natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One of the two studies demonstrated a statistically significant delay in the time to disability progression (Hazard Ratio = 0.69, 95% confidence interval (0.55, 0.86), p=0.0010, corresponding to a 31% risk reduction due to Betaferon) and in the time to becoming wheelchair bound (Hazard Ratio = 0.61, 95% confidence interval (0.44, 0.85), p=0.0036, corresponding to a 39% risk reduction due to Betaferon) in patients who received Betaferon.
Unul dintre cele două studii a demonstrat că există o întârziere a apariţiei progresiei incapacităţii semnificativă statistic (Raportul Şanselor = 0, 69, 95% interval de încredere (0, 55, 0, 86), p=0, 0010, corespunzator la o reducere a riscului de 31% datorită Betaferonului) şi a momentului în care pacientul devine dependent de scaunul cu rotile (Raportul Şanselor= 0, 61, 95% interval de încredere (0, 44, 0, 85), p=0, 0036, corespunzator la o reducere a riscului de 39% datorită Betaferonului) la pacienţii care au primit Betaferon.
This effect continued over the observation period of up to 33 months.
Acest efect a continuat de- a lungul întregii perioade de monitorizare până la 33 de luni.
The treatment effect occurred in patients at all levels of disability investigated and independent of relapse activity.
Efectul tratamentului s- a înregistrat la pacienţii cu toate gradele de incapacitate investigate şi independent de numărul recurenţelor.
In the second trial of Betaferon in secondary progressive multiple sclerosis, no delay in the time to disability progression was observed.
În cel de- al doilea studiu cu Betaferon în scleroza multiplă secundar progresivă, nu s- a înregistrat întârzierea apariţiei progresiei incapacităţii.
In retrospective meta-analyses including the data of both studies, an overall treatment effect was found which was statistically significant (p=0.0076; 8 million IU Betaferon versus all placebo patients).
În metaanalizele retrospective, incluzând datele din ambele studii, s- a observat un efect global al tratamentului care a fost semnificativ statistic (p=0, 0076; 8 milioane UI de Betaferon comparativ cu toţi pacienţii cu placebo).
Retrospective analyses in subgroups showed that a treatment effect on disability progression is most likely in patients with active disease before treatment commences (Hazard Ratio 0.72, 95% confidence interval (0.59, 0.88), p=0.0011, corresponding to a 28% risk reduction due to Betaferon in patients with relapses or pronounced EDSS progression, 8 million IU Betaferon versus all placebo patients).
Analizele retrospective pe subgrupuri au evidenţiat faptul că efectul tratamentului asupra progresiei incapacităţii este mai probabil să apară la pacienţii cu boală activă înainte de începerea tratamentului (Raportul Şanselor 0, 72, 95% interval de încredere (0, 59, 0, 88), p=0, 0011, corespunzator la o reducere a riscului cu 28% datorită Betaferonului la pacienţii cu recurenţe sau cu progresie accentuată a scorului EDSS, 8 milioane UI de Betaferon comparativ cu toţi pacienţii cu placebo).
From these retrospective subgroup analyses there was evidence to suggest that relapses as well as pronounced EDSS progression (EDSS > 1 point or > 0.5 point for EDSS > =6 in the previous two years) can help to identify patients with active disease.
Aceste analize retrospective pe subgrupuri au sugerat că atât recurenţele, cât şi progresia accentuată a scorului EDSS (scor EDSS > 1 punct sau > 0, 5 puncte pentru scor EDSS > =6 în ultimii doi ani) pot ajuta la identificarea pacienţilor cu boală activă.
There is no evidence of Betaferon having an effect on the duration of relapses.
Nu există nici o dovadă privind efectul Betaferonului asupra duratei recurenţelor.
Single clinical event suggestive of MS:
13 Eveniment clinic unic sugestiv de SM:
Patients with monofocal or multifocal onset of the disease were included (i. e. patients with clinical evidence for a single or at least two lesions, respectively, of the central nervous system).
Pacienţii cu debut monofocal sau multifocal al bolii au fost incluşi (adică pacienţi cu dovezi clinice de una sau, respectiv, cel puţin două leziuni la nivelul sistemului nervos central).
