natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is certain and beyond any reasonable doubt that the applicant, once detained at Detention Site Black and, as confirmed by the 2014 US Senate Committee Report and the experts, still present there at least until July 2005, must have been transferred out of it at some later point before or when the site was definitely closed on 5 November 2005 (see paragraph 527 above). 
Este cert și dincolo de orice îndoială rezonabilă că reclamantul, odată deținut în Centrul de detenție Black și, așa cum a fost confirmat de Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 și de experți, fiind încă prezent acolo cel puțin până în iulie 2005, cu siguranță a fost transferat de acolo, înainte de sau în ziua în care centrul a fost închis definitiv la 5 noiembrie 2005 (a se vedea supra , pct. 527).
The experts' conclusions are founded on in-depth analysis of extensive international aviation data, contractual documents pertaining to rendition missions executed by the air companies used by the CIA and large amount of data released by the US authorities, including the CIA. 
Concluziile experților se bazează pe analiza aprofundată a unor ample date aeronautice internaționale, a documentelor contractuale aferente misiunilor de predare efectuate de operatorii aerieni folosiți de CIA și a unui mare volum de date făcute publice de autoritățile americane, inclusiv CIA.
On this basis, they gave a time-frame which is sufficiently accurate for the Court to conclude that the applicant must have been taken out of Romania either on 6 October 2005 or on 5 November 2005 to one of the - at the time two - remaining CIA detention facilities, referred to in the 2014 US Senate Committee Report as Detention Site Violet and Detention Site Brown. 
Astfel, aceștia au dat un interval de timp care este suficient de precis pentru a permite Curții să concluzioneze că reclamantul cu siguranță a fost transferat din România la 6 octombrie 2005 sau 5 noiembrie 2005 la unul dintre centrele de detenție ale CIA rămase - două la vremea respectivă -, denumite, în Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014, Centrul de detenție Violet și Centrul de detenție Brown.
(a) On 12 April 2004 the applicant was transferred by the CIA from Guantánamo to Romania on board N85VM. 
a) La 12 aprilie 2004, reclamantul a fost transferat de CIA de la Guantánamo în România cu aeronava N85VM.
(b) From 12 April 2004 to 6 October 2005 or, at the latest, 5 November 2005, the applicant was detained in the CIA detention facility in Romania code-named “Detention Site Black” according to the 2014 US Senate Committee Report. 
b) De la 12 aprilie 2004 până la 6 octombrie 2005 sau, cel târziu, la 5 noiembrie 2005, reclamantul a fost ținut în centrul de detenție al CIA din România având numele de cod „Centrul de detenție Black”, potrivit Raportului Comisiei Senatului SUA din 2014.
(c) On 6 October 2005 on board N308AB or, at the latest, on 5 November 2005, on board N1HC via a double-plane switch the applicant was transferred by the CIA out of Romania to one of the two remaining CIA detention facilities, code-named Detention Site Violet and Detention Site Brown according to the 2014 US Senate Committee Report. 
c) La 6 octombrie 2005, cu aeronava N308AB sau, cel mai târziu, la 5 noiembrie 2005, cu aeronava N1HC, prin intermediul unui circuit „cuplă cu două avioane”, reclamantul a fost transferat de CIA din România la una din cele două închisori rămase ale CIA, având numele de cod Centrul de detenție Violet și Centrul de detenție Brown, potrivit Raportului Comisiei Senatului SUA din 2014.
(iii) The applicant's treatment in CIA custody in Romania 
iii) Tratamentul aplicat reclamantului în perioada în care s-a aflat în custodia CIA în România
It is alleged that during his secret detention in Romania the applicant was subjected to torture and other forms of treatment prohibited by Article 3 of the Convention. 
S-a afirmat că, pe durata detenției sale secrete în România, reclamantul a fost supus unor acte de tortură și altor forme de tratamente interzise de art. 3 din Convenție.
The Government have not addressed this issue. 
Guvernul nu a abordat această chestiune.
The Court observes that, in contrast to Al Nashiri v. Poland where the treatment to which the applicant was subjected by the CIA during his detention in Poland could be established with certainty owing to the CIA's declassified materials depicting in graphic detail the torture inflicted on him in the course of the interrogations (see Al Nashiri v. Poland, cited above, §§ 416 and 514-516), in the present case there is no evidence demonstrating that at Detention Site Black in Romania he was subjected to EITs in connection with interrogations (see paragraphs 48-55 above). 
