natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The sample points were the polling stations, selected with a statistical step from the most recent list containing the polling stations and they were the starting point in the application of the questionnaires through the method of the “random route”, for the selection of the households on a preset statistical step. 
Punctele de eşantionare au fost secţiile de votare, selectate cu pas statistic din cea mai recentă listă cu secţii de votare şi au constituit punctul de plecare în aplicarea chestionarelor prin metoda „drumului aleator” pentru selectarea gospodăriilor după un pas statistic fix, stabilit anterior.
In each household selected according to this method the respondent was selected through “the first date of birth” method, in this case the person with a birth date the closest to the first day of the month. 
În fiecare gospodărie selectată potrivit acestei metode respondentul a fost selectat prin metoda „primei zile de naştere”, în acest caz persoana cu data de naştere cât mai aproape de prima zi din lună.
It is important to mention that in the case of the under-age respondents the field operators asked for the permission of the parents or legal tutors. 
Este important de precizat că în cazul respondenţilor minori operatorii de teren au cerut acordul părinţilor sau tutorilor legali.
The questionnaire was drawn up by the experts of the National Institute for Research and Cultural Training and it was pre-tested on a number of 12 respondents (six men and six women, graduates and undergraduates). 
Chestionarul a fost elaborat de experţii Institutului Naţional pentru Cercetare şi Formare Culturală şi prestestat pe un număr de 12 respondenţi (şase bărbaţi şi şase femei, cu studii sub sau la nivelul liceului şi studii universitare).
The average duration of the questionnaire application was 38 minutes. 
Durata medie de aplicare a chestionarului a fost de 38 de minute.
In order for the sample to be validated, approximately 20% (circa 300 of the applied questionnaires were verified via a random selection on interview operators), and no deviations from the control criteria (the application of the interview on the person selected from the sample, certain sociodemographic questions, duration of interview) were observed. 
Pentru validarea eşantionului au fost verificate aproximativ 20% dintre chestionarele aplicate (aproximativ 300 de chestionare, printr-o selecţie aleatoare pe operatori de interviu, fără a se consta abateri de la criteriile de control (realizarea interviului cu persoana selectată din eşantion, anumite întrebări sociodemografice, durata interviului).
The main themes of the questionnaire were: » the domestic cultural consumption in the last year (reading, watching TV shows and films, listening to music etc.); 
Principalele teme ale chestionarului au fost: » consumul cultural domestic în ultimul an (citit, vizionat emisiuni şi filme la TV, ascultat muzică, etc.);
» socialisation within the domestic space; 
» socializare în spaţiul domestic;
» book acquisition and reading practices; 
» achiziţie şi practici de lectură de cărţi;
» cultural consumption within the public space (going to cinema theatres, libraries, theatre, entertainment shows, museums etc.); 
» consum cultural în spaţiul public (Mers la cinematograf, bibliotecă, teatru, spectacole de divertisment, muzee, etc.);
Each author used the concepts and types of statistical analysis they deemed necessary from the viewpoint of the objectives of each chapter. 
Fiecare autor a utilizatconceptele şi tipurile de analize statistice pe care le-a considerat, necesare din perspectiva obiectivelor fiecărui capitol.
Within every chapter there are methodological and theoretical specifications needed for the correct understanding of the results of the study. 
În cadrul capitolelor se vor regăsi precizări metodologice şi teoretice indispensabile înţelegerii corecte a rezultatelor studiului.
Douglas Worts, Culture and Museums in the Winds of Change: The Need for Cultural Indicators, Culture and Local Governance / Culture et gouvernance locale, 2011, vol. 3 (1-2) available at https://uottawa.scholarsportal.info/ ojs/index.php/clg-cgl/article/view/190 
Douglas Worts, Culture and Museums in the Winds of Change: The Need for Cultural Indicators, Culture and Local Governance / Culture et gouvernance locale, 2011, vol 3 (1-2) disponibil la https://uottawa.scholarsportal.info/ ojs/index.php/clg-cgl/article/view/190
John Holden, Cultural Value and the Crisis of Legitimacy Why culture needs a democratic mandate available at http:// www.demos.co.uk/files/Culturalvalueweb.pdf 
John Holden, Cultural Value and the Crisis of Legitimacy Why culture needs a democratic mandate disponibil la http:// www.demos.co.uk/files/Culturalvalueweb.pdf
Marshall Mc Luhan, Understanding Media: The Extensions of Man, MIT Press, 1994 
Marshall Mc Luhan, Understanding Media: The Extansions of Man, MIT Press, 1994
This chapter focuses on the management activities of the public cultural institutions, i.e. it analyses how these institutions' activity is reflected at the level of the public - through the satisfaction degree and characteristicsassociatedbythegeneralpopulation with the local public cultural institutions. 
