natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In vitro and in vivo data in non-target species suggests that the vaccine may provide a degree of cross-protection against L. interrogans serogroup Icterohaemorrhagiae serovar Icterohaemorrhagiae and L. kirschneri serogroup Grippotyphosa serovar Grippotyphosa.
Datele in vitro și in vivo pe speciile non-țintă sugerează că vaccinul poate furniza un grad de protecție încrucișată împotriva L. interrogans serogroup Icterohaemorrhagiae serotip Icterohaemorrhagiae și L. kirschneri serogroup Grippotyphosa serotip Grippotyphosa.
In vitro and in vivo data indicate that axitinib is primarily metabolised by the liver.
Datele in vitro şi in vivo indică faptul că axitinib este metabolizat în principal în ficat.
In vitro and in vivo data indicate that ivacaftor is primarily metabolised by CYP3A.
Datele in vitro şi in vivo indică faptul că ivacaftorul este metabolizat în principal de către CYP3A.
In vitro and in vivo extrapolations indicate that strong and selective inhibitors of CYP1A2 (e.g. enoxacin) have the potential to increase the exposure to pirfenidone by approximately 2 to 4-fold.
Extrapolările in vitro şi in vivo indică faptul că inhibitorii puternici şi selectivi ai CYP1A2 (de exemplu, enoxacină) au potenţialul de a creşte expunerea la pirfenidonă de aproximativ 2 până la 4 ori.
In vitro and in vivo studies demonstrated that meloxicam inhibits cyclooxygenase-2 (COX-2) to a greater extent than cyclooxygenase-1 (COX-1).
In vitro şi in vivo studiile au demonstrat că meloxicamul inhibă ciclooxigeneza-2 (COX-2) într-o măsură mai mare decât ciclooxigeneza-1 (COX-1).
In vitro and in vivo studies demonstrated that meloxicam inhibits cyclooxygenase-2 (COX-2) to a greater extent than cyclooxygenase-1 (COX-1).
In vitro şi în vivo studiile au demonstrat că meloxicamul inhibă ciclooxigenaza-2 (COX-2) într-o măsură mai mare decât ciclooxigenaza-1 (COX-1).
In vitro and in vivo studies demonstrated that meloxicam inhibits cyclooxygenase-2 (COX-2) to a greater extent than cyclooxygenase-1 (COX-1).
Studiile in vitro şi in vivo, au demonstrat faptul că meloxicam- ul inhibă ciclooxigenaza-2 (COX-2) într-o mai mare măsură decât ciclooxigenaza-1 (COX-1).
In vitro and in vivo studies demonstrated that meloxicam inhibits cyclooxygenase-2 (COX-2) to a greater extent than cyclooxygenase-1 (COX-1).
În vitro şi în vivo studiile au demonstrat că meloxicamul inhibă ciclooxigenaza-2 (COX-2) într-o măsură mai mare decât ciclooxigenaza-1 (COX-1).
In vitro and in vivo studies demonstrated that meloxicam inhibits cyclooxygenase-2 (COX-2) to a greater extent than cyclooxygenase-l (COX-I).
Studiile in vitro şi in vivo au demonstrat faptul că meloxicamul exercită un efect de inhibare a ciclooxigenazei-2 (COX-2) mai puternic decât cel asupra ciclooxigenazei-1 (COX-1).
In vitro and in vivo studies demonstrated that meloxicam inhibits cyclooxygenase-2 (COX-2) to a greater extent than cyclooxygenase-l (COX-I).
Studiile in vitro şi in vivo au demonstrat faptul că meloxicamul exercită un efect de inhibare a ciclooxigenazei-2 (COX-2) mai puternic decâtasupra ciclooxigenazei-1 (COX-1).
In vitro and in vivo studies have shown that oestrogens are partially metabolized by cytochrome P450 enzymes, including CYP3A4.