This study consisted of two phases, a placebo-controlled phase followed by a pre-planned follow-up phase.
Acest studiu s- a desfăşurat în două faze: o fază controlată cu placebo, urmată de o fază de urmărire prestabilită.
The placebo-controlled phase lasted for 2 years or until the patient developed clinically definite multiple sclerosis (CDMS), whichever came first.
Faza controlată cu placebo s- a desfăşurat pe o perioadă de 2 ani sau până când pacientul a prezentat scleroză multiplă clinic definită (SMCD), în funcţie de care anume dintre cele două situaţii a avut loc prima.
After the placebo-controlled phase, patient entered a pre-planned follow-up phase with Betaferon to evaluate the effects of immediate versus delayed start of Betaferon-treatment, comparing patients initially randomized to Betaferon ("immediate treatment group") or to placebo ("delayed treatment group").
După faza controlată cu placebo, pacienţii au intrat într- o fază de urmărire prestabilită, de tratament cu Betaferon, pentru evaluarea efectelor tratamentului cu Betaferon iniţiat imediat, în comparaţie cu tratamentul iniţiat tardiv: s- au comparat efectele la pacienţii randomizaţi iniţial cu Betaferon („ grupul cu tratament imediat ”) sau cu placebo („ grupul cu tratament întârziat ”).
13 In the placebo-controlled phase, Betaferon delayed the progression from the first clinical event to clinically definite multiple sclerosis (CDMS) in a statistically significant and clinically meaningful manner, corresponding to a risk reduction of 47% (Hazard Ratio = 0.53, 95% confidence interval (0.39, 0.73), p < 0.0001).
În faza controlată cu placebo, Betaferonul a întârziat progresia de la primul eveniment clinic la scleroza multiplă clinic definită (SMCD) având semnificaţie statistică şi clinică, corespunzând unei reduceri a riscului cu 47% (Raportul Şanselor = 0, 53, 95% interval de încredere (0, 39, 0, 73), p < 0, 0001).
Within the study period of two years, CDMS occurred in 45% of the placebo group compared to 28% of the Betaferon group (Kaplan-Meier estimates).
Pe durata de 2 ani, SMCD a apărut la 45% dintre pacienţii din lotul placebo comparativ cu 28% dintre cei din lotul cu Betaferon (estimări Kaplan- Meier).
Betaferon prolonged the time to CDMS by 363 days, from 255 days in the placebo group to 618 days in the Betaferon group (based on the 25th percentiles).
Betaferonul a întârziat momentul apariţiei SMCE cu 363 de zile, de la 255 de zile în lotul cu placebo la 618 zile în lotul cu Betaferon (pe baza percentilelor 25).
This treatment effect was still evident after the additional year of follow-up at which stage the risk reduction was 41% (Hazard Ratio = 0.59, 95% confidence interval (0.42, 0.83), p = 0.0011). Within the study period of three years, CDMS occurred in 51% of the delayed treatment group compared to 37% of the immediate treatment group (Kaplan-Meier estimates).
Pe durata perioadei de studiu de trei ani, SMCD a apărut la 51% dintre pacienţii din grupul cu tratament întârziat comparativ cu 37% dintre cei din grupul cu tratament imediat (estimări Kaplan- Meier).
The persistence of the treatment effect was observed although the majority of patients from the placebo-group was treated with Betaferon in the third year of the study.
S- a observat persistenţa efectelor tratamentului, cu toate că la majoritatea pacienţilor din lotul placebo s- a administrat Betaferon în al treilea an de studiu.
In two years, the risk in the placebo group was 85% and 69% in the Betaferon group (Hazard Ratio = 0.57, 95% confidence interval (0.46, 0.71), p < 0.00001).
În doi ani, riscul în lotul cu placebo a fost de 85% şi de 69% în lotul cu Betaferon (Risc Relativ = 0, 57, 95% interval de încredere (0, 46, 0, 71), p < 0, 00001).
