natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The incidence of these adverse effects is related to the administered dose, the age of the patients, and possibly inversely related to the age of the patients at the onset of growth hormone deficiency.
Incidenţa acestor reacţii adverse este legată de doza administrată, de vârsta pacienţilor şi este, posibil, invers proporţională cu vârsta pacienţilor la debutul deficitului de hormon de creştere.
The incidence of these reactions in some clinical trials of Avastin is common (up to 5% in bevacizumab- treated patients).
În unele studii clinice cu Avastin aceste reacţii sunt frecvente (până la 5% dintre pacienţii trataţi cu bevacizumab).
The incidence of these selected endpoints for subjects on maraviroc in this observational phase was consistent with the incidence seen at earlier timepoints in the studies.
Incidenţa acestor criterii finale de evaluare selectate la pacienţii trataţi cu maraviroc a fost în concordanţă cu incidenţa observată în diferitele momente anterioare ale studiului.
The incidence of thrombocytopenia was higher in the Gazyvaro plus chlorambucil arm (15%) compared to the rituximab plus chlorambucil arm especially during the first cycle.
Incidenţa trombocitopeniei a fost mai mare în braţul cu Gazyvaro plus clorambucil (15%), comparativ cu braţul în care a fost administrat rituximab plus clorambucil, în special în primul ciclu de tratament.
The incidence of thrombocytopenia was low ( <1% , grade 3/4 ) and was not different between treatment arms.
Incidenţa trombocitopeniei a fost scăzută (<1%, grad 3/4) şi nu au fost diferenţe între braţele de studiu.
The incidence of thrombocytopenia was low (<1%, grade 3/4%) and was not different between treatment arms.
Incidenţa trombocitopeniei a fost scăzută (< 1%, grad 3/4) şi nu au fost diferenţe între braţele de studiu.
The incidence of thrombocytopenia was lower in the Gazyvaro plus bendamustine (G+B) arm (15%) compared to the bendamustine (B) alone arm (24%).
Incidenţa trombocitopeniei a fost mai mică în grupul de tratament cu Gazyvaro plus bendamustină (G+B) (15%), comparativ cu cel în care s-a utilizat numai bendamustină (B) (24%).
The incidence of thyroid events was higher in patients with a medical history of thyroid disorders both in the LEMTRADA and interferon beta 1a (IFNB-1a) treatment groups.
Incidenţa evenimentelor tiroidiene a fost mai mare la pacienţii cu antecedente personale de tulburări tiroidiene, atât în grupul de tratament cu LEMTRADA, cât şi în grupul de tratament cu interferon beta 1a (IFNB-1a).
The incidence of treatment discontinuation due to adverse events was 7.4% for Lyxumia compared to 3.2% in the placebo group during the main 24-week treatment period.
În timpul perioadei principale de tratament, cu durata de 24 de săptămâni, incidenţa întreruperii tratamentului din cauza reacţiilor adverse a fost de 7,4% pentru Lyxumia, comparativ cu 3,2% în grupul căruia i s-a administrat placebo.
The incidence of treatment-induced/enhanced anti-rHuPH20 antibodies was 6% in the intravenous group compared with 9% in the subcutaneous group, and none of the patients who tested positive for anti-rHuPH20 antibodies tested positive for neutralizing antibodies.
Incidenţa anticorpilor anti-rHuPH20 induşi/amplificaţi de tratament a fost de 6% în grupul cu administrareintravenoasă, comparativ cu 9% în grupul cu administrare subcutanată şi niciunul dintre pacienţii cu rezultate pozitive la testele pentru anticorpii anti-rHuPH20 nu a avut rezultate pozitive la testele pentru anticorpii neutralizanţi.
The incidence of virologic failure was higher in the rilpivirine arm than in the efavirenz arm at week 96; however, most of the virologic failures occurred within the first 48 weeks of treatment.
Incidenţa eşecului virusologic a fost mai crescută în grupul tratat cu rilpivirină decât în grupul tratat cu efavirenz la săptămâna 96; totuşi, majoritatea eşecurilor virusologice au apărut în primele 48 săptămâni de tratament.