Curtea constată că, spre deosebire de cauza Al Nashiri împotriva Poloniei , în care tratamentele la care reclamantul a fost supus de către CIA în cursul detenției sale în Polonia au putut fi stabilite cu certitudine ca urmare a documentelor declasificate ale CIA, în care se descria în detaliu tortura la care a fost supus în timpul interogatoriilor (a se vedea Al Nashiri împotriva Poloniei, citată anterior, pct. 416 și 514-516), în prezenta cauză nu există nicio probă că în Centrul de detenție Black din România i s-au aplicat TAI în cadrul interogatoriilor (a se vedea supra , pct. 48-55).
As regards recourse to harsh interrogation techniques at the relevant time, the 2014 US Senate Committee Report mentions in general terms that in mid-2004 the CIA temporarily suspended the use of the EITs. 
Cu privire la recurgerea la tehnici de interogare brutale în perioada în discuție, Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 menționează, la modul general, că, la mijlocul anului 2004, CIA a suspendat temporar utilizarea TAI.
While their use was at some point resumed and they were apparently applied throughout the most part of 2005, such techniques were again temporarily suspended in late 2005 and in 2006 (see paragraph 94 above). 
Deși utilizarea lor a fost reluată la un moment dat și deși par să fi fost aplicate în cea mai mare parte a anului 2005, aceste tehnici au fost din nou suspendate temporar spre sfârșitul anului 2005 și în 2006 (a se vedea supra , pct. 94).
In respect of the applicant, the report states that in the “final years” of his detention “most of the intelligence requirements for Al Nashiri involved showing [him] photographs”. 
Cu privire la reclamant, în raport se menționează că, „în ultimii ani” de detenție, „cea mai mare parte a cererilor de informații pentru Al Nashiri implica faptul de a i se arăta fotografii”.
Those “debriefings” were suspended in June 2005 apparently because of the low value of intelligence obtained from him and “because debriefings often were the ‘catalyst' for his outbursts” (see paragraphs 126-127 above). 
Aceste „interogatorii scurte” au fost suspendate în iunie 2005, aparent pe motivul importanței reduse a informațiilor obținute de la acesta și pe motiv că „adesea, aceste interogatorii erau «catalizatorul» pentru izbucnirile acestuia” (a se vedea supra , pct. 126-127).
Other heavily redacted passages in the report speak of “feeding him rectally”, which resulted from his “short-lived hunger strike” at some unspecified time in 2004. 
Alte pasaje din raport, obscurate în mare parte, menționează că a fost nevoie „să-l hrănească rectal”, ceea ce a dus la o „grevă a foamei foarte scurtă” la un moment dat în 2004.
It is also mentioned that in October 2004 he underwent a psychological assessment in the context of “management challenges” posed to the CIA by psychological problems experienced by the detainees “who had been held in austere conditions and in solitary confinement”. 
Se mai menționează că în octombrie 2004 acesta a fost supus unei evaluări psihologice în contextul „dificultăților de gestionare” întâmpinate de CIA ca urmare a problemelor psihologice cu care se confruntau deținuții „care au fost ținuți în condiții austere și în izolare”.
The applicant's assessment was used by the CIA in discussions on “establishing an endgame” for the HVD Programme (see paragraphs 126, 158 and 162-163 above). 
Evaluarea reclamantului a fost folosită de CIA în discuțiile privind „stabilirea unei etape finale” a Programului DMI (a se vedea supra , pct. 126, 158 și 162-163).
In July 2005 the CIA expressed concern regarding the applicant's “continued state of depression and uncooperative attitude”. 
În iulie 2005, CIA și-a exprimat îngrijorarea în legătură cu „starea continuă de depresie și atitudinea necooperantă” a reclamantului.
Days later a psychologist established that the applicant was “on the verge of a breakdown” (see paragraph 158 above). 
Câteva zile mai târziu, un psiholog a concluzionat că reclamantul era „pe punctul de a suferi o cădere nervoasă” (a se vedea, de asemenea, supra , pct. 158).
According to the experts, even though the applicant was in all likelihood no longer interrogated with the use of the EITs, he did, as Mr J.G.S. stated “purely by virtue of the conditions in which he [had been] held” suffer ill-treatment (see paragraph 124 above). 
Potrivit experților, chiar dacă după toate probabilitățile reclamantul nu mai era interogat cu ajutorul TAI - potrivit domnului J.G.S. - acesta [reclamantul] a fost supus unor rele tratamente „strict în virtutea condițiilor în care a fost privat de libertate” (a se vedea supra , pct. 124).
