natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with memantine and 1,595 patients treated with placebo,the overall incidence rate of adverse reactions with memantine did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
În studiile clinice privind demenţa uşoară până la severă, care au inclus 1784 pacienţi cărora li s-a administrat memantină şi 1595 pacienţi cărora li s-a administrat placebo, incidenţa generală a reacţiilor adverse determinate de memantină nu a fost diferită faţă de cea a celor determinate de placebo; reacţiile adverse au fost, de obicei, de severitate uşoară până la moderată.
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with memantine and 1,595patients treated with placebo, the overall incidence rate of adverse reactions with memantine did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
În studiile clinice privind demenţa uşoară până la severă, care au inclus 1784 pacienţi cărora li s-a administrat memantine şi 1595 pacienţi cărora li s-a administrat placebo, incidenţa generală a reacţiilor adverse determinate de memantine nu a fost diferită faţă de cea a celor determinate de placebo; reacţiile adverse au fost, de obicei, de severitate uşoară până la moderată.
In clinical trials in osteoporosis, approximately 0.2% of patients had notable declines of serum calcium levels (less than 1.87 mmol/l) following zoledronic acid administration.
În studii clinice în osteoporoză, aproximativ 0,2% dintre pacienţi au prezentat scăderi notabile ale concentraţiilor serice ale calciului (mai puţin de 1,87 mmol/l) în urma administrării acidului zoledronic.
In clinical trials in paediatric patients (≥ 3 years), the adverse reaction profile was similar to that for adult patients except for a higher frequency of nephrolithiasis of 29 % (20/70) in paediatric patients treated with CRIXIVAN.
În studiile clinice la copii şi adolescenţi (cu vârsta ≥ 3 ani), profilul reacţiilor adverse a fost similar celui pentru pacienţii adulţi cu excepţia unei frecvenţe mai mari a nefrolitiazei de 29%% (20/70) la copii şi adolescenţi trataţi cu CRIXIVAN.
In clinical trials in patients with drug-induced (dopamine agonist) psychosis associated with Parkinson’s disease, worsening of Parkinsonian symptomatology and hallucinations were reported very commonly and more frequently than with placebo.
În aceste studii clinice, iniţial a fost necesar ca pacienţii să fie stabili la cea mai mică doză eficace de medicaţie antiparkinsoniană (agonist dopaminergic) şi să rămână cu aceleaşi medicaţii şi doze de antiparkinsoniene pe întreaga durată a studiului.
In clinical trials in patients with drug-induced (dopamine agonist) psychosis associated with Parkinson’s disease, worsening of Parkinsonian symptomatology and hallucinations were reported very commonly and more frequently than with placebo.
În studiile clinice la pacienţii cu psihoză indusă medicamentos (agonist dopaminergic) asociată cu boala Parkinson, s-au raportat foarte frecvent şi mai frecvent decât după administrarea de placebo agravarea simptomatologiei parkinsoniene şi a halucinaţiilor.
In clinical trials in patients with psoriasis, apremilast decreased lesional skin epidermal thickness, inflammatory cell infiltration, and expression of pro-inflammatory genes, including those for inducible nitric oxide synthase (iNOS), IL-12/IL-23p40, IL-17A, IL-22 and IL-8.
În cadrul studiilor clinice efectuate la pacienţi cu psoriazis, apremilast a redus îngroşarea epidermică la nivelul pielii lezionale, infiltrarea de celule inflamatorii şi exprimarea genelor proinflamatorii, inclusiv a celor pentru sintaza indusă cu ajutorul oxidului nitric (SION), IL-12/IL-23p40, IL-17A, IL-22 şi IL-8.
In clinical trials in RA, up to 3% of adult patients tested seropositive at least once during the study for antibodies capable of neutralising the biologic effects of anakinra.
În studii clinice de PAR, până la 3% dintre pacienţii adulţi au fost depistaţi seropozitiv cel puţin o dată în timpul studiului pentru anticorpi capabili de a neutraliza efectele biologice ale anakinrei.
