natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There may be some irritation, a burning sensation or skin damage where Foscan is injected, but this will not last long.
La locul de injectare a Foscan pot apărea iritaţii, senzaţie de arsură sau leziuni ale pielii, dar acestea nu vor dura mult.
There may be some small air bubbles that stick to the inner wall of the reservoir holder left in the pen.
Este posibil ca în stiloul injector (pen) să rămână unele bule mici de aer care se lipesc de peretele intern al conţinătorului rezervorului.
There may be some translucent-to-white particles of protein in the solution.
Este posibil să existe în soluţie particule de natură proteică translucide până la alb.
There may be swelling or you may have a stiff jaw.
Pot apare umflături sau rigiditatea maxilarului.
There may still be some medicine in the vial.
Este posibil ca în flacon să mai rămână medicament.
There may still be some small air bubbles left in the pen - these are harmless.
Este posibil ca în stiloul injector (pen) să mai rămână unele bule mici de aer - acestea nu sunt dăunătoare.
There may still be some small air bubbles left in the pen - these are harmless.
Este posibil ca în stiloul injector KwikPen să mai rămână unele bule mici de aer - acestea nu sunt dăunătoare.
There must be at least 48 hours in between each time you take SIRTURO.
Trebuie să existe un interval de cel puţin 48 de ore între fiecare administrare a SIRTURO.
There must be at least a 4- week waiting period between end of treatment with sorivudine or its chemically related analogues such as brivudine and start of capecitabine therapy.
Trebuie să existe o perioadă de aşteptare de cel puţin 4 săptămâni între sfârşitul tratamentului cu sorivudină şi analogii săi chimici cum este brivudina şi începutul terapiei cu capecitabină.
There must be at least a 4-week waiting period between end of treatment with sorivudine or its chemically related analogues such as brivudine and start of capecitabine therapy.
Trebuie să existe o perioadă de aşteptare de cel puţin 4 săptămâni între sfârşitul tratamentului cu sorivudină şi analogii săi chimici, cum este brivudina, şi începutul terapiei cu capecitabină.
There should be 2–3 days without Protopic treatment between applications.
Între aplicări, trebuie să fie o pauză de 2-3 zile fără tratament cu Protopic.
There should be 3 types of treatment initiation forms:
Trebuie să existe 3 tipuri de formulare pentru începerea tratamentului:
There should be a 12 hour gap between doses.
Dozele trebuie administrate la interval de 12 ore.
There should be a hole at the top of the tube.
Ar trebui să existe un orificiu în partea superioară a tubului.
There should not be any dry powder on the sides or bottom of the vial.
Nu trebuie să existe pulbere uscată pe pereţii sau la baza flaconului.
There was 1 case (0.1%) of endometrial cancer, 1 case of sarcoma (0.1%), and 1 case (0.1%) of endometrial hyperplasia in the raloxifene 60 mg-treated subjects.
60 mg a existat 1 caz (0,1%) de carcinom endometrial, 1 caz de sarcom (0,1%) şi 1 caz (0,1%) de hiperplazie endometrială.
There was a 1.6% reduction in the patients who added placebo to their existing treatment.
S-a înregistrat o reducere de 1,6% la pacienţii care au adăugat placebo la tratamentul existent.
There was a dose- dependent increase in foetal losses and increased neonatal mortality beginning in the third trimester.
S-a observat o creştere dependentă de doză a pierderilor fetale şi mortalitate neonatală crescută începând cu al treilea trimestru.
There was a general increase in tmax of dulaglutide with increased hepatic impairment.
Administrarea concomitentă a dulaglutid cu un contraceptiv oral (norgestimat 0,18 mg/etinil estradiol
There was a higher incidence of discontinuations in patients taking the 25 mg dose compared to placebo due to diarrhoea (0.7% for placebo versus 3.1% for naloxegol 25 mg) and abdominal pain (0.2% versus 2.9%, respectively).
A existat o incidenţă mai mare a întreruperii tratamentului la pacienţii care luau doza de 25 mg comparativ cu placebo, din cauza diareei (0,7% pentru placebo vs 3,1% pentru naloxegol 25 mg) şi durerii abdominale (0,2% pentru placebo vs 2,9% pentru naloxegol 25 mg).
There was a higher incidence of grade 3/4 ADRs in patients with bulky disease than in patients without bulky disease (25.6 % vs.
