natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In studies when adult patients received concurrent treatment with Enbrel plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to Enbrel alone was observed and 2% of patients (3/139) developed neutropenia (absolute neutrophil count  1000/mm3).
În cadrul studiilor în care pacienţilor adulţi li s-a administrat tratament concomitent cu Enbrel şi anakinra, s-a observat o rată de apariţie a infecţiilor grave mai mare decât în cazul pacienţilor cărora li s-a administrat numai Enbrel, iar 2% dintre pacienţi (3/139) au dezvoltat neutropenie (numărul absolut al neutrofilelor  1000/mm3).
In studies when adult patients received concurrent treatment with Enbrel plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to Enbrel alone was observed, and 2% of patients (3/139) developed neutropenia (absolute neutrophil count  1000/mm3).
În cadrul studiilor în care pacienţilor adulţi li s-a administrat tratament concomitent cu Enbrel şi anakinra, s-a observat o rată de apariţie a infecţiilor grave mai mare decât în cazul pacienţilor cărora li s-a administrat numai Enbrel, iar 2% dintre pacienţi (3/139) au dezvoltat neutropenie (numărul absolut al neutrofilelor  1000/mm3).
In studies when adult patients received concurrent treatment with etanercept plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to etanercept alone was observed and 2% of patients (3/139) developed neutropenia (absolute neutrophil count < 1,000/mm3).
În cadrul studiilor în care pacienţilor adulţi li s-a administrat tratament concomitent cu etanercept şi anakinra, s-a observat o rată de apariţie a infecţiilor grave mai mare decât în cazul pacienţilor cărora li s-a administrat etanercept în monoterapie, iar 2% dintre pacienţi (3/139) au dezvoltat neutropenie (numărul absolut al neutrofilelor < 1000/mm3).
In studies where tipranavir co- administered with low-dose ritonavir was used with or without enfuvirtide, it has been observed that the steady-state plasma tipranavir trough concentration of patients receiving enfuvirtide were 45% higher as compared to patients not receiving enfuvirtide.
În studii în care tipranavir, administrat concomitent cu doze mici de ritonavir, a fost administrat cu sau fără enfuvirtidă, s-a observat că la starea de echilibru concentraţiile plasmatice minime de tipranavir la pacienţi cărora li s-a administrat enfuvirtidă au fost cu 45% mai mari, comparativ cu pacienţii cărora nu li s-a administrat enfuvirtidă.
In studies with adults, data were obtained after two doses of Bexsero with a one month or two month interval between doses (see Table 7).
În studiile efectuate la adulţi, datele au fost obţinute după două doze de Bexsero, administrate la interval de una sau două luni (vezi Tabelul 7).
In studies with ATryn the following side effects were reported: Common side effects (may affect up to 1 in 10 people) are:
În cadrul studiilor cu ATryn, au fost raportate următoarele reacţii adverse: Reacţiile adverse frecvente(pot afectapână la 1 persoană din 10) sunt:
In studies with daily i.v. dosing regimen, there was no evidence for a direct foetal toxic or teratogenic effect of ibandronic acid in rats and rabbits.
În studiile cu regimul de dozare i.v. zilnic nu a existat nicio dovadă a efectului toxic direct asupra fătului sau a efectului teratogen al acidului ibandronic la şobolani şi iepuri.
In studies with nucleoside-naïve patients, on-treatment ALT elevations > 10 times ULN (upper limit of normal) and > 2 times baseline occurred in 2.6% of tenofovir disoproxil fumarate-treated patients.
În studii clinice la pacienţi netrataţi anterior cu nucleozide, creşterile concentraţiilor ALT > 10 ori LSVN (limita superioară a valorilor normale) în timpul tratamentului şi > 2 ori faţă de momentul iniţial au apărut la 2,6% dintre pacienţii trataţi cu fumarat de tenofovir dipivoxil.
In studies with VPRIV additional side effects have also been reported: Very common side effects are:
În cadrul studiilor cu VPRIV au mai fost raportate şi alte reacţii adverse: Reacţiile adverse foarte frecvente sunt:
In studies without antibacterial soaking, pyrexia or hyperthermia was reported in 35.6% of NexoBrid- treated patients compared with 18.6% in control patients.
