natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the RCC study (see section 5.1), proteinuria was reported in 30.6% of patients in the lenvatinib plus everolimus-treated group (8.1% were Grade ≥ 3) and 14.0% of patients in the everolimus-treated group (2.0% were Grade ≥3).
5.1), proteinuria a fost raportată la 30,6% dintre pacienții din grupul tratat cu lenvatinib plus everolimus (8,1% de gradul ≥3) și de 14,0% dintre pacienții din grupul cu everolimus (2,0% de gradul ≥3).
In the RCC study (see section 5.1), QTc interval increases greater than 60 ms were reported in 11% of patients in the lenvatinib plus everolimus-treated group.
5.1), creșteri ale intervalului QTc mai mari de 60 ms au fost raportate la 11% dintre pacienții din grupul tratat cu lenvatinib plus everolimus.
In the RCC study (see section 5.1), the most commonly reported liver-related adverse reactions in the lenvatinib plus everolimus-treated group were elevations of liver enzyme levels, including increases in alanine aminotransferase (9.7%), aspartate aminotransferase (4.8%), alkaline phosphatase (4.8%), and blood bilirubin (3.2%).
5.1), reacțiile adverse la nivelul ficatului raportate cel mai frecvent în grupul tratat cu lenvatinib plus everolimus au fost creșterea concentrațiilor plasmatice ale enzimelor hepatice, inclusiv ale alanin aminotransferazei (9,7%), aspartat aminotransferazei (4,8%), fosfatazei alcaline (4,8%) și bilirubinemiei (3,2%).
In the RE-LY study, in comparison to warfarin the annual myocardial infarction rate for dabigatran etexilate was increased from 0.64 % (warfarin) to 0.82 % (dabigatran etexilate 110 mg twice daily) /
În cadrul studiului RE-LY, incidenţa anuală a infarctului miocardic pentru dabigatran etexilat a crescut comparativ cu warfarina de la 0,64 %(warfarină) la 0,82 % (dabigatran etexilat 110 mg de două ori pe zi)
In the RE-MODEL trial (knee replacement) treatment was for 6-10 days and in the RE-NOVATE trial (hip replacement) for 28-35 days.
În studiul RE-MODEL (cu înlocuire a genunchiului) tratamentul a fost de 6 – 10 zile şi în studiul RE- NOVATE (cu înlocuire a şoldului) tratamentul a fost de 28 – 35 de zile.
In the REACH study, 112 patients (6 to 17 years, median age 13.0 years) with moderate to severe, active Crohn’s disease (median paediatric CDAI of 40) and an inadequate response to conventional therapies were to receive 5 mg/kg infliximab at weeks 0, 2, and 6.
În studiul REACH, 112 pacienţi (cu vârsta cuprinsă între 6 şi 17 ani, cu vârsta medie de 13 ani), cu boală Crohn moderată până la severă, activă (mediana CDAI pediatric 40) şi cu răspuns inadecvat la terapia convenţională, au fost trataţi cu 5 mg/kg infliximab în săptămânile 0, 2 şi 6.
In the REACH study, 112 patients (6 to 17 years, median age 13.0 years) with moderate to severe, active Crohn’s disease (median paediatric CDAI of 40) and an inadequate response to conventional therapies were to receive 5 mg/kg infliximab at weeks 0, 2, and 6.
În studiul REACH, 112 pacienţi (cu vârsta cuprinsă între 6 şi 17 ani, cu vârsta medie de 13 ani), cu boală Crohn moderată până la severă, activă (PCDAI mediu 40) şi cu răspuns inadecvat la terapia convenţională, au fost trataţi cu 5 mg/kg infliximab în săptămânile 0, 2 şi 6.
In the REACH study, 112 patients (6 to 17 years, median age 13.0 years) with moderate to severe, active Crohn’s disease (median paediatric CDAI of 40) and an inadequate response to conventional therapies were to receive 5 mg/kg infliximab at weeks 0, 2, and 6.
În studiul REACH, 112 pacienți (cu vârsta cuprinsă între 6 și 17 ani, cu vârsta medie de 13 ani), cu boală Crohn moderată până la severă, activă (PCDAI mediu 40) și cu răspuns inadecvat la tratamentul convențional, au fost tratați cu 5 mg/kg infliximab în săptămânile 0, 2 și 6.