In clinical trials in type 1 diabetes, patients using a regimen of EXUBERA in combination with long- or intermediate-acting insulin had similar reductions in HbA1c compared with patients taking subcutaneous insulin alone.
În studiile clinice la pacienţii cu diabet zaharat de tip 1, pacienţii trataţi cu EXUBERA în asociere cu insulină cu acţiune de lungă durată sau intermediară au prezentat reduceri similare ale valorilor HbAlc, comparativ cu pacienţii trataţi numai cu insulină subcutanată.
In clinical trials involving over 350 patients, no induction of human anti-mouse antibody (HAMA) to antibody fragments has been observed nor has there been any elevation of HAMA levels in patients with pre-existing HAMA.
In studiile clinice care au inclus peste 350 de pacienti, nu s-a observat nici inducerea de anticorpi umani anti-soarece fata de fragmentele de anticorpi si nici cresterea nivelului HAMA la pacientii care prezentau deja HAMA.
In clinical trials involving patients with relapsed small cell lung cancer, the dose limiting toxicity of oral topotecan monotherapy was found to be haematological.
În studiile clinice care au inclus pacienţi cu recidivă de cancer pulmonar cu celule mici, toxicitatea care a limitat doza de topotecan administrat în monoterapie a fost cea hematologică.
In clinical trials involving renal allograft patients-treated with 1 mg/kg of Zenapax every 14 days for a total of 5 doses, average peak serum concentrations (mean  standard deviation) rose between the first dose (21  14 g/ml) and fifth doses (32  22 g/ml).
În studiile clinice la pacienţii cu alogrefă renală trataţi cu Zenapax 1 mg/kg la intervale de 14 zile, cu un total de 5 doze, media concentraţiilor plasmatice maxime (media + deviaţia standard) a crescut între prima doză (21+14 g/ml) şi a cincea doză (32+22 g/ml).
In clinical trials involving SIMBRINZA dosed twice-daily the most common adverse reactions were ocular hyperaemia and ocular allergic type reactions occurring in approximately 6-7% of patients, and dysgeusia (bitter or unusual taste in the mouth following instillation) occurring in approximately 3% of patients.
În studiile clinice efectuate cu SIMBRINZA administrat de două ori pe zi, cele mai frecvente reacții adverse au fost hiperemie oculară și reacții oculare de tip alergic care au apărut la aproximativ 6-7% dintre pacienți, și disgeuzie (gust amar sau neobișnuit după instilare) care a apărut la aproximativ 3% dintre pacienți.
In clinical trials non-cutaneous malignancies were reported in 1% (6/586) of patients with dabrafenib monotherapy, and 1% (3/209) of patients in study MEK115306 and <1% (3/350) of patients in study MEK116513 with dabrafenib in combination with trametinib.
În studiile clinice, tumori maligne non-cutanate au fost raportate la 1% (6/586) dintre pacienții tratați cu dabrafenib în monoterapie, la 1% (3/209) dintre pacienții din studiul MEK115306 și <1% (3/350) dintre pacienții din studiul MEK116513 cu dabrafenib administrat în asociere cu trametinib.
In clinical trials of 118 children and adolescents (3 to 16 years of age), 6 % discontinued therapy due to adverse reactions.
În studiile clinice, din 118 pacienţi copii şi adolescenţi (cu vârsta cuprinsă între 3 şi 16 ani), 6% au întrerupt tratamentul din cauza reacţiilor adverse.
In clinical trials of 118 children and adolescents 3 to 16 years of age treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin 6 % discontinued therapy due to adverse events.
În studii clinice din 118 pacienţi copii şi adolescenţi cu vârsta între 3 şi 16 ani, cărora li s-a administrat tratament în asociere cu interferon alfa-2b şi ribavirină, 6 % au întrerupt tratamentul datorită evenimentelor adverse.
In clinical trials of 118 children or adolescents 3 to 16 years of age, 6 % discontinued therapy due to adverse events.
În studii clinice din 118 pacienţi copii şi adolescenţi cu vârsta între 3 – 16 ani, 6 % au întrerupt tratamentul datorită reacţiilor adverse.
