natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The incidence of clinically significant bleeding was similar to that observed when thrombolytic agents and heparin are co-administered with ASA (see section 4.8).
Incidenţa hemoragiilor semnificative clinic a fost similară cu cea observată în cazul administrării concomitente de AAS cu medicamente trombolitice şi heparină (vezi pct.
The incidence of CNS bleeds during the 28-day study period was 0.2% and 0.1% for drotrecogin alfa (activated)- treated and placebo-treated patients, respectively.
Incidenţa hemoragiilor la nivelul SNC pe perioada de studiu de 28 zile a fost de 0,2% pentru pacienţii trataţi cu drotrecogin alfa (activat) respectiv 0,1% pentru cei trataţi cu placebo.
The incidence of confirmed hypoglycaemia was uncommon for Onglyza 5 mg (0.8%) and placebo (0.7%).
Incidenţa hipoglicemiei confirmate a fost mai puţin frecventă pentru Onglyza 5 mg (0,8%) şi placebo (0,7%).
The incidence of confirmed hypoglycaemic events was somewhat higher in the saxagliptin group (9.4%) versus placebo group (4.7%) although the number of subjects with any hypoglycaemic event did not differ between the treatment groups.
Incidenţa evenimentelor hipoglicemice confirmate a fost oarecum mai mare în lotul cu saxagliptină (9,4%) faţă de lotul cu placebo (4,7%), deşi numărul de subiecţi cu un eveniment hipoglicemic, indiferent care, nu a fost diferit între cele două loturi de tratament.
The incidence of DAGT seroconversion in patients receiving ceftolozane/tazobactam was 0.2% in the clinical trials.
În studiile clinice, incidența seroconversiei TAGD la pacienții cărora li s-a administrat ceftolozan/tazobactam a fost de 0,2%.
The incidence of diarrhoea, dizziness, asthenia, weight decrease, and dehydration was increased by ≥5% in older people compared to younger patients.
Incidenţa diareei, ameţelilor, asteniei, scăderii în greutate şi deshidratării a fost mai mare cu ≥5% la persoanele vârstnice, comparativ cu pacienţii mai tineri.
The incidence of discontinuation due to medicine related hepatic disorders was 5% in Zinbryta-treated patients and 4% in interferon beta-1a (intramuscular).
Incidenţa cazurilor de întrerupere a tratamentului din cauza tulburărilor hepatice legate de medicament a fost de 5% la pacienţii trataţi cu Zinbryta şi de 4% la cei trataţi cu interferon beta-1a (intramuscular).
The incidence of diverticulitis was comparable between treatment groups in postmenopausal women or men with osteoporosis and in women undergoing aromatase inhibitor therapy for nonmetastatic breast cancer.
Incidenţa diverticulitei a fost comparabilă între grupurile de tratament la femeile în post-menopauză sau bărbaţii cu osteoporoză şi la femeile care urmează tratament cu inhibitori de aromatază pentru cancerul de sân non-metastatic.
The incidence of documented symptomatic hypoglycaemia when dulaglutide 1.5 mg was used with sulphonylurea alone was 11.3% and the rate was 0.90 events/patient/year, and there were no episodes of severe hypoglycaemia.
Incidența cazurilor documentate de hipoglicemie simptomatică în tratamentul cu dulaglutid 1,5mg administrat împreună cu sulfoniluree a fost de 11,3%, iar ratele au fost de 0,90 evenimente/pacient/an, și nu au existat episoade severe de hipoglicemie.
The incidence of drug-related skin disorder, skin ulcer, pain and rash appeared to be greater in patients applying Panretin gel four times daily than in those applying it less frequently.
Incidenţa tulburărilor pielii, ulcerelor cutanate, durerilor şi a erupţiilor cutanate determinate de medicament pare să fie mai mare la pacienţii care au aplicat Panretin gel de patru ori pe zi, decât la cei care au aplicat cu frecvenţă mai redusă.
The incidence of dry cough was significantly lower in patients treated with telmisartan than in those given angiotensin converting enzyme inhibitors in clinical trials directly comparing the two antihypertensive treatments.