Acest capitol este dedicat activităţii de management a instituţiilor publice de cultură, mai exact analizează felul în care activitatea instituţiilor este reflectată la nivelul publicului - prin gradul de satisfacţie şi caracteristicile asociate de populaţia generală instituţiilor publice de cultură de la nivel local.
The chapter opens with the positioning of the Romanian cultural sector situation within the 
Capitolul debutează cu poziţionarea situaţiei sectorului cultural din România în contextul
Management development within the public cultural institutions 
Dezvoltarea managementului în instituţiile publice de cultură
The states where culture was integrated into the public services have crossed financially and economically difficult periods, the state's intervention was not always salutary and it is not certain whether it helped the ideal preservation of what was to be preserved. 
Statele în care cultura a fost integrată serviciilor publice au traversat perioade dificile economic şi financiar, intervenţia oficială a statului nu a fost întotdeauna salutară şi nici nu este sigur că a ajutat la prezervarea, la modul ideal, a ceea ce era de prezervat.
In many European states, a network of public culture was helped to survive through more or less generous subsidies, depending on the size of the government's “pocket”. 
În multe state europene, o reţea a culturii publice a fost ajutată să supravieţuiască prin subvenţii mai mult sau mai puţin generoase, în funcţie de mărimea buzunarului guvernamental.
The result was not always as expected, desired or estimated. 
Rezultatul nu a fost întotdeauna cel aşteptat, dorit sau estimat.
The survival was paid quite dearly through an excessive “functionalization”; on the other hand, the obligation of establishing a transparent, bureaucratic (positive Weberian-type) system 
Supravieţuirea a fost plătită destul de scump printr-o „funcţionarizare” excesivă; pe de altă parte, obligaţia instituirii unui sistem transparent, birocratic (în sensul weberian pozitiv), a creat
wider international context of the development of the idea of cultural management. 
internaţional mai larg al dezvoltării ideii de management cultural.
Subsequently we shall introduce several approaches on the manner in which the survey data can be used in the evaluation and orientation of the cultural institutions' activity. 
Ulterior introducem câteva perspective cu privire la felul în care datele de sondaj pot fi folosite în evaluarea şi orientarea activităţii instituţiilor de cultură.
The collected data are analysed at a general level, as well as depending on various socio-demographic variables (age, education, gender or residence area). 
Datele culese sunt analizate la nivel general, precum şi în funcţie de diferite variabile sociodemografice (vârstă, educaţie, gen sau mediu de rezidenţă).
has created mechanisms that led to the evolution of the public cultural institutions via the introduction of methods, techniques and even concepts of professionalised management for the field of culture. 
mecanisme care au dus la evoluţia instituţiilor publice de cultură prin introducerea tehnicilor, metodelor şi chiar conceptelor de management profesionalizat pentru domeniul culturii.
Paradoxically enough, the specialisation in cultural management has not appeared as a result of the progress of the labour market or because of the morphological growth of the sector, but rather as a role positioning of several intermediate functions in culture, strictly delimited only as the education capital has become more and more important for the production processes, as Bourdieu's arguments show, based on taking over Pareto's theories1. 
În mod paradoxal, specializarea în managementul cultural nu a apărut ca rezultat al progresului pieţei muncii sau din pricina unei creşteri morfologice a sectorului, ci mai degrabă ca o poziţionare de rol, a unor funcţii intermediare în cultură, delimitate distinct doar pe măsură ce capitalul pentru educaţie a devenit din ce în ce mai important pentru procesele de producţie, aşa cum arată şi argumentele lui Bourdieu construite prin preluarea teoriilor lui Pareto.