The incidence of vomiting observed after the first and second treatments was higher (8%) in dogs dosed at the upper end of the dose band.
Incidenţa vomei observată după primul şi al doilea tratament a fost mai ridicată (8%) în cazul câinilor cărora li s-au administrat doze mai mari.
The incidence of weight gain of ≥ 7 % from baseline to last visit (week 12) was 21.5 % for Abilify Maintena compared with the placebo group 8.5 %.
Incidenţa creşterii în greutate cu ≥ 7 % de la momentul iniţial până la ultima vizită (săptămâna 12) a fost de 21,5 % pentru Abilify Maintena, comparativ cu 8,5 % în grupul cu placebo.
The incidence of weight loss of ≥ 7 % from baseline to last visit was 6.4 % for Abilify Maintena and 6.7 % for placebo.
Incidenţa scăderii în greutate cu ≥ 7 % de la momentul iniţial până la ultima vizită a fost de 6,4 % pentru Abilify Maintena şi de 6,7 % pentru placebo.
The incidence of wheezing within 15 days after vaccination was lower in Fluenz recipients relative to inactivated vaccine recipients (19.5% vs.
Incidenţa whezing-ului la 15 zile de la vaccinare a fost mai mică în cazul persoanelor vaccinate cu Fluenz, în comparaţie cu persoanele vaccinate cu vaccinul inactivat (19,5% faţă de 23,8%, p=0,02).
The incidence of withdrawal due to adverse events during the 30-week controlled trial was 6 % for prolonged-release exenatide treated patients, 5 % for immediate-release exenatide treated patients.
Incidenţa întreruperii tratamentului din cauza evenimentelor adverse în decursul unui studiu clinic controlat cu durata de 30 săptămâni a fost de 6% pentru pacienţii trataţi cu exenatidă cu eliberare prelungită şi 5% la pacienţii trataţi cu exenatidă cu eliberare imediată.
The incidence of withdrawal due to adverse reactions was 7.8% for liraglutide­treated patients and 3.4% for comparator­treated patients in the long­term controlled trials (26 weeks or longer).
În studiile clinice controlate de lungă durată (26 de săptămâni sau mai mult), incidenţa întreruperii tratamentului din cauza reacţiilor adverse a fost de 7,8% la pacienţii trataţi cu liraglutid şi de 3,4% la cei trataţi cu comparator.
The incidence of Xiapex-associated pruritus increased after more Xiapex injections in patients with Dupuytren’s contracture.
Incidența pruritului asociat cu administrarea Xiapex a crescut după mai multe injecții cu Xiapex la pacienții cu contractură Dupuytren.
The incidence of YMDD mutant HBV was similar to that observed in adults, ranging from 19 % at week 52 up to 45 % in patients treated continuously for 24 months.
Incidenţa apariţiei mutantei YMDD a VHB a fost similară cu cea observată la adulţi, variind între 19 % în săptămâna 52 şi 45 % la pacienţii trataţi continuu timp de 24 de luni.
The incidence of YMDD mutant HBV was similar to that observed in adults, ranging from 19 % at week 52 up to 45 % in patients treated continuously for 24 months.
Incidenţa apariţiei mutaţiei YMDD a VHB a fost similară cu cea observată la adulţi, variind între 19% în săptămâna 52 şi 45% la pacienţii trataţi continuu timp de 24 de luni
The incidence per 100 subject-years of all serious infections was 4.3; 95% CI: 3.8, 4.8, in patients receiving golimumab 100 mg and 2.6; 95% CI: 2.1, 3.2, in patients receiving golimumab 50 mg.
Incidenţa la 100 pacienţi-ani a tuturor infecţiilor grave a fost de 4,1; IÎ 95%: 3,6, 4,5, la pacienţii la care s-a administrat golimumab 100 mg şi 2,5; IÎ 95%: 2,0, 3,1 la pacienţii la care s-a administrat golimumab 50 mg.
The incidence rate did not increase for malignancies overall, by major type (non-melanomatous skin cancer, solid tumors, and hematologic malignancies), or for individual tumor types in the double blind and open label period compared to the double-blind experience.
