni maligne non- mieloide căroara li s- a administrat chimioterapie în mai multe cicluri.
Patients were randomized to receive Aranesp at 500 μ g once every three weeks or 2.25 μ g / kg once weekly.
Pacienţii au fost randomizaţi să primească Aranesp 500 µg odată la fiecare trei săptămâni sau 2, 25 µg/ kg o dată pe săptămână.
In both groups, the dose was reduced by 40% of the previous dose (e. g., for first dose reduction, to 300 μ g in the once every three weeks group and 1.35 μ g / kg in the once weekly group) if haemoglobin increased by more than 1 g/ dl in a 14-day period.
In ambele grupuri, doza a fost redusă cu 40% faţă de doza precedentă (de exemplu, pentru prima reducere de doză la 300 µg în grupul cu administrare o dată la fiecare trei săptămâni şi 1, 35 µg/ kg în grupul cu administrare o dată pe săptămână) dacă valoarea hemoglobinei creşte mai mult de 1 g/ dl într- o perioadă de 14 zile.
This study supports 500 μ g once every three weeks being comparable to once weekly administration with respect to the incidence of subjects receiving at least one red blood cell transfusion from week 5 to the end of treatment phase.
In ceea ce priveşte incidenţa subiecţilor cărora li se administrează cel puţin o transfuzie cu eritrocite din săptămâna a cincea până la sfârşitul schemei de tratament, acest studiu vine să susţină că administrarea dozei de 500 µg o dată la trei săptămâni este comparabilă cu administrarea o dată pe săptămână.
In a prospective, randomised double-blind, placebo-controlled study conducted in 344 anaemic patients with lymphoproliferative malignancies receiving chemotherapy there was a significant reduction in transfusion requirements and an improvement in haemoglobin response (p < 0.001).
Într- un studiu prospectiv, randomizat, dublu orb, placebo- controlat efectuat la 344 pacienţi cu anemie şi cu afecţiuni limfoproliferative maligne cărora li se administra tratament chimioterapic s- a observat o reducere semnificativă a necesarului de transfuzii şi o ameliorare a răspunsului hemoglobinei (p < 0, 001).
Improvement in fatigue, as measured by the Functional Assessment of Cancer Therapy-fatigue (FACT-fatigue) scale, was also observed.
FACT- fatigue).
Survival and tumour progression have been examined in five large controlled studies involving a total of 2833 patients, of which four were double-blind placebo-controlled studies and one was an open- label study.
Supravieţuirea şi progresia tumorală au fost examinate în cinci studii mari controlate, care au implicat un total de 2833 pacienţi, dintre care patru au fost studii dublu- orb placebo- controlate şi unul a fost studiu cu etichetă deschisă.
The target haemoglobin concentration in two studies was > 13 g/ dl; in the remaining three studies it was 12-14 g/ dl.
Concentraţia ţintă a hemoglobinei în două studii a fost > 13 g/ dl; în celelalte trei studii a fost de 12- 14 g/ dl.
In the open-label study there was no difference in overall survival between patients treated with recombinant human erythropoietin and controls.
În studiul cu etichetă deschisă nu s- a observat nici o diferenţă în supravieţuirea globală între lotul tratat cu eritropoetină umană recombinantă şi lotul de control.
In the four placebo-controlled studies the hazard ratios for overall survival ranged between 1.25 and 2.47 in favour of controls.
În cele patru studii placebo- controlate rata hazardului pentru supravieţuirea globală a variat între 1, 25 şi 2, 47 în favoarea lotului de control.