În studiile fără îmbibare cu soluţie antibacteriană, s-a raportat pirexie sau hipertermie la 35,6% dintre pacienţii trataţi cu NexoBrid, comparativ cu 18,6% dintre pacienţii din grupul de control.
In studies, 93% of the patients receiving Vectibix had side effects affecting the skin, although most of these were mild or moderate.
În cadrul studiilor, 93% din pacienții care au primit Vectibix au prezentat efecte secundare pe piele, dar majoritatea au fost ușoare sau moderate.
In studies, Aubagio was shown to reduce relapses and delay the progression of disability in patients with relapsing- remitting MS.
În studii, s-a dovedit că Aubagio reduce recăderile și întârzie evoluția dizabilității la pacienții cu SM recurent remisivă.
In studies, Cresemba’s effect was comparable to that of voriconazole in treating invasive aspergillosis.
În cadrul studiilor, eficacitatea Cresemba în tratarea aspergilozei invazive a fost comparabilă cu cea a voriconazolului.
In studies, the most common side effects with ATryn (seen in between 1 and 10 patients in 100) were dizziness, headache, haemorrhage (bleeding, including bleeding at the site of the injection or after surgery), nausea (feeling sick) and wound secretion (discharge from the surgical wound).
În cadrul studiilor, cele mai frecvente reacții adverse asociate cu ATryn (observate la 1 până la 10 pacienți din 100) au fost amețeli, dureri de cap, hemoragie (sângerare, inclusiv sângerare la locul de injectare sau sângerare postoperatorie), greață și secreție la nivelul plăgii (secreții la nivelul plăgii chirurgicale).
In studies, the most common side effects with Sprycel (seen in more than 1 patient in 10) were infection, suppression of the bone marrow (decreasing numbers of blood cells), headache, haemorrhage (bleeding), pleural effusion (fluid around the lungs), dyspnoea (difficulty breathing),, diarrhoea, vomiting, nausea (feeling sick), abdominal pain (stomach ache), skin rash, musculoskeletal pain, fatigue (tiredness), swelling in the extremities and the face, pyrexia (fever), neutropenia (low levels of neutrophils), thrombocytopenia (low blood platelet counts) and anaemia (low red blood cell counts).
În cadrul studiilor, cele mai frecvente efecte secundare asociate cu Sprycel (observate la mai mult de 1 pacient din 10) au fost infecții, supresia măduvei osoase (scăderea numărului de celule sanguine), dureri de cap, hemoragie (sângerare), efuziuni pleurale (acumulări de lichide în jurul plămânilor), dispnee (respirație îngreunată), diaree, vărsături, greață, dureri abdominale (de burtă), erupții pe piele, dureri musculo-scheletice, extenuare (oboseală), umflarea extremităților și a feței, pirexie (febră), neutropenie (număr scăzut de neutrofile), trombocitopenie (număr scăzut de trombocite) și anemie (număr scăzut de globule roșii).
In studies, the most common side effects with Tarceva when used as monotherapy for lung cancer were rash (seen in 75% of patients), diarrhoea (seen in 54% of patients), loss of appetite and tiredness (each seen in 52% of patients).
În cadrul studiilor, cele mai frecvente efecte secundare asociate cu Tarceva utilizat în monoterapie în cancerul pulmonar au fost erupțiile pe piele (observate la 75% din pacienți), diareea (observată la 54% din pacienți) și scăderea poftei de mâncare (observată la 52% din pacienți).
In studies, the most common side effects with Tysabri (seen in between 1 and 10 patients in 100) were urinary tract infection (infection of the structures that carry urine), nasopharyngitis (inflammation of the nose and throat), urticaria (itchy rash), headache, dizziness, vomiting, nausea (feeling sick), arthralgia (joint pain), rigors (shaking chills), pyrexia (fever) and fatigue (tiredness).
În cadrul studiilor, cele mai frecvente reacții adverse asociate cu Tysabri (observate la 1 până la 10 pacienți din 100) au fost infecții ale tractului urinar (infecțiile structurilor prin care trece urina), nazofaringită (inflamația nasului și gâtului), urticarie (erupție pe piele cu mâncărime), dureri de cap, amețeli, vărsături, greață, artralgie (dureri articulare), frisoane (tremurături), pirexie (febră) și epuizare (oboseală).
In studies,some eye-related side-effects have been reported both in patients using Strensiq and those who were not, probably associated with hypophosphatasia.