În general, în perioada dublu-orb şi în faza deschisă comparativ cu experienţa dublu-orb, rata de incidenţă nu a crescut pentru afecţiuni maligne, pentru tipul major (neoplasm cutanat altul decât melanomul, tumori solide şi afecţiuni maligne hematologice) sau pentru tipurile de tumori individuale.
The incidence rate of new cases of infections in placebo-controlled clinical trials in rheumatoid arthritis was 1.03 per patient-year for all Cimzia-treated patients and 0.92 per patient-year for placebo-treated patients.
Rata incidenţei cazurilor noi de infecţii în studiile clinice controlate cu placebo cu poliartrită reumatoidă a fost de 1,03 per pacient-an pentru toţi pacienţii trataţi cu Cimzia şi 0,92 per pacient-an pentru pacienţii cărora li s-a administrat placebo.
The incidence rates for the primary safety outcome (major or clinically relevant non-major bleeding events) as well as the secondary safety outcome (major bleeding events) were similar for both treatment groups.
Ratele de incidenţă pentru obiectivul final principal de siguranţă (evenimente hemoragice majore sau non-majore relevante din punct de vedere clinic), precum şi pentru rezultatul secundar de siguranţă (evenimente hemoragice majore) au fost similare pentru ambele grupuri de tratament.
The incidence rates for the primary safety outcome (major or clinically relevant non-major bleeding events) were slightly lower in the rivaroxaban treatment group (10.3% (249/2412)) than in the enoxaparin/VKA treatment group (11.4% (274/2405)).
Ratele de incidenţă pentru obiectivul principal de siguranţă (evenimente hemoragice majore sau non-majore relevante din punct de vedere clinic), au fost uşor mai scăzute pentru grupul de tratament cu rivaroxaban (10,3% (249/2412) decât pentru grupul de tratament enoxaparină/AVK (11,4% (274/2405).
The incidence rates for the primary safety outcome (major or clinically relevant non-major bleeding events) were slightly lower in the rivaroxaban treatment group (10.3% (249/2412)) than in the enoxaparin/VKA treatment group (11.4% (274/2405)).
Ratele de incidenţă pentru obiectivul principal de siguranţă (evenimente hemoragice majore sau relevante din punct de vedere clinic), au fost uşor mai scăzute pentru grupul de tratament cu rivaroxaban (10,3% (249/2412) decât pentru grupul de tratament enoxaparină/AVK (11,4% (274/2405).
The incidence rates for the principal safety outcome (major and non-major clinically relevant bleeding events) were similar for both treatment groups (see Table 4).
Ratele de incidenţă pentru obiectivul principal de siguranţă (evenimente hemoragice majore şi non-majore semnificative din punct de vedere clinic) au fost similare pentru ambele grupuri de tratament (vezi Tabelul 4).
The incidence rates for the principal safety outcome (non-CABG TIMI major bleeding events) were higher in patients treated with Xarelto than in patients who received placebo (see Table 5).
Ratele de incidenţă pentru obiectivul principal de siguranţă (evenimente hemoragice majore TIMI non- CABG) au fost mai mari la pacienţii cărora li s-a administrat Xarelto decât la pacienţii cărora li s-a administrat placebo (vezi Tabelul 5).
The incidence rates per 100 patient-years were 0.73 for non-melanomatous skin cancer, 0.59 for solid malignancies and 0.13 for hematologic malignancies.
Rata incidenţei la 100 ani-pacient a fost 0,73 pentru neoplasmul cutanat altul decât melanomul, de 0,59 pentru tumori solide maligne şi de 0,13 pentru afecţiuni maligne hematologice.
The incidences of Abilify Maintena patients with prolactin levels > 1 time the upper limit of normal range (ULN) was 1.9 % compared to 7.1 % for placebo patients.
Incidenţa în rândul pacienţilor cărora li s-a administrat Abilify Maintena şi care au avut concentraţii ale prolactinei > 1 x limita superioară a normalului (LSN) a fost de 1,9 %, comparativ cu 7,1 % la pacienţii cărora li s-a administrat placebo.
The incidences of acute rejection were numerically lower with tacrolimus in all 3 studies and one of the studies reported a significantly lower incidence of bronchiolitis obliterans syndrome with tacrolimus.