In clinical trials of 118 children or adolescents 3 to 16 years of age, treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin, 6 % discontinued therapy due to adverse events.
În studii clinice din 118 pacienţi copii şi adolescenţi cu vârsta între 3 şi 16 ani, cărora li s-a administrat tratament în asociere cu interferon alfa-2b şi ribavirină, 6 % au întrerupt tratamentul datorită evenimentelor adverse.
In clinical trials of HBV infected patients, the most frequently occurring adverse reaction to tenofovir disoproxil fumarate was nausea (5.4%).
În studiile clinice la pacienţi infectaţi cu VHB cea mai frecventă reacţie adversă la fumaratul de tenofovir disoproxil a fost greaţa (5,4%).
In clinical trials of linagliptin as part of combination therapy with medicinal products not known to cause hypoglycaemia (metformin), rates of hypoglycaemia reported with linagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
În studii clinice cu linagliptin ca parte a terapiei combinate cu medicamente despre care nu se cunoaşte faptul că determină hipoglicemie (metformină), procentele cazurilor de hipoglicemie raportate pentru linagliptin au fost similare procentelor raportate la pacienţi la care s-a administrat placebo.
In clinical trials of metastatic carcinoma of the colon or rectum, there was no increased risk of post- operative bleeding or wound healing complications observed in patients who underwent major surgery 28-60 days prior to starting Avastin.
În studiile clinice pentru carcinom metastazat de colon sau de rect s-a observat că, la pacienţii care au fost supuşi unei intervenţii chirurgicale importante cu 28 până la 60 de zile înainte de începerea tratamentului, nu a existat un risc crescut de sângerare postoperatorie sau complicaţii ale cicatrizării plăgilor.
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma in transplant non eligible patients, lenalidomide combined therapy was less tolerated in patients older than 75 years of age compared to the younger population.
În cadrul studiilor clinice privind mielomul multiplu nou diagnosticat la pacienții neeligibili pentru transplant, tratamentul asociat cu lenalidomidă a fost mai puțin tolerat de pacienții cu vârsta mai mare de 75 ani comparativ cu populația mai tânără.
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients eligible for transplant, an increased incidence rate of hematologic SPM has been observed in patients receiving lenalidomide immediately following high- dose melphalan and Autologous Stem Cell Transplant (ASCT) compared with patients who received placebo (1.27 to 1.56 versus 0.46 to 0.53 per 100 person-years, respectively).
În cadrul studiilor clinice la pacienți cu mielom multiplu nou diagnosticat eligibili pentru transplant, s-a observat o incidență crescută a TMPS hematologice la pacienții cărora li s-a administrat lenalidomidă imediat după administrarea de melfalan în doză mare și transplantul autolog de celule stem (TACS), comparativ cu pacienții cărora li s-a administrat placebo (între 1,27 și 1,56 comparativ cu, respectiv, între 0,46 și 0,53 la 100 persoane-ani).
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients not eligible for transplant, a 4.9-fold increase in incidence rate of hematologic SPM (cases of AML, MDS) has been observed in patients receiving lenalidomide in combination with melphalan and prednisone until progression (1.75 per 100 person-years) compared with melphalan in combination with prednisone (0.36 per 100 person-years).
În cadrul studiilor clinice la pacienți cu mielom multiplu nou diagnosticat neeligibili pentru transplant, s-a observat o incidență de 4,9 ori mai mare a TMPS hematologice (cazuri de LMA, SMD) la pacienții cărora li s-a administrat lenalidomidă în asociere cu melfalan și prednison până la progresia bolii (1,75 la 100 persoane-ani) comparativ cu melfalan în asociere cu prednison (0,36 la 100 persoane-ani).
In clinical trials of ovarian cancer, Grade 3-5 wound healing complications were observed in up to 1.2% of patients in the bevacizumab arm versus 0.1% in the control arm (NCI-CTCAE v.3).
