natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that regard, the Court notes that the 2007 Marty Report listed by name several individual high-office holders who “knew about, authorised and stand accountable for Romania's role in the CIA's operation of ‘out of theatre' secret detention facilities on Romanian territory, from 2003 to 2005” (see paragraph 262 above). 
În acest sens, Curtea observă că Raportul Marty din 2007 a menționat numele unor înalți funcționari care „au cunoscut, au autorizat și sunt răspunzători pentru rolul României în operațiunea desfășurată de CIA «în afara zonei de război» prin centre secrete de detenție pe teritoriul României în perioada 2003-2005” ( se vedea supra , pct. 262).
Two of those identified in the report, namely former President of Romania, Ion Iliescu and his former Advisor on National Security, Ioan Talpeş several years later made public statements relating to the CIA rendition operation in their interviews given to Spiegel Online in 2014 and 2015 (see paragraphs 244 and 245 above). 
Doi dintre cei numiți în raport, respectiv fostul președinte al României - Ion Iliescu și fostul consilier prezidențial pentru securitate națională - Ioan Talpeș, câțiva ani mai târziu, în interviurile pentru Spiegel Online din 2014 și 2015, au făcut declarații publice referitoare la operațiunile de predare ale CIA (a se vedea supra , pct. 244 și 245).
In December 2014, in the first Spiegel Online publication, Mr Talpeş was reported as saying that “there were one or two locations in Romania at which the CIA probably held persons who were subjected to inhuman treatment”. 
În decembrie 2014, în primul reportaj Spiegel Online , domnul Talpeș a fost citat ca afirmând că „au existat unul sau două locuri din România în care CIA probabil că a ținut în detenție persoane care au fost supuse unor tratamente inumane”.
It was further reported that “had, from 2003 onwards, continued discussions with officials of the CIA and the US military about a more intense cooperation” and that in that context “it was agreed that the CIA could carry out its own activities in certain locations”. 
De asemenea, s-a relatat că „începând cu 2003, au continuat discuțiile cu oficiali ai CIA și cadre militare din SUA cu privire la o cooperare mai intensă” și că în acel context „s-a convenit că CIA va putea desfășura propriile activități în anumite locuri”.
He did not know where they were and “Romania was, expressly, not interested in what the CIA was doing there”. 
Acesta nu știa care erau locurile, iar „România, în mod expres, nu era interesată de ceea ce făcea CIA acolo”.
Mr Talpeş also told Spiegel Online that in 2003 and 2004 he had informed President Iliescu that the CIA had carried out “certain activities” on Romanian territory; at that time “he did not think that the CIA could possibly torture captives” (see paragraph 244 above). 
Domnul Talpeș a mai declarat pentru Spiegel Online că în 2003 și 2004 l-a informat pe președintele Iliescu despre faptul că CIA a desfășurat „anumite activități” pe teritoriul României; la momentul respectiv, „nu credea că CIA chiar era capabilă să îi tortureze pe prizonieri” ( supra , a se vedea pct. 244).
In April 2015, in the second Spiegel Online publication, Mr Iliescu was reported as stating that “around the turn of the year 2002-2003, our allies asked us for a site” and that he, as Head of State, had in principle granted that request but the details had been taken care of by Mr Talpeş. 
În aprilie 2015, în al doilea reportaj Spiegel Online , domnul Iliescu a fost citat ca afirmând că „spre sfârșitul anului 2002 - începutul lui 2003, aliații noștri ne-au cerut să oferim o locație” și că, în calitatea sa de șef de stat, a aprobat solicitarea în principiu, detaliile fiind stabilite de domnul Talpeș.
He added that “we [had not interfered] with the activities of the USA on this site”. 
Acesta a adăugat că „noi nu am avut nicio interferență asupra activităților desfășurate de Statele Unite în acea locație”.
Spiegel Online further reported that Mr Talpeş had confirmed Mr Iliescu's statements, adding that at the turn of 2002-2003 he had received a request from a representative of the CIA in Romania for premises, which the CIA needed for its own activities. 
Spiegel Online a mai relatat că domnul Talpeș a confirmat afirmațiile domnului Iliescu, adăugând că spre sfârșitul anului 2002 - începutul lui 2003, a primit din partea unui reprezentant al CIA în România o solicitare pentru un spațiu, de care CIA avea nevoie pentru activitățile sale.
He had arranged for a building in Bucharest to be given to the CIA. 
Acesta a aranjat ca CIA să primească o clădire din București.