In the RECOURSE study, 9.4% of patients in the Lonsurf group received G-CSF mainly for therapeutic use.
În studiul RECOURSE, 9,4% dintre pacienții cărora li s-a administrat Lonsurf au primit G-CSF în scop terapeutic.
In the registry study of patients with PNH who had never had a blood transfusion, patients treated with Soliris had clinically meaningful reductions in levels of lactate dehydrogenase (LDH) after 6 months of treatment, indicating reduced breakdown of red blood cells.
În studiul de înregistrare a pacienților cu HPN care nu avuseseră niciodată o transfuzie de sânge, pacienții tratați cu Soliris au prezentat reduceri semnificative clinic a concentrației de lactat- dehidrogenază (LDH) după 6 luni de tratament, indicând reducerea nivelului de distrugere a globulelor roșii din sânge.
In the relapsed/refractory CLL study grade 3/4 thrombocytopenia was reported in 11% of patients in the R-FC group compared to 9% of patients in the FC group.
În studiul privind LLC cu recăderi/refractară, a fost raportată trombocitopenie de gradul 3 / 4 la 11% dintre pacienţii din grupul R-FC, comparativ cu 9% din pacienţii din grupul FC.
In the relapsed/refractory study, the median progression-free survival (primary endpoint) was 30.6 months in the R-FC group and 20.6 months in the FC group (p=0.0002, log--rank test).
În studiul cu LLC cu recăderi/refractară, valoarea mediană a supravieţuirii fără progresie (obiectiv primar) a fost de 30,6 luni în grupul R-FC şi de 20,6 luni în grupul FC (p=0,0002, testul log-rank).
In the relapsed/refractory study, the median progression-free survival (primary endpoint) was 30.6 months in the R-FC group and 20.6 months in the FC group (p=0.0002, log-rank test).
În studiul în LLC cu recăderi/refractară, valoarea mediană a supravieţuirii fără progresie (obiectivul primar) a fost de 30,6 luni în grupul R-FC şi de 20,6 luni în grupul FC (p=0,0002, testul log-rank).
In the renal cell carcinoma study, patients who took Afinitor lived for an average of 4.9 months without the disease getting worse, compared with 1.9 months for the patients who took placebo.
În studiul pe pacienți cu carcinom cu celule renale, pacienții care au luat Afinitor au trăit în medie 4,9 luni fără agravarea bolii, comparativ cu 1,9 luni pentru pacienții care au luat placebo.
In the repeated-dose toxicity studies (up to 39 weeks), lenvatinib caused toxicologic changes in various organs and tissues related to the expected pharmacologic effects of lenvatinib including glomerulopathy, testicular hypocellularity, ovarian follicular atresia, gastrointestinal changes, bone changes, changes to the adrenals (rats and dogs), and arterial (arterial fibrinoid necrosis, medial degeneration, or haemorrhage) lesions in rats, dogs, and cynomolgus monkeys.
În studiile privind toxicitatea după doze repetate (până la 39 săptămâni), lenvatinib a provocat modificări toxicologice în diferite organe şi ţesuturi, legate de efectele farmacologice preconizate ale lenvatinib, incluzând glomerulopatie, hipocelularitate testiculară, atrezie foliculară ovariană, modificări gastro-intestinale, modificări osoase, modificări la nivelul glandei suprarenale (la şobolan şi câine), şi leziuni arteriale (necroză fibrinoidă arterială, degenerare medială, sau hemoragie) la şobolan, câine şi maimuţe cynomolgus.
In the repeated-dose toxicity studies, doses producing exposure comparable to that in the clinical therapeutic range caused reduced red cell parameters, changes in the kidney and renal haemodynamics, as well as increased serum potassium in normotensive animals.
În studiile privind toxicitatea după doze repetate, dozele care produc expunere comparabilă cu dozele folosite clinic au cauzat reducerea parametrilor hematiilor, modificări renale și de hemodinamică renală, precum și o creștere a kaliemiei la animalele normotensive.
In the repeated-dose toxicity studies, doses producing exposure comparable to that in the clinical therapeutic range caused reduced red cell parameters, changes in the kidney and renal haemodynamics, as well as increased serum potassium in normotensive animals.