Incidenţa episoadelor de rejet acut a fost numeric mai scăzută la pacienţii trataţi cu tacrolimus, în toate cele 3 studii, iar într-unul dintre experimente a fost raportată o incidenţă semnificativ mai scăzută a sindromului de bronşiolită obliterantă la pacienţii trataţi cu tacrolimus.
The incidences of adjudicated guiding catheter thrombus were 0.1% (1/1002) and 0.5% (5/1024), in patients randomised to “standard dose” and “low dose” UFH respectively during PCI.
Incidenţele de formare a trombilor din cauza cateterului de ghidaj au fost de 0,1% (1/1002) şi 0,5% (5/1024), la pacienţii randomizaţi pentru a li se administra "doza standard" şi respectiv, "doza scăzută" de HNF în timpul ICP.
the incidences of all-cause mortality, major cardiovascular events, new
adecvat pentru a compara incidenţa tuturor cauzelor de mortalitate,
The incidences of documented symptomatic hypoglycaemia when dulaglutide 0.75 mg and 1.5 mg, respectively, were used in combination with a sulphonylurea and metformin were 39.0% and 40.3% and the rates were 1.67 and 1.67 events/patient/year.
În cazul administrării dulaglutid în doză de 0,75 mg şi respectiv 1,5 mg în combinaţie cu o sulfoniluree și metformin, incidenţa hipoglicemiei simptomatice confirmate a fost de 39,0% şi 40,3%, iar ratele au fost de 1,67 şi 1,67 evenimente/pacient/an.
The incidences of Grade ≥3 neutropenia were higher in the high-trifluridine AUC group (47.8%) compared with the low-trifluridine AUC group (30.4%).
Incidența neutropeniei de Grad ≥3 a fost mai mare în grupul cu valoare mare a ASC de trifluridină (47,8%), comparativ cu grupul cu valoare mică (30,4%).
The incidences of the ADRs associated with aripiprazole therapy are tabulated below.
Incidenţa RAM asociate cu tratamentul cu aripiprazol este descrisă tabelar mai jos.
The incidences of these reactions in these studies showed no difference between the palivizumab and placebo groups and the reactions were not drug related.
În aceste studii, nu s-a observat nicio diferenţă în ceea ce priveşte frecvenţa acestor reacţii între grupul de tratament cu palivizumab și grupul la care s-a administrat placebo iar reacţiile adverse nu au fost legate de administrarea medicamentului.
The incidences when dulaglutide 0.75 mg and 1.5 mg, respectively, were used in combination with prandial insulin were 85.3% and 80.0% and rates were 35.66 and 31.06 events/patient/year.
În cazul administrării dulaglutid în doză de 0,75 mg şi respectiv 1,5 mg în combinaţie cu insulină prandială, incidenţa a fost de 85,3% şi de 80,0%, iar ratele au fost de 35,66 şi 31,06 evenimente/pacient/an.
The incident light dose is 20 J/cm2, delivered at an irradiance of 100 mW/cm2 to the tumour surface, implying an illumination time of approximately 200 seconds.
Doza radiaţiei luminoase incidente este de 20 J/cm2, corespunzătoare unei puteri iradiante de 100 mW/cm2 pe suprafaţa tumorii, implicând un timp de expunere la radiaţia luminoasă de aproximativ 200 secunde.
The incident light dose is 20 J/cm2, delivered by the microlens fibre-optic in a circular field to the tumour surface at an irradiance of 100 mW/cm2, implying an illumination time of 200 seconds.
Doza luminii incidente este de 20 J/cm2, furnizată cu microlentile cu fibră optică într-o zonă circulară pe suprafaţa tumorii, la o putere radiantă de 100 mW/cm2, implicând un timp de expunere la radiaţia luminoasă de 200 secunde.
The inclusion criteria identified patients who at baseline had evidence of early disease progression.
Criteriile de includere au identificat pacienţii care au prezentat dovezi incipiente de progresie a bolii la momentul iniţial.
The increase from baseline in lumbar spine and femoral neck BMD was 6.8 and 2.2, respectively in patients treated with Preotact.