Studiile in vitro și in vivo au demonstrat că estrogenii sunt metabolizați parțial de enzimele citocromului P450, inclusiv CYP3A4.
In vitro and in vivo studies in humans indicate that amifampridine is metabolised to a single major 3- N-acetylated amifampridine metabolite.
Studiile in vitro şi in vivo efectuate la om indică faptul că amifampridina este metabolizată la un singur metabolit important, 3-N-acetilat de amifampridină.
In vitro and in vivo studies to date have not detected any activity of the major metabolite (5-carboxy-pirfenidone), even at concentrations or doses greatly above those associated with activity of pirfenidone itself.
Studiile in vitro şi in vivo de până în prezent nu au detectat nicio activitate a metabolitului principal (5-carboxi-pirfenidonă), nici măcar la concentraţii sau doze cu mult peste cele asociate cu activitatea pirfenidonei propriu-zise.
In vitro and in vivo tests did not indicate a genotoxic potential of tacrolimus.
Testele in vitro and in vivo nu au indicat un potenţial genotoxic al tacrolimus.
In vitro and in vivo, clopidogrel is metabolised according to two main metabolic pathways: one mediated by esterases and leading to hydrolysis into its inactive carboxylic acid derivative (85% of circulating metabolites), and one mediated by multiple cytochromes P450.
In vitro şi in vivo, clopidogrelul este metabolizat în funcţie de două căi metabolice principale: una mediată de către esteraze şi care duce la hidroliza în derivatul carboxilic inactiv (85% dintre metaboliţii circulanţi), iar cealaltă mediate de enzimele citocromului P450.
In vitro and in vivo, clopidogrel is metabolised according to two main metabolic pathways: one mediated by esterases and leading to hydrolysis into its inactive carboxylic acid derivative (85% of circulating metabolites), and one mediated by multiple cytochromes P450.
In vitro şi in vivo, clopidogrelul este metabolizat în funcţie de două căi metabolice principale: una mediată de către esteraze şi care duce prin hidroliza în derivatul carboxilic inactiv (85% dintre metaboliţii circulanţi), iar cealaltă mediată de izoenzimele citocromului P450.
In vitro apixaban studies showed no inhibitory effect on the activity of CYP1A2, CYP2A6, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2D6 or CYP3A4 (IC50 > 45 M) and weak inhibitory effect on the activity of CYP2C19 (IC50 > 20 M) at concentrations that are significantly greater than peak plasma concentrations observed in patients.
Studiile in vitro cu apixaban au demonstrat că nu există efect inhibitor asupra activităţii CYP1A2, CYP2A6, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2D6 sau CYP3A4 (CI50 > 45 µM) şi că există un efect inhibitor slab asupra activităţii CYP2C19 (CI50 > 20 µM), la concentraţii care sunt semnificativ mai mari decât concentraţiile plasmatice maxime observate la pacienţi.
In vitro assays showed that brivaracetam disposition should not be significantly affected by CYP (eg.
Testele in vitro au indicat că eliminarea brivaracetamului nu ar trebui să fie afectată semnificativ de nici un CYP (de ex.
In vitro assessment of drug interactions: Lomitapide inhibits CYP3A4.
Evaluarea in vitro a interacţiunilor medicamentoase: Lomitapida inhibă CYP3A4.
In vitro assessment of interactions
Evaluarea in vitro a interacţiunilor
In vitro binding assays confirmed that ixekizumab does not bind to human Fc receptors I, IIa, and IIIa or to complement component C1q.
Testele de legare in vitro au confirmat că ixekizumab nu se leagă de receptorii umani Fcγ I, IIa, și IIIa sau de receptorul pentru Complement C1q.
In vitro binding of emtricitabine to human plasma proteins was < 4% and independent of concentration over the range of 0.02 to 200 µg/mL.