În cadrul studiilor, au fost raportate unele reacţii adverse la nivelul ochilor atât la pacienţii care utilizau Strensiq, cât şi la cei care nu utilizau medicamentul, fiind probabil legate de hipofosfatazie.
In study 007 the efficacy of Cervarix against 12-month persistent HPV-16/18 infection was 100% (95% CI: 80.5; 100).
În studiul 007, eficacitatea Cervarix împotriva infecţiei HPV-16/18 persistentă 12 luni a fost de 100% (95% IÎ: 80,5; 100).
In study 0102 [ANC ≥ 1.5 x 109/l, platelets ≥ 100 x 109/l, no blood blasts, BM blasts < 5 % and no extramedullary disease]
În studiul 0102 [NAN  1,5 x 109/l, număr de plachete  100 x 109/l, fără blaşti în sânge, blaşti în MH < 5 % şi fără boli extramedulare]
In study 0102 [ANC ≥ 1.5 x 109/l, platelets ≥ 100 x 109/l, no blood blasts, BM blasts < 5 % and no extramedullary disease]
În studiul 0102 [NAN  1,5 x 109/l, număr de plachete  100 x 109/l, fără blaşti în sânge, blaşti în MH < 5% şi fără boli extramedulare]
In Study 02507, the total Bone Marrow Burden (BMB) score as assessed by MRI in lumbar spine and femur in Cerdelga-treated patients decreased by a mean of 1.1 points after 9 months (n=20) and 2.15 points after 18 months (n=18).
În studiul 02507, scorul de infiltrare a măduvei osoase (Bone Marrow Burden, BMB) evaluat prin IRM la nivelul coloanei lombare şi femurului pacienţilor trataţi cu Cerdelga a scăzut cu o medie de 1,1 puncte după 9 luni (n=20) şi 2,15 puncte după 18 luni (n=18).
In Study 1 by Year 3, mean calculated GFR was 21 ml/min/1.73 m2 higher with belatacept, and 10% and 20% of patients reached CKD stage 4/5 (GFR < 30 ml/min/1.73 m2) with belatacept versus ciclosporin, respectively.
În studiul 1 până în anul 3, valoarea medie calculată a RFG a fost cu 21 ml/min şi 1,73 m2 mai mare pentru belatacept şi 10%, respectiv 20% dintre pacienţi au atins stadiul 4/5 de BRC (RFG < 30 ml/min şi 1,73 m2) cu belatacept comparativ cu ciclosporină.
In Study 1 previous treatment with anti-tumour necrosis factor (TNF)α agent was not allowed.
În Studiul 1, tratamentul anterior cu agenţi antifactor de necroză tumorală (TNF)α nu a fost permis.
In study 1, of 110 responding patients, 36 (33%) relapsed, while all but four still being on active treatment.
În studiul 1, din cei 110 de pacienţi care au răspuns la tratament, 36 (33%) au recidivat, în timp ce cu excepţia a patru pacienţi, restul urmează încă tratamentul.
In Study 1, patients had the following median baseline characteristics: age 39 years, disease duration
În Studiul 1, pacienţii au prezentat următoarele valori mediane la momentul iniţial: vârsta 39 ani, durata bolii 7,0 ani, scorul EDSS 2,0.
In Study 1, pharmacodynamics was assessed in 57 newly diagnosed paediatric patients with standard-risk ALL who received three intramuscular doses of Oncaspar (2500 Units/m2), one each during induction and two delayed intensification treatment phases.
În studiul 1, farmacodinamica a fost evaluată la 57 copii şi adolescenţi nou diagnosticaţi cu LAL cu risc standard, cărora li s-au administrat trei doze intramusculare de Oncaspar (2500 Unităţi/m2), câte una în timpul inducţiei şi două în timpul fazelor tardive de intensificare a tratamentului.
In Study 1, the CMH weighted mean difference (Omidria – placebo) in the mean AUC was -5.20 mm [95% confidence interval: -7.31, -3.09] (P < 0.001).
În studiul 1, diferența mediei ponderate a CMH (Omidria - placebo) în media ASC a fost de -5,20 mm [95% interval de încredere: -7,31, -3,09] (P < 0,001).
In Study 1, the most common adverse reactions were infections, including two life-threatening infections (1 patient in each arm).