În studiile clinice la pacienţi cu neoplasm ovarian, au fost observate complicaţii ale cicatrizării plăgilor de Grad 3-5 la până la 1,2% dintre pacienţii din braţul de tratament cu bevacizumab, comparativ cu 0,1% dintre pacienţii din braţul de control (NCI-CTCAE versiunea 3.0).
In clinical trials of patients with Duchenne muscular dystrophy (nmDMD) caused by a nonsense mutation, the most frequent adverse reactions at the recommended dose were nausea, vomiting, and headache.
În cadrul studiilor clinice la pacienţi cu distrofie musculară Duchenne cauzată de o mutaţie nonsens (nmDMD), cele mai frecvente reacţii adverse manifestate la doza recomandată au fost greaţă, vărsături şi cefalee.
In clinical trials of TESAVEL as monotherapy and as part of combination therapy with medicinal products not known to cause hypoglycaemia (i.e. metformin and/or a PPAR agonist), rates of hypoglycaemia reported with sitagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
În studiile clinice în care s-a administrat TESAVEL în monoterapie şi în cadrul tratamentului asociat cu medicamente care nu sunt cunoscute ca determinând hipoglicemie (de exemplu, metformin şi/sau un agonist PPARγ), frecvenţele de apariţie a hipoglicemiei raportate pentru sitagliptin au fost similare cu cele raportate la pacienţii la care s-a administrat placebo.
In clinical trials of treatment with oral aripiprazole, the incidence of QT prolongation was comparable to placebo.
În studiile clinice privind tratamentul cu aripiprazol oral, incidenţa prelungirii intervalului QT a fost comparabilă cu cea observată în cazul placebo.
In clinical trials of up to 2 years duration, CE/bazedoxifene was associated with an increase from baseline in the concentration of serum triglycerides of approximately 16% at month 12 and 20% at month 24.
În cadrul studiilor clinice cu durata de până la 2 ani, tratamentul cu EC/bazedoxifenă a fost asociat cu o creştere a trigliceridemiei de aproximativ 16% la 12 luni şi de 20% la 24 luni, comparativ cu valoarea iniţială.
In clinical trials of up to two years duration, pioglitazone reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL-cholesterol levels compared to placebo, metformin or gliclazide.
În studiile clinice cu durată până la doi ani, pioglitazona a redus valorile trigliceridelor plasmatice totale şi ale acizilor graşi liberi şi a crescut valorile colesterolului HDL, în comparaţie cu placebo, metforminul sau gliclazida.
In clinical trials on cancer patients treated with filgrastim, the most frequent undesirable effect was musculoskeletal pain which was mild or moderate in 10% and in 3% of patients respectively.
În studiile clinice la pacienţi cu cancer trataţi cu filgrastim, cea mai frecventă reacţie adversă a fost durerea musculo-scheletică, care a fost uşoară sau moderată la 10% şi respectiv la 3% dintre pacienţi.
In clinical trials on cancer patients, the most frequent undesirable effect was musculoskeletal pain which was mild or moderate in 10%, and severe in 3% of patients.
În studiile clinice la pacienţi cu cancer, cea mai frecventă reacţie adversă a fost durerea musculo- scheletică, care a fost uşoară sau moderată la 10% şi severă la 3% dintre pacienţi.
In clinical trials patients were administered aciclovir 200 mg twice a day or equivalent.
În studiile clinice, pacienţilor li s-a administrat aciclovir în doză de 200 mg de două ori pe zi sau un tratament echivalent.
In clinical trials robenacoxib tablets reduced the lameness and inflammation of dogs with chronic osteoarthritis.
La testele clinice, robenacoxib comprimate a redus şchiopătatul şi inflamaţia la câinii cu osteoartrită cronică.
In clinical trials rufinamide discontinuation was achieved by reducing the dose by approximately 25% every two days.
În studiile clinice, întreruperea tratamentului cu rufinamidă s-a realizat prin diminuarea dozei cu aproximativ 25% la fiecare două zile.
In clinical trials rufinamide discontinuation was achieved by reducing the dose by approximately 25% every two days.
În studiile clinice, întreruperea tratamentului cu rufinamidă s-a realizat prin diminuarea dozei cu aproximativ 25% la interval de două zile.