În studiile privind toxicitatea după doze repetate, dozele care produc expunere comparabilă cu dozele folosite clinic au cauzat reducerea parametrilorhematiilor, modificări renale şi de hemodinamică renală, precum şi o creştere a kaliemiei la animalele normotensive.
In the RESIST trials, the risk of rash was similar between tipranavir with ritonavir and comparator arms (16.3% vs.
În studiile RESIST, riscul de erupţii cutanate a fost similar între grupul tipranavir în asociere cu ritonavir şi grupul martor (16,3% vs.
In the retreatment study AUX-CC-862, 150 anti-AUX-I antibody positive samples and 149 anti-AUX- II antibody positive samples were assessed for potential cross-reactivity with human MMPs-1, -2, -3, - 8, and -13.
În studiul AUX-CC-862 de repetare a tratamentului, s-au evaluat 150 probe cu rezultat pozitiv pentru anticorpi anti-AUX-I și 149 probe cu rezultat pozitiv pentru anticorpi anti-AUX-II, din punct de vedere al reactivității încrucișate cu MMP -1, -2, -3, -8 și -13.
In the Rhesus monkey, whole body radiography following administration of radiolabelled tasonermin indicated no specific distribution pattern.
La maimuţe Rhesus, radiografia corporală integrală după administrarea de tasonermin radiomarcat, nu a indicat un model de distribuţie specific.
In the RUTH study, venous thromboembolic events occurred at a frequency of approximately 2.0 % or 3.88 cases per 1000 patient-years in the raloxifene group and 1.4 % or 2.70 cases per 1000 patient-years in the placebo group.
În studiul RUTH, evenimentele tromboembolice venoase au apărut cu o frecvenţă de aproximativ 2,0% sau 3,88 cazuri la 1000 pacenţi-ani în grupul tratat cu raloxifen şi de 1,4% sau 2,70 cazuri la 1000 pacienţi-ani în grupul placebo.
In the SAILING study, virologic suppression (HIV-1 RNA <50 copies/mL) in the Tivicay arm (71%) was statistically superior to the raltegravir arm (64%), at Week 48 (p=0.03).
În cadrul studiului SAILING, supresia virusologică (ARN HIV-1 < 50 copii/ml) în brațul de tratament cu Tivicay (71%) a fost superioară statistic brațului de tratament cu raltegravir (64%), în săptămâna 48 (p = 0,03).
In the sALCL study, 86% of patients (50 out of 58) responded partially or completely to treatment and this response was complete for 59% of them (34 out of 58).
În studiul LACMs, 86% din pacienți (50 din 58) au răspuns parțial sau complet la tratament, iar răspunsul a fost complet la 59% din aceștia (34 din 58).
In the same 2 clinical studies, 851 adult patients continued into the Multiple-Cycle extension for up to 5 additional cycles of chemotherapy.
În aceleaşi 2 studii clinice, 851 pacienţi adulți au continuat tratamentul în extensia Multiple Cycle (cicluri multiple) până la 5 cicluri suplimentare de chimioterapie.
In the same clinical study, 744 adult patients continued into the Multiple-Cycle extension for up to 3 additional cycles of chemotherapy.
În acelaşi studiu clinic, 744 pacienţi adulți au continuat tratamentul în extensia Multiple Cycle (cicluri multiple) până la 3 cicluri suplimentare de chimioterapie.
In the same non-clinical reproduction toxicity study with daclizumab, four out of seven lactating cynomolgus monkeys given a 5 – 10 fold multiple (10 mg/kg) of the normal human dose were found to secrete very low levels of daclizumab (0.17 – 0.28% of maternal serum levels) in breast milk.
În acelaşi studiu non-clinic de toxicitate asupra funcţiei de reproducere cu daclizumab, patru din şapte maimuţe cynomolgus care alăptează, la care s-a administrat doza standard pentru om multiplicată de 5-10 ori (10 mg/kg), au prezentat concentraţii foarte scăzute de daclizumab în lapte (0,17-0,28% din concentraţia plasmatică a mamei).
In the same population two cases of severe thrombocytopenia (0.6%) of rapid onset were observed (See section 4.4).
În aceeaşi populaţie au fost observate două cazuri de trombocitopenie severă (0,6%) cu debut rapid. (vezi pct.