Pacienţii cu masă tumorală mare au avut o incidenţă mai mare a RA de grad 3/4 faţă de pacienţii fără această formă a bolii (25,6% vs.
There was a higher incidence of grade 4 febrile neutropenia observed (1.7% in MPR+R/MPR+p compared to 0.0% in MPp+p).
S-a observat o incidență mai mare a neutropeniei febrile de gradul 4 (1,7% în cazul MPR+R/MPR+p comparativ cu 0,0% în cazul MPp+p).
There was a higher incidence of Grade ≥3 adverse reactions, adverse reactions leading to discontinuation and a higher rate of haematological toxicity in the elderly population compared to the overall study population (see section 4.2).
A existat o incidenţă mai mare a evenimentelor adverse de Grad ≥3 care au dus la întreruperea tratamentului și la o frecvență mai mare a toxicităților hematologice în rândul pacienţilor vârstnici comparativ cu populaţia generală studiată (vezi pct.
There was a higher rate of intolerance (grade 3 or 4 adverse events, serious adverse events, discontinuation) in patients with age > 75 years, ISS stage III, ECOG PS≤2 or CLcr<60 mL/min when lenalidomide is given in combination.
S-a înregistrat o rată mai mare a intoleranței (evenimente adverse de gradul 3 sau 4, evenimente adverse grave, întreruperea tratamentului) în cazul administrării lenalidomidei în cadrul unui tratament combinat la pacienții cu vârsta > 75 ani, stadiu ISS III, status ECOG PS≤2 sau Clcr<60 ml/minut.
There was a higher rate of serious adverse events, including pneumonia, acute rejection, graft loss and death, in this sirolimus treatment arm (n=60, median time post-transplant 36 months).
Frecvenţa evenimentelor adverse grave, printre care pneumonie, rejetul acut, pierderea grefei şi deces, a fost mai mare în acest grup tratat cu sirolimus (n=60, intervalul median de timp post-transplant – 36 luni).
There was a low, similar overall incidence of virologic failure (viral load >50 copies/ml) in both the once and twice daily treatment groups (10% and 8% respectively).
Atât în grupurile de studiu în cadrul cărora s-a efectuat o administrare zilnică, cât şi în cele în cadrul cărora s-au efectuat două administrări pe zi a existat o incidenţă mică, similară în ansamblu (10% şi, respectiv, 8%) a eşecului virusologic (viremie >50 copii/ml).
There was a marked depression of urinary markers of bone resorption (pyridinoline and deoxypyridinoline) in patients treated with Ibandronate that was statistically significant compared to placebo.
La pacienţii trataţi cu Iasibon, s-a înregistrat o scădere marcată a markerilor urinari ai resorbţiei osoase (piridinolina şi deoxipiridinolina), care a fost semnificativă statistic comparativ cu placebo.
There was a mean increase of 22.2  109/l in platelet count, and a mean increase of 0.95 g/dl in haemoglobin concentration.
S-a observat o creştere medie a numărului de trombocite de 22,2  109/l şi o creştere medie a concentraţiei hemoglobinei de 0,95 g/dl.
There was a numerical imbalance in non-CV death, with more events on saxagliptin (1.8 %) than placebo (1.4 %) [HR=1.27; (95 % CI 1.00, 1.62); P=0.051].
A existat un dezechilibru în ceea ce privește numărul de decese de altă cauză decât cea CV, cu mai multe evenimente în cazul saxagliptin (1,8%) decât în cazul placebo (1,4%) [RR = 1,27; (95% IÎ 1,00, 1,62); P = 0,051].
There was a numerical imbalance in non-CV death, with more events on saxagliptin (1.8%) than placebo (1.4%) [HR = 1.27; (95% CI 1.00, 1.62); P = 0.051].
A existat un dezechilibru în ceea ce privește numărul de decese de altă cauză decât cea CV, cu mai multe evenimente în cazul saxagliptin (1,8%) decât în cazul placebo (1,4%) [RR = 1,27; (95% IÎ 1,00, 1,62); P = 0,051.
There was a numerical imbalance in non-CV death, with more events on saxagliptin (1.8%) than placebo (1.4%) [HR=1.27; (95% CI 1.00, 1.62); P=0.051].
A existat un dezechilibru în ceea ce privește numărul de decese de altă cauză decât cea CV, cu mai multe evenimente în cazul saxagliptin (1,8%) decât în cazul placebo (1,4%) [RR = 1,27; (95% IÎ 1,00, 1,62); P = 0,051.
