natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In both studies, the main measure of effectiveness was based on the number of patients who had blood clots forming in the veins or who died of any cause during the treatment period.
În ambele studii, principalul indicator al eficacității a fost numărul de pacienți la care s-au format cheaguri de sânge în vene sau care au decedat din orice cauză în perioada tratamentului.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Enurev Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 12 weeks of treatment.
În ambele studii, principalul indicator al eficacităţii a fost modul în care Enurev Breezhaler ameliorează volumul expirator forţat al pacienţilor (FEV1, volumul maxim de aer pe care o persoană poate să-l expire într-o secundă) după 12 săptămâni de tratament.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Seebri Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 12 weeks of treatment.
În ambele studii, principalul indicator al eficacităţii a fost modul în care Seebri Breezhaler ameliorează volumul expirator forţat al pacienţilor (FEV1, volumul maxim de aer pe care o persoană poate să-l expire într-o secundă) după 12 săptămâni de tratament.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Tovanor Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 12 weeks of treatment.
În ambele studii, principalul indicator al eficacităţii a fost modul în care Tovanor Breezhaler ameliorează volumul expirator forţat al pacienţilor (FEV1, volumul maxim de aer pe care o persoană poate să-l expire într-o secundă) după 12 săptămâni de tratament.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Ultibro Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 26 weeks of treatment.
În ambele studii, principalul indicator al eficacităţii a fost modul în care Ultibro Breezhaler a ameliorat volumul expirator forţat al pacienţilor (VEMS1, volumul maxim de aer pe care o persoană îl poate expira într-o secundă) după 26 de săptămâni de tratament.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Ulunar Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 26 weeks of treatment.
În ambele studii, principalul indicator al eficacităţii a fost modul în care Ulunar Breezhaler a ameliorat volumul expirator forţat al pacienţilor (VEMS, volumul maxim de aer pe care o persoană îl poate expira într-o secundă) după 26 de săptămâni de tratament.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Xoterna Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 26 weeks of treatment.
În ambele studii, principalul indicator al eficacităţii a fost modul în care Xoterna Breezhaler a ameliorat volumul expirator forţat al pacienţilor (VEMS1, volumul maxim de aer pe care o persoană îl poate expira într-o secundă) după 26 de săptămâni de tratament.
In both studies, the main measure of effectiveness was the decline in the functioning of the patients’ lungs over the course of 1 year of treatment, measured by their forced vital capacity (FVC).
În ambele studii, principal indicator al eficacității a fost reducerea funcționării plămânilor pacienților pe parcursul unui an de tratament, determinată pe baza capacității vitale forțate (CVF) a acestora.
In both studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who had a lasting response to treatment.
În ambele studii, principalul indicator al eficacității a fost numărul de pacienți care au prezentat un răspuns durabil la tratament.
In both studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose blood tests did not show any sign of hepatitis C virus 6 months after the end of treatment.
În ambele studii, principalul indicator al eficacității a fost numărul de pacienți ale căror analize de sânge nu indicau prezența virusului hepatitei C la șase luni după încheierea tratamentului.
In both studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose disease activity decreased to a certain level after 12 months.
În ambele studii, principala măsură a eficacității a fost numărul de pacienți la care activitatea bolii s-a diminuat până la un anumit nivel după 12 luni.
In both studies, the main measure of effectiveness was the proportion of patients who responded to treatment, i.e. whose GH and IGF-1 levels decreased to pre-defined values (less than 2.5 micrograms/liter for GH or within normal limits for IGF-1).
În ambele studii, principalul indicator al eficacității a fost numărul de pacienți care au răspuns la tratament, adică la care concentrațiile de HC și IGF-1 au scăzut la valorile prestabilite (mai puțin de 2,5 micrograme/litru pentru HC sau în limitele normale pentru IGF-1).
In both studies, the main measure of effectiveness was therefore the change in the functioning of the patients’ lungs after 72 weeks of treatment, measured by their ‘forced vital capacity’ (FVC).
