natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Over a period of years, al-Nashiri accused the CIA staff of drugging or poisoning his food and complained of bodily pain and insomnia. 
Pe o perioadă de câțiva ani, al-Nashiri a acuzat membrii personalului CIA că l-au drogat sau i-au otrăvit hrana și s-a plâns de dureri fizice și insomnie.
As noted, at one point, al- Nashiri launched a short-lived hunger strike, and the CIA responded by force feeding him rectally. 
După cum s-a menționat, la un moment dat, al-Nashiri a început o grevă a foamei care nu a durat mult timp, iar CIA a răspuns hrănindu-l cu forța, rectal.
An October 2004 psychological assessment of al-Nashiri was used by the CIA to advance its discussions with National Security Council officials on establishing an ‘endgame' for the program. 
În octombrie 2004, o evaluare psihologică a lui Al-Nashiri a fost folosită de CIA pentru a discuta cu oficialii Consiliului Național de Securitate despre stabilirea unei «etape finale» pentru program.
In July 2005, CIA Headquarters expressed concern regarding al-Nashiri's ‘continued state of depression and uncooperative attitude'. 
În iulie 2005, sediul central al CIA și-a exprimat îngrijorarea față de «starea continuă de depresie și atitudinea necooperantă a lui al-Nashiri».
Days later a CIA psychologist assessed that al-Nashiri was on the ‘verge of a breakdown'.” 
Câteva zile mai târziu, un psiholog CIA aprecia că reclamantul era «pe punctul de a suferi o cădere nervoasă».”
G. Identification of locations of the colour code-named CIA detention sites in the 2014 US Senate Committee Report by experts 
G. Identificarea de către experți a locațiilor centrelor de detenție ale CIA cu nume de coduri culoare, în Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014
The experts heard by the Court identified the locations of the eight colour code-named CIA detention sites (see paragraph 26 above) as follows: 
Experții audiați de Curte au identificat locațiile celor opt centre de detenție ale CIA cu nume de coduri culoare (a se vedea supra, pct. 26) după cum urmează:
Detention Site Green was located in Thailand, Detention Site Cobalt in Afghanistan, Detention Site Blue in Poland, Detention Site Violet in Lithuania, Detention Site Orange in Afghanistan, Detention Site Brown in Afghanistan, Detention Site Gray in Afghanistan and Detention Site Black was identified as having been located in Romania (see also Abu Zubaydah v. Lithuania , cited above, § 166). 
Centrul de detenție Green a fost localizat în Thailanda, Centrul de detenție Cobalt în Afganistan, Centrul de detenție Blue în Polonia, Centrul de detenție Violet în Lituania, Centrul de detenție Orange în Afganistan, Centrul de detenție Brown în Afganistan, Centrul de detenție Gray în Afganistan, iar Centrul de detenție Black a fost identificat ca fiind localizat în România (a se vedea, de asemenea, Abu Zubaydah împotriva Lituaniei , citată anterior, pct. 166).
H. “Detention Site Black” in the 2014 US Senate Committee Report 
H. „Centrul de detenție Black” în Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014
The 2014 US Senate Committee Report refers to “Detention Site Black” in several sections concerning various events. 
Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 face trimitere la Centrul de detenție Black în diversele sale secțiuni despre diferite evenimente.
In chapter entitled “The CIA establishes ‘DETENTION SITE BLACK' in Country [REDACTED] and DETENTION SITE VIOLET in Country [REDACTED]” the section referring to “Detention Site Black” reads as follows: 
În capitolul intitulat „CIA înființează «CENTRUL DE DETENȚIE BLACK» în țara [OBSCURAT﻿ și CENTRUL DE DETENȚIE VIOLET în țara [OBSCURAT﻿ ”, secțiunea referitoare la „Centrul de detenție Black” are următorul conținut:
“[REDACTED] The CIA entered into an agreement with the [REDACTED] in Country [REDACTED] to host a CIA detention facility in [month REDACTED] 2002. 