Creşterea DMO în raport cu valorile iniţiale, în coloana lombară şi colul femural, a fost de 6,8%, respectiv 2,2%, la pacienţii trataţi cu Preotact.
The increase in 24-hour urine volume was dose dependent.
Creşterea volumului urinar în 24 de ore a fost dependentă de doză.
The increase in 5-FU exposure in patients with mild renal impairment in this study together with the results of simulation in the population pharmacokinetic analysis suggest that a Teysuno dose of 25 mg/m2 twice daily in patients with mild renal impairment could achieve 5-FU plasma concentrations similar to those obtained in patients with normal renal function receiving 30 mg/m2 twice daily as monotherapy and also those with moderate renal impairment receiving 20 mg/m2 twice daily.
Creşterea expunerii la 5-FU la pacienţii cu insuficienţă renală uşoară în cadrul acestui studiu, coroborată cu rezultatele simulării prin analiza farmacocinetică populaţională, sugerează faptul că prin administrarea unei doze de Teysuno de 25 mg/m2 de două ori pe zi la pacienţii cu insuficienţă renală uşoară se pot atinge concentraţii plasmatice de 5-FU similare cu cele obţinute prin administrarea unei doze de 30 mg/m2 de două ori pe zi, în monoterapie, la pacienţii cu funcţie renală normală, sau prin administrarea unei doze de 20 mg/m2 de două ori pe zi la pacienţii cu insuficienţă renală moderată.
The increase in AUC∞, AUCt, and Cmax is of 111.88%, 114.06%, and 115.28% respectively.
Creşterea ASC∞, ASCt şi Cmax este de 111,88%, 114,06% şi, respectiv, 115,28%.
The increase in carbamazepine total PK parameters is not expected to have clinical consequences.
Nu se aşteaptă ca mărirea valorilor parametrilor farmacocinetici totali ai carbamazepinei să aibe consecinţe clinice.
The increase in digoxin exposure observed in the presence of multiple doses of ambrisentan was not considered clinically relevant, and no dose adjustment of digoxin is warranted (see section 4.5).
Creşterea expunerii la digoxină observată în prezenţa unor doze repetate de ambrisentan, nu a fost considerată relevantă clinic, şi, prin urmare, nu este necesară ajustarea dozei de digoxină (vezi pct.
The increase in efavirenz pharmacokinetic parameters is not considered clinically significant.
Creşterea parametrilor farmacocinetici ai efavirenzului nu este considerată semnificativă din punct de vedere clinic.
The increase in exposure was similar regardless of meal type (e.g., high-fat versus moderate-fat) or calorie content (approximately 600 kcal versus approximately 1000 kcal).
Creșterea expunerii a fost similară indiferent de tipul de alimente (de exemplu: conținut mare de grăsimi faţă de conținut moderat de grăsimi) sau de conținutul caloric (aproximativ 600 kcal faţă de aproximativ 1000 kcal).
The increase in mean AUC is linear and dose proportional in the therapeutic range.
Creşterea ASC medii este liniară şi proporţională cu doza în intervalul de doze terapeutice.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25-1,000 mg imatinib after oral administration.
Creşterea medie a ASC la creşterea dozei a fost liniară şi proporţională cu dozele administrate oral de imatinib, în intervalul de doze de 25 mg-1000 mg.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25–1,000 mg imatinib after oral administration.
Creşterea medie a ASC la creşterea dozei a fost liniară şi proporţională cu dozele de imatinib administrate oral, în intervalul 25-1000 mg.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25–1,000 mg imatinib after oral administration.
Creşterea medie a ASC la creşterea dozei a fost liniară şi proporţională cu dozele de imatinib administrate oral, în intervalul de doze de 25-1000 mg.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25–1,000 mg imatinib after oral administration.
Creşterea medie a ASC la creşterea dozei a fost liniară şi proporţională cu dozele orale de imatinib administrate, în intervalul 25-1000 mg.
The increase in plasma concentrations was strongly correlated with an increase in terminal elimination half-lives.
Creşterea concentraţiilor plasmatice a fost puternic corelată cu o creştere a timpului de înjumătăţire pentru eliminare.
