natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the most extreme case of overdose, the patient survived the oral intake of a total of 2,000 mg memantine with effects on the central nervous system (coma for 10 days, and later diplopia and agitation).
În cel mai sever caz de supradozaj, pacientul a supravieţuit unei doze orale totale de 2000 mg memantină, prezentând efecte asupra sistemului nervos central (comă timp de 10 zile şi mai târziu diplopie şi agitaţie).
In the most extreme case of overdose, the patient survived the oral intake of a total of 2,000 mg memantine with effects on the central nervous system (coma for 10days, and later diplopia and agitation).
În cel mai sever caz de supradozaj pacientul a supravieţuit unei doze orale totale de 2 000 mg memantină prezentând efecte asupra sistemului nervos central (comă timp de 10 zile, şi mai târziu diplopie şi agitaţie).
In the most extreme case of overdose, the patient survived the oral intake of a total of 2000mg memantine with effects on the central nervous system (coma for 10 days, and later diplopia and agitation).
În cel mai sever caz de supradozaj pacientul a supravieţuit unei doze orale totale de 2000 mg memantină prezentând efecte asupra sistemului nervos central (comă timp de 10 zile, şi mai târziu diplopie şi agitaţie).
In the MRI cohort 36% of patients entering the study had Gd+ lesions at baseline (mean number of Gd+ lesions 1.4).
În cohorta IRM, 36% dintre pacienţii care au fost înrolaţi în studiu au prezentat leziuni Gd+ la momentul iniţial (numărul mediu de leziuni Gd+ 1,4).
In the MRI cohort 45% of patients entering the study had Gd+ lesions at baseline (mean number of Gd+ lesions 2.4).
În cohorta IRM, 45% dintre pacienţii care au fost înrolaţi în studiu au prezentat leziuni Gd+ la momentul iniţial (numărul mediu de leziuni Gd+ 2,4).
In the multicentre, open-label, single arm VIKING-3 study (ING112574), HIV-1 infected, ART-experienced adults with virological failure and current or historical evidence of raltegravir and/or elvitegravir resistance received Tivicay 50 mg twice daily with the current failing background regimen for 7 days but with optimised background ART from Day 8.
În cadrul studiului multicentric, deschis, cu un singur braț de tratament (ING112574) intitulat VIKING-3, adulţi infectaţi cu HIV-1, expuşi la ART, cu eșec virusologic și dovezi actuale sau în istoricul pacientului de rezistența la raltegravir și/sau elvitegravir au fost trataţi cu 50 mg Tivicay de două ori pe zi cu tratamentul curent de fond eşuat timp de 7 zile,şi cu ART de fond optimizat începând din ziua a 8-a.
In the multinational 2NN study with Viramune immediate-release, a population pharmacokinetic substudy of 1,077 patients was performed that included 391 females.
În studiul multinaţional 2NN cu Viramune cu eliberare imediată, grupul populaţional farmacocinetic din substudiul de 1077 pacienţi a fost format incluzând 391 femei.
In the multinational 2NN study with Viramune immediate-release, a population pharmacokinetic substudy of 1077 patients was performed that included 391 females.
În studiul multinaţional 2NN cu Viramune cu eliberare imediată, grupul populaţional farmacocinetic din substudiul de 1077 pacienţi a fost format incluzând 391 femei.
In the multinational 2NN study with Viramune immediate-release, a population pharmacokinetic substudy of 1077 patients was performed that included 391 females.
În studiul multinaţional 2NN, cu Viramune cu eliberare imediată grupul populaţional farmacocinetic din substudiul de 1077 pacienţi a fost format incluzând 391 femei.
In the multinational 2NN study, a population pharmacokinetic substudy of 1,077 patients was performed that included 391 females.
În studiul multinaţional 2NN, grupul populaţional farmacocinetic din substudiul de 1077 pacienţi a fost format incluzând 391 femei.
In the natural setting, i.e. with sexual stimulation, it restores impaired erectile function by increasing blood flow to the penis.
În condiţii naturale, adică în prezenţa stimulării sexuale, sildenafilul reface funcţia erectilă afectată, prin creşterea fluxului sanguin la nivelul penisului.
In the natural setting, i.e., with sexual stimulation, it restores impaired erectile function by increasing blood flow to the penis.