After 3 years, a pre-planned interim analysis showed EDSS progression (confirmed increase in EDSS of greater than or equal 1.0 compared to baseline) occurred in 24% of the patients in the delayed treatment group compared to 16% in the immediate treatment group [Hazard ratio=0.6, 95% confidence interval (0.39, 0.92), p=0.022].
După 3 ani, analizele interimare pre- planificate arată progresia EDSS (confirmând o creştere în EDSS mai mare sau egală cu 1, 0 comparativ cu examenul iniţial) cu o incidenţă de 24% la pacienţii din grupul cu tratament întârziat comparativ cu 16% în grupul cu tratament imediat (Riscul relativ = 0, 6, intervalul de încredere 95% (0, 39, 0, 92), p=0, 022).
There is no evidence for benefit in terms of confirmed disability progression in the majority of patients receiving'immediate 'treatment.
Nu există dovezi care să indice beneficiile în sensul confirmării progresiei disabilităţii la majoritatea pacienţiilor care au primit tratament imediat.
Follow-up of patients is continuing in order to provide additional data.
Urmărirea pacienţiilor este continuă pentru a se colecta informaţii.
No benefit, attributable to Betaferon, in quality of life (as measured by FAMS - Functional Assessment of MS:
Nu s- au atribuit Betaferonului beneficii, din punct de vedere al calităţii vieţii (conform FAMS).
Significant effects were also obtained in patients with less disseminated and less active disease at the time of the first event, the risk in two years for progression to CDMS in patients with monofocal onset was 47% for placebo and 24% for Betaferon, without gadolinium (Gd-) enhancement 41% and 20%, with less than 9 T2 lesions 39% and 18%.
De asemenea, au fost obţinute efecte semnificative la pacienţii cu boală mai puţin diseminată şi mai puţin activă la momentul primului eveniment, riscul de progresie la SMCE în următorii doi ani la pacienţii cu debut monofocal fiind de 47% în cazul placebo şi de 24% în cazul Betaferon, fără contrast cu gadoliniu (Gd -) de 41% şi 20%, cu mai puţin de 9 leziuni T2 39% şi 18%.
Further subgroup analyses indicated a high risk for progression to CDMS within 2 years in monofocal patients with at least 9 T2- lesions (55% risk for placebo, 26% for Betaferon) or Gd-enhancement (63% versus 33%).
Analize de subgrup ulterioare au indicat un risc crescut pentru progresia către SMCE în următorii 2 ani la pacienţii cu evenimente monofocale cu cel puţin 9 leziuni T2 (55% risc în cazul lotului cu placebo, 26% în cazul lotului cu Betaferon) sau cu contrast cu Gd (63% comparativ cu 33%).
However, the long-term impact of early treatment with Betaferon is unknown even in these high risk subgroups as this study was mainly designed to assess the time to CDMS rather than the long term evolution of the disease.
Cu toate acestea, influenţa pe termen lung a tratamentului precoce cu Betaferon nu este cunoscută nici măcar în cadrul acestor subgrupuri cu risc crescut, deoarece studiul a fost conceput în principal să evalueze durata de timp până la apariţia SMCE şi nu evoluţia pe termen lung a bolii.
Furthermore, for the time being there is no well established definition of a high risk patient, although a more conservative approach is to accept at least nine T2 hyperintense lesions on the initial scan and at least one new T2 or one new Gd-enhancing lesion on a follow-up scan taken at least 1 month after the initial scan.
În plus, în momentul actual nu există o definiţie bine stabilită a pacientului cu risc crescut, deşi o abordare mai conservatoare este aceea de a accepta cel puţin nouă leziuni hiper - intense în T2 la examinarea iniţială şi cel puţin o nouă leziune T2 sau o nouă leziune la amplificarea cu Gd la o
In any case, treatment should only be considered for patients classified as high risk.
14 examinare din cursul monitorizării, efectuată la cel puţin 1 lună după examinarea iniţială.
Therapy with Betaferon was well accepted in the study of patients with a single clinical event as indicated by a high rate of trial completion (92.8% in the Betaferon group).
Tratamentul cu Betaferon a fost bine tolerat în studiul cu pacienţi cu un eveniment clinic unic, fapt indicat şi de rata crescută de finalizare a studiului (92, 8% în lotul cu Betaferon).