În studiul 1, cele mai frecvente reacţii adverse au fost infecţiile, inclusiv două infecţii cu potenţial letal (1 pacient în fiecare grup de studiu).
In Study 1, the proportion of patients who withdrew was higher in the Selincro group than in the placebo group (50% versus 32%, respectively).
În studiul 1, proporţia de pacienţi care a întrerupt a fost mai mare în grupul cu Selincro faţă de grupul placebo (50% şi respectiv 32%).
In study 1100.1090, from which the majority of related adverse events (n=28) were received, patients on placebo had a higher incidence of events of granulocytopenia (3.3 %) than patients on nevirapine (2.5 %).
În studiul 1100.1090, din care s-au primit majoritatea evenimentelor adverse (n=28) raportate, pacienţii la care s-a administrat placebo au prezentat o incidenţă mai mare a evenimentelor adverse de granulocitopenie (3,3%), comparativ cu cei trataţi cu nevirapină (2,5%).
In study 1100.1090, from which the majority of related adverse events (n=28) were received, patients on placebo had a higher incidence of events of granulocytopenia (3.3%) than patients on nevirapine (2.5%).
În studiul 1100.1090, din care s-au primit majoritatea reacţiilor adverse (n=28) raportate, pacienţii la care s-a administrat placebo au prezentat o incidenţă mai mare a evenimentelor de granulocitopenie (3,3%), comparativ cu cei trataţi cu nevirapină (2,5%).
In study 1100.1486 (VERxVE) antiretroviral-naïve patients received a lead-in dose of Viramune 200 mg immediate-release once daily for 14 days (n=1,068) and then were randomised to receive either Viramune 200 mg immediate-release twice daily or Viramune 400 mg prolonged-release once daily.
În studiul clinic 1100.1486 (VERxVE), la pacienţi netrataţi anterior cu antiretrovirale s-a administrat, în perioada de iniţiere o doză de Viramune 200 mg cu eliberare imediată o dată pe zi timp de 14 zile (n=1068) şi apoi au fost repartizaţi randomizat să li se administreze fie Viramune 200 mg cu eliberare imediată de două ori pe zi, fie Viramune 400 mg comprimate cu eliberare prelungită o dată pe zi.
In study 1100.1526 (TRANxITION) patients on Viramune 200 mg immediate-release twice daily treatment for at least 18 weeks were randomised to either receive Viramune 400 mg prolonged-release once daily (n=295) or remain on their Viramune immediate-release treatment (n=148).
În studiul clinic 1100.1526 (TRANxITION), pacienţi trataţi cu Viramune 200 mg cu eliberare imediată administrat de două ori pe zi timp de cel puţin 18 săptămâni, au fost repartizaţi randomizat să li se administreze fie Viramune 400 mg comprimate cu eliberare prelungită (n 295), , fie să rămână la terapia cu Viramune cu eliberare imediată (n=148).
In study 1100.1526 (TRANxITION) patients on Viramune 200 mg immediate-release twice daily treatment for at least 18 weeks were randomised to either receive Viramune 400 mg prolonged-release once daily (n=295) or remain on their Viramune immediate-release treatment (n=148).
În studiul clinic 1100.1526 (TRANxITION), pacienţi trataţi cu Viramune 200 mg cu eliberare imediată administrat de două ori pe zi timp de cel puţin 18 săptămâni, au fost repartizaţi randomizat să li se administreze fie Viramune 400 mg comprimate cu eliberare prelungită(n 295), , fie să rămână la terapia cu Viramune cu eliberare imediată (n=148).
In study 1100.1526 (TRANxITION) patients on Viramune 200 mg immediate-release twice daily treatment for at least 18 weeks were randomised to either receive Viramune 400 mg prolonged-release once daily (n=295) or remain on their Viramune immediate-release treatment (n=148).
În studiul clinic 1100.1526 (TRANxITION), pacienţi trataţi cu Viramune 200 mg cu eliberare imediată administrat de două ori pe zi timp de cel puţin 18 săptămâni, au fost repartizaţi randomizat să li se administreze fie Viramune 400 mg comprimate cu eliberare prelungită, fie să rămână la terapia cu Viramune cu eliberare imediată (n=148).
In Study 19, 18 patients were identified with a somatic tumour BRCA mutation (a mutation in the tumour but wildtype in the germline).
