natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The rate of hypoglycaemic episodes (per patient year of exposure) was statistically significantly lower when adding liraglutide compared to adding a single dose of insulin aspart (1.0 vs 8.15; ratio: 0.13; 95% CI: 0.08 to 0.21).
Rata episoadelor hipoglicemice (per pacient și an de expunere) a fost semnificativ statistic mai mică în cazul asocierii liraglutid comparativ cu asocierea unei doze unice de insulină aspart (1,0 față de 8,15; raport: 0,13; 95% IÎ: 0,08 la 0,21).
The rate of increase in haemoglobin should be approximately 1 g/dl (0.62 mmol/l) per month and should not exceed 2 g/dl (1.25 mmol/l) per month to minimize the risk of developing or worsening of hypertension.
Rata creşterii concentraţiei de hemoglobină trebuie să fie de aproximativ 1 g/dl (0,62 mmol/l) pe lună şi nu trebuie să depăşească 2 g/dl (1,25 mmol/l) pe lună, pentru a minimiza riscul apariţiei sau agravării hipertensiunii.
The rate of increase of haemoglobin > 2 g/dl in any 4 week period.
Rata de creştere a valorii hemoglobinei este > 2 g/dl, în oricare perioadă de 4 săptămâni.
The rate of increase of haemoglobin is below 0.7 g/dl in any 4 week period.
Rata creşterii valorii hemoglobinei este mai mică de 0,7 g/dl, în oricare perioadă de 4 săptămâni.
The rate of infection was 0.91 per patient-year of follow-up in ustekinumab-treated patients, and the rate of serious infections was 0.02 per patient-year of follow-up in ustekinumab-treated patients (178 serious infections in 10,953 patient-years of follow-up) and serious infections reported included anal abscess, cellulitis, pneumonia, diverticulitis, gastroenteritis and viral infections.
Frecvenţa de apariţie a infecţiilor a fost de 0,91 per pacient-ani de urmărire la pacienţii trataţi cu ustekinumab şi frecvenţa infecţiilor grave a fost de 0,02 per pacient-ani de urmărire la pacienţii trataţi cu ustekinumab (178 infecţii grave la 10953 pacient-ani de urmărire); infecţiile grave raportate au inclus abces anal, celulită, pneumonie diverticulită, gastroenterită și infecții virale.
The rate of infection was 0.91 per patient-year of follow-up in ustekinumab-treated patients, and the rate of serious infections was 0.02 per patient-year of follow-up in ustekinumab-treated patients (178 serious infections in 10,953 patient-years of follow-up) and serious infections reported included anal abscess, cellulitis, pneumonia, diverticulitis, gastroenteritis and viral infections.
Frecvenţa de apariţie a infecţiilor a fost de 0,91 per pacient-ani de urmărire la pacienţii trataţi cu ustekinumab şi frecvenţa infecţiilor grave a fost de 0,02 per pacient-ani de urmărire la pacienţii trataţi cu ustekinumab (178 infecţii grave la 10953 pacient-ani de urmărire); infecţiile grave raportate au inclus abces anal, celulită, pneumonie, diverticulită, gastroenterită și infecții virale.
The rate of infections and serious infections did not increase over time.
Rata infecţiilor şi a infecţiilor severe nu a crescut în timp.
The rate of infusion was 2.0 microgram/kg/min for patients with serum creatinine ≤ 175 micromols/l or 1.0 microgram/kg/min for serum creatinine > 175 up to 350 micromols/l.
Rata perfuziei a fost de 2 µg/kg şi min pentru pacienţii cu creatininemie ≤ 175 micromol/l sau de 1,0 µg/kg şi min pentru pacienţii cu creatininemie între >175 şi 350 micromol/l.
The rate of miscarriage, in both anovulatory patients and women undergoing assisted reproductive techniques, is higher than that found in the normal population but comparable with the rates observed in women with other fertility problems.