La om, legarea in vitro a emtricitabinei de proteinele plasmatice a fost < 4% şi nu a depins de concentraţia de emtricitabină pentru concentraţii cuprinse între 0,02 şi 200 µg/ml.
In vitro binding of emtricitabine to human plasma proteins was < 4% and independent of concentration over the range of 0.02 – 200 μg/ml.
Legarea in vitro a emtricitabinei de proteinele plasmatice umane a fost < 4% şi nu a depins de concentraţia de emtricitabină, pentru concentraţii cuprinse între 0,02 şi 200 µg/ml.
In vitro binding of emtricitabine to human plasma proteins was < 4% and independent of concentration over the range of 0.02-200 µg/ml.
In vitro, legarea emtricitabinei de proteinele plasmatice umane a fost < 4% şi nu a depins de concentraţia de emtricitabină, pentru concentraţii cuprinse între 0,02-200 µg/ml.
In vitro binding of lenvatinib to human plasma proteins is high and ranged from 98% to 99% (0.3 - 30 μg/mL, mesilate).
Legarea in vitro a lenvatinib de proteinele plasmatice la om este crescută, fiind cuprinsă între 98% şi 99% (0,3 - 30 μg/ml, mesilat).
In vitro binding of lenvatinib to human plasma proteins is high and ranged from 98% to 99% (0.3 - 30 μg/mL, mesilate).
Legarea in vitro a lenvatinib de proteinele plasmatice la om este crescută, fiind cuprinsă între 98% și 99% (0,3 - 30 μg/ml, mesilat).
In vitro binding of telbivudine to human plasma proteins is low (3.3%).
In vitro, legarea telbivudinei de proteinele plasmatice umane este scăzută (3,3%).
In vitro binding of tenofovir to human plasma proteins is < 0.7% and is independent of concentration over the range of 0.01-25 μg/mL.
Legarea in vitro a tenofovirului de proteinele plasmatice umane este < 0,7% şi nu depinde de concentraţie pentru concentraţii cuprinse între 0,01 şi 25 µg/ml.
In vitro binding studies have not shown interference of florbetapir (18F) binding to β-amyloid plaques in the presence of other common medicinal products taken by AD patients.
Studiile de aderare efectuate in vitro nu au indicat o interferenţă a aderării florbetapirului (18F) la nivelul plăcilor de beta-amiloid în prezenţa altor medicamente uzuale administrate pacienţilor cu AD.
In vitro cabazitaxel did not inhibit Multidrug-Resistant Proteins (MRP): MRP1 and MRP2 or Organic Cation Transporter (OCT1).
In vitro, cabazitaxelul nu a inhibat proteinele care determină rezistenţă la mai multe medicamente (Multidrug-Resistant Proteins - MRP): MRP1 şi MRP2 sau transportorul de cationi organici (Organic Cation Transporter - OCT1).
In vitro cetuximab inhibits the production of angiogenic factors by tumour cells and blocks endothelial cell migration.
In vitro, cetuximab inhibă producerea factorilor angiogenici de către celulele tumorale şi blochează migrarea celulelor endoteliale.
In vitro CYP induction studies did not demonstrate an interaction between Tecfidera and oral contraceptives.
Studiile in vitro de inducţie a CYP nu au demonstrat existenţa unei interacţiuni între Tecfidera şi contraceptivele orale.
In vitro data also show that olaparib is not a substrate for OATP1B1, OATP1B3, OCT1, BCRP or MRP2 and not an inhibitor of OATP1B3, OAT1 or MRP2.
De asemenea, datele in vitro au arătat că olaparib nu este substrat pentru OATP1B1, OATP1B3, OCT1, BCRP sau MRP2 şi nici inhibitor al OATP1B3, OAT1 sau MRP2.
In vitro data also suggest an induction of CYP2C19.
Datele obţinute in vitro sugerează, de asemenea, efectul inductor al CYP2C19.
In vitro data and studies in laboratory animals indicate that 99mTc-depreotide binds with high affinity to somatostatin receptor (SSTR) subtypes 2, 3 and 5.