The systematic interventions and approaches of the cultural management also 
1 Abordările şi intervenţiile sistematice operate de managementul cultural reflectă
reflect the transformations in the operation of the various categories of cultural institutions. 
şi transformările în funcţionarea diverselor categorii de instituţii culturale.
Gradually, a more organized, more rational system has been implemented in their practice, even though the cultural goods are still difficult to frame or systemise. 
Treptat, în practica acestora a fost implementat un sistem mai ordonat, mai raţional, chiar dacă bunurile culturale sunt încă dificil de încadrat şi sistematizat.
The understanding of culture as a system was enhanced by numerous representative figures of the contemporary philosophy of culture, sociologists, anthropologists, aestheticians and critics, who have connected culture to the social and economic values, and this attitude has changed the classical-type approach rooted in the paradigm of arts and sciences. 
La extinderea înţelegerii culturii ca sistem au contribuit nenumărate personalităţi ale filosofiei culturii contemporane, sociologi, antropologi, esteticieni şi critici, care au conectat cultura la valenţe sociale şi economice, iar această atitudine a schimbat abordarea clasicistă cantonată în paradigma artelor şi a ştiinţelor.
This entire body of concepts has brought into focus the normative character of culture. 
normativ al culturii.
Thus, theoretical and practical articulations have appeared, related to a need for a more explicit and applied systematisation of both public and private cultural offers and of the social positioning of artistic and cultural professions. 
Astfel, au apărut articulări teoretice şi practice legate de o nevoie de sistematizare mai explicită şi mai aplicată atât a ofertelor culturale publice sau private, cât şi a poziţionărilor sociale a meseriilor artistice şi culturale.
Cultural management has its source in the cultural democratisation that appeared via the development of public policies, from the conceptual family of the theories we mentioned above, addressed to the cultural field. 
Managementul cultural îşi are sursa în democratizarea culturală apărută prin dezvoltarea politicilor publice, din familia conceptuală a teoriilor despre care am vorbit mai sus, cu adresă la domeniul culturii.
A constant concern for the citizen-beneficiary legitimates the set of theories, attitudes and measures taken particularly in the vicinity of the public institutions, as these are practically prone to take public responsibility for the mission they have taken upon themselves. 
O preocupare constantă pentru beneficiarul-cetăţean legitimează setul de teorii, atitudini şi măsuri luate mai ales în preajma instituţiilor publice, deoarece acestea sunt, practic, susceptibile de a răspunde public faţă de misiunea asumată.
Paradigms in the public management 
Paradigme în managementul public
After Hess and Adams (2007)3 
Oameni definiţi în calitate de...
Nowadays, cultural activities are rationalised activities, which society recognises as such, with a view to eliminating the radical uncertainty of the artistic career. 
Activităţile culturale sunt în zilele noastre nişte activităţi raţionalizate, pe care societatea le recunoaşte ca atare, urmărindu-se eliminarea incertitudinii radicale a carierei artistice.
Therefore, it was only natural that an intermediary should appear, supposed to stand in for the role of organiser, promoter or public communicator, as well as of facilitator of the logistic or financial aspects3. 
S-a dezvoltat firesc apariţia unui intermediar care să suplinească rolul organizatoric, pe cel de promotor sau de comunicator public, precum şi pe cel de facilitator al aspectelor logistice sau financiare.
3 Michael Hess and David Adams, „Innovation in public 
3 Michael Hess şi David Adams, „Innovation in public management: The role and function of community
Moreover, because of his/her level of training, specialisation and experience, the cultural manager is prone to advocacy or even to cultural activism, for reasons of strong engagement in a quasi-political system, and it is highly improbable that such a specialist should be inert in social development crises. 
Managerul cultural este susceptibil, totodată, din pricina nivelului de instruire, specializare şi experienţă, de militantism sau chiar activism cultural din motive de puternică angajare întrun sistem aproape politic şi este foarte puţin probabil ca un astfel de specialist să fie inert la crizele de dezvoltare socială.
Richard Peterson4 showed how the management of art turned from a business manager's personalised model to the administrative model based on professional abilities, which cannot be reduced to the 
Richard Peterson4 a arătat cum s-a transformat managementul artei de la un model personalizat al impresarului, la modelul administrativ care se bazează pe aptitudini profesionale, care nu poate fi redus la calităţile personale individuale.