In clinical trials rufinamide discontinuation was achieved by reducing the dose by approximately 25% every two days.
În studiile clinice, întreruperea tratamentului cu rufinamidă s-a realizat prin diminuarea dozei cu aproximativ 25%, la interval de două zile.
In clinical trials Synflorix elicited an immune response to all ten serotypes included in the vaccine, but the magnitude of the responses varied between serotypes.
În studiile clinice, administrarea de Synflorix a determinat răspunsuri imunitare pentru toate cele zece serotipuri incluse în vaccin, dar magnitudinea acestor răspunsuri imunitare a variat în funcţie de serotip.
In clinical trials the efficacy of ceftolozane/tazobactam was lower in patients with moderate renal impairment compared with those with normal or mildly impaired renal function at baseline.
În studiile clinice, eficacitatea asocierii ceftolozan/tazobactam a fost mai mică la pacienții cu insuficiență renală moderată comparativ cu cei cu funcție renală normală sau ușor afectată la momentul inițial.
In clinical trials the efficacy of the combination of follitropin alfa and lutropin alfa has been demonstrated in women with hypogonadotropic hypogonadism.
În studiile clinice, eficacitatea asocierii de folitropină alfa şi lutropină alfa a fost demonstrată la pacientele cu hipogonadism hipogonadotrop.
In clinical trials the following reactions were reported at a ≥ 1 % difference in frequency from placebo: vertigo, nausea, pain in limb, dizziness, depression, dyspnoea.
În studiile clinice au fost raportate următoarele reacţii, cu o diferenţă de frecvenţă ≥1% faţă de placebo: vertij, greaţă, dureri ale membrelor, ameţeli, depresie, dispnee.
In clinical trials the incidence of hypoxaemia was common, especially within the 15 first minutes into dexmedetomidine-ketamine anaesthesia.
În testele clinice incidenţa presiunii scăzute a oxigenului din sânge a fost destul de frecventă, în special în primele 15 minute ale anesteziei cu dexmedetomidină şi ketamină.
In clinical trials the incidence of hypoxaemia was common, especially within the 15 first minutes into dexmedetomidine-ketamine anaesthesia.
În testele clinice, incidenţa hipoxemiei a fost destul de frecventă, în special în primele 15 minute ale anesteziei cu dexmedetomidină şi ketamină.
In clinical trials the incidence of hypoxaemia was common, especially within the 15 first minutes into dexmedetomidine-ketamine anaesthesia.
În testele clinice, incidenţa presiunii scăzute a oxigenului din sânge a fost destul de frecventă, în special în primele 15 minute ale anesteziei cu dexmedetomidină şi ketamină.
In clinical trials the most frequently reported ocular adverse reactions following injection of Macugen are: anterior chamber inflammation, eye pain, increased intraocular pressure, punctate keratitis, vitreous floaters and vitreous opacities.
În studiile clinice, cel mai frecvent raportate reacții adverse oculare în urma injectării Macugen sunt: inflamație a camerei anterioare a ochiului, durere la nivelul ochiului, presiune intraoculară crescută, keratită punctată, flocoane vitroase și opacitate vitroasă.
In clinical trials the number of herpes zoster/herpes zoster-like rashes within the 42-day postvaccination was low in both ZOSTAVAX and placebo groups.
În studiile clinice, în decurs de 42 zile după vaccinare, numărul erupţiilor cutanate tranzitorii asemănătoare celor din herpes zoster a fost scăzut atât în grupul la care s-a administrat ZOSTAVAX, cât și în grupul la care s-a administrat placebo.
In clinical trials these patients were defined by an endogenous serum LH level < 1.2 IU/l.
În studiile clinice aceste paciente au fost definite de o concentraţie plasmatică de LH endogen < 1,2 UI/l.
In clinical trials these reactions were reversible in the majority of patients (see section 4.8).
În studiile clinice, aceste reacţii au fost reversibile la majoritatea pacientelor (vezi pct.
In clinical trials vardenafil was administered to over 17,000 men with erectile dysfunction (ED) aged 18 - 89 years, many of whom had multiple co-morbid conditions.
