natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to determine whether any particular form of ill-treatment should be classified as torture, the Court must have regard to the distinction drawn in Article 3 between this notion and that of inhuman or degrading treatment. 
Pentru a stabili dacă anumite forme de rele tratamente pot fi clasificate drept tortură, Curtea trebuie să țină seama de diferențierea făcută la art. 3 din Convenție între noțiunea de tortură și cea de tratament inuman sau degradant.
This distinction would appear to have been embodied in the Convention to allow the special stigma of “torture” to attach only to deliberate inhuman treatment causing very serious and cruel suffering (see Aksoy , cited above, § 62). 
Această diferențiere pare să fi fost consacrată în Convenție cu intenția ca stigmatul deosebit al „torturii” să se aplice numai tratamentelor inumane intenționate care provoacă suferințe foarte grave și crude (a se vedea Aksoy , citată anterior, pct. 62).
In addition to the severity of the treatment, there is a purposive element, as recognised in the United Nations Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment, which came into force on 26 June 1987, which defines torture in terms of the intentional infliction of severe pain or suffering with the aim, inter alia , of obtaining information, inflicting punishment or intimidating (Article 1 of the United Nations Convention) (see İlhan v. Turkey [GC], no. 22277/93, § 85, ECHR 2000 VII; El-Masri , cited above, § 197; Al Nashiri v. Poland , cited above, § 508; and Husayn (Abu Zubaydah ) v. Poland , cited above, § 500). 
Pe lângă gravitatea tratamentului aplicat, există elementul intenției, așa cum este recunoscut în Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva torturii și altor pedepse ori tratamente cu cruzime, inumane sau degradante, care a intrat în vigoare la 26 iunie 1987, și care definește tortura ca însemnând orice act prin care se provoacă unei persoane, cu intenție, o durere sau suferințe puternice cu scopul, între altele, de a obține informații, de a o pedepsi sau de a o intimida (art. 1 din Convenția Națiunilor Unite) [a se vedea İlhan împotriva Turciei (MC), nr. 22277/93, pct. 85, CEDO 2000 VII; El-Masri , citată anterior, pct. 197; Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 508; și Husayn (Abu Zubaydah ) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 500].
Furthermore, a threat of conduct prohibited by Article 3, provided it is sufficiently real and immediate, may fall foul of that provision. 
În plus, amenințarea cu un comportament interzis de art. 3 din Convenție, cu condiția să fie suficient de reală și imediată, poate fi contrară acestei dispoziții.
Thus, to threaten an individual with torture may constitute at least inhuman treatment (see Gäfgen v. Germany [GC], no. 22978/05, § 91, ECHR 2010; and Husayn (Abu Zubaydah ) v. Poland , cited above, § 501). 
Astfel, a amenința o persoană cu tortura poate constitui cel puțin un tratament inuman [a se vedea Gäfgen împotriva Germaniei (MC), nr. 22978/05, pct. 91, CEDO 2010; și Husayn (Abu Zubaydah ) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 501].
The obligation on the High Contracting Parties under Article 1 of the Convention to secure to everyone within their jurisdiction the rights and freedoms defined in the Convention, taken together with Article 3, requires States to take measures designed to ensure that individuals within their jurisdiction are not subjected to torture or inhuman or degrading treatment or punishment, including such ill-treatment administered by private individuals (see A. v. the United Kingdom , 23 September 1998, § 22, Reports of Judgments and Decisions 1998 VI and Z. and Others v. the United Kingdom [GC], no. 29392/95, § 73, ECHR 2001 V). 
Obligația înaltelor părți contractante, în temeiul art. 1 din Convenție, de a recunoaște oricărei persoane aflate sub jurisdicția lor drepturile și libertățile definite în Convenție, în coroborare cu art. 3, impune statelor să ia măsuri destinate să garanteze că persoanele aflate sub jurisdicția lor nu sunt supuse torturii, nici tratamentelor sau pedepselor inumane ori degradante, inclusiv relelor tratamente aplicate de persoane fizice [a se vedea A. împotriva Regatului Unit , 23 septembrie 1998, pct. 22, Culegere de hotărâri și decizii 1998 VI, și Z. și alții împotriva Regatului Unit (MC), nr. 29392/95, pct. 73, CEDO 2001 V).
The State's responsibility may therefore be engaged where the authorities fail to take reasonable steps to avoid a risk of ill-treatment about which they knew or ought to have known (see Mahmut Kaya v. Turkey , no. 22535/93, § 115, ECHR 2000 III; El-Masri , cited above, § 198; Al Nashiri v. Poland, § 509; and Husayn (Abu Zubaydah ) v. Poland , cited above, § 502; and Nasr and Ghali , cited above, § 283 ). 