În ambele studii, principalul indicator al eficacităţii a fost, aşadar, modificarea funcţionării plămânilor pacienţilor după 72 de săptămâni de tratament, determinată pe baza „capacităţii vitale forţate” (CVF).
In both studies, the mean percent improvement in PASI from baseline remained stable during the Randomized Treatment Withdrawal Phase for patients re-randomized to apremilast at Week 32 (Table 5).
În ambele studii, îmbunătăţirea procentuală medie a PASI faţă de intrarea în studiu a rămas stabilă pe parcursul fazei randomizate de retragere a tratamentului în cazul pacienţilor randomizaţi din nou la apremilast în Săptămâna 32 (Tabelul 5).
In both studies, the patients had severe neutropenia for around 1.7 days during their first chemotherapy cycle, compared with around five to seven days when no stimulating factor is used.
În ambele studii, pacienţii au prezentat neutropenie severă timp de aproximativ 1,7 zile în timpul primului ciclu de chimioterapie, faţă de aproximativ cinci până la şapte zile când nu s-a utilizat niciun factor de stimulare.
In both studies, the patients were treated with Atriance, but its effects were not compared with those of any other medicine.
În ambele studii, pacienții au fost tratați cu Atriance, dar efectele acestuia nu au fost comparate cu cele ale altui medicament.
In both studies, the primary efficacy endpoint was the mean change from baseline in BCVA at Week 52 and both Eylea 2Q8 and Eylea 2Q4 groups demonstrated statistical significance and were superior to the control group.
În ambele studii clinice, obiectivul principal al eficacității a fost modificarea medie a AVOC de la momentul inițial până în săptămâna 52, atât grupul tratat cu Eylea 2Q8, cât și grupul tratat cu Eylea 2Q4 au demonstrat eficacitate superioară statistic față de grupul de control.
In both studies, the primary endpoint was the proportion of patients who achieved PASI-75 at Week 16.
În ambele studii, criteriul de evaluare primar a fost proporţia de pacienţi care obţineau un răspuns PASI-75 în Săptămâna 16.
In both studies, the time it took for the patient’s symptoms to improve was shorter for patients taking Firazyr than for those taking tranexamic acid or placebo.
În ambele studii, timpul scurs până la ameliorarea simptomelor a fost mai scurt la pacienţii care au luat Firazyr decât la cei care au luat acid tranexamic sau placebo.
In both studies, there were more patients who received Mozobil that achieved the target number of stem cells and in whom the stems cells were successfully engrafted.
În ambele studii, a fost mai mare numărul pacienţilor cărora li s-a administrat Mozobil care au atins numărul ţintă de celule stem şi la care celulele stem au fost transplantate cu succes.
In both studies, treatment with bosentan resulted in significant increases in exercise capacity.
În ambele studii, tratamentul cu bosentan a determinat creşteri semnificative a capacităţii de efort.
In both studies, treatment with epoetin theta resulted in a significant haemoglobin response (p < 0.001), defined as an increase in haemoglobin of ≥ 2 g/dl without transfusion, and a significant reduction in transfusion requirements (p < 0.05) in comparison to placebo.
În ambele studii, tratamentul cu epoetină teta a avut ca rezultat un răspuns al hemoglobinei statistic semnificativ (p < 0,001), definit ca creştere a hemoglobinei de ≥ 2 g/dl fără transfuzie, şi o reducere statistic semnificativă a necesităţilor de transfuzie (p < 0,05) în comparaţie cu placebo.
In both studies, which were still ongoing at the time of Tagrisso’s initial evaluation, the medicine was not compared with any other treatment.
În niciunul dintre studii, care erau încă în derulare la momentul evaluării inițiale a Tagrisso, medicamentul nu a fost comparat cu alt tratament.