Incidenţa manifestărilor de tuse seacă a fost semnificativ mai mică la pacienţii trataţi cu telmisartan decât la cei trataţi cu inhibitori ai enzimei de conversie a angiotensinei, aşa cum arată studiile clinice care compară direct cele două tratamente antihipertensive.
The incidence of dry cough was significantly lower in patients treated with telmisartan than in those given angiotensin converting enzyme inhibitors in clinical trials directly comparing the two antihypertensive treatments.
Incidenţa tusei uscate a fost semnificativ mai mică la pacienţii trataţi cu telmisartan decât la cei trataţi cu inhibitori ai enzimei de conversie a angiotensinei, în studiile clinice care au comparat direct efectele celor două terapii antihipertensive.
The incidence of erythema multiforme or Stevens- Johnson syndrome was approximately 0.1%.
Incidenţa eritemului polimorf sau a sindromului Stevens-Johnson a fost de aproximativ 0,10 %.
The incidence of erythema multiforme or Stevens-Johnson syndrome was approximately 0.1%.
Frecvenţa eritemului multiform sau a sindromului Stevens- Johnson a fost de aproximativ 0,10 %.
The incidence of febrile neutropenia was lower for patients randomised to receive pegfilgrastim compared with placebo (1% versus 17%, p<0.001).
Incidenţa neutropeniei febrile a fost mai mică la pacientele randomizate pentru a primi pegfilgrastim faţă de cele cărora li s-a administra placebo (1% comparativ cu 17%, p < 0,001).
The incidence of febrile neutropenia/neutropenic sepsis was also increased in patients treated with Herceptin plus docetaxel (23% versus 17% for patients treated with docetaxel alone).
Incidenţa neutropeniei febrile/sepsisului neutropenic a fost, de asemenea, crescută la pacienţii trataţi cu Herceptin plus docetaxel (23% faţă de 17% pentru pacienţii trataţi cu docetaxel în monoterapie).
The incidence of flu-like symptoms (e.g. influenza-like illness, chills, hyperpyrexia, musculoskeletal pain, myalgia, pain, pyrexia) was highest at the initiation of treatment and generally decreased over the first 6 months.
Incidenţa simptomatologiei de tip gripal (de exemplu boală de tip gripal, frisoane, hiperpirexie, durere musculoscheletală, mialgie, durere, pirexie) a fost cea mai înaltă la iniţierea tratamentului şi a scăzut, în general, în primele 6 luni.
The incidence of fractures was 8 for zoledronic acid- treated patients versus 7 for risedronate-treated patients (p=0.8055).
Incidenţa fracturilor a fost de 8 pentru pacienţii trataţi cu acid zoledronic faţă de 7 pentru pacienţii trataţi cu risedronat (p=0,8055).
The incidence of gastrointestinal events (e.g. diarrhoea [14% versus 10%], nausea [12% versus 9%], upper abdominal pain [10% versus 6%], abdominal pain [9% versus 4%], vomiting [8% versus 5%] and dyspepsia [5% versus 3%]) was increased in patients treated with Tecfidera compared to placebo, respectively.
Incidenţa reacţiilor adverse gastrointestinale (de exemplu diaree [14% faţă de 10%], greaţă [12% faţă de 9%], durere în etajul abdominal superior [10% faţă de 6%], durere abdominală [9% faţă de 4%], vărsături [8% faţă de 5%] şi dispepsie [5% faţă de 3%]) a fost crescută la pacienţii trataţi cu Tecfidera comparativ cu cei trataţi cu placebo.
The incidence of Grade 3 hand-foot skin reaction was 16.6% (CRC) and 22.0% (GIST).
Incidența reacției cutanate mână-picior de gradul 3 a fost de 16,6% (CCR) și 22,0% (GIST).
The incidence of Grade 3 hypertension was 7.6% (CRC) and 27.3% (GIST).
Incidenţa hipertensiunii de Grad 3 a fost de 7,6% (CCR) și 27,3% (GIST).
The incidence of Grade 4 neutropenia, febrile neutropenia and neutropenic infection was decreased in patients who received primary G-CSF prophylaxis (see section 4.8).