4 Richard A. Peterson, „The Role of Formal Accountability in the Shift from Impresario to Arts Administrator". 
4 Richard A. Peterson, „Rolul responsabilităţii formale în trecerea de la impresarulde arte la administratorului de arte".
Their charisma and entrepreneurial spirit, combined with their connections with various financiers, made them key players in any cultural enterprise, because one of their key abilities was “to discuss with rich business owners with potential”5. 
Carisma şi spiritul lor antreprenorial, combinate cu legăturile menţinute cu diverşii finanţatori, îi proiectau ca personaje cheie în orice antrepriză culturală, deoarece una dintre aptitudinile cheie ale acestora era „să discute cu patroni bogaţi cu potenţial”5.
This period coincides with the period of emergent rationalisation and restructuring of the public administration - The New Public Management (NPM) - which facilitated the draw-up of the borrowings of entrepreneurial methods and techniques in the public sector6, a period when the bases were set for the differences between the occupied position and the person who occupied it, as well as between the institution and the person who ran it. 
Perioada coincide cu cea de emergentă raţionalizare şi reorganizare a administraţiei publice - The New Public Management (NPM) - pe marginea căreia s-au elaborat împrumuturile de tehnici şi metode antreprenoriale şi în sectorul public6, perioadă în care s-au pus bazele diferenţelor între funcţia ocupată şi persoana care o ocupa, precum şi între instituţie şi persoana care o conducea.
This fundamental transformation was propped by the emergence of the specialised training programmes. 
Transformarea fundamentală a fost susţinută de apariţia programelor specializate de instruire.
The choice to become a cultural manager is much more rooted in the attraction to culture and personal and professional prospects which this position may offer, than in the contents of a specific activity or the characteristics of a specific workplace. 
Alegerea managementului cultural ca profesie este mai mult înrădăcinată în atracţia faţă de cultură şi faţă de perspectivele personale şi profesionale pe care poziţia le poate oferi, decât în conţinutul unei activităţi specifice sau caracteristicile unui loc de muncă specific.
In this regard, cultural management is different from other vocational occupations such as journalism, education, art or research, whose attractiveness comes from the corresponding 
În această privinţă, managementul cultural se diferenţiază de alte ocupaţii vocaţionale precum jurnalismul, educaţia, arta sau cercetarea, a căror atractivitate provine din practicile corespunzătoare (scrisul, investigarea, cariera didactică, crearea sau cercetarea).
6 Michael Barzelay, „The New Public Management” 
Alegerea unei
practices(writing,investigation,a teacher'scareer, creation or research). 
6 Michael Barzelay, „The New Public Management,
Most of the time, choosing a career in cultural management means a multipositioning as a mediator, at the intersection of the disciplines, without a distinct profile and the glory of a publicly recognised career. 
cariere în managementul cultural înseamnă, de cele mai multe ori, o multipoziţionare ca mediator, la intersecţia disciplinelor, fără un profil distinct şi fără gloria unei cariere recunoscute public.
More often than not, those who want to become cultural managers do not have an exact representation of the complex tasks, responsibilities and duties required by this profession in a sector which is still gravitating around the myth of the creator. 
De cele mai multe ori, cei care doresc să devină manageri culturali nu au o reprezentare exactă a sarcinilor, atribuţiilor şi îndatoririlor complexe pe care le presupune meseria într-un sector ce gravitează încă în jurul mitului creatorului.
Cultural management in international context 
Managementul cultural în context internaţional
Paul DiMaggio7 mentions the first specialised training programmes in the field of cultural management and administration, which appeared at the beginning of the ‘60 in American universities, and E. Redaelli8 also speaks about these programmes as the first articulated attempts, supported by the coherent cultural policies which made the United States the pioneer of arts management9. 
Paul DiMaggio7 menţionează primele programe de training specializat în domeniul managementului şi administraţiei culturii apărute la începutul anilor 1960 la universităţile americane, iar E. Redaelli8 vorbeşte de asemenea despre aceste programe ca fiind primele tentative articulate şi susţinute prin politici culturale coerente prin care Statele Unite sunt considerate promotorul managementului în artă.