The building was used by the CIA from 2003 to 2006 and no longer existed; Mr Talpeş would not reveal its location (see paragraph 245 above). 
Clădirea a fost utilizată de CIA din 2003 până în 2006 și nu mai exista; domnul Talpeș nu a dorit să dezvăluie locul acesteia (a se vedea supra , pct. 245).
In that context, it is also to be noted that the 2016 EP Resolution states that Mr Talpeş “admitted on record to the European Parliament delegation that he had been fully aware of the CIA's presence on Romanian territory, acknowledging that he had given permission to ‘lease' a government building to the CIA” (see paragraph 290 above). 
În acest context, este, de asemenea, de reținut că în Rezoluția PE din 2016 se afirmă că domnul Talpeș „a recunoscut oficial în fața delegației Parlamentului European că avea întru totul cunoștință de prezența CIA pe teritoriul României, admițând că și-a dat acordul pentru ca o clădire a guvernului să fie «închiriată» CIA” (a se vedea supra , pct. 290).
Referring to Mr Iliescu's and Mr Talpeş' interviews in Spiegel Online, the Government argued that subsequently their initially ambiguous statements had been clarified to the effect that there had been no cooperation and no complicity in the CIA rendition and secret detention operations on the part of Romania. 
Referindu-se la interviurile domnului Iliescu și domnului Talpeș pentru Spiegel Online , guvernul a argumentat că declarațiile lor inițial ambigue au fost clarificate ulterior în sensul că nu a existat din partea României niciun fel de cooperare și complicitate la operațiunile CIA de predare și detenție secretă.
In that regard, the Government also relied on evidence from witnesses obtained in the criminal investigation conducted in Romania (see paragraphs 441-442 above). 
În această privință, guvernul s-a bazat și pe depozițiile martorilor obținute în cursul anchetei penale desfășurate în România (a se vedea supra , pct. 441-442).
The Court does not share this assessment. 
Curtea nu este de acord cu această evaluare.
It is true that certain Romanian officials, for instance Y and Z, who testified in the investigation in May and June 2015, denied receiving any such request or having any knowledge of the existence of the CIA prisons in the country (see paragraphs 300-302 above). 
Este adevărat că unii oficiali români, ca de exemplu Y și Z, care au depus mărturie în cadrul anchetei în mai și iunie 2015, au negat că ar fi primit o astfel de solicitare sau care ar fi avut cunoștință de existența unor închisori ale CIA în țară (a se vedea supra , pct. 300-302).
Yet in that regard the Court cannot but note that witness Z in his testimony given on 18 June 2015 nevertheless confirmed that “USA Government officials [had] asked the Romanian authorities to offer some locations on Romanian territory to be used for actions of combating the international terrorist threats by the representatives of the CIA, on the same pattern as that used in the other NATO Member States” and that “finally one single location [had been] offered”. 
Dar, în această privință, Curtea nu poate decât să constate că martorul Z, în mărturia sa din 18 iunie 2015, a confirmat totuși că „oficiali din Guvernul SUA au cerut autorităților române să ofere spații pe teritoriul României pentru a fi folosite de reprezentanții CIA în acțiunile de combatere a amenințărilor teroriste internaționale, după modelul folosit în celelalte state membre ale NATO” și că „în cele din urmă s-a oferit o singură locație”.
It was understood “at that stage, in 2003, that it should be an office building in Bucharest” (see paragraph 302 above). 
S-a înțeles „în acel moment, în 2003, că ar trebui să fie o clădire de birouri din București” (a se vedea supra , pct. 302).
The accounts given by Mr Talpeş and Mr Iliescu to Spiegel Online in their interviews and Mr Talpeş' admission to the European Parliament's delegation match the disclosures in the 2014 US Senate Committee Report, in particular regarding the date of the agreement to host a CIA secret detention site (2002), the fact that the Romanian authorities were asked for premises for the CIA, the time at which the premises were provided (2003) and the fact that they were informed of the purpose for which the premises that Romania offered were to be used (see paragraphs 161 and 548 above). 
Versiunile domnului Talpeș și domnului Iliescu prezentate în interviurile pentru Spiegel Online și cele recunoscute de domnul Talpeș în fața delegației Parlamentului European corespund dezvăluirilor făcute în Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014, în special cu privire la data acordului pentru găzduirea unui centru secret de detenție al CIA (2002), faptul că autorităților române li s-au solicitat spații pentru CIA, data de la care au fost puse la dispoziție spațiile (2003), precum și faptul că aceștia au fost informați despre scopul în care spațiile oferite de România urmau să fie utilizate (a se vedea supra , pct. 161 și 548).