Incidenţa neutropeniei de grad 4, neutropeniei febrile şi infecţiei neutropenice a scăzut la pacientele care au primit profilaxie primară cu G-CSF (vezi pct.
The incidence of grade ≥3 anaemia, increased AST, ALT, and bilirubin based on laboratory abnormalities were 10.5%, 0.7%, 0.9%, and 0.6%, respectively.
Incidenţa anemiei de grad ≥3, valorilor crescute ale AST, ALT şi bilirubinemiei pe baza modificărilor de laborator a fost de 10,5%, 0,7%, 0,9% respectiv, 0,6%.
The incidence of haemorrhagic events (11% G+B, 10% B) and Grade 3-5 haemorrhagic events (5% G+B, 3%B) was similar in both treatment arms with no fatal events reported.
Incidenţa evenimentelor hemoragice (11% G+B, 10% B) şi a evenimentelor hemoragice de grad 3-5 (5% G+B, 3% B) a fost similară în ambele braţe de tratament, fără să se raporteze decese.
The incidence of heart failure on triple oral therapy was 1.4% in the main double blind study, compared to 0.4% for metformin plus sulphonylurea dual therapy.
Incidenţa insuficienţei cardiace în cazul terapiei orale triple a fost 1,4% în principalul studiu dublu-orb comparativ cu 0,4% în cazul terapiei duble metformină plus sulfoniluree.
The incidence of heart failure on triple oral therapy was 1.4% in the main double blind study, compared to 0.4% for metformin plus sulphonylurea dual therapy.
Incidenţa insuficienţei cardiace în cazul terapiei orale triple a fost 1,4% în principalul studiu dublu-orb. , comparativ cu 0,4% în cazul terapiei duble metformină plus sulfoniluree.
The incidence of hepatic transaminase increases was greater in patients receiving Plegridy compared to placebo.
Incidenţa creşterii transaminazelor hepatice a fost mai mare la pacienţii cărora li s-a administrat Plegridy comparativ cu cei cărora li s-a administrat placebo.
The incidence of hepatic transaminase increases was greater in patients receiving Plegridy compared to placebo.
Incidenţa creşterii valorilor transaminazelor hepatice a fost mai mare la pacienţii cărora li s-a administrat Plegridy comparativ cu cei cărora li s-a administrat placebo.
The incidence of hospitalisations and IV anti-infective use associated with a clinical diagnosis of febrile neutropenia was lower in the pegfilgrastim group compared with placebo (1% versus 14%, p0.001; and 2% versus 10%, p0.001)
Incidenţa spitalizărilor şi a terapiei antiinfecţioase iv asociată cu un diagnostic clinic de neutropenie febrilă a fost mai mică în grupul tratat cu pegfilgrastim faţă de placebo (1% comparativ cu 14%, p < 0,001 şi 2% comparativ cu 10%, p < 0,001).
The incidence of hypersensitivity reactions was 1.1% in both Onglyza-treated patients and placebo- treated patients.
Incidenţa reacţiilor de hipersensibilitate a fost de 1,1% a atât în cazul pacienţilor trataţi cu Onglyza, cât şi la administrarea de placebo.
The incidence of hypersensitivity reactions was 1.1% in both saxagliptin-treated patients and placebo-treated patients.
Incidenţa reacţiilor de hipersensibilitate a fost de 1,1% a atât în cazul pacienţilor trataţi cu saxagliptin, cât şi la administrarea de placebo.
The incidence of hypoglycaemia in the linagliptin group (7.5%) was significantly lower than that in the glimepiride group (36.1%).
Incidenţa hipoglicemiei la grupul tratat cu linagliptin (7,5%) a fost semnificativ mai mică decât cea a grupului tratat cu glimepiridă (36,1%).
The incidence of hypoglycaemia was common in both treatment groups (5.1% for the vildagliptin + metformin + glimepiride group versus 1.9% for the placebo + metformin + glimepiride group).
Incidenţa hipoglicemiei a fost frecventă în ambele grupuri de tratament (5,1% pentru grupul în care s- a administrat vildagliptin + metformină + glimepiridă comparativ cu 1,9% pentru grupul în care s-a utilizat placebo + metformină + glimepiridă).