In the same study another group of adults aged 50-59 years and another group of adults aged 18-49 years received a single dose of Prevenar 13.
acelaşi studiu, la un alt grup de adulţi cu vârsta cuprinsă între 50-59 ani şi la un alt grup de adulţi cu vârsta cuprinsă între 18-49 ani s-a administrat o doză unică de Prevenar 13.
In the same study as above, administration of an antacid (aluminium hydroxide/magnesium hydroxide/simethicone) 2 hours before or after a single 400 mg dose of Tasigna also did not alter nilotinib pharmacokinetics.
În cadrul studiului menţionat mai sus, nici administrarea unui antiacid (hidroxid de aluminiu/hidroxid de magneziu/simeticonă) cu 2 ore înainte sau după doza unică de Tasigna de 400 mg nu a modificat farmacocinetica nilotinibului.
In the same study, an increased rate of wheezing through 42 days was observed in infants and toddlers 6-23 months of age (5.9% T/LAIV versus 3.8% injectable influenza vaccine).
În același studiu, a fost observată creșterea incidenței wheezing-ului în primele 42 de zile, la sugari și copii mici cu vârsta de 6-23 luni (5,9% în cazul utilizării VGVVA/T comparativ cu 3,8% în cazul utilizării vaccinului gripal injectabil).
In the same study, in girls aged 9-13 years, the immune response after a 2-dose schedule was numerically lower than after a 3-dose schedule (n=248 at Month 7; n=82 at Month 36).
În acelaşi studiu, la fete cu vârsta cuprinsă între 9-13 ani, răspunsul imun după o schemă cu 2 doze a fost numeric inferior celui după o schemă cu 3 doze (n = 248 în luna 7; n = 82 în luna 36).
In the same trials, cerebrovascular adverse reactions (e.g. stroke, transient ischaemic attack), including fatalities, were reported in patients (mean age: 84 years; range: 78-88 years).
În aceleași studii clinice, la pacienți (vârsta medie: 84 ani; interval: 78-88 ani) s-au raportat reacții adverse cerebrovasculare (de exemplu: accident vascular cerebral, accident ischemic tranzitor), incluzând decese.
In the SAVOR study subgroups over 65 and over 75 years of age, efficacy and safety was consistent with the overall study population.
În subgrupurile cu vârsta de peste 65 şi de peste 75 de ani din cadrul studiului SAVOR eficacitatea şi siguranţa a fost similară cu populaţia generală a studiului.
In the SAVOR trial a small increase in the rate for hospitalisation for heart failure was observed in the saxagliptin treated patients compared to placebo, although a causal relationship has not been established (see section 5.1).
În studiul clinic SAVOR s-a observat o creştere uşoară a ratei de spitalizare pentru insuficienţă cardiacă în cazul pacienţilor trataţi cu saxagliptin, comparativ cu placebo, cu toate că nu a fost stabilită o relaţie cauzală (vezi pct.
In the second clinical study (IMPACT 2), efficacy and safety of infliximab were studied in
În al doilea studiu clinic (IMPACT 2), eficacitatea şi siguranţa infliximab au fost studiate la
In the second clinical study (study 2), 800 patients were treated for 12 weeks, and then re-randomised for an additional 4 weeks treatment period.
În cel de-al doilea studiu clinic (studiul 2), 800 pacienţi au fost trataţi timp de 12 săptămâni, iar apoi re-randomizaţi pentru o perioadă suplimentară de 4 săptămâni.
In the second clinical study, a single dose administered four months after two catch-up doses at 12-20 months of age elicited a marked increase of ELISA GMCs and OPA GMTs (when comparing the responses pre and post the last dose), indicating that two catch-up doses provide adequate priming.
În cadrul celui de-al doilea studiu clinic, administrarea unei doze unice la patru luni după administrarea a două doze conform schemei de imunizare tardivă la vârsta de 12-20 luni a determinat o creştere marcată a MCG ale anticorpilor ELISA şi TGM ale OPA (când sunt comparate răspunsurile pre şi post administrare pentru ultima doză), indicând faptul că administrarea a două doze conform schemei de imunizare tardivă determină o imunizare adecvată.
In the second double-blind 28- week treatment period the difference in rates between treatment groups represented a 63% (rate ratio 0.37, p<0.001) decrease relative to placebo for omalizumab patients.
În cea de-a doua perioadă de tratament, dublu-orb, cu durata de 28 săptămâni, diferenţa dintre ratele înregistrate de grupurile de tratament a reprezentat o scădere de 63% (raport rată 0,37, p<0,001) pentru pacienţii care au primit omalizumab faţă de cei care au primit placebo.