În condiţii naturale, cu stimulare sexuală, reface funcţia erectilă afectată, prin creşterea fluxului sanguin către penis.
In the neoadjuvant setting (NEOSPHERE) the incidence of LVD was higher in the Perjeta–treated groups than in those who did not receive Perjeta.
În tratamentul neoadjuvant (NEOSPHERE), incidenţa DVS a fost mai mare la pacienţii din grupurile tratate cu Perjeta, comparativ cu cei cărora nu li s-a administrat Perjeta.
In the neoadjuvant setting, locally advanced and inflammatory breast cancers are considered as high- risk irrespective of hormone receptor status.
În cazul tratamentului neoadjuvant, neoplasmul mamar avansat local şi inflamator este considerat cu risc înalt, indiferent de statusul receptorilor hormonali.
In the neoadjuvant trial NEOSPHERE , in which patients received 4 cycles of Perjeta as neoadjuvant treatment, the incidence of LVD (during the overall treatment period) was higher in the Perjeta, trastuzumab and docetaxel-treated group (7.5%) compared to the trastuzumab and docetaxel-treated group (1.9%).
În studiul cu tratament neoadjuvant NEOSPHERE, în care pacienţilor li s-au administrat 4 cicluri de tratament cu Perjeta ca tratament neoadjuvant, incidenţa DVS (pe durata tratamentului general) a fost mai mare în grupul tratat cu Perjeta, trastuzumab şi docetaxel (7,5%), comparativ cu grupul tratat cu trastuzumab şi docetaxel (1,9%).
In the neoadjuvant trial NEOSPHERE, the most common ADRs (≥50%) seen with Perjeta in combination with trastuzumab and docetaxel were alopecia and neutropenia.
În studiul clinic privind tratamentul neoadjuvant NEOSPHERE, cele mai frecvente RA (≥50%) observate la administrarea Perjeta în asociere cu trastuzumab şi docetaxel au fost alopecia şi neutropenia.
In the neoadjuvant trial TRYPHAENA, the incidence of LVD (during the overall treatment period) was 8.3% in the group treated with Perjeta plus trastuzumab and FEC (followed by Perjeta plus trastuzumab and docetaxel); 9.3% in the group treated with Perjeta plus trastuzumab and docetaxel following FEC; and 6.6% in the group treated with Perjeta in combination with TCH.
În studiul cu tratament neoadjuvant TRYPHAENA, incidenţa DVS (pe durata tratamentului general) a fost de 8,3% în grupul tratat cu Perjeta plus trastuzumab şi FEC (urmat de Perjeta plus trastuzumab şi docetaxel); 9,3% în grupul tratat cu Perjeta plus trastuzumab şi docetaxel după FEC; şi 6,6% în grupul tratat cu Perjeta în asociere cu TCH.
In the neoadjuvant trial TRYPHAENA, when Perjeta was administered in combination with trastuzumab and FEC (5-fluorouracil, epirubicin, cyclophosphamide) for 3 cycles followed by 3 cycles of Perjeta, trastuzumab and docetaxel, the most common ADRs (≥50%) were neutropenia, diarrhoea and nausea.
În studiul clinic privind tratamentul neoadjuvant TRYPHAENA, atunci când Perjeta a fost administrat în asociere cu trastuzumab şi FEC (5-fluorouracil, epirubicină, ciclofosfamidă) pentru 3 cicluri terapeutice, urmate de 3 cicluri terapeutice cu Perjeta, trastuzumab şi docetaxel, cele mai frecvente RA (≥50%) au fost neutropenia, diareea şi greaţa.
In the neoadjuvant-adjuvant EBC treatment setting, 8.1 % (24/296) of patients treated with Herceptin intravenous and 14.9 % (44/295) of patients receiving Herceptin subcutaneous vial developed antibodies against trastuzumab (regardless of antibody presence at baseline).
În cadrul tratamentului neoadjuvant-adjuvant al CMI, 8,1% (24/296) dintre pacienţii trataţi cu Herceptin forma intravenoasă şi 14,9% (44/295) dintre pacienţii trataţi cu Herceptin pentru administrare subcutanată au dezvoltat anticorpi anti-trastuzumab (indiferent de prezenţa anticorpului la momentul iniţial).
In the neoadjuvant-adjuvant EBC treatment setting, 8.1 % (24/296) of patients treated with Herceptin intravenous and 14.9 % (44/295) of patients receiving Herceptin subcutaneous vial developed antibodies against trastuzumab (regardless of antibody presence at baseline).