Răspunderea statului poate fi angajată așadar în cazul în care autoritățile nu iau măsuri rezonabile pentru a evita riscul aplicării unor rele tratamente despre care știau sau ar fi trebuit să știe [a se vedea Mahmut Kaya împotriva Turciei , nr. 22535/93, pct. 115, CEDO 2000 III; El-Masri , citată anterior, pct. 198; Al Nashiri împotriva Poloniei , § 509; și Husayn (Abu Zubaydah ) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 502; și Nasr și Ghali , citată anterior, pct. 283 ].
The Court has already found that the applicant's allegations concerning his secret detention in Romania from 12 April 2004 to 6 October 2005 or, at the latest, 5 November 2005 and his transfer from Romania to another CIA black site on one of those latter dates have been proved before the Court and that those facts are established beyond reasonable doubt (see paragraphs 531-542 above). 
Curtea a constatat deja că alegațiile reclamantului privind detenția sa secretă în România din 12 aprilie 2004 până la 6 octombrie 2005, sau cel târziu la 5 noiembrie 2005 și transferul său din România într-o altă locație neagră a CIA la una din ultimele date menționate au fost probate în fața Curții și că faptele respective sunt stabilite dincolo de orice îndoială rezonabilă (a se vedea supra, pct. 531-542).
It remains to be determined whether the treatment to which he was subjected during his detention falls within the ambit of Article 3 of the Convention and, if so, whether and to what extent it can be attributed to the respondent State (see paragraphs 591-602 above). 
În continuare trebuie să se stabilească dacă tratamentul la care a fost supus în timpul detenției intră sub incidența art. 3 din Convenție și, în caz afirmativ, dacă și în ce măsură poate fi atribuit statului pârât (a se vedea supra, pct. 591-602).
(α) Treatment to which the applicant was subjected at the relevant time 
α) Tratamentul la care a fost supus reclamantul la momentul producerii faptelor
In the light of the material in its possession the Court has already found that it does not appear that at Detention Site Black the applicant was subjected to EITs in connection with interrogations (see paragraphs 545-546 above). 
În lumina elementelor de care dispune, Curtea a constatat deja că nu reiese că, în Centrul de detenție Black, reclamantul a fost supus la TAI în ceea ce privește interogatoriile (a se vedea punctele 545-546 de mai sus).
However, it has established beyond reasonable doubt that during his detention in Romania the applicant was kept - as any other CIA detainee - under the regime of “standard conditions of confinement” laid down in the DCI Confinement Guidelines. 
Cu toate acestea, a stabilit dincolo de orice îndoială că, în cursul detenției sale în România, reclamantul a fost ținut - ca orice alt deținut al CIA - sub regimul „condițiilor standard de încarcerare” prevăzut în Orientările privind condițiile de încarcerare DCI.
That regime included, as a matter of fixed, predictable routine, the blindfolding or hooding of detainees, which was designed to disorient them and keep them from learning of their location or the layout of the detention facility; removal of hair upon arrival at the site; incommunicado, solitary confinement; continuous noise of high and varying intensity played at all times; continuous light such that each cell was illuminated to about the same brightness as an office; and use of leg shackles in all aspects of detainee management and movement (see paragraphs 56-58 and 547 above). 
Acest regim includea, ca o chestiune de rutină, fixată sau previzibilă, legarea cu benzi la ochi sau acoperirea capului deținuților cu un sac, concepute pentru a-i dezorienta și pentru a-i împiedica să cunoască locația sau amplasarea centrului de detenție, la sosirea în locație; îndepărtarea părului la sosirea în locație; detenția incommunicado (în izolare); zgomot continuu de intensitate înaltă și variabilă emis permanent; lumină continuă, astfel încât fiecare celulă era iluminată la aproximativ același nivel de luminozitate ca într-un birou; și utilizarea de cătușe la picioare în toate situațiile care presupuneau deplasarea și controlarea deținutului (a se vedea supra, pct. 56-58 și 547).
The conditions of confinement were an integral part of the CIA interrogation scheme and served the same purposes as interrogation measures, namely to “dislocate psychologically” the detainee, to “maximise his feeling of vulnerability and helplessness” and “reduce or eliminate his will to resist ... efforts to obtain critical intelligence” (see paragraphs 42, 53 and 56-58 above). 