In the first part of the sociological study „Culture as a 
9 În prima parte a studiului sociologic „Culture as
7 Paul DiMaggio, “Managers of the Arts: Careers and Opinions of Senior Administrators of U.S. Art Museums, Symphony Orchestras, Resident Theatres, and Local Arts Agencies” 
7 Paul DiMaggio, „Managerii artelor: carierele din SUA opiniile administratorilor de teatru, muzee de artă, orchestre”.
9 The first ones appeared at Yale and the State University of Florida; they were followed by programmes that were initially focused on theatre management, but gradually extended to all arts, in art colleges and business schools alike. 
9 Primele au apărut în 1966 la Yale şi la Universitatea de Stat din Florida; acestea au fost urmate de programe care iniţial se axau pe managementul teatrului, dar care treptat s-au extins în toate artele, în colegii de artă şi şcoli de afaceri deopotrivă.
Vocation” published in 201310, Vincent Dubois reviews the first public statements on the role of management in culture and the existent forms of higher education and he makes the analysis of the mechanisms used by professional artists, graduates with theoretical training or youngsters looking for a special career to start a specialisation in cultural management or administration. 
a Vocation” publicat în 201310, Vincent Dubois trece în revistă primele declaraţii publice despre rolul managementul în cultură şi formele de pregătire universitară existente şi face analiza mecanismelor prin care artişti profesionişti, universitari cu pregătire culturală teoretică sau tineri care doresc o carieră deosebită îşi încep o specializare în managementul sau administraţia culturală.
All these articles, publications and studies focus on an undertaking approached in a conscious way through policies and strategies which already showed their results 20 years later, where applied. 
Toate aceste articole, publicaţii şi studii urmăresc un demers abordat conştient prin politici şi strategii care au dat deja primele rezultate după 20 de ani, acolo unde au fost aplicate.
The roots of the first regulations that resulted in the development of the cultural manager profession are found in the policies endorsed by France as early as the ‘60s, when specialised courses for “cadres culturels” (cultural officers) subsequently called “animateurs” - were set-up, intended for the cultural officers in the cultural administration; these courses re-trained experts who were schooled right after the Second World War and revived in the ‘60s in terms of their occupation. 
Rădăcinile primelor reglementări care au dus la dezvoltarea profesiei de manager cultural se regăsesc în politicile susţinute în Franţa încă din perioada anilor '60, când s-au generat, pentru funcţionarii din administraţia culturală, cursuri specializate pentru „cadres culturels” (funcţionari culturali), numiţi apoi şi „animateurs”, curs care recalifica experţi formaţi imediat după cel de-al Doilea Război Mondial şi reînviaţi ca funcţie în anii 1960.
The purpose of the countless training policies, strategies and programmes developed by the French Ministry of Cultural Affairs was to train personnel for a better use of the public money, as France had already accepted the primary role of culture in the development of the social state. 
Scopul nenumăratelor politici, strategii şi programe de pregătire dezvoltate de Ministerul Afacerilor Culturale francez era acela de a pregăti personal pentru o mai bună folosire a banului public, întrucât Franţa acceptase deja rolul culturii ca fiind prioritar în dezvoltarea statului social.
The crucial contribution of the high public officers in America and Europe in the creation 
Contribuţia crucială a funcţionarilor publici superiori din America şi Europa în formarea şi diseminareamodelului managementului cultural
and dissemination of the cultural management model shows in many cases the major role of the public authorities in promoting this discipline - a role which, in fact, exceeds this concept. 
indică în foarte multe cazuri rolul determinant al autorităţilor publice în promovarea disciplinei - un rol care, de fapt, depăşeşte acest concept.
Unlike the European model - where the funding mainly came from public sources -, in the USA, the development of the new private sources of financing for culture provided conditions that led to the growth of the cultural management, especially as far as the entrepreneurial techniques were concerned. 
Spre deosebire de modelul european - unde finanţarea era preponderent din surse publice -, în SUA dezvoltarea noilor surse private de finanţare pentru cultură a asigurat condiţii ce au condus la creşterea managementului cultural, mai ales în privinţa tehnicilor antreprenoriale.