There was a reduction of about 20 to 30% in ‘off’ time in patients taking Tasmar.
La pacienţii cărora li s-a administrat Tasmar s-a constatat o reducere de aproximativ 20 până la 30% a duratei stării „off”.
There was a significant difference (p < 0.0001) between the two treatment groups in the time to relapse in favour of TREVICTA.
A existat o diferență semnificativă (p < 0,0001) de timp până la recidivă între cele două grupuri de tratament, în favoarea TREVICTA.
There was a significant difference in reduction in HbA1c between Asian patients (0.8%) and White patients (0.5%) in the pooled studies.
În analiza cumulată a studiilor s-a observat o diferenţă semnificativă în scăderea valorii HbA1c între pacienţii asiatici (0,8%) şi pacienţii caucazieni (0,5%).
There was a significant improvement in the primary endpoint of time to progression (TTP) for patients treated with combination therapy of Caelyx plus bortezomib compared to patients treated with bortezomib monotherapy as indicated by a risk reduction (RR) of 35% (95% CI: 21-47%), p < 0.0001, based on 407 TTP events.
S-a înregistrat o îmbunătăţire semnificativă a obiectivului primar – timpul până la progresia bolii (TTP), la pacienţii care au primit tratament combinat cu Caelyx plus bortezomib în comparaţie cu pacienţii trataţi cu bortezomib în monoterapie, fapt indicat de reducerea riscului (RR) cu 35 % (95 % CI: 21-47 %), p < 0,0001, pe baza a 407 evenimente TTP.
There was a significant improvement of DAS in Studies II, III, V, and VI as compared to placebo or comparator.
În Studiile II, III, V şi VI, s-a observat o îmbunătăţire semnificativă a SAA comparativ cu placebo sau medicamentul comparator.
There was a significant increase in exposure to imatinib (the mean Cmax and AUC of imatinib rose by 26% and 40%, respectively) in healthy subjects when it was co-administered with a single dose of ketoconazole (a CYP3A4 inhibitor).
La subiecţii sănătoşi s-a produs o creştere semnificativă a expunerii sistemice la imatinib (Cmax şi ASC medii ale imatinib au crescut cu 26%, respectiv cu 40%) atunci când acesta a fost administrat concomitent cu o doză unică de ketoconazol (un inhibitor al
There was a significant risk reduction in favour of the edoxaban 60 mg treatment group compared with the warfarin group in major bleeding (2.75%, and 3.43% per year, respectively) [HR (95% CI): 0.80 (0.71, 0.91); p = 0.0009], ICH (0.39%, and 0.85% per year, respectively) [HR (95% CI): 0.47 (0.34,
S-a înregistrat o reducere semnificativă a riscului în favoarea grupului de tratament cu edoxaban 60 mg, comparativ cu grupul cu warfarină, în ceea ce priveşte sângerarea majoră (2,75% şi, respectiv, 3,43% pe an) [RR (IÎ 95%): 0,80 (0,71; 0,91); p = 0,0009], HIC (0,39% şi, respectiv, 0,85% pe an) [RR (IÎ 95%):
There was a significant therapeutic benefit from the use of enoxaparin in comparison to UFH in patients undergoing percutaneous coronary angioplasty within 30 days after the random sampling (relative risk reduction of 23%) or conservative treatment (reduction of relative risk of 15%, p = 0.27 for interaction).
S-a înregistrat un beneficiu terapeutic semnificativ în urma administrării enoxaparinei comparativ cu heparina nefracționată la pacienții cărora li s-a efectuat angioplastie coronariană percutanată în interval de 30 zile după randomizare (reducerea riscului relativ cu 23%) sau cărora li s-a administrat tratament medical conservativ (reducerea riscului relativ cu 15%, p = 0,27 pentru interacțiune).
There was a significantly higher rate of first biopsy-proven rejection in the ciclosporin elimination group compared to the ciclosporin maintenance group during the period post-randomisation to 12 months (9.8% vs.
A existat o rată a respingerilor evidenţiate la prima biopsie semnificativ mai ridicată în grupul în care s-a efectuat eliminarea ciclosporinei comparativ cu cel în care ciclosporina a fost menţinută, în perioada de 12 luni post-randomizare (9,8% vs.