Condițiile izolării erau parte integrantă a schemei de interogare ale CIA și serveau acelorași scopuri ca și măsurile de interogare, și anume pentru a „disloca psihologic”, deținutul și pentru a „maximiza sentimentul de vulnerabilitate și neputință” și „a-i reduce sau elimina dorința de a rezista [...] în efortul de a obține informații critice” (a se vedea supra, pct. 42, 53 și 56-58).
A complementary description of the applicant's conditions of detention throughout the entire period that he spent in CIA custody can also be found in the 2007 ICRC Report. 
O descriere suplimentară a condițiilor de detenție în cazul reclamantului în toată perioada petrecută în custodia CIA poate fi, de asemenea, găsită în raportul CICR din 2007.
According to that description, based on the applicant's own account and on that of thirteen other high-value detainees, they “had no knowledge of where they were being held, no contact with persons other than their interrogators or guards”; and “even the guards were usually masked and, other than the absolute minimum, did not communicate in any way with detainees”. 
Potrivit respectivei descrieri, bazate pe propria relatare a reclamantului și pe cele ale altor 13 deținuți de mare importanță, „nu au avut niciun fel de informații despre locul unde erau ținuți, niciun contact cu alte persoane decât anchetatorii sau paznicii”; și „chiar și paznicii purtau, de regulă, mască și, în afară de minimul absolut, nu comunicau în niciun fel cu deținuții”.
None of the detainees “had any real - let alone regular - contact with other persons detained, other than occasionally for the purposes of inquiry when they were confronted with another detainee”. 
Niciunul dintre deținuți „nu a avut un contact real - să nu mai vorbim regulat - cu alți deținuți, altfel decât ocazional, în vederea anchetei, atunci când era confruntat cu un alt deținut”.
They had “no access to news from the outside world, apart from the later stages of their detention when some of them occasionally received printouts of sports news from the Internet and one reported receiving newspapers”. 
Aceștia „nu au avut acces la știrile din exterior, în afara etapelor ulterioare ale detenției, atunci când unii dintre ei au obținut, ocazional, printuri ale știrilor sportive scoase de pe internet și unul dintre deținuți a declarat că a primit ziare”.
The situation was further exacerbated by other aspects of the detention regime, such as deprivation of access to open air and exercise, lack of appropriate hygiene facilities and deprivation of basic items in pursuance of interrogations (see paragraph 293 above). 
Situația a fost agravată de alte aspecte ale regimului de detenție, cum ar fi privarea de acces la aer liber și mișcare, lipsa unor instalații sanitare corespunzătoare și privarea de produse fundamentale în contextul interogării (a se vedea supra, pct. 293).
Referring to the general situation in the CIA secret prisons, the 2014 US Senate Committee Report states that “the conditions of confinement for CIA detainees were harsher that the CIA represented to the policymakers and others” and describes them as being “poor” and “especially bleak early in the programme” (see paragraph 85 above). 
Făcând referire la situația generală din centrele de detenție secrete ale CIA, Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 prevede că „condițiile de încarcerare a deținuților CIA erau mai dure decât ceea ce a prezentat CIA factorilor de decizie politică și altora” și le descrie ca fiind „deficitare” și „deosebit de sumbre la începutul programului” (a se vedea supra, pct. 85).
It further states that in respect of the conditions of detention the DCI Confinement Guidelines of 28 January set forth minimal standards and required only that the facility be sufficient to meet “basic health needs”. 
În continuare se stipulează că, în ceea ce privește condițiile de detenție din Orientările privind condițiile de încarcerare DCI din 28 ianuarie prevedeau standarde minime și impuneau doar ca centrul de detenție să fie suficient pentru a satisface „nevoile de sănătate de bază”.
That, according to the report meant in practice that a facility in which detainees were kept shackled in complete darkness and isolation, with a bucket for human waste and without heat during the winter months, met that standard (see paragraph 56 above). 
Aceasta, potrivit raportului, însemna, practic, că un centru de detenție în care deținuții erau ținuți încătușați în întuneric deplin și izolare, cu o găleată pentru a-și face nevoile și fără căldură în perioada lunilor de iarnă, respecta standardul menționat (a se vedea supra, pct. 56)
As regards the impact of the regime on the CIA detainees, the 2014 US Senate Committee Report states that “multiple CIA detainees who were subjected to the CIA's enhanced interrogation techniques and extended isolation exhibited psychological and behavioral issues, including hallucinations, paranoia insomnia and attempts at self-harm and self mutilation” and that “multiple psychologists identified the lack of human contact experienced by detainees as a cause of psychiatric problems” (see paragraph 85 above). 