Frecvenţa avortului, atât la femeile cu anovulaţie cât şi la cele supuse tehnicilor de reproducere asistată, este mai mare decât cea existentă la populaţia normală, dar comparabilă cu cea prezentă la femeile cu alte probleme de fertilitate.
The rate of nocturnal hypoglycaemic events was significantly lower with Xultophy compared to insulin glargine (estimated treatment ratio 0.17, p<0.001).
Rata evenimentelor hipoglicemice nocturne a fost semnificativ mai mică cu Xultophy comparativ cu insulina glargin (raport estimat al tratamentului 0,17, p<0,001).
The rate of overall disease progression in the lamivudine group was higher for subjects with detectable YMDD mutant HBV DNA (23/209, 11 %) compared to those without detectable YMDD mutant HBV (11/221, 5 %).
Rata de progresie globală a bolii în grupul cu lamivudină a fost mai mare la subiecţii cu ADN detectabil pentru mutanta YMDD a VHB (23/209, 11 %), comparativ cu cei fără mutanta YMDD de VHB detectabilă (11/211, 5 %).
The rate of overall disease progression in the lamivudine group was higher for subjects with detectable YMDD mutant HBV DNA (23/209, 11 %) compared to those without detectable YMDD mutant HBV (11/221, 5 %).
Rata de progresie globală a bolii în grupul cu lamivudină a fost mai mare la subiecţii cu ADN detectabil pentru mutaţia YMDD a VHB (23/209, 11%), comparativ cu cei fără mutaţia YMDD de VHB detectabilă (11/211, 5%).
The rate of pregabalin absorption is decreased when given with food resulting in a decrease in Cmax by approximately 25 – 30% and a delay in tmax to approximately 2.5 hours.
Viteza de absorbţie a pregabalinei este scăzută atunci când se administrează concomitent cu alimentele, rezultând scăderea Cmax cu aproximativ 25-30% şi întârzierea tmax cu aproximativ 2,5 ore.
The rate of progression of structural damage in year 2 was significantly lower than that in year 1 for patients randomized to abatacept (p < 0.0001).
Rata de progresie a leziunilor structurale în al 2-lea an a fost semnificativ mai scăzută decât cea din primul an la pacienţii randomizaţi în grupul de tratament cu abatacept (p < 0,0001).
The rate of progression to squamous cell carcinoma (SCC) was reported in 1.6% (2/128 patients).
Rata de evoluţie spre carcinom scuamo-celular (CSC) a fost raportată la 1,6% (2/128) din pacienţi.
The rate of responders (either a reduction in serum phosphorus ≤ 1.78 mmol/L and/or a reduction from baseline ≥ 0.3 mmol/L) was 50.4 % and 43.8% in the two studies, respectively (placebo 30.8% and 26.3%, respectively).
Rata de răspuns (fie o reducere a fosforului seric ≤1,78 mmol/l și/sau o reducere de la valoarea de referinţă de ≥0,3 mmol/l) a fost de 50,4% şi respectiv 43,8% în cele două studii, (placebo 30,8% şi respectiv 26,3%).
The rate of response was also higher in the patients treated at 600 mg (33 %) as compared to the patients treated at 400 mg (16 %, p = 0.0220).
Procentul de răspuns a fost, de asemenea, mai mare la pacienţii trataţi cu 600 mg (33 %) comparativ cu pacienţii trataţi cu 400 mg (16%, p=0,0220).
The rate of serious infections (most of which were identified because of in-patient hospitalisation or prolongation of existing hospitalisation) was 4.4 % in the Herceptin intravenous formulation arm and
Incidenţa infecţiilor grave (cele mai multe dintre acestea fiind identificate în urma spitalizării pacientului sau a prelungirii spitalizării), a fost de 4,4% în braţul cu Herceptin forma intravenoasă şi, respectiv, 8,1% în braţul cu Herceptin forma subcutanată.