Datele obţinute in vitro şi studiile la animale de laborator au arătat că 99mTc-depreotid se leagă cu o afinitate mărită de receptorii pentru somatostatină (SSTR), subtipurile 2, 3 şi 5.
In vitro data demonstrated that bosentan had no relevant inhibitory effect on the CYP isoenzymes tested (CYP1A2, 2A6, 2B6, 2C8, 2C9, 2D6, 2E1, 3A4).
Datele obţinute in vitro, au demonstrat că bosentanul nu are efect inhibitor semnificativ asupra izoenzimelor CYP testate (CYP1A2, 2A6, 2B6, 2C8, 2C9, 2D6, 2E1, 3A4).
In vitro data indicate that enzalutamide and its major metabolites do not inhibit the following transporters at clinically relevant concentrations: OATP1B1, OATP1B3, OCT2, or OAT1.
Datele in vitro arată că enzalutamida și metaboliții săi majori, la concentrațiile clinice relevante, nu inhibă următorii transportori: OATP1B1, OATP1B3, OCT2 sau OAT1.
In vitro data indicate that gefitinib is a substrate for the membrane transport protein Pgp.
Datele in vitro indică faptul că gefetinib este un substrat pentru proteina membranară de transport gpP.
In vitro data indicate that IL-5 and reslizumab are unlikely to affect CYP1A2, 3A4 or 2B6 activity.
Datele in vitro indică faptul că este puțin probabil ca IL-5 și reslizumabul să afecteze activitatea CYP1A2, 3A4 sau 2B6.
In vitro data indicate that inhibition of P-pg and BCRP by abacavir cannot be excluded at intestinal level.
Datele in vitro indică faptul că inhibarea P-pg şi BCRP de către abacavir nu poate fi exclusă la nivel intestinal.
In vitro data indicate that ketoconazole is an inhibitor of CYP1A2 and does not significantly inhibit CYP 2A6 and 2E1.
Datele in vitro indică faptul că ketoconazolul este un inhibitor al izoenzimei CYP1A2 și nu inhibă în mod semnificativ izoenzimele CYP 2A6 și 2E1.
In vitro data indicate that regorafenib as well as its active metabolite M-2 inhibit glucuronidation mediated by UGT1A1 and UGT1A9 whereas M-5 only inhibits UGT1A1 at concentrations which are achieved in vivo at steady state.
Datele in vitro indică faptul că atât regorafenib cât şi metabolitul său activ M-2 inhibă glucuronidarea mediată de UGT1A1 şi UGT1A9, în timp ce metabolitul M-5 inhibă numai UGT1A1 la concentraţii obţinute in vivo la starea de echilibru.
In vitro data indicate that regorafenib is metabolized by cytochrome CYP3A4 and uridine diphosphate glucuronosyl transferase UGT1A9.
Datele in vitro indică faptul că regorafenib este metabolizat de către citocromul CYP3A4 şi uridin- difosfat-glucuronozil-transferaza UGT1A9.
In vitro data indicate that sacubitril inhibits OATP1B1 and OATP1B3 transporters.
Datele in vitro indicată faptul că sacubitril inhibă transportorii OATP1B1 şi OATP1B3.
In vitro data indicate that selexipag could be an inducer of both CYP3A4 and CYP2C9 in the intestine.
Datele in vitro indică faptul că selexipagul ar putea fi un inductor atât al CYP3A4, cât și al CYP2C9 la nivelul intestinului.
In vitro data indicate that the following species are not susceptible to ceftolozane/tazobactam:
Datele in vitro arată că speciile următoare nu sunt sensibile la ceftolozan/tazobactam:
In vitro data indicated a low potential for interaction with other antiepileptic medicinal products (see section 5.2).
Datele in vitro au indicat un potenţial redus de interacţiune cu alte medicamente anti-epileptice (vezi pct.