În studiul 19 au fost identificaţi 18 paciente cu tumoră cu mutaţie BRCA somatică (o mutaţie a tumorii dar de tip sălbatic în germinal).
In Study 2 by Year 3, mean calculated GFR was 11 ml/min/1.73 m2 higher with belatacept, and 27% and 44% of patients reached CKD stage 4/5 (GFR < 30 ml/min/1.73 m2) with belatacept versus ciclosporin, respectively.
În studiul 2 până în anul 3, valoarea medie calculată a fost cu 11 ml/min şi 1,73 m2 mai mare pentru belatacept şi 27%, respectiv 44% dintre pacienţi au atins stadiul 4/5 de BRC (RFG < 30 ml/min şi 1,73 m2) cu belatacept comparativ cu ciclosporină.
In Study 2, a Phase 1 study, 16 of 37 patients with CD were treated with siltuximab, at the recommended dose of 11 mg/kg every 3 weeks
În Studiul 2, un studiu de fază I, 16 din 37 pacienţi cu BC au fost trataţi cu siltuximab, la doza recomandată de 11 mg/kg, administrată o dată la 3 săptămâni.
In Study 2, only 4% of patients in the Omidria group compared to 23% of patients in the placebo group had a pupil diameter < 6 mm at cortical clean-up, and 1% of patients in the Omidria group compared to 27% of patients in the placebo group had a pupil constriction ≥2.5 mm (P<0.0001, Chi-Square test).
În studiul 2, numai 4% din pacienții din grupul Omidria, comparativ cu 23% din pacienții din grupul placebo au avut un diametru pupilar < 6 mm în momentul irigării corticale și 1% din pacienții din grupul Omidria, comparativ cu 27% din pacienții din grupul placebo au avut o constricție pupilară ≥2,5 mm (P<0,0001 testul Chi-Square).
In Study 2, patients had the following median baseline characteristics: age 37 years, disease duration 6.0 years, EDSS score 2.5. In addition, 17% of patients had an EDSS score >3.5, 32% had
În Studiul 2, pacienţii au prezentat următoarele valori mediane la momentul iniţial: vârsta 37 ani, durata bolii 6,0 ani, scorul EDSS 2,5.
In Study 2, the CMH weighted mean difference (Omidria – placebo) in the mean AUC was -4.58 mm [95% confidence interval: -6.92, -2.24] (P < 0.001).
În studiul 2, diferența mediei ponderate a CMH (Omidria - placebo) în media ASC a fost de -4,58 mm [95% interval de încredere: -6,92, -2,24] (P < 0,001).
In Study 2, the CMH weighted mean difference (Omidria – placebo) in the mean AUC was 0.59 mm [95% confidence interval: 0.49, 0.69] (P < 0.0001).
În studiul 2, diferența mediei ponderate a CMH (Omidria - placebo) în media ASC a fost de 0,59 mm [95% interval de încredere: 0,49; 0,69] (P < 0,0001).
In Study 2, the majority of patients (58%, n = 180) had been previously treated with one or more anti-TNFα agent(s), of whom over 70% had discontinued their anti-TNFα treatment for lack of efficacy or intolerance at any time.
În studiul 2, majoritatea pacienţilor (58%, n = 180) au fost trataţi anterior cu unul sau mai mulţi agenţi anti-TNFα, iar peste 70% dintre aceştia au întrerupt tratamentul cu anti-TNFα din cauza lipsei de eficacitate sau a intoleranţei în orice moment.
In study 2011 003 the incidence of venous thromboembolic events was 10.6% in the Kd arm and 3.1% in the bortezomib plus dexamethasone (Vd) arm.
În studiul 2011-003, incidenţa tromboemboliei venoase a fost de 10,6% în braţul Kd şi de 3,1% în cel de tratament cu bortezomib şi dexametazonă (Vd).
In study 302 patients with atrial fibrillation, or other cardiac arrhythmia requiring medical therapy were excluded.
Pacienţii cu fibrilaţie atrială sau cu alte aritmii cardiace care necesită tratament medical au fost excluşi din studiul 302.
In study 302 the most frequent clinical sign or symptom reported during the MTT was cough (7.9%).
În studiul 302, cel mai frecvent semn sau simptom clinic raportat în timpul MTT a fost tusea (7,9%).