The rate of the 30-day composite endpoint of death, myocardial re-infarction or intracranial haemorrhage (a measure of net clinical benefit) was significantly lower (p < 0.0001) in the enoxaparin group (10.1%) as compared to the heparin group (12.2%), representing a 17% relative risk reduction in favour of treatment with enoxaparin sodium.
Incidența criteriului final principal compus în decurs de 30 zile în ceea ce privește decesul, re-infarctul miocardic sau hemoragia intracraniană (măsură a beneficiului clinic net) a fost semnificativ mai mică (p < 0,0001) în grupul cu enoxaparină (10,1%) comparativ cu grupul cu heparină (12,2%), ceea ce reprezintă o reducere a riscului relativ cu 17% în favoarea tratamentului cu enoxaparină sodică.
The rate of the combination of MBEs/CRBEs and the rate of any bleeding was significantly lower at a nominal alpha level of 5 % in patients receiving placebo as compared with those receiving dabigatran etexilate.
Rata combinării evenimentelor hemoragice majore/sângerare intracraniană și orice tip de sângerare a fost semnificativ mai scăzută decât la un nivel alfa nominal de 5% la pacienții cărora li s-a administrat placebo comparativ cu cei cărora li s-a administrat dabigatran.
The rate of the combination of MBEs/CRBEs and the rate of any bleeding was significantly lower at a nominal alpha level of 5 % in patients receiving placebo as compared with those receiving dabigatran etexilate.
Rata combinăriievenimentelor hemoragice majore (sângerări majore/ sângerări intracraniene, orice tip de sângerare) a fost semnificativ mai scăzută la nivel nominal alfa de 5% la pacienți care au fost tratați cu placebo comparativ cu cei care au fost tratați cu dabigatran etexilat.
The rate of TKV increase over 3 years was significantly less for tolvaptan-treated subjects than for subjects receiving placebo: 2.80% per year vs 5.51% per year, respectively (ratio of geometric mean 0.974; 95% CI 0.969 to 0.980; p < 0.0001).
Rata creşterii TKV într-o perioadă de 3 ani a fost semnificativ mai mică pentru subiecţii trataţi cu tolvaptan decât pentru subiecţii care au primit placebo: 2,80% pe an faţă de 5,51% pe an (raportul mediei geometrice 0,974; 95% IÎ 0,969 până la 0,980; p < 0,0001).
The rate of treatment success was statistically significantly higher for micafungin than fluconazole (1.6% versus 2.4% breakthrough infections).
Rata succesului terapeutic a fost semnificativ mai mare pentru micafungin comparativ cu fluconazol (1,6% cazuri de recidivă, comparativ cu 2,4%).
The rate ofresponse was also higher in the patients treated at 600 mg (33%) as compared to the patients treated at 400 mg (16%, p=0.0220).
Procentul de răspuns a fost, de asemenea, mai mare la pacienţii trataţi cu 600 mg (33%) comparativ cu pacienţii trataţi cu 400 mg (16%, p=0,0220).
The rate per 1,000 women years for transient ischaemic attacks (TIA) was similar between the 20 mg bazedoxifene (1.1) and placebo (0.88) groups and higher in the 40 mg bazedoxifene (1.59) group.
Frecvenţa atacurilor ischemice tranzitorii (AIT) la 1000 femei-ani a fost similară în grupul tratat cu bazedoxifenă 20 mg (1,1) şi grupul la care s-a administrat placebo (0,88) şi mai mare în grupul tratat cu bazedoxifenă 40 mg (1,59).
The rate per patient year of exposure (percentage of patients) of severe hypoglycaemia defined as an episode requiring assistance of another person was 0.01 (2 patients out of 825) for Xultophy, 0.01 (2 patients out of 412) for insulin degludec and 0.00 (0 patients out of 412) for liraglutide.