There was a small increase in plasma concentrations of capecitabine and one metabolite (5’-DFCR); there was no effect on the 3 major metabolites (5’-DFUR, 5-FU and FBAL).
S-a observat o mică creştere a concentraţiei plasmatice a capecitabinei şi a unuia dintre metaboliţi (5’- DFCR); nu a existat nici un efect asupra celor 3 metaboliţi majori (5’- DFUR, 5-FU şi FBAL).
There was a small increase in plasma concentrations of capecitabine and one metabolite (5’-DFCR); there was no effect on the 3 major metabolites (5’-DFUR, 5-FU and FBAL).
S-a observat o mică creştere a concentraţiei plasmatice a capecitabinei şi a unuia dintre metaboliţi (5’- DFCR); nu a existat niciun efect asupra celor 3 metaboliţi majori (5’-DFUR, 5-FU şi FBAL).
There was a small increase in plasma concentrations of capecitabine and one metabolite (5’-DFCR); there was no effect on the 3 major metabolites (5’-DFUR, 5-FU and FBAL).
S-a observat o mică creştere a concentraţiei plasmatice a capecitabinei şi a unuia dintre metaboliţi (5’-DFCR); nu a existat niciun efect asupra celor 3 metaboliţi majori (5’-DFUR, 5-FU şi FBAL).
There was a small increase in the rate of minor hypoglycaemic episodes (0.23 versus 0.03 events per patient years).
A fost observată o mică creştere a ratei de episoade hipoglicemice minore (0,23 față de 0,03 de evenimente per pacient şi an).
There was a small reduction in mean haemoglobin (4% relative reduction) and haematocrit (4.1% relative reduction) during therapy with pioglitazone, consistent with haemodilution.
În timpul tratamentului cu pioglitazonă, a existat o uşoară scădere a valorii medii de hemoglobină (reducere relativă de 4 %) şi a hematocritului (reducere relativă de 4,1 %), în funcţie de hemodiluţie.
There was a statistically significant sustained platelet or hemoglobin improvement in the ITT population in favor of ibrutinib versus chlorambucil.
La populația ITT s-a observat o îmbunătățire de durată, statistic semnificativă a valorii trombocitelor sau hemoglobinei în favoarea ibrutinib comparativ cu clorambucil.
There was a statistically significant treatment difference in favour of Abilify Maintena 400 mg/300 mg compared to placebo at week 10 (+7.1, p < 0.0001, 95 % CI: 4.1, 10.1 using an ANCOVA model (LOCF)).
S-a înregistrat o diferenţă de tratament semnificativă statistic în favoarea Abilify Maintena 400 mg/300 mg comparativ cu placebo în săptămâna 10 (+7,1, p < 0,0001, ÎI 95 %: 4,1, 10,1 utilizând un model ANCOVA (LOCF, ultima observaţie efectuată)).
There was a substantial increase in the rate and extent of guanfacine exposure when administered with ketoconazole; the guanfacine peak plasma concentrations (Cmax) and exposure (AUC) increased 2- and 3-fold, respectively.
S-a înregistrat o creştere substanţială a ratei şi amplorii expunerii la guanfacină atunci când a fost administrată împreună cu ketoconazol; concentraţiile plasmatice maxime ale guanfacinei (Cmax) şi expunerea (ASC) au crescut de 2 şi, respectiv, 3 ori.
There was a supra-proportional increase in Cmax and AUC parameters for doses from 10 mg to 300 mg.
S-a înregistrat o creştere supraproporţională a parametrilor Cmax şi ASC pentru dozele variind între 10 mg şi 300 mg.
There was a sustained effect over time in the six- months and one-year Phase III studies.
A existat un efect susţinut în timp în cadrul studiilor de Fază III cu durata de şase luni şi un an.
There was a sustained effect over time in the six-months and one-year Phase III studies.
A existat un efect susţinut în timp în cadrul studiilor de Fază III cu durata de şase luni şi un an.
There was a trend for better results in patients with reduced kidney function than those whose kidney function was normal.
Rezultatele au prezentat o tendință mai bună la pacienții cu insuficiență renală în comparație cu cei a căror funcție renală era normală.
There was a trend toward higher apparent clearance of golimumab with increasing weight (see section 4.2).
A existat o tendinţă către un clearance aparent mai mare în cazul pacienţilor cu greutate corporală crescută (vezi pct.