Mr Black added that it was clear that the applicant, in particular when he had been in Romania, was experiencing serious psychological problems as a result of the treatment he had received (see paragraph 125 above). 
Domnul Black a adăugat că era clar că reclamantul, în special atunci când se afla în România, se confrunta cu grave probleme psihice ca urmare a tratamentelor la care fusese supus (a se vedea supra , pct. 125).
As regards the Court's establishment of the facts of the case, the detailed rules governing the conditions in which the CIA kept its prisoners leave no room for speculation as to the basic aspects of the situation in which the applicant found himself from 12 April 2004 to 6 October 2005 or 5 November 2005. 
Cu privire la stabilirea faptelor cauzei de către Curte, normele detaliate privind condițiile în care CIA și-a ținut prizonierii nu lasă loc speculațiilor în ceea ce privește aspectele fundamentale ale situației în care reclamantul s-a aflat în perioada 12 aprilie 2004 - 6 octombrie 2005 sau 5 noiembrie 2005.
The Court therefore finds it established beyond any reasonable doubt that the applicant was kept - as any other high-value detainee - in conditions described in the DCI Confinement Guidelines, which applied from the end of January 2003 to September 2006 to all CIA detainees (see paragraphs 56-58 above; see also Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland, cited above, §§ 418-419 and 510). 
Prin urmare, Curtea consideră ca fiind stabilit dincolo de orice îndoială rezonabilă faptul că reclamantul a fost ținut - ca oricare alt deținut de mare importanță - în condițiile descrise în Orientările privind condițiile de încarcerare DCI, care au fost aplicate de la sfârșitul lunii ianuarie 2003 până în septembrie 2006 tuturor deținuților CIA [a se vedea supra , pct. 56-58; a se vedea de asemenea Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei, citată anterior, pct. 418-419 și 510].
While at this stage it is premature to characterise the treatment to which the applicant was subjected during his detention at Detention Site Black for the purposes of his complaint under the substantive limb of Article 3 of the Convention , the Court observes that the regime included at least “six standard conditions of confinement”. 
Deși în acest stadiu ar fi prematură încadrarea tratamentului la care a fost supus reclamantul în timpul detenției sale la Centrul de detenție Black în sensul capătului de cerere formulat pe fondul art. 3 din Convenție, Curtea constată că respectivul regim a inclus cel puțin „șase condiții standard de încarcerare”.
That meant blindfolding or hooding the detainees, designed to disorient them and keep from learning their location or the layout of the detention facility; removal of hair upon arrival at the site; incommunicado, solitary confinement; continuous noise of high and varying intensity played at all times; continuous light such that each cell was illuminated to about the same brightness as an office; and use of leg shackles in all aspects of detainee management and movement (see paragraph 56-58 above). 
Este vorba de acoperirea ochilor deținuților sau acoperirea capului lor cu saci, măsură menită să îi dezorienteze și să îi împiedice să își dea seama de locul în care se află ori de structura centrului de detenție; îndepărtarea părului la sosirea la centru; detenția în izolare, incommunicado; zgomot continuu, de intensitate mare și variabilă, emis permanent; lumină continuă, fiecare celulă fiind luminată la aproximativ același luminozitate ca un birou; și utilizarea cătușelor la picioare în toate situațiile care presupuneau controlarea și deplasarea deținuților (a se vedea supra , pct. 56-58).
As regards the establishment of the facts and assessment of evidence relevant to the applicant's allegations concerning Romania's knowledge of and complicity in the CIA HVD Programme 
Cu privire la stabilirea faptelor și aprecierea probelor relevante pentru susținerile reclamantului privind pretinsa cunoaștere de către România a Programului DMI al CIA și complicitatea la acesta
(a) Relations of cooperation between the Romanian authorities and the CIA, including an agreement to host a detention facility, request for and acceptance of a “subsidy” from the CIA, provision of premises for the CIA and acquaintance with some elements of the HVD Programme 
a) Relațiile de cooperare dintre autoritățile române și CIA, inclusiv un acord pentru găzduirea unui centru de detenție, solicitarea și acceptarea unei „subvenții” din partea CIA, punerea la dispoziție de spații pentru CIA și cunoașterea anumitor elemente ale Programului DMI
(i) Agreement to host a CIA detention facility, request for and acceptance of a “subsidy” from the CIA and provision of premises for the CIA 
i) Acordul pentru găzduirea unui centru de detenție al CIA, solicitarea și acceptarea unei „subvenții” din partea CIA, punerea la dispoziție de spații pentru CIA
The 2014 US Senate Committee Report, in the chapter giving details as to the establishment of Detention Site Black, states that in an unspecified month (redacted the text) in 2002 the CIA “entered into an agreement” with the country concerned “to host a CIA detention facility”. 
În Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014, în capitolul care oferă detalii despre înființarea Centrului de detenție Black, se menționează că într-o lună neprecizată (obscurată în text) din 2002, CIA „a încheiat un acord” cu țara în discuție pentru „găzduirea unui centru de detenție al CIA”.
While the terms of that agreement have not been disclosed, it appears from subsequent passages that, in order to demonstrate to the country's authority (or person) whose name was redacted and to “the highest levels of the Country ... government” that the US authorities “deeply appreciate[d] their cooperation and support for the detention program”, the CIA station in the country was invited by their Headquarters “to identify ways to support the” - again redacted - country's bodies (presumably, or activities) by financial means, defined as a “subsidy” (see paragraph 161 above). 
Deși conținutul acordului respectiv nu a fost dezvăluit, reiese din pasajele ulterioare că, pentru a demonstra autorității (sau persoanei) din acea țară al cărei nume a fost obscurat și „celor mai înalte niveluri de conducere [...] din țară” faptul că autoritățile SUA „apreciază profund cooperarea și sprijinul acestora pentru programul de detenție”, baza CIA din țară a primit de la sediul lor central solicitarea de „a identifica modalități de a sprijini” - din nou obscurat - organismele (probabil, sau activitățile) țării prin mijloace financiare, definite ca „subvenție” (a se vedea supra , pct. 161).
The requested subsidy which was received in appreciation of “cooperation and support” amounted to a sum (redacted in the text) that was a multiple of USD million; in fact, the amount which was initially put on - in the report's words - “wish list” presented on behalf of the country by the CIA station was later increased by a further (redacted) multiple of USD million (see paragraph 161 above). 
Subvenția solicitată, care a fost primită în semn de apreciere a „cooperării și sprijinului”, s-a ridicat la o sumă (obscurată în text) reprezentând mai multe milioane de dolari americani; de fapt, suma menționată inițial - ca să cităm din raport - în „lista de dorințe” prezentată în numele țării de baza CIA s-a majorat ulterior cu alte (obscurate) milioane de dolari americani (a se vedea supra , pct. 161).
The fact that such financial rewards were, as a matter of the general policy and practice, offered to the authorities of countries hosting CIA “black sites” is also confirmed in Conclusion 20 of the 2014 US Senate Committee Report. 
Faptul că astfel de recompense financiare au fost oferite, în cadrul unei politici și practici generale, autorităților din țările care găzduiau „locații negre” ale CIA este confirmat și în concluzia 20 din Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014.
The conclusion states that “to encourage governments to clandestinely host CIA detention sites, or to increase support for existing sites, the CIA provided millions of dollars in cash payments to foreign government officials” and that “the CIA Headquarters encouraged CIA Stations to construct “wish lists” of proposed financial assistance” and “to ‘think big' in terms of that assistance” (see paragraph 97 above). 
Concluzia a fost că „pentru a încuraja guvernele să găzduiască centrele de detenție clandestine ale CIA, sau pentru a crește sprijinul pentru locațiile existente, CIA a efectuat plăți de milioane de dolari în numerar către oficialii unor guverne străine” și că „sediul central al CIA a încurajat bazele CIA să creeze «liste de dorințe» cu asistența financiară propusă” și să «gândească la scară mare» în ceea ce privește asistența respectivă” (a se vedea supra , pct. 97).
In that context, the Court would also wish to refer to its findings regarding the national authorities' knowledge of the CIA HVD Programme in Al Nashiri v. Poland and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland and the issue of the alleged existence of a bilateral agreement between Poland and the USA on the setting up and running of a secret CIA prison. 
În acest context, Curtea ar dori, de asemenea, să facă trimitere la constatările sale privind cunoașterea de către autoritățile naționale a Programului DMI al CIA, formulate în Al Nashiri împotriva Poloniei și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , și presupusa existență a unui acord bilateral între Polonia și SUA privind înființarea și funcționarea unei închisori secrete a CIA.
In that case, the Court did not find it necessary for its examination of the case to establish whether such agreement or agreements existed and if so, in what format or what was specifically provided therein. 