Rata (și procentul pacienţilor) hipoglicemiei severe, per an de expunere pacient definită ca episod în care este necesară asistența altei persoane, a fost de 0,01 (2 pacienţi din 825) pentru Xultophy, 0,01 (2 pacienţi din 412) pentru insulina degludec şi 0,00 (0 pacienţi din 412) pentru liraglutid.
The rate per patient year of exposure (percentage of patients) of severe hypoglycaemia was 0.00 (0 patients out of 278) for Xultophy and 0.01 (1 patient out of 279) for insulin glargine.
Rata de hipoglicemie severă pe pacient și an de expunere (şi procentajul pacienţilor) a fost de 0,00 (0 pacienţi din 278) pentru Xultophy şi de 0,01 (1 pacient din 279) pentru insulina glargin.
The rate per patient year of exposure (percentage of patients) of severe hypoglycaemia was 0.01 (1 patient out of 199) for Xultophy and 0.00 (0 patients out of 199) for insulin degludec.
Rata de hipoglicemie severă pe pacient și an de expunere (şi procentajul pacienţilor) a fost de 0,01 (1 pacient din 199) pentru Xultophy şi de 0,00 (0 pacienţi din 199) pentru insulina degludec.
The rate per patient year of exposure (percentage of patients) of severe hypoglycaemia was 0.01 (1 patient out of 291) for Xultophy and 0.00 (0 patients out of 199) for GLP-1 receptor agonists.
Rata de hipoglicemie severă pe pacient și an de expunere (și procentajul pacienţilor) a fost de 0,01 (1 pacient din 291) pentru Xultophy şi de 0,00 (0 pacienţi din 199) pentru agoniştii de receptor GLP-1.
The rate per patient year of exposure (percentage of patients) of severe hypoglycaemia was 0.02 (2 patients out of 288) for Xultophy and 0.00 (0 patients out of 146) for placebo.
Rata pe pacient și an de expunere (și procentajul pacienţilor) de hipoglicemie severă a fost de 0,02 (2 pacienţi din 288) pentru Xultophy şi de 0,00 (0 pacienţi din 146) pentru placebo.
The rate should be determined by the patient’s comfort level.
Viteza trebuie stabilită în funcţie de nivelul de confort al pacientului.
The rate was highest in patients who were administered Herceptin concurrently with a taxane (2.0 %).
Cea mai mare incidenţă a fost raportată la pacienţii cărora li s-a administrat Herceptin concomitent cu un taxan (2,0%).
The rates (events per patient year of exposure) of severe hypoglycaemia (ISPAD definition; 0.51 vs 0.33), confirmed hypoglycaemia (57.71 vs 54.05) and nocturnal confirmed hypoglycaemia (6.03 vs 7.60) were comparable with Tresiba versus insulin detemir.
Ratele (evenimente pe pacient şi an de expunere) de hipoglicemie severă (definiţia ISPAD; 0,51 faţă de 0,33), hipoglicemie confirmată (57,71 faţă de 54,05) şi hipoglicemie nocturnă confirmată (6,03 faţă de 7,60) au fost comparabile la Tresiba faţă de insulina detemir.
The rates (events per patient-year of exposure) of confirmed hypoglycaemia (ISPAD 2009 definition: 46.23 vs 49.55) and nocturnal confirmed hypoglycaemia (5.77 vs 5.40) were comparable with Ryzodeg versus insulin detemir whereas the rate of severe hypoglycaemia (0.26 vs 0.07) was higher in the Ryzodeg arm although the difference was not statistically significant.
Incidenţa (evenimente per pacient-an de expunere) hipoglicemiei confirmate (definiţie ISPAD 2009: 46,23 faţă de 49,55) şi hipoglicemia nocturnă confirmată (5,77 faţă de 5,40) a fost comparabilă cu Ryzodeg faţă de insulina detemir în timp ce incidenţa hipoglicemiei severe (0,26 faţă de 0,07) a fost mai mare în braţul de tratament cu Ryzodeg deşi diferenţa nu a fost semnificativă din punct de vedere statistic.