In the second field study, a group of 18-day-old embryonated eggs and a group of one-day-old chicks were vaccinated with Vectormune ND.
În al doilea studiu de teren, au fost vaccinate cu Vectormune ND un grup de ouă embrionate de 18 zile și un grup de pui de găină de o zi.
In the second HL study (in patients with HL at increased risk of coming back), the average length of time patients lived before their disease got worse was around 43 months in those given Adcetris, compared with around 24 months in those given placebo.
În al doilea studiu LH (pe pacienți cu LH cu risc mare de recidivă a bolii), durata medie de supraviețuire a pacienților fără agravarea bolii a fost de aproximativ 43 de luni la cei cărora li s-a administrat Adcetris față de aproximativ 24 de luni la pacienții cărora li s- a administrat placebo.
In the second HL study (in patients with HL at increased risk of progressing or coming back), the main measure of effectiveness was how long patients lived without their disease getting worse.
În al doilea studiu LH (pe pacienți cu LH cu risc mare de agravare sau recidivă a bolii), principala măsură a eficacității a fost durata de supraviețuire a pacienților fără agravarea bolii.
In the second ITP study, 57 patients with ITP (baseline platelet counts ≤ 30×109 / l) aged between 18 and 65 years were treated with Privigen at 1 g/kg bw.
În al doilea studiu pentru indicaţia TIP, 57 de pacienți cu TIP (numărul inițial de trombocite ≤ 30×109/l) cu vârsta cuprinsă între 18 și 65 ani au fost tratați cu Privigen cu doza de 1 g/kg greutate corporală.
In the second ITP study, patients taking Revolade were around eight times more likely than those taking placebo to reach a platelet count of between 50,000 and 400,000 per microlitre during the six months of treatment.
În cel de-al doilea studiu privind PTI, pacienții care au luat Revolade aveau de aproximativ opt ori mai multe șanse decât cei care au luat placebo să atingă un număr de trombocite cuprins între
In the second main study, the change in pain intensity after ten minutes was between 2.0 and 2.7 points after receiving doses of Instanyl compared with 1.3 after receiving placebo.
În cel de-al doilea studiu principal, modificarea intensităţii durerii după 10 minute a fost între 2,0 şi 2,7 puncte după primirea dozelor de Instanyl, în comparaţie cu 1,3 puncte după placebo.
In the second part of the study including patients with prior anticancer therapy but without risk factors for cardiac toxicity, sunitinib was generally tolerable and clinically manageable at the dose of 15 mg/m2/day on schedule 4/2.
În a doua parte a studiului, care a inclus pacienţi cu terapie anterioară antitumorală, dar fără factori de risc pentru toxicitatea cardiacă, sunitinib a fost, în general, tolerabil şi controlabil clinic la doza de 15 mg/m2 şi zi, utilizând schema 4/2.
In the second part, the risk of experiencing a disease flare was reduced by 64% with Ilaris, compared with placebo.
În cea de-a doua parte, riscul de a suferi o acutizare a bolii s-a redus cu 64% cu Ilaris, față de placebo.
In the second prevention study, blood clots or blood-clot related death occurred in 0.4% (3 out of 681) of patients treated with Pradaxa, compared with 5.6% (37 out of 662) of patients treated with placebo.
În al doilea studiu de prevenție s-au produs cheaguri de sânge sau decese asociate cu cheaguri de sânge la 0,4% (3 din 681) din pacienții tratați cu Pradaxa, față de 5,6% (37 din 662) din pacienții tratați cu placebo.
In the second study in 48 patients with mild to moderate asthma who had previously been shown to have bronchoconstrictive reactions to adenosine monophosphate, the rate of FEV1 reduction > 15% from baseline was the same (4%) following both Rapiscan and placebo dosing.
În al doilea studiu, incluzând 48 de pacienţi cu astm bronşic uşor sau moderat, care au prezentat în antecedente reacţii de bronhoconstricţie la adenozin-monofosfat, frecvenţa scăderii VEMS1> 15% faţă de valoarea iniţială a fost aceeaşi (4%), atât după administrarea Rapiscan, cât şi după administrarea placebo.