In both studies, which were still ongoing at the time of Zykadia’s evaluation, the medicine was not compared with any other treatment.
În niciunul dintre studii, care erau încă în derulare la momentul evaluării Zykadia, medicamentul nu a fost comparat cu alt tratament.
In both Study 1 and Study 2, patients randomised to receive placebo who were non-responders at Week 12 then crossed over to receive Cosentyx (either 150 mg or 300 mg) at Weeks 12, 13, 14, and 15, followed by the same dose every month starting at Week 16.
Atât în Studiul 1, cât şi în Studiul 2, pacienţii randomizaţi în grupa în care s-a administrat placebo, care nu au răspuns la tratament în Săptămâna 12, au fost trecuţi ulterior la grupa în care s-a administrat Cosentyx (150 mg sau 300 mg) în Săptămânile 12, 13, 14 şi 15, urmate de aceeaşi doză în fiecare lună, începând cu Săptămâna 16.
In both the Einstein DVT and the Einstein PE study, the comparator treatment regimen consisted of enoxaparin administered for at least 5 days in combination with vitamin K antagonist treatment until the PT/INR was in therapeutic range ( 2.0).
Atât pentru studiul Einstein DVT, cât şi pentru Einstein PE, schema de tratament a medicamentului comparator a constat din administrarea de enoxaparină timp de cel puţin 5 zile în asociere cu un tratament cu un antagonist al vitaminei K, până ce valorile TP/INR s-au situat în intervalul terapeutic ( 2,0).
In both the Einstein DVT and the Einstein PE study, the comparator treatment regimen consisted of enoxaparin administered for at least 5 days in combination with vitamin K antagonist treatment until the PT/INR was in therapeutic range ( 2.0).
Atât pentru studiul Einstein DVT, cât şi pentru Einstein PE, schema de tratament a medicamentului comparator a constat în administrarea de enoxaparină timp de cel puţin 5 zile în asociere cu un antagonist al vitaminei K, până ce valorile TP/INR s-au situat în intervalul terapeutic ( 2,0).
In both these cases, return the entire pack to the pharmacy.
În ambele cazuri, returnaţi întreaga cutie la farmacie.
In both treatment arms, children aged 6-11 years had a numercally higher rate of confirmed hypoglycaemia than in the other age groups.
Pe ambele braţe ale studiului copiii cu vârste între 6-11 ani au avut o rată de hipoglicemie confirmată mai mare numeric faţă de celelalte grupuri de vârstă.
In both treatment arms, patients with cirrhosis were at a higher risk to experience Grade 3-4 thrombocytopenia compared with non cirrhotic patients.
În ambele braţe de tratament, pacienţii cu ciroză hepatică au un risc mai mare de a prezenta trombocitopenie Gradul 3-4 comparativ cu pacienţii care nu au ciroză hepatică.
In both treatment arms, these chemonaive patients were fully supplemented with folic acid and vitamin B12.
În ambele braţe de tratament, pacienţilor cărora nu li s-a administrat chimioterapie anterioară li s-a administrat suplimentare completă cu acid folic şi vitamina B12.
In both trials secondary progressive multiple sclerosis patients receiving Betaferon showed a reduction in frequency (30%) of clinical relapses.
În ambele studii cu scleroză multiplă secundar progresivă, pacienţii care au primit Betaferon au prezentat o reducere a frecvenţei (30%) recurenţelor clinice.
In both trials, Betaferon showed a reduction in the number (30%) of clinical relapses.
În ambele studii, Betaferon a prezentat o reducere a numărului (30%) de recurenţe clinice.
In both trials, Extavia showed a reduction in the number (30%) of clinical relapses.
În ambele studii, Extavia a demonstrat că există o reducere a numărului (30%) de recurenţe clinice.
In both trials, most cases of hand-foot skin reaction in patients treated with Stivarga appeared during the first cycle of treatment and were mild to moderate in severity (Grades 1 and 2: 28.6%, CRC and 44.7%, GIST).