„[OBSCURAT] CIA a încheiat un acord cu [OBSCURAT] în țara [OBSCURAT﻿ să găzduiască un centru de detenție al CIA în [luna OBSCURAT﻿ 2002.
In [month REDACTED] 2003 CIA Headquarters invited the CIA Station in Country [REDACTED] to identify ways to support the [REDACTED] in Country [REDACTED] to ‘demonstrate to [REDACTED] and the highest levels of the [Country [REDACTED] government that we deeply appreciate their cooperation and support' for the detention program. 
În [luna OBSCURAT﻿ 2003, sediul central al CIA a solicitat bazei CIA din țara [OBSCURAT﻿ să identifice modalități de a sprijini pe [OBSCURAT] din țara [OBSCURAT﻿ să «demonstreze [OBSCURAT] și la cele mai înalte niveluri din guvernul țării [OBSCURAT﻿ că apreciază profund cooperarea și sprijinul» acestora pentru programul de detenție.
The Station responded with an $ [amount REDACTED] million ‘wish list' [REDACTED]; CIA Headquarters provided the Station with $ [amount REDACTED] million more than was requested for the purposes of the [REDACTED] subsidy. 
Baza a răspuns cu o «listă de dorințe » [OBSCURAT﻿ în valoare de [suma OBSCURAT﻿ milioane $; sediul central al CIA a transmis [suma OBSCURAT﻿ milioane $ mai mult decât se solicitase în scopul [OBSCURAT] subvenției.
CIA detainees were transferred to DETENTION SITE BLACK in Country [REDACTED] in the fall of 2003. 
Deținuții CIA au fost transferați către CENTRUL DE DETENȚIE BLACK în țara [OBSCURAT﻿ , în toamna anului 2003.
In August 2003, the U.S. ambassador in Country [REDACTED] sought to contact State Department officials to ensure that the State Department was aware of the CIA detention facility and its ‘potential impact on our policy vis-a-vis the Country [REDACTED] government'. 
În august 2003, ambasadorul SUA din țara [OBSCURAT﻿ a încercat să contacteze oficialii de la Departamentul de Stat pentru a se asigura că Departamentul de Stat are cunoștință de centrul de detenție al CIA și «impactul potențial asupra politicii noastre față de guvernul țării [OBSCURAT﻿ ».
The U.S. ambassador was told by the CIA Station that this was not possible, and that no one at the State Department, including the secretary of state, was informed about the CIA detention facility in Country [REDACTED]. 
Baza CIA l-a informat pe ambasadorul SUA că acest lucru nu era posibil și că nimeni din cadrul Departamentului de Stat, nici secretarul de stat, nu era informat despre centrul de detenție CIA din țara [OBSCURAT﻿ .
Nearly a year later, in May 2004, revelations about U.S. detainee abuses at the U.S. military prison in Abu Ghraib, Iraq, prompted the same U.S. ambassador in Country [REDACTED] to seek information on CIA detention standards and interrogation methods. 
Aproape un an mai târziu, în mai 2004, dezvăluirile despre abuzurile SUA asupra deținuților din închisoarea militară a SUA de la Abu Ghraib, Irak, l-au determinat pe ambasadorul SUA din țara [OBSCURAT﻿ să solicite informații despre standardele de detenție și metodele de interogare ale CIA.
In the fall of 2004, when [REDACTED] U.S. ambassador to Country [REDACTED] sought documents authorizing the program, the CIA again sought the intervention of Deputy Secretary Armitage, who once again made ‘strong remarks' to the CIA about how he and the secretary of state were ‘cut out of the NSC [National Security Council] clearance/coordination process' with regard to the CIA program. 
În toamna anului 2004, atunci când ambasadorul SUA în țara [OBSCURAT﻿ a solicitat documentele care autorizau programul, CIA a solicitat din nou intervenția secretarului de stat adjunct Armitage, care a făcut din nou «observații dure» despre CIA și despre modul în care el și secretarul de stat au fost «scoși din procesul de clarificare/coordonare al CNS [Consiliul Național de Securitate]» în ceea ce privește programul CIA.