În cadrul tratamentului neoadjuvant-adjuvant al CMI, 8,1% (24/296) dintre pacienţii trataţi cu Herceptin pentru administrare intravenoasă şi 14,9% (44/295) dintre pacienţii trataţi cu Herceptin pentru administrare subcutanată în flacon au dezvoltat anticorpi anti-trastuzumab (indiferent de prezenţa anticorpului la momentul iniţial).
In the neoadjuvant-adjuvant EBC treatment setting, 8.1 % (24/296) of patients treated with Herceptin intravenous developed antibodies against trastuzumab (regardless of antibody presence at baseline).
În cadrul tratamentului neoadjuvant-adjuvant al CMI, 8,1 % (24/296) dintre pacienţii trataţi cu forma farmaceutică intravenoasă a Herceptin au dezvoltat anticorpi împotriva trastuzumab (indiferent de statusul anticorpilor la momentul iniţial).
In the NEOSPHERE and TRYPHAENA trials in the neoadjuvant setting, Perjeta was administered on the same day as the other study treatment drugs in all cycles.
În studiile NEOSPHERE şi TRYPHAENA, privind tratamentul neoadjuvant, Perjeta a fost administrat în aceeaşi zi cu celelalte medicamente din tratamentul studiului, în toate ciclurile.
In the NEOSPHERE trial, rash occurred in 40.2% of patients treated with neoadjuvant Perjeta, trastuzumab and docetaxel compared with 29.0% of patients treated with trastuzumab and docetaxel.
În studiul NEOSPHERE, erupţia cutanată tranzitorie a apărut la 40,2% dintre pacienţii cărora li s-a administrat tratament neoadjuvant cu Perjeta, trastuzumab şi docetaxel, comparativ cu 29,0% dintre pacienţii trataţi cu trastuzumab şi docetaxel.
In the new study, patients taking Combivir and those taking the two active substances separately had similar falls in viral load.
În noul studiu, pacienţii care au primit Combivir şi cei care au primit cele două substanţe active separat au prezentat reduceri asemănătoare ale încărcăturii virale.
In the newborn of a hepatitis B virus carrier-mother.
La nou-născuţi ale căror mame sunt purtătoare ale virusului hepatitei B.
In the newly diagnosed chronic phase CML study after a minimum of 60 months follow-up, dasatinib-related fluid retention adverse reactions included pleural effusion (28%), superficial oedema (14%), pulmonary hypertension (5%), generalised oedema (4%), and pericardial effusion (4%).
În studiul efectuat la pacienţii nou diagnosticaţi cu LMC în fază cronică, după o perioadă de urmărire de minim 60 luni, reacțiile adverse de tip retenţie de fluide asociată tratamentului cu dasatinib au inclus revărsat pleural (28%), edeme superficiale (14%), hipertensiune arterială pulmonară (5%), edeme generalizate (4%) şi revărsat pericardic (4%).
In the newly diagnosed chronic phase CML study, grade 3 or 4 hypophosphataemia was reported in 4% of SPRYCEL-treated patients, and grade 3 or 4 elevations of transaminases, creatinine, and bilirubin were reported in ≤ 1% of patients after a minimum of 12 months follow-up.
În studiul privind LMC în fază cronică nou diagnosticată, hipofosfatemia de grad 3 sau 4 a fost raportată la 4% din pacienţii trataţi cu SPRYCEL şi creşterile de grad 3 sau 4 ale transaminazelor, creatininei şi bilirubinei au fost raportate la  1% din pacienţii după o perioadă de urmărire de minim 12 luni.
In the NHL phase 3 trial SABRINA (BO22334), local cutaneous reactions were reported in up to 20% of patients receiving subcutaneous MabThera.
În studiul clinic de fază 3, SABRINA (BO22334), reacţiile cutanate locale au fost raportate la până la 20% dintre pacienţii cu LNH cărora li s-a administrat MabThera forma farmaceutică subcutanată.
In the non-compartmental analysis, after dosing with
În analiza noncompartimentală, după administrarea a 960 mg vemurafenib de două ori pe zi, raportul
In the non-controlled study C04-002 (SHEPHERD), PNH patients with at least one transfusion in the prior 24 months and at least 30,000 platelets/microliter received Soliris over a 52-week period.