În ceea ce privește impactul regimului asupra deținuților CIA, raportul Senatului SUA din 2014 stipulează că „numeroși deținuți ai CIA care au fost supuși tehnicilor avansate de interogare ale CIA și izolării prelungite au prezentat probleme psihologice și comportamentale, între care halucinații, paranoia, insomnie și tentative de autoagresiune și automutilare” și că „numeroși psihologi au identificat lipsa contactului uman cu care s-au confruntat deținuții drept cauza problemelor psihice” (a se vedea supra, pct. 85).
In the CIA's declassified documents, adverse effects of extreme isolation to which HVDs were subjected have been recognised as imposing a “psychological toll” and capable of altering “the detainee's ability to interact with others” (see paragraph 58 above). 
În documentele declasificate ale CIA, efectele adverse ale izolării extreme la care au fost supuși DMI au fost recunoscute ca provocând „traumă psihologică” și capabilă să altereze „capacitatea deținutului de a interacționa cu alte persoane” (a se vedea supra, pct. 58).
As regards the applicant's situation during his detention at Detention Site Black, the 2014 US Senate Committee Report confirms that in May 2004, following his hunger strike, the CIA “responded by force feeding him rectally” (see paragraphs 126 and 158 above). 
În ceea ce privește situația reclamantului în perioada de detenție în Centrul de detenție Black, Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 confirmă că, în mai 2004, ca urmare a faptului că a făcut greva foamei, CIA „a răspuns hrănindu-l cu forța, rectal” (a se vedea supra, pct. 126 și 158).
Also, according to the report, he clearly suffered serious psychological problems resulting from treatment inflicted on him during his detention, such as “outbursts” during debriefings” and a “continued state of depression”. 
De asemenea, potrivit raportului, a suferit în mod clar probleme psihologice grave care au rezultat din tratamentele care i-au fost aplicate în cursul detenției, cum ar fi „izbucnirile” în timpul interogatoriilor scurte și „starea continuă de depresie”.
He displayed behaviour described as “unpredictable”, “disruptive” and “repeated belligerent acts”. 
Acesta avea un comportament descris ca „imprevizibil”, „necooperant” și „a comis acte beligerante în mod repetat”.
In July 2005 he was assessed as being “on the verge of a breakdown” (see paragraphs 127 and 158 above). 
În iulie 2005, acesta a fost evaluat ca fiind „pe punctul de a suferi o cădere nervoasă” (a se vedea supra, pct. 127 și 158).
For the purposes of its ruling the Court does not find it necessary to analyse each and every aspect of the applicant's treatment in detention, the physical conditions in which he was detained in Romania, or the conditions in which he was transferred to and out of Romania. 
Pentru a pronunța hotărârea, Curtea nu consideră că este necesar să analizeze fiecare aspect al tratamentelor aplicate reclamantului în detenție, condițiile fizice în care s-a aflat în detenție în România, sau condițiile în care acesta a fost transferat către și din România.
The predictability of the CIA's regime of confinement and treatment routinely applied to the high value detainees give sufficient grounds for the Court to conclude that the above-described standard measures were used in respect of the applicant in Romania and likewise elsewhere, following his transfer from Romania, as an integral part of the HVD Programme (see also Al Nashiri v. Poland , cited above, §§ 514-515). 
Predictibilitatea regimului CIA de încarcerare și tratamentul aplicat în mod curent deținuților de mare importanță oferă motive suficiente pentru a permite Curții să concluzioneze că măsurile standard descrise mai sus au fost utilizate în ceea ce îl privește pe reclamant în România și, de asemenea, în alte locații, în urma transferului său din România, ca parte integrantă a Programului DMI (a se vedea, de asemenea, Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 514-515).
Considering all the elements, the Court finds that during his detention in Romania the applicant was subjected to an extremely harsh detention regime, including a virtually complete sensory isolation from the outside world, and suffered from permanent emotional and psychological distress and anxiety caused by the past experience of torture and cruel treatment in the CIA's hands and fear of his future fate. 
Având în vedere toate elementele, Curtea constată că, în cursul detenției sale în România, reclamantul a fost supus unui regim de detenție extrem de dur, inclusiv unei izolări senzoriale de lumea exterioară practic completă, și a suferit traume emoționale și psihice permanente și de anxietate, cauzate de experimentarea în trecut a torturii și a tratamentelor aplicate cu cruzime sub controlul CIA și de frica față de soarta sa pe viitor.