The incidence of hypoglycaemia was lower in the vildagliptin group than in the placebo group (22.9% vs.
Incidenţa hipoglicemiei a fost mai redusă în grupul în care s-a administrat vildagliptin decât în cea în care s-a utilizat placebo (22,9% comparativ cu 29,6%).
The incidence of hypoglycaemia was mainly increased in the lixisenatide group during the first 6 weeks of treatment and thereafter, was similar to the placebo group.
Incidenţa hipoglicemiei în grupul tratat cu lixisenatidă a fost crescută, în principal, în timpul primelor 6 săptămâni de tratament şi, ulterior, a fost similară cu cea din grupul căruia i s-a administrat placebo.
The incidence of hypoglycaemia was similar across treatment groups (placebo 1.4%, linagliptin 5 mg 0%, metformin 2.1%, and linagliptin 2.5 mg plus metformin twice daily 1.4%).
Incidenţa cazurilor de hipoglicemie a fost similară pentru toate grupurile de tratament (placebo 1,4%, linagliptin 5 mg 0%, metformină 2,1%, şi linagliptin 2,5 mg plus metformină de două ori pe zi 1,4%).
The incidence of hypoglycaemia was similar in both treatment groups (14.0% in the vildagliptin group vs 16.4% in the placebo group).
Incidenţa hipoglicemiei a fost similară în ambele grupuri de tratament (14,0% pentru grupul în care s- a administrat vildagliptin comparativ cu 16,4% pentru grupul în care s-a utilizat placebo).
The incidence of infection was 65% in the G+B arm and 56% in the B arm (with Grade 3-5 events reported in 18% and 17%, respectively, and fatal events reported in 5 patients (3%) in the G+B and 7 patients (4%) in the B arm).
Incidenţa infecţiilor a fost de 65% în braţul de tratament cu G+B şi de 56% în cel de tratament cu B (evenimente de grad 3-5 fiind raportate la 18% şi, respectiv, 17%, iar decese la 5 pacienţi (3%) din braţul de tratament cu G+B şi la 7 pacienţi (4%) în cel de tratament cu B).
The incidence of infections leading to dose interruptions was also numerically higher in patients weighing <30 kg treated with 10 mg/kg tocilizumab (21.4%) compared to patients weighing ≥30 kg, treated with 8 mg/kg tocilizumab (7.6%).
De asemenea, incidenţa infecţiilor care au condus la întreruperea dozei a fost numeric mai mare la pacienţii cu greutate < 30 kg trataţi cu tocilizumab 10 mg/kg (21,4%), comparativ cu pacienţii cu greutate ≥ 30 kg, trataţi cu tocilizumab 8 mg/kg (7,6%).
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent infusions and is <1% of patients by the eighth cycle of MabThera (containing) treatment.
Incidenţa simptomelor cauzate de perfuzie a scăzut substanţial cu perfuziile ulterioare şi apare la < 1% dintre pacienţi până la ciclul opt de terapie cu MabThera.
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent infusions and is <1% of patients by the eighth cycle of MabThera-containing treatment.
Incidenţa simptomelor cauzate de perfuzie a scăzut substanţial cu perfuziile ulterioare şi apare la < 1% dintre pacienţi până la ciclul opt de terapie cu MabThera.
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent intravenous infusions and is <1% of patients by the eighth cycle of MabThera (containing) treatment.
Incidenţa simptomelor cauzate de perfuzie a scăzut substanţial cu perfuziile ulterioare şi apare la < 1% din pacienţi până la ciclul opt de terapie (conţinând) MabThera.
The incidence of infusion-related symptoms decreases substantially with subsequent infusions and is less than 1 % after eight doses of MabThera.
Incidenţa simptomelor cauzate de perfuzie scade substanţial cu perfuziile ulterioare şi este mai mică de 1% după opt doze de MabThera.
The incidence of injection site reactions may be reduced by the use of an auto-injector.
Incidenţa reacţiilor la nivelul locului de injectare poate fi redusă prin utilizarea unui auto-injector.
The incidence of injection site reactions may be reduced by the use of an autoinjector.
Incidenţa reacţiilor de la nivelul locului de injectare poate fi redusă prin utilizarea unui auto-injector.