There was a trend towards higher plasma concentrations of hydrochlorothiazide in female than in male subjects.
A existat o tendinţă de creştere a concentraţiilor plasmatice de hidroclorotiazidă la femei, comparativ cu bărbaţii.
There was a trend towards prolonged overall survival favouring the BR-CAP group; the estimated 4-year survival rate was 53.9% in the R-CHOP group and 64.4% in the BR-CAP group.
A existat o tendinţă de prelungire a supraviețuirii globale în favoarea grupului BR- CAP; rata estimată de supravieţuire pe 4 ani fiind de 53,9% în grupul R-CHOP și de 64,4% în grupul BR-CAP.
There was a trend towards prolonged overall survival favouring the BzmbR-CAP group; the estimated 4-year survival rate was 53.9% in the R-CHOP group and 64.4% in the BzmbR-CAP group.
A existat o tendinţă de prelungire a supravieţuirii globale în favoarea grupului BzmbR-CAP; rata estimată de supravieţuire pe 4 ani fiind de 53,9 % în grupul R- CHOP şi de 64,4 % în grupul BzmbR-CAP.
There was a trend towards prolonged overall survival favouring the VcR-CAP group; the estimated 4-year survival rate was 53.9% in the R-CHOP group and 64.4% in the VcR-CAP group.
A existat o tendinţă de prelungire a supraviețuirii globale în favoarea grupului VcR-CAP; rata estimată de supravieţuire pe 4 ani fiind de 53,9% în grupul R-CHOP și de 64,4% în grupul VcR-CAP.
There was also a significant advantage of Palladia over placebo in the secondary efficacy endpoint, time to tumour progression.
De asemenea la al doilea punct al evaluarii s-a constatat un avantaj semnificativ al tratamentului cu Palladia fata de placebo, in timpul progresiei tumorilor.
There was also a significant difference over placebo in all domains for the responses from the partners (p < 0.0001).
De asemenea, a existat o diferenţă semnificativă faţă de placebo în toate intervalele în ceea ce priveşte răspunsurile primite de la partenere (p < 0,0001).
There was also a subpopulation of 16 advanced phase patients (5 AP CML and 11 BP CML patients) that failed treatment with either imatinib alone or imatinib in addition to one or both second- generation TKIs (dasatinib and nilotinib) and for whom, based on the presence of co-morbidities, a history of TKI intolerance, or a BCR-ABL resistance mutation, the remaining approved TKI(s) were not considered appropriate treatment options.
De asemenea, a fost un subgrup de 16 pacienţi cu boală în fază avansată (5 pacienţi cu LMC FA şi 11 pacienţi cu LMC FB), care au avut eşec terapeutic fie la imatinib în monoterapie, fie la imatinib asociat cu unul sau ambii ITK de generaţia a doua (dasatinib şi nilotinib) şi la care, din cauza prezenţei comorbidităţilor, a antecedentelor de intoleranţă la ITK sau a unei mutaţii BCR-ABL care conferă rezistenţă, ceilalţi ITK aprobaţi nu sunt consideraţi ca opţiuni adecvate de tratament.
There was also an increased incidence of pneumonias resulting in hospitalisation.
De asemenea, a existat de asemenea o incidenţă crescută a pneumoniilor care au dus la spitalizare.
There was also no apparent change in body weight associated with saxagliptin.
De asemenea, saxagliptinul nu s-a asociat cu nicio modificare evidentă a greutăţii corporale.
There was also supportive evidence suggesting benefit when the medicine was combined with insulin.
De asemenea, au existat dovezi de susţinere care au indicat beneficii atunci când medicamentul a fost administrat în asociere cu insulina.
There was an approximately 8%, 23% and 34% increase in the inhibition of LMP7, MECL1, and LMP2 subunits respectively at the dose of 56 mg/m2compared to those at 15 to 20 mg/m2.
A existat o potenţare de aproximativ 8%, 23% şi 34% a inhibării subunităţilor LMP7, MECL1 şi, respectiv, LMP2 cu doza de 56 mg/m2 comparativ cu cea observată cu dozele între 15 şi 20 mg/m2.
There was an average decrease in susceptibility of 2-fold wild type (WT) for tipranavir, 12-fold WT for amprenavir, 55-fold WT for atazanavir, 41-fold WT for indinavir, 87-fold WT for lopinavir, 41- fold WT for nelfinavir, 195-fold WT for ritonavir, and 20-fold WT for saquinavir.