In study 302, (n = 1,088) the median age of enrolled patients was 71 years for patients treated with ZYTIGA plus prednisone or prednisolone and 70 years for patients treated with placebo plus prednisone or prednisolone.
În studiul 302, (n=1088) media de vârstă a pacienţilor incluşi a fost de 71 de ani pentru pacienţii trataţi cu ZYTIGA plus prednison sau prednisolon şi de 70 de ani pentru pacienţii la care s-a administrat placebo plus prednison sau prednisolon.
In Study 332, in patients with PGTC seizures who also had concomitant myoclonic seizures, freedom from seizures was achieved in 16.7 % (4/24) on perampanel compared to 13.0 % (3/23) in those on placebo.
În studiul 332 la pacienți cu crize tonico-clonice primar generalizate care aveau și crize mioclonice concomitente, dispariția crizelor a fost atinsă la 16,7% (4/24) dintre pacienții cărora li s-a administrat perampanel comparativ cu 13,0% (3/23) dintre cei cărora li s-a administrat placebo.
In study 4 patients who completed treatment in studies 1 and 2 with placebo were switched to ivacaftor while patients on ivacaftor continued to receive it for a minimum of 96 weeks, i.e., the length of treatment with ivacaftor was at least 96 weeks for patients in the placebo/ivacaftor group and at least 144 weeks for patients in the ivacaftor/ivacaftor group.
În cadrul studiului 4, pacienţii cărora li s-a administrat placebo în studiile 1 şi 2 au trecut la tratament cu ivacaftor iar pacienţii cu ivacaftor au continuat acest tratament timp de cel puţin 96 săptămâni; prin urmare, durata tratamentului cu ivacaftor a fost de cel puţin 96 săptămâni pentru pacienţii din grupul cu placebo/ivacaftor şi de cel puţin 144 săptămâni pentru pacienţii din grupul cu ivacaftor/ivacaftor.
In study 4, patients who completed treatment in studies 1 and 2 with placebo were switched to ivacaftor while patients on ivacaftor continued to receive it for a minimum of 96 weeks, i.e., the length of treatment with ivacaftor was at least 96 weeks for patients in the placebo/ivacaftor group and at least 144 weeks for patients in the ivacaftor/ivacaftor group.
În cadrul studiului 4, pacienţii cărora li s-a administrat placebo în studiile 1 şi 2 au trecut la tratament cu ivacaftor iar pacienţii cu ivacaftor au continuat acest tratament timp de cel puţin 96 săptămâni; prin urmare, durata tratamentului cu ivacaftor a fost de cel puţin 96 săptămâni pentru pacienţii din grupul cu placebo/ivacaftor şi de cel puţin 144 săptămâni pentru pacienţii din grupul cu ivacaftor/ivacaftor.
In study 5, four patients with the G970R mutation were included.
În cadrul studiului 5, au fost incluşi patru pacienţi care prezentau mutaţia G970R.
In study 5, part 1 in patients who had a non-G551D gating mutation in the CFTR gene, treatment with ivacaftor led to a rapid (15 days) and substantial mean change from baseline in sweat chloride of -49 mmol/L (95% CI -57, -41) through 8 weeks of treatment.
În studiul 5, partea 1 la pacienţii care prezentau o mutaţie de sincronizare non-G551D la nivelul genei CFTR, tratamentul cu ivacaftor a dus la o modificare medie rapidă (15 zile) şi substanţială faţă de concentraţia iniţială a clorurii în transpiraţie de -49 mmol/l (IÎ 95% -57, -41) până în săptămâna 8 de tratament.
In Study 58, RET mutation testing was performed by using the polymerase chain reaction (PCR) based Amplification Refractory Mutation System (ARMS) assay for the M918T mutation, and direct sequencing of DNA for mutations in exons 10, 11, 13, 14, 15 and 16 (site of M918T mutation) on all sporadic patients where DNA was available (297/298).
În Studiul 58, testarea mutaţiei genei RET a fost realizată utilizând reacţia PCR (polymerase chain reaction ), pe baza analizei ARMS (Amplification Refractory Mutation System ) pentru mutaţia M918T, şi secvenţializarea directă a ADN pentru mutaţiile de la nivelul exonilor 10,11,13,14,15 şi 16 (locul mutaţiei M918T) la toţi pacienţii cu NTM sporadic, unde ADN - ul a fost disponibil (297/298).