În ambele studii, majoritatea cazurilor de reacţie cutanată mână-picior la pacienții cărora li s-a administrat Stivarga au apărut în timpul primului ciclu de tratament și au avut severitate uşoară până la moderată (Gradul 1 şi 2: 28,6% în cazul CCR și 44,7% în cazul GIST).
In both trials, most cases of hypertension in patients treated with Stivarga appeared during the first cycle of treatment and were mild to moderate in severity (Grades 1 and 2: 22.8%, CRC and 31.1%, GIST).
În ambele studii, majoritatea cazurilor de hipertensiune arterială la pacienţii trataţi cu Stivarga au apărut în timpul primului ciclu de tratament şi au avut severitate uşoară până la moderată (Gradul 1 şi 2: 22,8% în cazul CCR și 31,1% în cazul GIST).
In both trials, the overall incidence of hand-foot skin reaction (78.4%, CRC and 88.2%, GIST) was higher in Stivarga-treated Asian patients compared to other ethnicities.
În ambele studii incidenţa generală a reacţiei cutanate mână-picior (78,4% în cazul CCR şi 88,2% în cazul GIST) a fost mai mare la pacienţii asiatici trataţi cu Stivarga, comparativ cu alte populaţii.
In both trials, treatment with lumacaftor/ivacaftor resulted in a statistically significant improvement in ppFEV1 (Table 3).
În ambele studii, tratamentul cu lumacaftor/ivacaftor a dus la o îmbunătățire semnificativă statistic a ppFEV1 (Tabelul 3).
In both UNITI-1 and UNITI-2, a significantly greater proportion of patients were in clinical response and remission in the ustekinumab treated group compared to placebo (Table 8).
În ambele studii UNITI-1 și UNITI-2, o proporție semnificativ mai mare de pacienți au înregistrat răspuns și remisiune clinică în grupul tratat cu ustekinumab comparativ cu placebo (tabelul 8).
In both women and men, Zoledronic acid Teva Generics strengthens the bone and therefore makes it less likely to break.
Atât la femei cât şi la bărbaţi, Acid zoledronic Teva Generics întăreşte oasele şi, prin urmare, reduce probabilitatea de rupere a acestora.
In BRCA-deficient in vivo models, olaparib given after platinum treatment resulted in a delay in tumour progression and an increase in overall survival compared to platinum treatment alone.
In vivo, la modelele cu deficit de BRCA, olaparib administrat după medicamente pe bază de platină a avut ca rezultat întârzierea progresiei tumorale şi creşterea supravieţurii generale comparativ cu tratamentul cu medicamente pe bază de platină.
In BRCA-mutated patients (n=136) there was a statistically significant improvement in PFS, TFST, and TSST.
La pacientele cu mutaţie BRCA (n=136) a fost observată îmbunătăţirea semnificativă statistic a SFP, TFST şi TSST.
In breast-feeding mothers given Gardasil or placebo during the vaccination period of the clinical trials the rates of adverse reactions in the mother and the breastfed infant were comparable between the vaccination and the placebo groups.
La femeile care alăptează şi cărora li s-a administrat Gardasil sau placebo în timpul perioadei de vaccinare din cadrul studiilor clinice, frecvenţele apariţiei reacţiilor adverse la mame şi la sugari au fost comparabile între grupurile la care s-a administrat vaccinul şi cele la care s-a administrat placebo.
In breast-feeding mothers given Silgard or placebo during the vaccination period of the clinical trials the rates of adverse reactions in the mother and the breastfed infant were comparable between the vaccination and the placebo groups.
La femeile care alăptează şi cărora li s-a administrat Silgard sau placebo în timpul perioadei de vaccinare din cadrul studiilor clinice, frecvenţele apariţiei reacţiilor adverse la mame şi la sugari au fost comparabile între grupurile la care s-a administrat vaccinul şi cele la care s-a administrat placebo.