In vitro data indicated that drug-drug interactions with afatinib due to inhibition of OATB1B1, OATP1B3, OATP2B1, OAT1, OAT3, OCT1, OCT2, and OCT3 transporters are considered unlikely.
Datele in vitro au indicat că sunt puţin probabile interacţiunile medicamentoase cu afatinib ca urmare a inhibării OATB1B1, OATP1B3, OATP2B1, OAT1, OAT3, OCT1, OCT2 şi transportatorilor OCT3.
In vitro data indicated that drug-drug interactions with afatinib due to inhibition of UGT1A1 are considered unlikely.
Datele in vitro au indicat că sunt puţin probabile interacţiunile medicamentoase cu afatinib ca urmare a inhibării UGT1A1.
In vitro data show that CYP2C9, CYP2C19 and CYP3A4 are capable of catalysing the formation of the O- desmethyl metabolite.
Datele obţinute in vitro arată că CYP2C9, CYP2C19 şi CYP3A4 pot cataliza formarea metabolitului O-desmetil.
In vitro data show that CYP2C9, CYP2C19 and CYP3A4 are capable of catalysing the formation of the O-desmethyl metabolite but the main contributing isoenzyme has not been confirmed in vivo.
Datele in vitro arată că CYP2C9, CYP2C19 şi CYP3A4 sunt capabile să catalizezeformarea metabolitului O-desmetil, însă izoenzima care contribuie în principal nu a fost confirmată in vivo.
In vitro data shows that netupitant inhibits UGT2B7, the magnitude of such an effect in the clinical setting is not established.
Datele in vitro arată că netupitantul inhibă UGT2B7; magnitudinea acestui efect în condiţii clinice nu este stabilită.
In vitro data suggest that brivaracetam has a low interaction potential.
Datele in vitro sugerează că brivaracetam prezintă un potenţial de interacţiune redus.
In vitro data suggest that the potential for pharmacokinetic drug interactions related to CYP interaction and protein binding is low for both liraglutide and insulin degludec.
Datele in vitro sugerează că potenţialul de interacţiuni farmacocinetice cu alte medicamente metabolizate CYP sau legate de proteine este redus atât pentru liraglutid, cât şi pentru insulina degludec.
In vitro data suggest that the sucrose and starch components of the drug substance can be digested to glucose and fructose, and maltose and glucose, respectively.
Datele in vitro sugerează că zaharoza şi amidonul din componenţa medicamentului pot fi digerate în glucoză şi fructoză şi, respectiv, maltoză şi glucoză.
In vitro data suggests that cysteamine bitartrate is likely to be metabolized by multiple CYP enzymes, including CYP1A2, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, and CYP2E1.
Datele in vitro sugerează că este probabil ca cisteamina bitartrat să fie metabolizată de mai multe enzime CYP, inclusiv de CYP1A2, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 şi CYP2E1.
In vitro data using human liver microsomes indicate the formation of small amounts of N- demethylated topotecan.
Datele obţinute in vitro utilizând microzomi hepatici umani indică formarea în cantităţi mici a topotecan N-demetilat.
In vitro data: Entacapone binds to human albumin binding site II which also binds several other medicinal products, including diazepam and ibuprofen.
Date in-vitro: Entacapona se leagă de situsul II de legare al albuminei umane, care leagă şi alte câteva medicamente, incluzând diazepamul şi ibuprofenul.
In vitro dermal absorption into human skin was studied using Ameluz containing radiolabelled 5- aminolaevulinic acid.
Absorbţia cutanată in vitro la nivelul pielii umane a fost studiată utilizându-se Ameluz care conţinea acid 5-aminolevulinic radiomarcat.
In vitro drug-drug interaction studies revealed that artenimol is an inhibitor of CYP1A2; therefore, there is the potential for artenimol to increase plasma concentrations of CYP1A2 substrates (see section 4.5).