While it is unclear how the ambassador's concerns were resolved, he later joined the chief of Station in making a presentation to Country [REDACTED]'s [REDACTED] on the CIA's Detention and Interrogation Program. 
Deși nu este clar modul în care au fost soluționate îngrijorările ambasadorului, acesta s-a alăturat ulterior șefului bazei CIA pentru a prezenta [OBSCURAT] programul de detenție și de interogare al CIA [OBSCURAT].
The presentation talking points did not describe the CIA's enhanced interrogation techniques, but represented that ‘[w]ithout the full range of these interrogation measures, we would not have succeeded in overcoming the resistance of [Khalid Shaykh Muhammad] and other equally resistant HVDs' The talking points included many of the same inaccurate representations made to U.S. policymakers and others, attributing to CIA detainees critical information on the ‘Karachi Plot' the ‘Heathrow Plot'. the ‘Second Wave Plot', and the ‘Guraba Cell'; as well as intelligence related to Issa al-Hindi, Abu Talha al-Pakistani, Hambali, Jose Padilla, Binyam Mohammed, Sajid Badat, and Jaffar al-Tayyar. 
Punctele de discuție ale prezentării nu descriau tehnicile avansate de interogare ale CIA, ci susțineau că «[î]n lipsa acestei întregi game de măsuri de interogare, nu am fi reușit să depășim postura de rezistență a lui [Khalid Shaykh Muhammad] și a altor DMI, la fel de rezistenți». Punctele de discuție includeau multe dintre aceleași reprezentări inexacte făcute de factorii de decizie SUA și de alte persoane, care atribuiau deținuților CIA informații esențiale privind «complotul Karachi» «complotul Heathrow», «complotul celui de-al doilea val de atentate» și «celula de la Guraba», precum și informații despre Issa al-Hindi, Abu Talha al-Pakistani, Hambali, Jose Padilla, Binyam Mohammed, Sajid Badat și Jaffar al-Tayyar.
In chapter entitled “CIA Detainees Exhibit Psychological and Behavioural Issues” reference is made to an email from an American authority (name redacted) to “Detention Site Black”, dated 30 October 2004 on the subject: “Interrogator Assessments/Request for Endgame Views”, which concerned Al Nashiri's psychological assessment (see also paragraph 158 above), which was used by the CIA in the framework of discussions on establishing an “endgame” for the HVD Programme. 
În capitolul intitulat „Deținuții CIA prezintă probleme psihice și comportamentale” se face trimitere la un e-mail trimis de o autoritate americană (nume obscurat) către „Centrul de detenție Black”, datat 30 octombrie 2004, având ca subiect: „Evaluările anchetatorului/Cerere de opinii privind etapa finală”, care privea evaluarea psihologică a lui Al- Nashiri (a se vedea, de asemenea, supra, pct. 158), care a fost folosit de CIA în cadrul discuțiilor despre stabilirea unei „etape finale” pentru Programul DMI.
Chapter “The Pace of CIA Operations Slows; Chief of Base Concerned About ‘Inexperienced, Marginal, Underperforming' CIA Personnel; Inspector General Describes Lack of Debriefers As ‘Ongoing Problem'” refers to the “Detention Site Black” as follows: 
Capitolul „Ritmul operațiunilor CIA încetinește; șeful bazei îngrijorat de «personalul neexperimentat, mărginit, cu performanțe nesatisfăcătoare; inspectorul general descrie lipsa de anchetatori drept «o problemă continuă»” face următoarea trimitere la „Centrul de detenție Black”:
“In the fall of 2004, CIA officers began considering ‘end games' or the final disposition of detainees in CIA custody. 
„În toamna anului 2004, agenții CIA au început să ia în considerare «etape finale» sau ultime dispoziții în privința deținuților în custodia CIA.
[REDACTED] In 2004, CIA detainees were being held in three countries: at DETENTION SITE BLACK in Country [REDACTED], at the [REDACTED] facility in Country [REDACTED], as well as at detention facilities in Country [REDACTED]. 