The rates (events per patient-year of exposure) of severe hypoglycaemia (ISPAD definition; 0.51 vs 0.33), confirmed hypoglycaemia (57.71 vs 54.05) and nocturnal confirmed hypoglycaemia (6.03 vs 7.60) were comparable with Tresiba versus insulin detemir.
Ratele (evenimente pe pacient şi an de expunere) de hipoglicemie severă (definiţia ISPAD; 0,51 faţă de 0,33), hipoglicemie confirmată (57,71 faţă de 54,05) şi hipoglicemie nocturnă confirmată (6,03 faţă de 7,60) au fost comparabile la Tresiba faţă de insulina detemir.
The rates for congenital malformations (major and minor combined) reported for infants born after an FTET cycle (16.4%) were similar to those reported for infants born after fresh ART cycles (19.5%).
Ratele pentru malformațiile congenitale (majore și minore combinate) raportate pentru sugarii născuți după un ciclu FTET (61,4%) au fost similare cu cele raportate pentru sugarii născuți după cicluri noi TRA (19,5%).
The rates of adverse reactions leading to permanent treatment discontinuation were 11% for the ONIVYDE+5-FU/LV arm and 12% for the monotherapy arm.
Frecvența reacțiilor adverse ce au determinat întreruperea permanentă a tratamentului a fost de 11% în brațul de tratament ONIVYDE+5-FU/LV și de 12% în brațul cu monoterapie.
The rates of discontinuation due to any adverse reaction were 7.2% in patients receiving INTELENCE and 5.6% in patients receiving placebo.
Ratele de întrerupere a tratamentului din cauza reacţiilor adverse au fost de 7,2% în cazul pacienţilor trataţi cu INTELENCE şi 5,6% la pacienţii cărora li s-a administrat placebo.
The rates of discontinuation of therapy in naïve patients due to adverse reactions were
Ratele de întrerupere a tratamentului, la pacienţii netrataţi anterior, din cauza reacţiilor adverse au fost de 5,0% la pacienţii la care s-a administrat
The rates of discontinuation of therapy in naïve patients due to adverse reactions were
Ratele de întrerupere a tratamentului, la pacienţii netrataţi anterior, din cauza reacţiilor adverse au fost de5,0 % la pacienţii la care s-a administrat
The rates of documented symptomatic hypoglycaemia with Trulicity 1.5 mg and 0.75 mg, and exenatide twice daily were 0.19, 0.14, and 0.75 episodes/patient/year, respectively.
Ratele hipoglicemiei simptomatice confirmate pentru tratamentul cu Trulicity 1,5 mg şi 0,75 mg şi pentru cel cu insulină glargin au fost de 31,06, 35,66 şi respectiv 40,95 episoade/pacient/an.
The rates of documented symptomatic hypoglycaemia with Trulicity 1.5 mg and 0.75 mg, and insulin glargine were 1.67, 1.67, and 3.02 episodes/patient/year, respectively.
Ratele hipoglicemiei simptomatice confirmate pentru tratamentul cu Trulicity 1,5 mg şi 0,75 mg şi pentru cel cu exenatid de două ori pe zi au fost de 0,19, 0,14 şi respectiv de 0,75 episoade/pacient/an.
The rates of documented symptomatic hypoglycaemia with Trulicity 1.5 mg and 0.75 mg, and insulin glargine were 31.06, 35.66, and 40.95 episodes/patient/year, respectively.
Ratele hipoglicemiei simptomatice confirmate pentru tratamentul cu Trulicity 1,5 mg şi 0,75 mg şi pentru cel cu insulină glargin au fost de 31,06, 35,66 şi respectiv 40,95 episoade/pacient/an.
The rates of documented symptomatic hypoglycaemia with Trulicity 1.5 mg and 0.75 mg, and sitagliptin were 0.19, 0.18, and 0.17 episodes/patient/year, respectively.