Studiile privind interacțiunile medicamentoase in-vitro au arătat că artenimolul este un inhibitor al CYP1A2; prin urmare, există posibilitatea ca artenimolul să crească concentrațiile plasmatice ale substraturilor CYP1A2 (vezi pct.
In vitro electrophysiological studies have shown that lacosamide selectively enhances slow inactivation of voltage-gated sodium channels, resulting in stabilization of hyperexcitable neuronal membranes.
Studiile electrofiziologice in vitro au arătat că lacosamid creşte selectiv inactivarea lentă a canalelor de sodiu voltaj-dependente,determinând stabilizarea membranelor neuronale hiperexcitabile.
In vitro evaluation indicated that trifluridine and FTY had no inductive effect on human CYP isoforms (see section 5.2).
Evaluarea in vitro a indicat că trifluridina și FTY nu au efect inductor asupra izoformelor CYP uman (vezi pct.
In vitro evaluation indicated that trifluridine and FTY had no inductive effect on human CYP1A2, CYP2B6 or CYP3A4/5.
Evaluarea in vitro a indicat că trifluridinași FTY nu au avut efect inductor asupra izoformelor umane CYP1A2, CYP2B6 sau CYP3A4/5.
In vitro evaluation using human liver microsomes indicated that neither tegafur, gimeracil nor oteracil showed any relevant inhibitory effects on enzyme activities of the cytochrome P450 isoforms tested (i.e., CYP1A1/2, CYP2A6, CYP2C8/9, CYP2C19, CYP2D6, CYP2E1 and CYP3A4).
Evaluarea in vitro utilizând microsomi hepatici umani a indicat faptul că nici tegafurul, nici gimeracilul sau oteracilul nu prezintă niciun efect inhibitor relevant asupra activităţilor enzimatice ale izoenzimelor citocromului P450 testate (adică CYP1A1/2, CYP2A6, CYP2C8/9, CYP2C19, CYP2D6, CYP2E1 şi CYP3A4).
In vitro evaluation using primary cultures of human hepatocytes indicated that tegafur (0.7-70 µM), gimeracil (0.2-25 µM) and oteracil (0.04-4 µM) had little or no inductive effect on CYP1A2, CYP2B6 or CYP3A4/5 metabolic activities.
Evaluarea in vitro utilizând culturi primare de hepatocite umane a indicat faptul că tegafurul (0,7- 70 µM), gimeracilul (0,2-25 µM) şi oteracilul (0,04-4 µM) au avut un efect inductor mic sau absent asupra activităţii metabolice a CYP1A2, CYP2B6 sau CYP3A4/5.
In vitro evaluation using primary cultures of human hepatocytes indicated that tegafur (0.7-70 µM), gimeracil (0.2-25 µM) and oteracil (0.04-4 µM) had little or no inductive effect on CYP1A2, CYP2B6 or CYP3A4/5 metabolic activities.
Evaluarea in-vitro utilizând culturi primare de hepatocite umane a indicat faptul că tegafurul (0,7- 70 µM), gimeracilul (0,2-25 µM) şi oteracilul (0,04-4 µM) au avut un efect inductor mic sau absent asupra activităţii metabolice a CYP1A2, CYP2B6 sau CYP3A4/5.
In vitro experiments have shown that the hepatic metabolism of saquinavir becomes saturable at concentrations above 2 g/ml.
Experimentele in vitro au demonstrat că metabolizarea hepatică a saquinavirului devine saturabilă la concentraţii de peste 2 μg/ml.
In vitro experiments indicate that rilpivirine hydrochloride primarily undergoes oxidative metabolism mediated by the cytochrome P450 (CYP)3A system.
Studiile in vitro indică faptul că clorhidratul de rilpivirină este degradat în principal prin metabolizare oxidativă, mediată de izoenzimele (CYP)3A ale citocromului P450.