[OBSCURAT] În 2004, deținuții CIA erau ținuți în trei țări: în CENTRUL DE DETENȚIE BLACK din țara [OBSCURAT﻿ , în centrul de detenție [OBSCURAT] din țara [OBSCURAT﻿ , precum și în centrele de detenție din țara [OBSCURAT﻿ .
DETENTION SITE VIOLET in Country [REDACTED] opened in early 2005. 
CENTRUL DE DETENȚIE VIOLET din țara [OBSCURAT﻿ se deschisese la începutul anului 2005.
On April 15, 2005, the chief of Base at DETENTION SITE BLACK in Country [REDACTED] sent the management of RDG an email expressing his concerns about the detention site and the program in general. 
La 15 aprilie 2005, șeful bazei din cadrul CENTRULUI DE DETENȚIE BLACK din țara [OBSCURAT﻿ a transmis un e-mail conducerii RDG, exprimându-și îngrijorarea cu privire la centrul de detenție și program, în general.
He commented that ‘we have seen clear indications that various Headquarters elements are experiencing mission fatigue vis-a-vis their interaction with the program, resulting in a ‘decline in the overall quality and level of experience of deployed personnel', and a decline in ‘level and quality of requirements'. 
Acesta a comentat că «avem indicii clare că diverse elemente de la sediu sunt afectate de oboseală în ceea ce privește interacțiunea cu programul, ceea ce a dus la o scădere a calității globale și a nivelului de experiență a personalului utilizat», și la o scădere a «nivelului și a calității cerințelor».
He wrote that because of the length of time most of the CIA detainees had been in detention, ‘[the] detainees have been all but drained of actionable intelligence', and their remaining value was in providing ‘information that can be incorporated into strategic, analytical think pieces that deal with motivation, structure and goals'. 
Acesta scria că, din cauza duratei mari de timp de când erau ținuți în detenție majoritatea deținuților CIA, «[D]eținuții au fost secătuiți de informații exploatabile», iar valoarea rămasă consta în furnizarea de «informații care pot fi incluse în sinteze strategice, analitice, care se referă la motivație, structură și scopuri.»
The chief of Base observed that, during the course of the year, the detention site transitioned from an intelligence production facility to a long-term detention facility, which raised ‘a host of new challenges'. 
Șeful bazei a observat că, în cursul anului, centrul de detenție s-a transformat dintr-un centru de culegere de informații într-un centru de detenție pe termen lung, ceea ce ridica o serie de «noi provocări».
These challenges included the need to address the ‘natural and progressive effects of long-term solitary confinement on detainees' and ongoing behavioral problems.” 
Aceste provocări au inclus necesitatea de a aborda «efectele naturale și progresive ale izolării pe termen lung asupra deținuților» și problemele comportamentale existente.”
According to the report, one of the high-value detainees, Abu Faraj al-Libi, was transferred to Detention Site Black on an unspecified (redacted) date in May 2005 and was subjected to EITs starting from 28 May 2005. 
Potrivit raportului, unul dintre deținuții de mare importanță, Abu Faraj al-Libi, a fost transferat în Centrul de detenție Black la o dată nespecificată (obscurată) în mai 2005 și a fost supus la TAI începând cu 28 mai 2005.
The section concerning the closure of Detention Site Black after publication of the Washington Post article (see paragraph 236 below) is rendered in paragraph 133 above. 
Secțiunea referitoare la închiderea Centrului de detenție Black după publicarea articolului din Washington Post (a se vedea infra, pct. 236) este prezentată la pct. 133, supra.
I. Parliamentary inquiry in Romania 
I. Ancheta parlamentară din România
On 21 December 2005, by virtue of the Decree of Romania's Senate of 21 December 2005 (published on 27 December 2005) the Romanian Parliament set up the Inquiry Committee for investigating statements regarding the existence of CIA detention facilities or of some flights of planes leased by the CIA on the territory of Romania ( Comisia de anchetă pentru investigarea afirmaţiilor cu privire la existenţa unor centre de detenţie ale CIA sau a unor zboruri ale avioanelor închiriate de CIA pe teritoriul României ) (“the Romanian Senate Inquiry Committee”). 