The incidence of injection site reactions may be reduced by the use of an autoinjector.
Incidenţa reacţiilor la nivelul locului de injectare poate fi redusă prin utilizarea unui auto-injector.
The incidence of IRRs in subsequent infusions was comparable in both arms and decreased with each cycle.
Incidenţa RAP în cazul administrării perfuziilor ulterioare a fost comparabilă în ambele braţe de tratament şi s-a redus cu ocazia administrării fiecărui ciclu de tratament.
The incidence of IRRs was 65% with the infusion of the first 1,000 mg of Gazyvaro (20% of patients experiencing a Grade 3-5 IRR, with no fatal events reported).
Incidenţa RAP a fost de 65% în timpul administrării perfuzabile a primelor 1000 mg de Gazyvaro (20% dintre pacienţi au manifestat o RAP de Grad 3-5, fără evenimente letale raportate).
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic impairment and any conditions associated with hypoxia.
Incidenţa acidozei lactice poate şi trebuie să fie redusă şi prin evaluarea altor factori de risc asociaţi, cum sunt diabetul insuficient controlat, cetoza, repausul alimentar prelungit, consumul excesiv de alcool etilic, insuficienţa hepatică şi orice stare asociată cu hipoxie.
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any conditions associated with hypoxia.
Incidenţa acidozei lactice poate fi şi trebuie redusă şi prin evaluarea altor factori de risc asociaţi, cum sunt diabetul zaharat insuficient controlat, cetoza, repausul alimentar prelungit, consumul excesiv de alcool etilic, insuficienţa hepatică şi orice afecţiuni asociate hipoxiei.
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any conditions associated with hypoxia.
Incidenţa acidozei lactice poate şi trebuie să fie redusă prin evaluarea factorilor de risc asociaţi, cum sunt diabetul zaharat insuficient controlat, cetoza, postul prelungit, consumul excesiv de alcool etilic, insuficienţa hepatică şi orice condiţie medicală asociată cu hipoxie.
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any conditions associated with hypoxia.
Incidenţa acidozei lactice poate şi trebuie să fie redusă prin evaluarea factorilor de risc asociaţi, cum sunt diabetul zaharat insuficient controlat, cetoza, postul prelungit, consumul excesiv de alcool, insuficienţa hepatică şi orice condiţie medicală asociată cu hipoxie.
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors, such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any conditions associated with hypoxia (see also sections 4.3 and 4.5).
Incidenţa acidozei lactice poate fi şi trebuie redusă, de asemenea, prin evaluarea altor factori de risc asociaţi, cum sunt diabetul insuficient controlat, cetoza, starea à jeun prelungită, consumul excesiv de alcool etilic, insuficienţa hepatică şi orice afecţiuni asociate hipoxiei (vezi şi pct.
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by assessing also other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any condition associated with hypoxia.
Incidenţa acidozei lactice poate fi şi trebuie redusă şi prin evaluarea altor factori de risc asociaţi, cum este diabetul insuficient ţinut sub control, cetoza, repausul alimentar prelungit, consumul excesiv de alcool, insuficienţa hepatică şi orice stare asociată cu hipoxie.
The incidence of lymphoma (B-cell and T-cell) cases was higher in clinical trials than expected in the general population.
Incidenţa limfoamelor (cu celule B şi T) a fost mai mare în cadrul studiilor clinice decât se aştepta la nivelul populaţiei generale.
The incidence of major bleeding was similar between groups (1.3% versus 1.1% for the clopidogrel + ASA and the placebo + ASA groups, respectively).
Incidenţa sângerărilor majore a fost similară între cele două grupuri (1,3% faţă de 1,1% pentru grupul tratat cu clopidogrel + AAS, respectiv, grupul tratat cu placebo + AAS).
The incidence of malignancies reported in ustekinumab-treated patients was comparable to the incidence expected in the general population (standardised incidence ratio = 0.87 [95% confidence interval: 0.66, 1.14], adjusted for age, gender and race).