În studiile clinice, vardenafilul a fost administrat la peste 17000 bărbaţi cu disfuncţie erectilă (DE), cu vârsta cuprinsă între 18 şi 89 ani, mulţi dintre aceştia cu afecţiuni multiple asociate.
In clinical trials with 553 patients, the most common adverse reactions were:
În studiile clinice, care au inclus 553 de pacienţi, cele mai frecvente reacţii adverse au fost:
In clinical trials with Ameluz, local skin reactions at the application site were observed in up to 96% of the subjects.
În studiile clinice cu Ameluz, au fost observate reacţii cutanate locale în zona de aplicare la până la 96% dintre pacienţi.
In clinical trials with AMMONAPS, 56 % of the patients experienced at least one adverse event and 78 % of these adverse events were considered as not related to AMMONAPS.
În studii clinice cu AMMONAPS, 56% dintre pacienţi au avut cel puţin un eveniment advers şi 78% din aceste evenimente adverse nu s-au considerat a fi corelate cu AMMONAPS.
In clinical trials with aripiprazole, there were no significant differences in the incidence rates of hyperglycaemia-related adverse reactions (including diabetes) or in abnormal glycaemia laboratory values compared to placebo.
În studiile clinice privind aripiprazol, nu au existat diferenţe semnificative între frecvenţele incidenţei reacţiilor adverse asociate hiperglicemiei (inclusiv diabet zaharat) sau ale valorilor de laborator anormale ale glicemiei comparativ cu placebo.
In clinical trials with eltrombopag in SAA, 4% of patients (5/133) were diagnosed with MDS.
În studiile clinice cu eltrombopag în AAS, 4% dintre pacienți (5/133) au fost diagnosticați cu SMD.
In clinical trials with Glybera, antibodies against the adeno-associated virus (AAV) protein shell were present prior to treatment, in 18 out of 27 subjects; anti-AAV antibodies appeared or increased after Glybera administration, in all of the subjects.
În studiile clinice cu Glybera, anticorpii anti-capsulă proteică a virusului adenoasociat (VAA) au fost prezenţi înaintea tratamentului la 18 din 27 de pacienţi; după administrarea Glybera, anticorpii anti- VAA au apărut sau valorile acestora au crescut la toţi pacienţii.
In clinical trials with oral olanzapine, clinically meaningful QTc prolongations (Fridericia QT correction [QTcF] ≥ 500 milliseconds [msec] at any time post baseline in patients with baseline QTcF<500 msec) were uncommon (0.1% to 1%) in patients treated with olanzapine, with no significant differences in associated cardiac events compared to placebo.
În studiile clinice cu olanzapină administrată oral, prelungirea semnificativă clinic a intervalului QTc (corecţia tip Fridericia a intervalului QT [QTcF] ≥500 milisecunde [msec] în orice moment post- evaluare iniţială la pacienţii cu valori iniţiale ale QTcF<500 msec) a fost mai puţin frecventă (0,1% până la 1%), fără diferenţe semnificative asupra evenimentelor cardiace asociate.
In clinical trials with pioglitazone and sulphonylurea monotherapy or in combination there was evidence of dose related weight gain, which may be due to fat accumulation and in some cases associated with fluid retention.
În cadrul studiilor clinice cu pioglitazonă şi sulfoniluree, administrate ca monoterapie sau în asociere, au existat dovezi de creştere în greutate dependentă de doză, care poate fi cauzată de acumularea de ţesut adipos şi, în unele cazuri, a fost asociată cu retenţia de lichide.
In clinical trials with pioglitazone, the incidence of elevations of ALT greater than three times the upper limit of normal was equal to placebo but less than that seen in metformin or sulphonylurea comparator groups.
În studiile clinice cu pioglitazonă incidenţa creşterii ALAT la valori mai mari decât de trei ori limita superioară a normalului a fost egală cu incidenţa în grupul tratat cu placebo, dar mai mică decât cea observată în grupurile comparator tratate cu metformin sau sulfoniluree.