În studiul necontrolat C04-002 (SHEPHERD), pacienţii cu HPN, cu cel puţin o transfuzie în ultimele 24 de luni şi cu un număr de trombocite de cel puţin 30000/microlitru, au fost trataţi cu Soliris pe o perioadă de 52 de săptămâni.
In the non-FL population the HR for IRC-assessed PFS was 0.94 [95% CI: 0.49, 1.90].
În popula ia non-LF, RR pentru SFP evaluat de IRC a fost de 0,94 [IÎ 95%: 0,49-1,90].
In the non-inferiority study, V59P6, immunogenicity was assessed among adolescents aged 11-17 years who had been randomised to receive either Menveo or ACWY-PS.
Într-un studiu de non-inferioritate, V59P6, imunogenitatea a fost evaluată la copii şi adolescenţi cu vârsta cuprinsă între 11 şi 17 ani, care au fost randomizaţi fie pentru administrarea Menveo, fie a vaccinului ACWY-PS.
In the offspring of pregnant rats treated with varenicline there were decreases in fertility and increases in the auditory startle response (see section 4.6).
La feţii de şobolani proveniţi de la mame tratate cu vareniclină în timpul sarcinii, s-au observat scăderi ale fertilităţii şi creşteri ale reacţiei bruşte la zgomot (vezi pct.
In the offspring of rats given olanzapine, delays in fetal development and transient decreases in offspring activity levels were seen.
La puii femelelor de şobolan trataţi cu olanzapină s-au observat întârzieri ale dezvoltării fetale şi reduceri tranzitorii ale activităţii puilor.
In the offspring of rats given olanzapine, delays in foetal development and transient decreases in offspring activity levels were seen.
La descendenţii şobolanilor trataţi cu olanzapină s–au constatat întârzieri ale dezvoltării fetale şi reducerea tranzitorie a activităţii.
In the offspring of rats given olanzapine, delays in foetal development and transient decreases in offspring activity levels were seen.
La puii femelelor de şobolani trataţi cu olanzapină s-au observat întârzieri ale dezvoltării fetale şi reduceri tranzitorii ale activităţii puilor.
In the offspring of rats given olanzapine, delays in foetall development and transient decreases in offspring activity levels were seen.
La puii femelelor de şobolan trataţi cu olanzapină s-au observat întârzieri ale dezvoltării fetale şi reduceri tranzitorii ale activităţii puilor.
In the OL LI phase all patients received 24 mg/m2 up to a maximum of 40 mg Humira every other week for 16 weeks.
În faza OL LI, toţi pacienţii au primit Humira 24 mg/m2 până la doza maximă de 40 mg, la două săptămâni timp, de 16 săptămâni.
In the OL LI phase all patients received 24 mg/m2 up to a maximum of 40 mg Humira every other week for 16 weeks.
În faza OL LI, toţi pacienţii au utilizat Humira 24 mg/m2 până la doza maximă de 40 mg, la două săptămâni timp, de 16 săptămâni.
In the olaratumab plus doxorubicin arm, the most serious (Grade ≥3) adverse drug reactions (ADRs) observed were neutropenia (54.7 %) and musculoskeletal pain (7.8 %).
În brațul tratat cu olaratumab plus doxorubicină cele mai severe reacţii adverse (de Grad ≥3) observate au fost neutropenia (54,7%) şi durerea musculo-scheletală (7,8%).
In the ongoing open label extension phase (Part II), the overall rate of infections remained similar at 306.6 per 100 patient years.
În faza de extensie deschisă a studiului în curs de desfăşurare (Partea a II-a), incidenţa generală a infecţiilor a rămas similară la 306,6 evenimente per 100 pacienţi-ani expunere.
In the ongoing open label extension phase, decreases in neutrophil counts below 1 x 109/l, occurred in 15% of the tocilizumab group.
În faza de extensie deschisă a studiului în curs de desfăşurare, scăderea numărului de neutrofile sub 1 x 109/l a apărut la 15% dintre pacienţii trataţi cu tocilizumab.
In the ongoing open label extension phase, decreases in platelet counts below 100 x 103/µl, occurred in 3% of patients in the tocilizumab group, without associated bleeding events.