Incidenţa afecţiunilor maligne raportată la pacienţii trataţi cu ustekinumab a fost comparabilă cu incidenţa din populaţia generală (rata incidenţei standardizate = 0,87 [interval de încredere 95%; 0,66, 1,14], ajustată în funcţie de vârstă, sex şi rasă).
The incidence of malignancy in MabThera treated patients in the granulomatosis with polyangiitis and microscopic polyangiitis clinical study was 2.00 per 100 patient years at the study common closing date (when the final patient had completed the follow-up period).
Incidenţa apariţiei de malignităţi la pacienţii trataţi cu MabThera în cadrul studiului clinic GPA şi MAP a fost de 2,00 la 100 pacienţi pe an la data programată de închidere a studiului (atunci când ultimul pacient a terminat perioada de urmărire).
The incidence of malignancy in MabThera treated patients in the granulomatosis with polyangiitis and microscopic polyangiitis clinical trial was 2.00 per 100 patient years at the trial common closing date (when the final patient had completed the follow-up period).
Incidenţa apariţiei de malignităţi la pacienţii trataţi cu MabThera în cadrul studiului clinic GPA şi MAP a fost de 2,00 la 100 pacienţi pe an la data programată de închidere a studiului clinic (atunci când ultimul pacient a terminat perioada de urmărire).
The incidence of marked decreases in weight of 20% or more was 0.7%.
Frecvenţa scăderilor ponderale semnificative, cu cel puţin 20%, a fost de 0,7%.
The incidence of mild/moderate rash (all events regardless of causality) was less in patients treated for less than 16 weeks than in those treated for 16 weeks or more (mild, 33% v 63%; moderate, 29% v 43%).
Incidenţa erupţiilor cutanate slabe/moderate (toate evenimentele indiferent de cauzalitate) a fost mai mică la pacienţii trataţi mai puţin de 16 săptămâni, decât la cei trataţi 16 săptămâni sau mai mult (slab, 33% contra 63%; moderat, 29% contra 43%).
The incidence of nausea was 24.5% in the lixisenatide group compared to 35.1% in the exenatide twice daily group and the incidence of symptomatic hypoglycaemia with lixisenatide was 2.5% during the 24-week main treatment period compared to 7.9% in the exenatide group.
Incidenţa episoadelor de greaţă a fost de 24,5% în grupul tratat cu lixisenatidă, comparativ cu 35,1% în grupul tratat cu exenatidă de două ori pe zi, iar incidenţa hipoglicemiei simptomatice la lixisenatidă a fost de 2,5% în timpul perioadei principale de tratament, cu durata de 24 de săptămâni, comparativ cu 7,9% în grupul tratat cu exenatidă.
The incidence of NCI-CTCAE Grade 3-4 diarrhoea was 9.3% in Perjeta-treated patients vs 5.1% in placebo-treated patients.
Incidenţa diareei de grad 3-4 conform NCI-CTCAE a fost de 9,3% la pacienţii trataţi cu Perjeta comparativ cu 5,1% la pacienţii trataţi cu placebo.
The incidence of neutralising antibodies (excluding predose positive patients) was < 1%;
Incidenţa anticorpilor neutralizanţi (excluzând pacienţii pozitivi înainte de administrare) a fost < 1%;
The incidence of neutropenia grade 3 or 4 reported as adverse reactions was higher in multiple myeloma patients receiving MPT (Melphalan, Prednisone, Thalidomide) than in those receiving MP (Melphalan, Prednisone): 42.7% versus 29.5% respectively (study IFM 99-06).
Incidenţa neutropeniei de gradul 3 sau 4, raportată ca reacţie adversă, a fost mai ridicată la pacienţii cu mielom multiplu cărora li se administrează MPT (melfalan, prednison, talidomidă) decât la cei cărora li se administrează MP (melfalan, prednison): 42,7% comparativ cu 29,5% (studiul IFM 99-06).
The incidence of neutropenia was higher in the Gazyvaro plus bendamustine (G+B) arm compared to the bendamustine (B) alone arm (38% and 32%, respectively).
Incidenţa neutropeniei a fost mai mare în grupul de tratament cu Gazyvaro plus bendamustină (G+B), comparativ cu cel în care s-a utilizat numai bendamustină (B) (38% şi respectiv, 32%).