În acea cauză, Curtea nu a considerat necesar pentru examinarea cauzei să stabilească existența unui asemenea acord sau a unor asemenea acorduri și, în cazul existenței acestora, să identifice formatul și conținutul lor.
It did, however, consider it inconceivable that the rendition aircraft could have crossed Polish airspace, landed at and departed from a Polish airport and that the CIA could have occupied the premises in Poland without some kind of pre-existing arrangement enabling the CIA operation in Poland to be first prepared and then executed (see Al Nashiri v. Poland , cited above, §§ 423-428; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , cited above, §§ 425-430). 
Însă Curtea a considerat de neconceput faptul că aeronavele folosite pentru predări au traversat spațiul aerian polonez, că au avut sosiri și plecări de pe un aeroport polonez și că CIA a folosit un spațiu din Polonia în absența unui acord prealabil care să permită mai întâi pregătirea și apoi desfășurarea operațiunii CIA în Polonia [a se vedea Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 423-428; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 425-430].
The same conclusion is valid in respect of Romania; moreover, in the present case it has been reinforced by evidence from the 2014 US Senate Committee Report, unambiguously demonstrating the existence of a bilateral agreement between Romania and the USA on hosting Detention Site Black on Romanian territory. 
Aceeași concluzie este valabilă și în cazul României; în plus, în prezenta cauză, concluzia a fost întărită de probe din Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014, care demonstrează fără echivoc existența unui acord bilateral între România și SUA privind găzduirea Centrului de detenție Black pe teritoriul României.
The Court would also add that the above-cited sections of the 2014 US Senate Committee Report further support the conclusions of the 2007 Marty Report, stating that “the key arrangements for CIA clandestine operations in Europe were secured on a bilateral level”, that “the CIA brokered ‘operating agreements' with the Governments of Poland and Romania to hold its high-value detainees ... in secret detention facilities on their respective territories” and that “Poland and Romania agreed to provide the premises in which these facilities were established, the highest degrees of physical security and secrecy, and steadfast guarantees of non-interference” (see paragraph 260 above; see also Al Nashiri v. Poland , cited above, §§ 423-428; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , cited above, §§ 425-430). 
Curtea ar dori să adauge că pasajele citate anterior din Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 au susținut concluziile Raportului Marty din 2007, declarând că „acordurile-cheie pentru operațiunile clandestine ale CIA în Europa au fost realizate la nivel bilateral”, că „CIA a încheiat «acorduri operaționale» cu Guvernele Poloniei și României pentru ținerea unor deținuți de mare importanță [...] în centre de detenție secrete de pe teritoriile lor” și că „Polonia și România au acceptat să pună la dispoziție zonele în care s-au înființat aceste centre, cel mai înalt nivel de securitate fizică și secretizare, precum și garanții ferme privind neamestecul” [a se vedea supra , pct. 260; a se vedea de asemenea Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 423-428; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 425-430].
In his affidavit made several years later, on 24 April 2013, Senator Marty stated that his “convictions regarding Romania's participation in the CIA's HVD Programme were unambiguous and unwavering”, adding that “up to the present day, I stand by every one of the factual findings I delivered in my 2006 and 2007 PACE Reports” and that his “certitude that a CIA ‘black site' existed in Romania [had] only increased since that time” (see paragraph 354 above). 
În declarația făcută câțiva ani mai târziu, la 24 aprilie 2013, senatorul Marty a declarat: „convingerile mele în ceea ce privește participarea României în cadrul programului DMI al CIA erau clare și ferme”; acesta a adăugat: „chiar și acum, susțin fiecare dintre constatările faptice pe care le-am prezentat în rapoartele APCE din 2006 și 2007” și „certitudinea mea că o «locație neagră» a CIA a existat în România nu a făcut decât să crească din acel moment” (a se vedea supra , pct. 354).
At the fact-finding hearing he added that, based on “extremely precise testimony” obtained in the course of his inquiry, the Romanian officials “must have known that the CIA used their territory for transfers of prisoners in the context of the war on terror” (see paragraph 380 above) 
În ședința de stabilire a faptelor, acesta a adăugat că, potrivit unor „mărturii extrem de exacte” obținute în cursul anchetei sale, oficialii români „trebuie să fi cunoscut faptul că CIA a folosit teritoriul lor pentru transferuri de deținuți în contextul războiului împotriva terorismului” (a se vedea supra , pct. 380).