In BREATHE-3, the most frequent adverse reactions were flushing (21%), headache, and abnormal liver function test (each 16%).
În cadrul studiului BREATHE-3, cele mai frecvente reacţii adverse au fost hiperemie facială (21%), cefalee şi rezultate anormale ale testelor funcţiei hepatice (fiecare 16%).
In C-EARLY, Cimzia+MTX-treated patients reported significant improvements at Week 52 compared to placebo+MTX in pain as assessed by the Patient Assessment of Arthritis Pain (PAAP) – 48,5 vs - 44,0 (least square mean) (p<0.05).
În C-EARLY, pacienţii trataţi cu Cimzia+MTX au raportat ameliorări semnificative, la săptămâna 52 în comparaţie cu placebo+MTX, ale durerii evaluat prin Scala de Evaluarea de către Pacient a Durerii Artritice (Patient Assessment of Arthritis Pain, PAAP) - 48,5 comparativ cu - 44,0 (p<0,05).
In Caelyx, it is contained in ‘pegylated liposomes’ (tiny fatty spheres that are coated with a chemical called polyethylene glycol).
În Caelyx, clorhidratul de doxorubicină este încapsulat în „lipozomi polietilenglica i” (mici sfere de grăsime acoperite cu o substan ă chimică denumită polietilenglicol).
In cancer of the cervix the average overall survival was 16.8 months with chemotherapy including Avastin compared with 12.9 months on chemotherapy alone.
În cazul cancerului cervical, perioada medie de supraviețuire a fost de 16,8 luni cu chimioterapie în asociere cu Avastin față de 12,9 luni numai cu chimioterapie.
In cancer of the cervix, one main study involving 452 patients with advanced persistent, recurrent or metastatic disease was carried out.
În cazul cancerului cervical, a fost efectuat un studiu principal care a cuprins 452 de pacienți cu boală în stadiu avansat progresiv, recurent sau metastazat.
in cancer patients
la pacienţi cu cancer
In cancer patients receiving chemotherapy, after repeated subcutaneous administration of 20,000 IU epoetin theta once-weekly, the terminal half-life is 29 hours after the first dose and 28 hours in steady state.
La pacienţii cu cancer care au primit chimioterapie, după administrare subcutanată repetată de 20000 UI epoetină teta o dată pe săptămână, timpul de înjumătăţire terminal este de 29 de ore după prima doză şi 28 de ore în starea de echilibru.
In cancer patients receiving chemotherapy, fewer of the patients treated with Aranesp needed a blood transfusion than those given placebo.
În cazul pacienţilor cu cancer cărora li se administra chimioterapie, un număr mai mic de pacienţi trataţi cu Aranesp au avut nevoie de o transfuzie de sânge comparativ cu numărul de pacienţi care primeau placebo.
In cancer patients receiving chemotherapy, the 2-3 week delay between erythropoietin administration and the appearance of erythropoietin-induced red cells should be taken into account when assessing if Retacrit therapy is appropriate (patient at risk of being transfused).
La pacienţii cu cancer trataţi prin chimioterapie, înainte de a decide dacă tratamentul cu Retacrit este adecvat (pacienţi care prezintă risc de transfuzare), trebuie luat în considerare intervalul de 2-3 săptămâni între administrarea de eritropoietină şi apariţia celulelor roşii favorizată de eritropoietină.
In cancer patients with non-myeloid malignancies receiving chemotherapy epoetin theta should be administered by the subcutaneous route only.
La pacienţii cu cancer suferind de boli maligne non-mieloide, trataţi cu chimioterapie, epoetina teta se va administra doar pe cale subcutanată.
In cancer that is recurrent (when it has come back after previous treatment) or metastatic, Erbitux is used with a ‘platinum-based’ anticancer medicine combination (including medicines such as cisplatin or carboplatin).