The increase in progestin exposure
Creşterea expunerii la progestin poate
The increase in steady state levels with the combined use of stiripentol, valproate, and clobazam is similar in adults and children, though inter-individual variability is marked.
Creşterea valorilor concentraţilor plasmatice la starea de echilbru când stiripentol, valproat, şi clobazam se administrează în asociere este similară la adulţi şi la copii, deşi există o variabilitate semnificativă de la individ la individ.
The increase in steady state levels with the combined use of stiripentol, valproate, and clobazam is similar in adults and children, though inter-individual variability is marked.
Creşterea valorilor concentraţilor plasmatice la starea de échilbrun când stiripentol, valproat, şi clobazam se administrează în asociere este similară la adulţi şi la copii, deşi există o variabilitate semnificativă de la individ la individ.
The increase in survival seen in the docetaxel weekly arm was not statistically significant compared to the mitoxantrone control arm.
Prelungirea supravieţuirii observată în grupul care a primit docetaxel săptămânal nu a fost statistic semnificativă faţă de grupul de control cu mitoxantronă.
The increase in survival seen in the docetaxel weekly arm was not statistically significant compared to the mitoxantrone control arm.
Prelungirea supravieţuirii observată în grupul care a primit docetaxel săptămânal, nu a fost semnificativă statistic faţă de grupul martor cu mitoxantronă.
The increase in survival seen in the docetaxel weekly arm was not statistically significant compared to the mitoxantrone control arm.
Prelungirea supravieţuirii observată în grupul la care s-a administrat docetaxel săptămânal, nu a fost semnificativă statistic faţă de grupul martor cu mitoxantronă.
The increase in tenofovir exposure (AUC and Cmax) was around 40-80% during co- treatment with Epclusa and tenofovir disoproxil fumarate/emtricitabine as part of various HIV regimens.
Creșterea expunerii la tenofovir (ASC și Cmax) a fost de aproximativ 40-80% în timpul tratamentului concomitent cu Epclusa și fumarat de tenofovir disoproxil/emtricitabină ca parte a diferitelor scheme de tratament pentru HIV.
The increase in vilanterol exposure was not associated with an increase in beta2- agonist related systemic effects on heart rate, blood potassium or QTcF interval.
Creşterea expunerii la vilanterol nu a fost asociată cu o creştere a efectelor sistemice asociate administrării de beta2-agonişti asupra ritmului cardiac, potasemiei sau intervalului QTcF.
The increase is approximately 1.5 to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Creşterea este de aproximativ 1,5 – 2 ori, corespunzând unei creşteri de 1,5 ori a concentraţiei plasmatice a AGP, de care imatinibul este puternic legat.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Creşterea este de aproximativ 1,5 – 2 ori, corespunzând unei creşteri de 1,5 ori a concentraţiei plasmatice a AGP, de care imatinibul este legat în proporţie mare.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Creşterea este de aproximativ 1,5 – 2 ori, corespunzând unei creşteri de 1,5 ori a concentraţiei plasmatice a AGP, de care imatinibul este puternic legat.
The increase of alkaline phosphatase by glucocorticoids could be related to enlargement of the liver (hepatomegaly) with increased serum hepatic enzymes.
Creşterea fosfatazei alcaline determinată de glucocorticoizi ar putea avea legătură cu mărirea ficatului (hepatomegalie) asociată cu valori crescute ale enzimelor hepatice serice.
The increase of tipranavir Cmin may be clinically relevant.
Creşterea Cmin a tipranavirului poate fi relevantă din punct de vedere clinic.
The increased dose interval for emtricitabine/tenofovir disoproxil in HIV-1 infected patients with moderate renal impairment is expected to result in higher peak plasma concentrations and lower Cmin levels as compared to patients with normal renal function.
Este de aşteptat ca intervale mai mari între dozele de emtricitabină/tenofovir disoproxil administrate la pacienţii cu infecţie HIV-1 cu insuficienţă renală moderată să determine concentraţii plasmatice maxime mai ridicate şi valori mai scăzute ale Cmin în comparaţie cu pacienţii cu funcţie renală normală.