In the second study in aHUS, 80% of the patients achieved ‘thrombotic microangiopathy event-free’ status and 90% achieved haematological normalisation.
În al doilea studiu privind SHUa, la 80% din pacienți s-a observat „microangiopatie trombotică fără evenimente”, iar la 90% s-a observat normalizarea hematologică.
In the second study in women weighing above 60 kg, the average number of eggs collected from each woman was 13.8 in those treated with Elonva compared with 12.6 in those treated with follitropin beta.
În cel de al doilea studiu, efectuat la femei cu greutatea mai mare de 60 kg, numărul mediu de ovule colectate de la fiecare femeie a fost de 13,8 la cele tratate cu Elonva faţă de 12,6 la cele tratate cu folitropină beta.
In the second study involving 240 people, subjects were given Aflunov using different vaccination schedules.
În al doilea studiu, la care au participat 240 de persoane, subiecţilor li s-a administrat Aflunov prin utilizarea unor scheme de vaccinare diferite.
In the second study involving 63 children less than 12 years of age, children treated with NovoEight had an average of 5.33 bleedings per year.
În al doilea studiu, care a cuprins 63 de copii cu vârsta sub 12 ani, copiii trataţi cu NovoEight au prezentat în medie 5,33 episoade hemoragice pe an.
In the second study survival of Eravac vaccinated rabbits was 93% compared with 50% for rabbits given placebo.
În al doilea studiu, supraviețuirea iepurilor vaccinați cu Eravac a fost de 93 %, comparativ cu 50 % la iepurii cărora li s-a administrat placebo.
In the second study the falls in blood pressure were 11.0 mmHg and 9.0 mmHg with Rasilamlo 300/10 mg and 150/10mg, respectively, compared with 7.2mmHg with amlodipine 10 mg.
În cel de-al doilea studiu, scăderea tensiunii arteriale a fost de 11 mmHg și 9 mmHg cu Rasilamlo 300/10 mg și, respectiv, 150/10 mg, în comparație cu 7,2 mmHg cu amlodipină 10 mg.
In the second study the results were similar with 43% of patients in the Fampyra group responding to treatment compared with 9% in the placebo group.
În cel de-al doilea studiu, rezultatele au fost similare, 43% din pacienţii din grupul cu Fampyra răspunzând la tratament în comparaţie cu 9% în grupul cu placebo.
In the second study, 15% (10 out of 65) of patients receiving Signifor 40 mg and 20% (13 out of 65) of patients receiving Signifor 60 mg responded to treatment, compared with none of the 68 patients given octreotide or lanreotide.
În al doilea studiu, 15 % (10 din 65) din pacienții care au primit Signifor 40 mg și 20 % (13 din 65) din pacienții care au primit Signifor 60 mg au răspuns la tratament, în comparație cu niciunul din cei 68 de pacienți cărora li s-a administrat octreotidă sau lanreotidă.
In the second study, 2% of the patients taking Xarelto had blood clots or died (17 out of 864), compared with 9% of the patients receiving enoxaparin (81 out of 869).
În al doilea studiu, 2% din pacienţii care au luat Xarelto au avut cheaguri de sânge sau au decedat (17 din 864), în comparaţie cu 9% din pacienţii care au luat enoxaparină (81 din 869).
In the second study, 211 and 202 premature infants or children with chronic lung disease received liquid and lyophilised palivizumab, respectively.
În studiul al doilea, efectuat la sugari prematuri sau copii cu afecţiuni pulmonare cornice, la 211 pacienţi s-a administrat palivizumab sub formă de soluţie şi la 202 pacienţi s-a administrat palivizumab sub formă de pulbere .
In the second study, 211 and 202 premature infants or children with chronic lung disease received liquid and lyophilised palivizumab, respectively.
În studiul al doilea, efectuat la sugari prematuri sau copii cu afecţiuni pulmonare cornice,s-a administrat palivizumab sub formă de soluţie la 211 de pacienţi şi palivizumab sub formă de pulbere la 202 de pacienţi.
In the second study, 30% of the patients adding Rapamune failed treatment (68 out of 277), compared with 48% of those adding placebo (62 out of 130).
În al doilea studiu, eșecul tratamentului s-a produs la 30% din pacienții la care s-a adăugat Rapamune (68 din 277), comparativ cu 48% din cei la care s-a adăugat placebo (62 din 130).