To increase tolerability of Betaferon in the study of patients with a first clinical event, a dose titration was applied and non- steroidal anti-inflammatory drugs were administered at start of therapy.
Pentru a creşte toleranţa Betaferonului în studiul cu pacienţi cu un prim eveniment clinic, la începutul tratamentului s - a crescut treptat doza şi au fost administrate medicamente antiinflamatoare nesteroidiene.
Moreover, an autoinjector was used by the majority of patients throughout the study.
În plus, pe parcursul studiului majoritatea pacienţilor au folosit un auto- injector.
RR-MS, SP-MS and single clinical event suggestive of MS:
SM- RR, SM- SP şi eveniment clinic unic sugestiv de SM:
Betaferon was effective in all multiple sclerosis studies to reduce disease activity (acute inflammation in the central nervous system and permanent tissue alterations) as measured by magnetic resonance imaging (MRI).
Betaferonul a fost eficient în toate studiile cu scleroză multiplă în ceea ce priveşte scăderea activităţii bolii (inflamaţie acută la nivelul sistemului nervos central şi modificări tisulare permanente) măsurată prin rezonanţă magnetică nucleară (RMN).
14 5.2 Pharmacokinetic properties
5. 2 Proprietăţi farmacocinetice
Betaferon serum levels were followed in patients and volunteers by means of a not completely specific bioassay.
Au fost monitorizate concentraţiile serice de Betaferon la pacienţi şi voluntari printr- un test biologic care nu a fost complet specific.
Maximum serum levels of about 40 IU/ ml were found 1-8 hours after subcutaneous injection of 500 microgram (16.0 million IU) interferon beta-1b.
Au fost observate concentraţii serice maxime de aproximativ 40 UI/ ml la 1- 8 ore după injectarea subcutanată a 500 micrograme (16, 0 milioane UI) de interferon beta- 1b.
From various studies mean clearance rates and half-lives of disposition phases from serum were estimated to be at most 30 ml·min-1·kg-1 and 5 hours, respectively.
În urma diferitelor studii, rata medie de clearance şi timpul de înjumătăţire al fazei de distribuţie au fost estimate a fi de cel mult 30 ml· min- 1· kg- 1 şi, respectiv, 5 ore.
Betaferon injections given every other day do not lead to serum level increases, and the pharmacokinetics does not seem to change during therapy.
Administrarea o dată la două zile a injecţiilor cu Betaferon nu duce la creşteri ale concentraţiei serice, iar farmacocinetica nu pare să se modifice în timpul tratamentului.
The absolute bioavailability of subcutaneously administered interferon beta-1b was approximately 50%.
Biodisponibilitatea absolută a interferonului beta- 1b administrat subcutanat a fost de aproximativ 50%.
No acute toxicity studies have been carried out.
Nu s- au efectuat studii de toxicitate acută.
No influence on the monkey oestrous cycle has been observed.
Nu s- a observat nici o influenţă asupra ciclului estral la maimuţe.
In one single genotoxicity study (Ames test), no mutagenic effect has been observed.
Într- un singur studiu de genotoxicitate (testul Ames) nu au fost observate efecte mutagene.
6.1 List of excipients:
6. 1 Lista excipienţilor
Human albumin Mannitol
Flacon (cu pulbere pentru soluţie injectabilă) Albumină umană Manitol
Sodium Chloride, Water for injections.
15 Solvent (soluţie de clorură de sodiu 5, 4 mg/ ml (0, 54% m/ v) Clorură de sodiu Apă pentru preparate injectabile
This medicinal product must not be mixed with other medicinal products except for the supplied solvent mentioned in 6.6.
Acest medicament nu trebuie amestecat cu alte medicamente, cu excepţia solventului furnizat menţionat la punctul 6. 6.
After reconstitution an immediate use is recommended.
Se recomandă utilizarea imediată după reconstituire.
However, the in-use stability has been demonstrated for 3 hours at 2-8 °C.
Totuşi, stabilitatea în timpul folosirii a fost demonstrată pentru 3 ore la 2- 8 °C.