A existat o scădere medie de 2 ori a sensibilităţii faţă de tipul sălbatic (WT) pentru tipranavir, de 12 ori WT pentru amprenavir, de 55 ori WT pentru atazanavir, de 41 ori WT pentru indinavir, de 87 ori WT pentru lopinavir, de 41 ori WT pentru nelfinavir, de 195 ori WT pentru ritonavir şi de 20 ori WT pentru saquinavir.
There was an improvement in cardiac T2* of more than 3 milliseconds in patients treated with Ferriprox compared with a change of about 1 millisecond in patients treated with deferoxamine.
A existat o ameliorare a semnalului T2* la nivel cardiac de peste 3 milisecunde la pacienţii trataţi cu Ferriprox, în comparaţie cu o modificare de aproximativ 1 milisecundă la pacienţii trataţi cu deferoxamină.
There was an increase
existat o creştere a valorii
There was an increase in clearance (CL) at Week 14 that resolved with continued rFVIIIFc treatment.
A apărut o creștere a clearance-ului (CL) la săptămâna 14, care s-a remis la continuarea tratamentului cu rFVIIIFc.
There was an increase in mean cefaclor Cmax and AUC (1.43- and 1.54-fold, respectively), following repeated doses of A771726, suggesting that A771726 is an inhibitorof OAT 3 in vivo.
După administrarea unor doze repetate de A771726, a existat o creştere a valorilor medii ale Cmax şi ASC pentru cefaclor (de 1,43 ori şi, respectiv, de 1,54 ori), ceea ce sugerează că A771726 este un inhibitor al OAT3 in vivo.
There was an increase in mean cefaclor Cmax and AUC (1.43- and 1.54-fold, respectively), following repeated doses of teriflunomide, suggesting that teriflunomide is an inhibitor of OAT3 in vivo.
După administrarea unor doze repetate de teriflunomidă, a existat o creştere a valorilor medii ale Cmax şi ASC pentru cefaclor (de 1,43 ori şi, respectiv, de 1,54 ori), ceea ce sugerează că teriflunomida este un inhibitor al OAT3 in vivo.
There was an increase in mean repaglinide Cmax and AUC (1.7- and 2.4-fold, respectively), following repeated doses of A771726, suggesting that A771726 is an inhibitorof CYP2C8 in vivo.
După administrarea unor doze repetate de A771726, a existat o creştere a valorilor medii ale Cmax şi ASC pentru repaglinidă (de 1,7 ori şi, respectiv, de 2,4 ori), ceea ce sugerează că A771726 este un inhibitor al CYP2C8 in vivo.
There was an increase in mean repaglinide Cmax and AUC (1.7- and 2.4-fold, respectively), following repeated doses of teriflunomide, suggesting that teriflunomide is an inhibitor of CYP2C8 in vivo.
După administrarea unor doze repetate de teriflunomidă, a existat o creştere a valorilor medii ale Cmax şi ASC pentru repaglinidă (de 1,7 ori şi, respectiv, de 2,4 ori), ceea ce sugerează că teriflunomida este un inhibitor al CYP2C8 in vivo.
There was an increase in mean rosuvastatin Cmax and AUC (2.65- and 2.51-fold, respectively), following repeated doses of teriflunomide.
După administrarea unor doze repetate de teriflunomidă, a existat o creştere a valorilor medii ale Cmax şi ASC pentru rosuvastatină (de 2,65 ori şi, respectiv, de 2,51 ori).
There was an increase in median PFS of 1.2 months in favour of the Cyramza plus FOLFIRI arm: 5.7 months in the Cyramza plus FOLFIRI arm and 4.5 months in the placebo plus FOLFIRI arm.
S-a înregistrat o creștere a SFP de 1,2 luni în favoarea brațului Cyramza plus FOLFIRI: 5,7 luni în brațul Cyramza plus FOLFIRI și 4,5 luni în brațul placebo plus FOLFIRI.
There was an increase in median PFS of 1.5 months in favour of the Cyramza plus docetaxel arm: 4.5 months in the Cyramza plus docetaxel arm and 3 months in the placebo plus docetaxel arm.
S-a înregistrat o creștere a SFP mediane de 1,5 luni în favoarea brațului Cyramza plus docetaxel: 4,5 luni în brațul Cyramza plus docetaxel și 3 luni în brațul placebo plus docetaxel.