În cancerul recurent (care a revenit după tratamentul anterior) sau metastatic,
In CAPS and Still’s disease, treatment with Ilaris should be started and supervised by a specialist doctor experienced in diagnosing and treating these conditions.
În cazul CAPS și al bolii Still, tratamentul cu Ilaris trebuie inițiat și supravegheat de un medic specialist cu experiență în diagnosticarea și tratarea acestor afecțiuni.
In CAPS patients approximate dose linearity with a slight tendency to higher than proportional increase has been noted.
La pacienţii cu CAPS, s-a observat o liniaritate aproximativă a dozei cu o uşoară tendinţă către un nivel mai ridicat decât creşterea proporţională.
In CAPS, Ilaris has been studied in three main studies involving 220 adults and children 2 years and older.
În cazul CAPS, Ilaris a fost evaluat în trei studii principale care au cuprins 220 de adulți și copii cu vârsta de 2 ani și peste.
In CAPS, Ilaris was more effective than placebo.
În cazul CAPS, Ilaris a fost mai eficace decât placebo.
In CAPS, the recommended dose depends on the patient’s bodyweight and age and is given as an injection under the skin every eight weeks.
În cazul CAPS, doza recomandată depinde de greutatea corporală și vârsta pacientului și se administrează sub formă de injecție subcutanată o dată la opt săptămâni.
In CAPS, you should not inject Ilaris earlier than 8 weeks after the last dose, unless your doctor tells you to.
Dacă aveţi CAPS sau SJIA, nu trebuie să vă injectaţi Ilaris mai devreme de 8 săptămâni de la administrarea dozei anterioare, cu excepţia cazului în care medicul dumneavoastră v-a recomandat acest lucru.
In carcinogenicity studies of o-toluidine in rats, mice and hamsters, tumours were observed in several organs.
În studiile de carcinogenitate ale o-toluidinei pe şobolani, şoareci şi hamsteri, au fost observate tumori la mai multe organe.
In carefully selected adult patients who have tolerated at least 3 initial 2-hour infusions of Inflectra (induction phase) and are receiving maintenance therapy, consideration may be given to administering subsequent infusions over a period of not less than 1 hour.
La pacienţii atent selectaţi, care au tolerat cel puţin 3 perfuzii iniţiale cu Inflectra cu durată de 2 ore (faza de inducţie) şi la care se administrează tratament de întreţinere, poate fi luată în considerare administrarea perfuziilor următoare într-o perioadă cu durată de până la 1 oră, dar nu mai puţin.
In carefully selected adult patients who have tolerated at least 3 initial 2-hour infusions of Remsima (induction phase) and are receiving maintenance therapy, consideration may be given to administering subsequent infusions over a period of not less than 1 hour.
La pacienţii atent selectaţi, care au tolerat cel puţin 3 perfuzii iniţiale cu Remsima cu durată de 2 ore (faza de inducţie) şi la care se administrează tratament de întreţinere, poate fi luată în considerare administrarea perfuziilor următoare într-o perioadă cu durată de până la 1 oră, dar nu mai puţin.
In case a dose is missed and it is within 2 weeks of the missed dose, patients should be instructed to inject without delay their missed dose and then remain on their original monthly dosing schedule.
În cazul în care o doză este omisă şi au trecut mai puţin de 2 săptămâni de la data programată a dozei omise, pacientul trebuie instruit să îşi injecteze doza omisă fără întârziere, după care să continue cu schema iniţială de administrare lunară.
In case a dose of PREZISTA and/or ritonavir was missed within 6 hours of the time it is usually taken, patients should be instructed to take the prescribed dose of PREZISTA and ritonavir with food as soon as possible.
Dacă a fost omisă o doză de PREZISTA şi/sau de ritonavir în decurs de 6 ore faţă de momentul când este administrată de obicei, pacienţii trebuie instruiţi să ia, cu alimente, doza prescrisă de PREZISTA şi de ritonavir, imediat ce este posibil.