In vitro experiments show that lumacaftor is a substrate for Breast Cancer Resistance Protein (BCRP).
Experimentele in vitro au arătat că lumacaftorul este un substrat al proteinei de rezistență la cancerul de sân (BCRP).
In vitro findings suggest that CYP2B6 is the principal isozyme involved in the formation of hydroxybupropion, while CYP1A2, 2A6, 2C9, 3A4 and 2E1 are less involved.
Constatările in vitro sugerează faptul că CYP2B6 este principala izoenzimă implicată în formarea hidroxibupropionei, în timp ce CYP1A2, 2A6, 2C9, 3A4 şi 2E1 sunt mai puţin implicate.
in vitro human microsomal and hepatocyte studies, hydrolysis of the amide group of the C-terminus amino acid, phenylalanine results in a deamidated metabolite and the formation of this metabolite is not NADPH dependent.
În studiile in vitro asupra microzomilor şi hepatocitelor umane, hidroliza grupului amido a amino-acidului terminal C, fenilalanina a determinat apariţia unui metabolit de-amidat şi formarea acestui metabolit nu este dependentă de NADPH.
In vitro human plasma studies have determined that capecitabine, 5'-DFCR, 5'-DFUR and 5-FU are 54%, 10%, 62% and 10% protein bound, mainly to albumin.
Studiile in vitro asupra plasmei umane au dovedit că legarea de proteine, în special de albumină, pentru capecitabină, 5’- DFCR, 5’-DFUR şi 5-FU, se face în proporţie de 54%, 10%, 62% şi 10%.
In vitro human plasma studies have determined that capecitabine, 5'-DFCR, 5'-DFUR and 5-FU are 54%, 10%, 62% and 10% protein bound, mainly to albumin.
Studiile in vitro asupra plasmei umane au dovedit că legarea de proteine, în special de albumină, pentru capecitabină, 5’-DFCR, 5’-DFUR şi 5-FU, se face în proporţie de 54%, 10%, 62% şi 10%.
In vitro imatinib inhibits the cytochrome P450 isoenzyme CYP2D6 activity at concentrations similar to those that affect CYP3A4 activity.
In vitro, imatinib inhibă activitatea izoenzimei CYP2D6 a citocromului P450 la concentraţii similare celor care afectează activitatea CYP3A4.
In vitro inhibit ion studies in human liver microsomes suggest that cytochrome P450 (CYP) 1A2, 2C19 and 3A4 are involved in leflunomide metabolism.
Studiile de inhibare in vitro, efectuate pe microzomi hepatici umani, sugerează că izoenzimele 1A2, 2C19 şi 3A4 ale citocromului P450 (CYP) sunt implicate în metabolizarea leflunomidei.
In vitro interaction studies did not show any inhibition or induction of the principal isoenzymes of cytochrome P450.
Studiile de interacţiune in vitro nu au evidenţiat nici un efect inhibitor sau inductor asupra principalelor izoenzime ale citocromului P450.
In vitro interaction studies with topical antifungal (clotrimazole, econazole, imidazole, nystatin, miconazole, ketoconazole), antibacterial (clindamycin, metronidazole) and antiviral medicinal products (acyclovir), showed no effect on antimicrobial activity.
Studiile privind interacţiunea in vitro cu antifungice topice (clotrimazol, econazol, imidazol, nistatină, miconazol, ketoconazol), antibacteriene (clindamicină, metronidazol) şi medicamente antivirale (aciclovir) nu au arătat efecte asupra activităţii antimicrobiene.
In vitro investigations have shown that interactions are unlikely with medicinal products that are metabolised by cytochrome P450 or glucuronised or conjugated in some other way.
Cercetările efectuate in vitro au arătat că interacţiunile sunt puţin probabile în cazul asocierii cu medicamente care sunt metabolizate la nivelul citocromului P450 sau sunt glucuronate/conjugate pe altă cale.