La 21 decembrie 2005, în temeiul hotărârii Senatului României din 1 decembrie 2005 (publicată la 27 decembrie 2005), Parlamentul României a înființat Comisia de anchetă pentru investigarea afirmațiilor cu privire la existența unor centre de detenție ale CIA sau a unor zboruri ale avioanelor închiriate de CIA pe teritoriul României („Comisia de anchetă a Senatului României”).
It comprised eleven members and was presided over by Ms N. Nicolai. 
Comisia era formată din unsprezece membri și era condusă de doamna N. Nicolai.
The report of the Romanian Senate Inquiry Committee (“the 2007 Romanian Senate Report”) was published in the Official Monitor on 7 May 2008. 
Raportul Comisiei de anchetă a Senatului României („raportul Senatului României din 2007”) a fost publicat în Monitorul Oficial la 7 mai 2008.
The annexes attached to the report remained classified. 
Anexele atașate la raport au rămas clasificate.
The 2007 Romanian Senate Report explained that the committee had been established “following the request of Mr Rene van der Linden, the President of the Council of Europe Parliamentary Assembly (PACE), formulated in the speech held in the assembly of the united chambers of Romania's Parliament on 24 November 2005, to investigate the accusations published in the international press regarding the detention and illegal transfer of prisoners in some of the member states of the Council of Europe”. 
Potrivit Raportului Senatului României din 2007, comisia a fost înființată „ca urmare a solicitării domnului Rene van der Linden, președintele Adunării Parlamentare a Consiliului Europei (APCE), formulată în alocuțiunea rostită în plenul Camerelor reunite ale Parlamentului României, la data de 24 noiembrie 2005, pentru investigarea acuzațiilor apărute în presa internațională privind detenția și transferul ilegal de prizonieri în unele state membre ale Consiliului Europei”.
The terms of reference were defined as follows: 
Termenii de referință au fost definiți după cum urmează:
“According to Article 1 of the Decree of Romania's Senate no. 29 of 21 December 2005, the Inquiry Committee was charged with investigating statements regarding the existence of some CIA detention facilities on the territory of Romania or of some flights of some planes leased by CIA, that would have allegedly transported persons accused of having performed terrorist acts”. 
„În conformitate cu prevederile art. 1 din Hotărârea Senatului României nr. 29 din 21 decembrie 2005, Comisia de anchetă a fost mandatată să investigheze afirmațiile cu privire la existența unor centre de detenție ale CIA pe teritoriul României sau a unor zboruri ale avioanelor închiriate de CIA, care ar fi transportat persoane acuzate de săvârșirea unor acte de terorism”.
The initial deadline for presenting a report by the committee was fixed for 15 February 2006 but, given the complexity of the issues involved, that term was eventually extended until 5 March 2007. 
Termenul inițial pentru prezentarea raportului Comisiei de anchetă a fost stabilit pentru data de 15 februarie 2006, dar, dată fiind complexitatea aspectelor implicate, termenul a fost extins până la 5 martie 2007.
From January 2006 to January 2007 the Romanian Senate Inquiry Committee held periodic meetings, usually on a monthly basis and carried out some fact-finding missions. 
În perioada ianuarie 2006 - ianuarie 2007, Comisia de anchetă a Senatului României a avut întâlniri periodice, de regulă lunar, și a realizat anumite misiuni de stabilire a faptelor.
According to the 2007 Romanian Senate Report, the committee held twenty-one meetings “for documentation review and analysis with the leaders of institutions and specialised structures” and over forty meetings with official delegations and members of the Council of Europe's inquiry body, other politicians and journalists. 
Potrivit Raportului Senatului României din 2007, comisia a avut 21 de întâlniri „pentru documentare și analiză cu șefii instituțiilor și structurilor specializate” și peste 40 de întâlniri cu delegații oficiale și membri ai Comisiei de anchetă a Consiliului Europei, alți oameni politici, ziariști.
It heard over 200 persons and studied over 4,200 pages of documents. 