15 6.4 Special precautions for storage
6. 4 Precauţii speciale pentru păstrare
For storage conditions of the reconstituted product see section 6.3.
6. 3.
Vial (with powder for solution for injection):
Flacon (cu pulbere pentru soluţie injectabilă):
3 ml clear vial (type I glass) with a butyl rubber stopper (type I) and aluminium overseal and
Flacon transparent de 3 ml (sticlă de tipul I) cu un dop de butil cauciuc (tipul I) şi sigiliu de aluminiu şi
Solvent (with sodium chloride solution 5.4 mg/ ml (0.54%):
Solvent (cu soluţie de clorură de sodiu 5, 4 mg/ ml (0, 54%)):
1.2 ml pre-filled syringe (type I glass) with 1.2 ml solvent.
Seringă preumplută de 1, 2 ml (sticlă de tipul I) cu 1, 2 ml solvent.
- 5 vials with powder and 5 pre-filled syringes with solvent, or
- 5 flacoane cu pulbere şi 5 seringi preumplute cu solvent, sau
- 15 vials with powder and 15 pre-filled syringes with solvent.
- 15 flacoane cu pulbere şi 15 seringi preumplute cu solvent.
• Reconstitution:
Reconstituire:
To reconstitute lyophilised interferon beta-1b for injection, use the pre-filled syringe with solvent provided and a needle to inject the 1.2 ml of the solvent (sodium chloride solution, 5.4 mg/ ml (0.54% w/ v)) into the Betaferon vial.
Pentru reconstituirea liofilizatului injectabil de interferon beta- 1b, utilizaţi seringa preumplută cu solvent şi un ac pentru injectarea celor 1, 2 ml de solvent (soluţie de clorură de sodiu, 5, 4 mg/ ml (0, 54% m/ v)) în flaconul cu Betaferon.
After reconstitution, draw 1.0 ml from the vial into the syringe for the administration of 250 micrograms Betaferon.
După reconstituire, extrageţi 1, 0 ml din flacon în seringă pentru administrarea de 250 micrograme de Betaferon.
• Inspection prior to use
Examinarea vizuală înainte de utilizare
• Disposal
16 Eliminarea reziduurilor
Bayer Schering Pharma AG D-13342 Berlin Germany
Bayer Schering Pharma AG D- 13342 Berlin Germania
30 November 1995 Date of last renewal:
30 noiembrie 1995 Data reînnoirii autorizaţiei:
Recombinant interferon beta-1b * 250 microgram (8.0 million IU) per ml when reconstituted.
Interferon beta- 1b recombinant * 250 micrograme (8, 0 milioane UI) pe ml după reconstituire.
Betaferon contains 300 microgram (9.6 million IU) of recombinant interferon beta-1b per vial.
Betaferon conţine 300 micrograme (9, 6 milioane UI) de interferon beta- 1b recombinant pe flacon.
For a full list of excipients, see section 6.1.
Pentru lista tuturor excipienţilor, vezi pct 6. 1.
Adults:
Adulţi::
The recommended dose of Betaferon is 250 microgram (8.0 million IU), contained in 1 ml of the reconstituted solution (see section 6.6), to be injected subcutaneously every other day.
6. 6), administrată subcutanat, o dată la două zile.
There is no information on the use of Betaferon in children under 12 years of age and therefore Betaferon should not be used in this population.
1
* produced by genetic engineering from strain of Escherichia coli.
Perioada de ajustare a dozei poate fi modificată, în cazul apariţiei ∗ produs prin inginerie genetică din tulpini de Escherichia coli.
The titration period may be adjusted, if any significant adverse reaction occurs.
18 oricăror reacţii adverse semnificative.
A titration pack composed of four triple packs is available for the titration period and the patient ’ s initial treatment with Betaferon.
Pentru perioada de ajustare a dozei şi tratamentul iniţial al pacientului cu Betaferon, este disponibil un pachet pentru iniţierea tratamentului, format din patru ambalaje triple.
This package meets the patient ’ s needs for the first 12 injections.
Acest ambalaj corespunde necesităţilor pacientului pentru primele 12 injecţii.