Even though during that period he had not been subjected to interrogations with the use of the harshest methods but “debriefings”, the applicant - having beforehand experienced the most brutal torture, for instance waterboarding, mock executions, hanging upside down and prolonged confinement in a box (see Al Nashiri v. Poland , cited above, §§ 86-89, 99-102, 401 and 416-417) - inevitably faced the constant fear that, if he failed to “comply”, the previous cruel treatment would at any given time be inflicted on him again. 
Chiar dacă în perioada respectivă nu a fost supus la interogatorii prin utilizarea celor mai dure metode, ci a fost supus doar la „interogatorii scurte”, reclamantul - fiind anterior supus la cele mai brutale torturi, ca de exemplu tehnica simulării înecării cu apă, execuții simulate, spânzurarea cu picioarele în jos și încarcerarea prelungită într-o cutie (a se vedea A l Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 86-89, 99-102, 401 și 416-417) - s-a confruntat în mod inevitabil cu teama constantă că, dacă nu reușea să se „conformeze”, tratamentele cu cruzime aplicate anterior i-ar putea fi aplicate în orice moment din nou.
Thus, Article 3 of the Convention does not refer exclusively to the infliction of physical pain but also to that of mental suffering, which is caused by creating a state of anguish and stress by means other than bodily assault (see El-Masri , cited above, § 202; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland, cited above, §§ 509 510). 
Astfel, art. 3 din Convenție nu se referă în mod exclusiv la inducerea unei suferințe fizice, ci și a unei suferințe psihice, care este cauzată de crearea unei stări de angoasă și de stres prin alte mijloace decât agresiunea corporală [a se vedea El-Masri , citată anterior, pct. 202; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 509 510].
Consequently, having regard to the treatment to which the applicant must have been subjected and its cumulative effects on him, the Court finds that it is to be characterised as intense physical and mental suffering falling within the notion of “inhuman treatment” under Article 3 of the Convention (see paragraph 665 above). 
În consecință, având în vedere tratamentele la care reclamantul trebuie să fi fost supus, precum și efectele cumulative asupra acestuia, Curtea consideră că este necesar să fie calificate drept suferințe fizice și psihice intense care intră sub incidența noțiunii „tratamente inumane” în temeiul art. 3 din Convenție (a se vedea supra, pct. 665).
(β) Court's conclusion as to Romania's responsibility 
(β) Concluzia Curții privind răspunderea României
The Court has already found that Romania knew of the nature and purposes of the CIA's activities on its territory at the material time and cooperated in the preparation and execution of the CIA extraordinary rendition, secret detention and interrogation operations on Romanian territory. 
Curtea a constatat anterior că România cunoștea natura și scopul activităților CIA de pe teritoriul său la momentul faptelor și că a cooperat în vederea pregătirii și derulării operațiunilor CIA de predare extraordinară, detenție secretă și interogare pe teritoriul României.
It has also found that, given its knowledge and its involvement in the execution of the HVD Programme Romania knew that, by enabling the CIA to detain terrorist-suspects on its territory, it was exposing them to a serious risk of treatment contrary to the Convention (see paragraph 589 above). 
A constatat, de asemenea, că, date fiind cunoștințele sale și implicarea în derularea programului DMI, România știa că, permițând CIA să țină în detenție pe teritoriul său persoane suspectate de acte de terorism, le expunea unui risc major de tratamente contrare Convenției (a se vedea supra, pct. 589).
It is true that in the assessment of the experts - which the Court accepts - the Romanian authorities did not know the details of what exactly happened inside Detention Site Black or witnessed treatment to which the CIA's detainees were subjected. 
Este adevărat că, în evaluarea experților - pe care Curtea o admite - autoritățile române nu au cunoscut detalii despre ceea ce se întâmpla cu exactitate în interiorul Centrului de detenție Black și nu au fost martore la tratamentele la care erau supuși deținuții CIA.
The running of the detention facility was entirely in the hands of and controlled by the CIA. 
Funcționarea centrului de detenție era în întregime în mâinile și sub controlul CIA.
It was the CIA personnel who were responsible for the physical conditions of confinement, interrogations, debriefings, ill-treatment and inflicting torture on detainees (see paragraphs 344, 380, 384 and 587 above). 
Personalul CIA era cel care era responsabil pentru condițiile fizice ale încarcerării, interogatoriile, interogatoriile scurte, relele tratamente și torturile aplicate deținuților (a se vedea supra, pct. 344, 380, 384 și 587).