Ratele hipoglicemiei simptomatice confirmate pentru tratamentul cu Trulicity 1,5 mg şi 0,75 mg şi pentru cel cu insulină glargin au fost de 1,67, 1,67 şi respectiv 3,02 episoade/pacient/an.
The rates of gout flare requiring treatment were low and comparable to placebo in the last 6 months of the randomised trials (after gout flare prophylaxis was discontinued) with median scores of zero.
Rata episoadelor acute de gută care au necesitat tratament a fost mică şi comparabilă cu placebo în ultimele 6 luni ale studiilor clinice randomizate (după întreruperea profilaxiei pentru episodul acut de gută) cu scoruri mediane egale cu zero.
The rates of MCyR at 2 years were similar whether patients had any baseline BCR-ABL mutation, P-loop mutation, or no mutation (63%, 61% and 62%, respectively).
Ratele de RCyM la 2 ani au fost similare, indiferent dacă pacienţii aveau iniţial vreo mutaţie BCR-ABL, o mutaţie a ansei P sau nicio mutaţie (63%, 61% şi, respectiv, 62%).
The rates of MMR in the SPRYCEL and imatinib treatment groups, respectively, within 3 months (8% and 0.4%), 6 months (27% and 8%), 9 months (39% and 18%),
Ratele RMM în grupurile de tratament cu SPRYCEL şi respectiv imatinib la 3 luni (8% şi 0,4%), 6 luni (27% şi 8%), 9 luni (39% şi 18%),
The rates of response for the two treatment arms are reported in Table 10.
Ratele răspunsurilor din cadrul celor două braţe de tratament sunt raportate în Tabelul 10.
The rates of sepsis (1.3 %) and febrile neutropenia (7.5 %) were increased under treatment with nintedanib as compared to the placebo arm.
Frecvenţele sepsisului (1,3%) şi neutropeniei febrile (7,5%) au fost crescute în cazul tratamentului cu nintedanib, comparativ cu grupul cu placebo.
The rates of treatment-related adverse events resulting in discontinuation were 14% in CP-CML, 7% in AP-CML and 4% in BP-CML/Ph+ ALL.
Frecvenţele reacţiilor adverse legate de tratament, care au dus la întreruperea acestuia, au fost de 14% în cazul LMC-FC, 7% în cazul LMC-FA şi 4% în cazul LMC-FB/LLA Ph+.
The ratio between AUCGIR,0-12h,SS and AUCGIR,τ,SS was 0.5.
Raportul dintre AUCGIR,0-12h,SS şi AUCGIR,τ,SS a fost 0.5.
The ratio of 5-FU concentration in tumour to plasma was 21.4 (ranged from 3.9 to 59.9, n=8) whereas the ratio in healthy tissues to plasma was 8.9 (ranged from 3.0 to 25.8, n=8).
Raportul dintre concentraţia 5-FU în tumoră şi plasmă este de 21,4 (într-un interval de la 3,9 la 59,9; n=8) în timp ce raportul dintre concentraţia în ţesuturile sănătoase şi plasmă este de 8,9 (într-un interval de la 3,0 - 25,8; n = 8).
The ratio of 5-FU concentration in tumour to plasma was 21.4 (ranged from 3.9 to 59.9, n=8) whereas the ratio in healthy tissues to plasma was 8.9 (ranged from 3.0 to 25.8, n=8).
Raportul dintre concentraţia 5-FU în tumoră şi plasmă este de 21,4 (într-un interval de la 3,9 la 59,9; n=8) în timp ce raportul dintre concentraţia în ţesuturile sănătoase şi plasmă este de 8,9 (într-un interval de la 3,0 – 25,8; n =8).
The ratio of 5-FU concentration in tumour to plasma was 21.4 (ranged from 3.9 to 59.9, n=8) whereas the ratio in healthy tissues to plasma was 8.9 (ranged from 3.0 to 25.8, n=8).