În faza de extensie deschisă a studiului în curs de desfăşurare, reducerea numărului de trombocite la valori sub 100 x 103 /μl a apărut la 3% dintre pacienţii trataţi cu tocilizumab, fără evenimente hemoragice asociate.
In the ongoing open label extension phase, the pattern and incidence of elevations in lipid parameters remained consistent with the 12 week controlled phase data.
În faza de extensie deschisă a studiului în curs de desfăşurare, caracterul şi incidenţa creşterii parametrilor lipidici au rămas în concordanţă cu datele din faza controlată a studiului cu durata de 12 săptămâni.
In the open label extensions, each additional 6 months of treatment resulted in incremental increases similar in magnitude to that observed in the 6 months of placebo-controlled studies.
În extensiile studiului deschis, fiecare dintre cele 6 luni suplimentare de tratament a condus la creşteri treptate în intensitate similare celor observate în 6 luni de studii controlate-placebo.
In the open label follow-up phase, the treatment effect on CDMS was still evident after 3 and 5 years (Table 3), even though the majority of patients from the placebo-group was treated with Betaferon at least from the second year onwards.
În faza deschisă a studiului de urmărire, efectul tratamentului asupra SMCD a fost încă evident după 3 şi 5 ani (Tabelul 3), cu toate că la majoritatea pacienţilor din grupul cu placebo s-a administrat Betaferon începând din al doilea an, cel puţin.
In the open-label ENHANCE study, the incidence of serious bleeding events during the 28-day study period was 6.5%, and the incidence of CNS bleeds during the 28-day study period was 1.5%.
În studiul deschis ENHANCE, incidenţa evenimentelor hemoragice grave pe perioada de studiu de 28 zile a fost de 6,5% şi incidenţa hemoragiilor la nivelul SNC pe perioada de studiu de 28 zile a fost de 1,5%.
In the open-label extended phase of study GS-01-934, where patients received Atripla on an empty stomach, 3 additional cases of resistance were seen.
În studiul deschis de fază extinsă GS-01-934, în care pacienţilor li s-a administrat Atripla pe nemâncate, s- au observat 3 cazuri suplimentare de rezistenţă.
In the open-label extension for RA study V, ACR response rates were maintained when followed for up to 10 years.
În extensia deschisă a studiului PR V, ratele de răspuns ACR urmărite o perioadă de până la 10 ani s- au menținut.
In the open-label extension of Studies I, II, III, and VI durable and sustained ACR 20, 50, and 70 responses have been observed through 7 years, 5 years, 5 years, and 2 years, respectively, of abatacept treatment.
Într-o extensie deschisă a Studiilor I, II, III şi VI, au fost observate răspunsuri durabile şi susţinute ACR 20, 50 şi 70 la 7 ani, 5 ani, 5 ani şi, respectiv, 2 ani de tratament cu abatacept.
In the open-label extension of Studies I, II, III, VI, and SC-I durable and sustained ACR 20, 50, and 70 responses have been observed through 7 years, 5 years, 5 years, 2 years, and 5 years, respectively, of abatacept treatment.
Într-o extensie deschisă a Studiilor I, II, III, VI și SC-I au fost observate răspunsuri ACR 20, 50 şi 70 durabile şi susţinute la 7 ani, 5 ani, 5 ani, 2 ani şi, respectiv 5 ani de tratament cu abatacept.
In the open-label extension of Studies I, II, III, VI, and SC-I durable and sustained ACR 20, 50, and 70 responses have been observed through 7 years, 5 years, 5 years, 2 years, and 5years, respectively, of abatacept treatment.
Într-o extensie deschisă a Studiilor I, II, III VI și SC-I au fost observate răspunsuri ACR 20, 50 şi 70 durabile şi susţinute la 7 ani, 5 ani, 5 ani, 2 ani şi, respectiv 5 ani de tratament cu abatacept.
In the open-label extension of Study II the inhibition of progression of structural joint damage in tocilizumab plus MTX-treated patients was maintained in the second year of treatment.
În perioada de extensie deschisă a Studiului II, inhibarea progresiei distrugerii structurilor articulare la pacienţii trataţi cu tocilizumab în asociere cu MTX s-a menţinut în al doilea an de tratament.
In the open-label follow-up phase, the treatment effect on CDMS was still evident after 3 and 5 years (Table 3) even though the majority of patients from the placebo-group was treated with Betaferon at least from the second year onwards.