A audiat peste 200 de persoane și a studiat peste 4 200 pagini de documente.
Its delegates also made six visits to the airports and military airbases susceptible to have been used for secret detentions and illegal prisoners' transfers, including Timișoara- Gearmata; Bucharest-Băneasa; Constanţa-Mihail Kogălniceanu; Tulcea-Cataloi and Fetești-military. 
De asemenea, delegații comisiei au făcut șase vizite la aeroporturile și bazele militare aeriene suspectate că au fost utilizate pentru detențiile secrete și transferurile ilegale ale deținuților, între care Timișoara - Giarmata; București - Băneasa; Constanța - Mihail Kogălniceanu; Tulcea - Cataloi și Fetești - militar.
Based on the in situ investigations, the Romanian Senate Inquiry Committee found no facility built at the material time (2003-2005) that might have been used as a detention facility, “be it ad hoc ”. 
Pe baza investigațiilor la fața locului, Comisia de anchetă a Senatului României nu a descoperit niciun centru construit la data faptelor (2003-2005) care ar fi putut fi utilizat drept centru de detenție, „fie și ad hoc ”.
Also, it concluded that no flight that had passed through Mihail Kogălniceanu airport would raise suspicions of the illegal transport, embarking or disembarking of any passenger. 
De asemenea, a concluzionat că niciunul dinte zborurile ce au trecut prin Aeroportul Mihail Kogălniceanu nu ridica suspiciuni privind transportul ilegal, îmbarcarea în sau debarcarea vreunui pasager.
As regards “suspicious flights” in respect of which Senator Marty asked the Romanian authorities for all available evidence in his letter on 7 November 2006, the findings read, in so far as relevant, as follows: 
În ceea ce privește „zborurile suspecte” în legătură cu care senatorul Marty a solicitat autorităților române toate probele disponibile în scrisoarea sa din 7 noiembrie 2006, constatările sunt formulate, în măsura în care este relevant, după cum urmează:
“Regarding flight N313P of 25 January 2004, the Committee established that that flight landed on the Airport Bucharest-Băneasa for refuelling and ground services. 
„Cu privire la zborul N313P din 25 ianuarie 2004, Comisia a stabilit că respectivul zbor a aterizat pe Aeroportul București-Băneasa pentru realimentare și servicii la sol.
No passenger embarked or disembarked the plane. 
Niciun pasager nu a fost debarcat din sau îmbarcat în avion.
There is all evidence that shows beyond this fact, but also the purpose of the stopover. 
Există toate probele care arată fără niciun dubiu acest lucru, dar și scopul escalei.
Mr Dick Marty states that the declaration of the Inquiry Committee contradicts the information provided by the Romanian Civil Aeronautical Authority, according to which, on 25 January 2004, its destination airport was Timişoara, not Bucharest - Băneasa. 
Domnul Dick Marty afirmă că declarația Comisiei de anchetă contrazice informațiile furnizate de Autoritatea Aeronautică Civilă Română, conform cărora, la 25 ianuarie 2004, aeroportul său de destinație era Timișoara, nu București - Băneasa.
Later, the plane took off from Timisoara, and Mr Marty declared that he verified this fact. 
Ulterior, avionul a decolat de la Timișoara, domnul Marty declarând că a verificat acest fapt.
We would like to mention that the initial information provided by the Romanian Civil Aeronautical Authority (RCAA), regarding the landing on the International Аirport Timisoara of the flight N313P of 25 January 2004, is due to the fact that RCAA had access only to the flight plan sent by the operator of the aircraft. 
Menționăm că informația inițială furnizată de Autoritatea Aeronautică Civilă Română (AACR), referitoare la aterizarea pe Aeroportul Internațional Timișoara a zborului N313P din data de 25 ianuarie 2004, se datorează faptului că AACR a avut acces numai la planul de zbor transmis de operatorul aeronavei.
The flight plan was modified by the operator in the air, requesting the stop on the International Airport Bucharest-Băneasa. 
Planul de zbor a fost modificat de operator din aer, solicitându-se escala pe Aeroportul Internațional București - Băneasa.