Raportul dintre concentraţia 5-FU în tumoră şi plasmă este de 21,4 (într-un interval de la 3,9 la 59,9; n=8) în timp ce raportul dintre concentraţia în ţesuturile sănătoase şi plasmă este de 8,9 (într-un interval de la 3,0 – 25,8; n=8).
The ratio of 5-FU concentration in tumour to plasma was 21.4 (ranged from 3.9 to 59.9, n=8) whereas the ratio in healthy tissues to plasma was 8.9 (ranged from 3.0 to 25.8, n=8).
Raportul dintre concentraţia 5-FU în tumoră şi plasmă este de 21,4 (într-un interval de la 3,9 la 59,9; n=8) în timp ce raportul dintre concentraţia în ţesuturile sănătoase şi plasmă este de 8.9 (într-un interval de la 3,0 – 25,8; n =8).
The rational basis for treatment consists of restoration of the bile acid- dependent component of bile flow enabling restoration of biliary secretion and biliary elimination of toxic metabolites; inhibition of the production of the toxic bile acid metabolites by negative feedback on cholesterol 7α-hydroxylase, which is the rate-limiting enzyme in bile acid synthesis; and improvement of the patient’s nutritional status by correcting intestinal malabsorption of fats and fat-soluble vitamins.
Temeiul raţional pentru tratament constă în refacerea componentei dependente de acizi biliari a fluxului biliar, permiţând restabilirea secreţiei biliare şi eliminării pe cale biliară a metaboliţilor toxici, inhibarea producerii de metaboliţi toxici ai acizilor biliari prin feedback negativ asupra colesterol 7α-hidroxilazei, care este o enzimă de limitare a vitezei de sinteză a acizilor biliari, şi ameliorarea statusului nutriţional al pacientului prin corectarea malabsorbţiei intestinale de lipide şi vitamine liposolubile.
The rational basis for treatment consists of restoration of the bile acid- dependent component of bile flow enabling restoration of biliary secretion and biliary elimination of toxic metabolites; inhibition of the production of the toxic bile acid metabolites by negative feedback on cholesterol 7α-hydroxylase, which is the rate-limiting enzyme in bile acid synthesis; and improvement of the patient’s nutritional status by correcting intestinal malabsorption of fats and fat-soluble vitamins.
Temeiul raţional pentru tratament constă în refacerea componentei dependente de acizi biliari a fluxului biliar, permiţând restabilirea secreţiei biliare şi eliminării pe cale biliară a metaboliţilor toxici, inhibarea producerii de metaboliţi toxici ai acizilor biliari prin feedback negativ asupra colesterol 7α-hidroxilazei, care este o enzimă de limitare a vitezei de sinteză a acizilor biliari, şi ameliorarea statusului nutriţional al pacientului, prin corectarea malabsorbţiei intestinale de lipide şi vitamine liposolubile.
The rationale for prescription should be tailored to the individual needs of the cat, based on clinical assessment, the animal’s lifestyle and on the local epidemiological situation (including zoonotic risks, where relevant) in order to address exclusively situations of mixed infestations/risk of infestation.
Indicaţia în utilizare trebuie adaptată în funcţie de nevoile pisicii determinate de evaluarea clinică, modul de viaţă al animalului şi situaţia epidemiologică locală (inclusiv riscurile zoonotice acolo unde este cazul) astfel încât să fie utilizat exclusiv în situaţiile de infestaţie sau risc de infestaţie mixtă.
The ratios (13 to 17 years/Adults) for AUC, the end of infusion concentration and the concentration at the midpoint of the dosing interval were 0.99, 1.20, and 0.84, respectively.
Raporturile (13-17 ani/adulţi) pentru ASC, concentraţia la terminarea perfuzării şi concentraţia la jumătatea intervalului de administrare a dozei au fost de 0,99, 1,20, şi respectiv 0,84.