The triple packs are highlighted in different colours (see section 6.5).
6. 5)
187.5 microgram
187, 5 micrograme
19, 21, 23 et seqq.
19, 21, 23 şi zilele următoare
− Initiation of treatment in pregnancy (see section 4.6 Pregnancy and lactation). − Patients with a history of hypersensitivity to natural or recombinant interferon beta, human albumin or to any excipients. − Patients with current severe depression and/ or suicidal ideation (see section 4.4 Special warnings and special precautions for use and 4.8 Undesirable effects). − Patients with decompensated liver disease (see sections 4.4, 4.5, 4.8).
- Pacienţi cu antecedente de hipersensibilitate la interferon beta natural sau recombinant, albumină
4.4 Special warnings and precautions for use
umană sau la oricare dintre excipienţi.
Immune system disorders
4. 4 Atenţionări şi precauţii
19 Gastrointestinal disorders
19 Tulburări gastro- intestinale
Patients treated with Betaferon should be advised to immediately report any symptoms of depression and/ or suicidal ideation to their prescribing physician.
Pacienţii trataţi cu Betaferon trebuie sfătuiţi să raporteze imediat medicului curant orice simptom de depresie şi / sau de ideaţie suicidară.
Cessation of therapy with Betaferon should be considered (see also section 4.3 and section 4.8).
Trebuie luată în considerare întreruperea terapiei cu Betaferon (vezi de asemenea şi secţiunile 4. 3 şi 4. 8).
20 Renal and urinary disorders
20 Tulburări renale şi ale căilor urinare
During the postmarketing period very rare reports have been received of worsening of cardiac status in patients with pre-existing significant cardiac disease temporarily associated with the initiation of Betaferon therapy.
În perioada post - comercializare s- au primit foarte rar raportări ale agravării statusului cardiac la pacienţii cu boli cardiace preexistente semnificative asociate temporar cu iniţierea tratamentului cu Betaferon.
Immunogenicity
21 Imunogenitate
21 In the different controlled clinical trials, between 23% and 41% of the patients developed serum interferon beta-1b neutralising activity confirmed by at least two consecutive positive titres; of these patients, between 43% and 55% converted to a stable antibody negative status (based on two consecutive negative titres) during the subsequent observational period of the respective study.
În diferitele studii clinice controlate, între 23% şi 41% dintre pacienţi au prezentat activitate serică neutralizantă a interferonului beta- 1b, confirmată prin intermediul a cel puţin două titruri pozitive consecutive; dintre aceşti pacienţi, între 43% şi 55% s- au convertit la un status stabil de anticorpi negativi (pe baza a două titruri negative consecutive) pe parcursul perioadei observaţionale următoare a respectivului studiu.
The decision to continue or discontinue treatment should be based on clinical disease activity rather than on neutralising activity status.
Decizia de a continua sau de a întrerupe tratamentul trebuie să se bazeze mai degrabă pe evolutia clinică a bolii decât pe statusul activităţii neutralizante.
4.6 Pregnancy and lactation
22 4. 6 Sarcina şi alăptarea
22 • Women of child-bearing potential
• Femei fertile
If the patient becomes pregnant or plans to become pregnant while taking Betaferon, she should be informed of the potential hazards and discontinuation of therapy should be considered (see section 5.3).
Dacă pacienta rămâne însărcinată sau plănuieşte să rămână însărcinată în timpul tratamentului cu Betaferon, ea trebuie informată în legătură cu potenţialele riscuri şi trebuie luată în considerare întreruperea terapiei (vezi pct.
In patients with a high relapse rate before treatment started, the risk of a severe relapse following discontinuation of Betaferon in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
La pacienţii cu o rată mare de recurenţe înainte de începerea tratamentului, riscul de recurenţă severă după întreruperea administrării Betaferon în eventualitatea unei sarcini trebuie cântărit în raport cu posibilul risc crescut de avort spontan.
• Lactation
• Alăptare
It is not known whether interferon beta-1b is excreted in human milk.
Nu se ştie dacă interferonul beta- 1b se secretă în laptele uman.