În faza deschisă a studiului de urmărire, efectul tratamentului asupra SMCD a fost încă evident după 3 şi 5 ani (Tabelul 3), cu toate că la majoritatea pacienţilor din grupul cu placebo s-a administrat Betaferon începând din al doilea an, cel puţin.
In the open-label lead in phase (OL LI) patients were stratified into two groups, MTX (methotrexate)-treated or non- MTX- treated.
În faza de preincludere deschisă (OL LI) pacienţii au fost împărţiţi în două grupuri, grupul care a primit tratament cu MTX (metotrexat) şi grupul fără tratament concomitent cu MTX.
In the open-label lead in phase (OL LI) patients were stratified into two groups, MTX (methotrexate)-treated or non-MTX-
În faza de preincludere deschisă (OL LI) pacienţii au fost împărţiţi în două grupuri, grupul care a primit tratament cu MTX (metotrexat) şi grupul fără tratament concomitent cu MTX.
In the open-label paediatric study, sixteen patients with Fabry disease (8-16 years old; 14 males, 2 females) had been treated for one year.
În studiul deschis, efectuat la copii şi adolescenţi, şaisprezece pacienţi cu boala Fabry (cu vârsta cuprinsă între 8 şi 16 ani; 14 de sex masculin, 2 de sex feminin) au fost trataţi timp de un an.
In the open-label study there was no difference in overall survival between patients treated with recombinant human erythropoietin and controls.
În studiul deschis nu a existat nicio diferenţă în ceea ce priveşte supravieţuirea globală între pacienţii trataţi cu eritropoietină recombinantă umană şi grupul de control.
In the original phase III studies during the first 3 months post-transplantation, 14% of patients in the basiliximab group and 27% of patients in the placebo group had an acute rejection episode treated with antibody therapy (OKT 3 or antithymocyte globulin/antilymphocyte globulin (ATG/ALG)), with no increase in adverse events or infections in the basiliximab group as compared to placebo.
În studiile iniţiale de fază III, în timpul primelor 3 luni post transplant, 14% dintre pacienţii din grupul basiliximab şi 27% dintre pacienţii din grupul placebo au prezentat un episod de rejet acut care a fost tratat cu anticorpi (OKT 3 sau globulină antitimocit/globulină antilimfocit (ATG/ALG)), fără creşterea evenimentelor adverse sau infecţiilor în grupul tratat cu basiliximab comparativ cu placebo.
In the osteoporosis clinical trial program, atypical femoral fractures were reported rarely in patients treated with Prolia (see section 4.4).
În timpul studiilor clinice pentru osteoporoză, fracturile femurale atipice s-au raportat rar la pacienţii trataţi cu Prolia (vezi pct.
In the osteoporosis treatment study after 3 years of treatment, bazedoxifene 20 mg and raloxifene 60 mg exhibited significant reductions in serum total cholesterol, low-density lipoprotein (LDL) cholesterol and a significant increase in high-density lipoprotein (HDL) cholesterol compared to placebo.
În studiul privind tratamentul osteoporozei după 3 ani de tratament, bazedoxifena 20 mg şi raloxifen 60 mg au arătat scăderi semnificative ale valorilor colesterolului seric total, ale LDL-colesterolului (lipoproteine cu densitate scăzută) şi o creştere semnificativă a HDL-colesterolului (lipoproteine cu densitate crescută) în comparaţie cu placebo.
In the osteoporosis treatment study in 7,492 postmenopausal women (mean age = 66 years), 121 bone biopsies were obtained from iliac crest after the administration of fluorochrome label from the subjects in bazedoxifene, raloxifene and placebo groups (bazedoxifene 20 mg = 28; bazedoxifene 40 mg = 29, raloxifene 60 mg = 32, placebo = 32) after approximately 2 or 3 years of treatment.
În studiul privind tratamentul osteoporozei la 7492 femei în postmenopauză (vârstă medie = 66 ani), după administrarea unui colorant marcat cu fluorocrom, s-au obţinut 121 biopsii osoase din creasta iliacă, de la subiecţi din grupurile cu bazedoxifenă, raloxifen şi placebo (bazedoxifenă 20 mg = 28; bazedoxifenă 40 mg = 29, raloxifen 60 mg = 32; placebo = 32), după aproximativ 2 sau 3 ani de tratament.