They also correspond to the Court's above findings as to the dates marking the opening of Detention Site Black in Romania (see paragraph 527 above). 
De asemenea, acestea corespund constatărilor de mai sus ale Curții cu privire la datele care marchează deschiderea Centrului de detenție Black din România (a se vedea supra , pct. 527).
The statements obtained in the investigation relied on by the Government are in a marked contrast to the disclosures made by the US authorities, Romania's partner under the agreement. 
Declarațiile obținute în cadrul anchetei pe care le invocă guvernul contrastează cu dezvăluirile făcute de autoritățile din SUA, partener al României în temeiul acordului.
The Court does not see how the findings of the US Senate Intelligence Committee, based on a several-year-long investigation and in-depth analysis of first-hand evidence, which in most part came from classified “top secret” sources, including more than six million pages of CIA documents (see paragraphs 78-80 above) could be undermined by the material referred to by the Government. 
Curtea nu identifică niciun motiv pentru care constatările Comisiei pentru Servicii de Informații din cadrul Senatului SUA, bazate pe o analiză aprofundată și îndelungată a unor probe directe care, în cea mai mare parte, au provenit de la surse clasificate „strict secret”, inclusiv peste șase milioane de pagini de documente ale CIA (a se vedea supra , pct. 78-80), ar putea fi subminate de probele la care face trimitere guvernul.
(ii) Acquiescence with some elements of the HVD Programme 
ii) Consimțământul tacit față de anumite elemente ale Programului DMI
The 2014 US Senate Committee Report, in the chapter concerning the establishment of the CIA Detention Site Black (see paragraphs 161 and 548 above) also refers to several interventions vis-à-vis the CIA made by the US ambassador in the country in the context of the operation of the CIA HVD Programme in that country and public disclosures of ill-treatment of detainees in US custody. 
Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014, în capitolul referitor la înființarea Centrului de detenție Black al CIA (a se vedea supra , pct. 161 și 548) se referă de asemenea la mai multe intervenții pe lângă CIA ale ambasadorului SUA în această țară în contextul desfășurării Programului DMI al CIA în țara respectivă și al divulgării către public a informațiilor despre relele tratamente aplicate persoanelor aflate în custodia SUA.
First, in August 2003, he expressed concern as to whether the State Department was aware of the CIA detention facility in the country and its “potential impact” on US policy in respect of the State concerned. 
În primul rând, în august 2003, acesta și-a exprimat preocuparea cu privire la chestiunea dacă Departamentul de Stat era la curent în privința existenței centrului de detenție a CIA din țară și a „impactului potențial” asupra politicii SUA în ceea ce privește statul în discuție.
The second and third interventions, prompted by “revelations about US detainee abuses” were made in May 2004 and in the “fall of 2004”. 
A doua și a treia intervenție, determinate de „dezvăluirile despre abuzurile SUA asupra deținuților” au avut loc în mai 2004 și „toamna lui 2004”.
The report further states that “while it is unclear how the ambassador's concerns were resolved, he later joined the chief of Station in making a presentation” to the country's authorities (or representatives) whose names were redacted in the text. 
Raportul afirmă, de asemenea, că „deși nu este clar modul în care s-a dat curs preocupărilor ambasadorului, acesta s-a alăturat ulterior șefului bazei în prezentarea” făcută autorităților țării (sau reprezentanților acesteia), ale căror nume au fost obscurate în text.
The presentation did not describe the EITs but “represented that without the full range of these interrogation measures” the US “would not have succeeded in overcoming [the] resistance “of Khalid Sheikh Mohammed” and “other equally resistant HVDs”. 
Prezentarea nu a descris TAI, ci „a susținut că fără întreaga gamă de măsuri de interogare”, SUA „nu ar fi reușit să învingă [...] rezistența” lui Khalid Sheikh Mohammed și „a altor DMI la fel de rezistenți”.
The presentation also included representations “attributing to CIA detainees critical information” on several terror plots, including the “Karachi Plot”, the “Heathrow Plot” and the “Second Wave Plot”. 
Prezentarea a mai inclus pasaje „atribuind deținuților CIA informații critice” despre mai multe comploturi teroriste, inclusiv „Complotul Karachi”, „Complotul Heathrow” și „Complotul Al doilea val”.
Also, in the context of intelligence obtained, several well-known HVDs in US custody were mentioned by name (see paragraph 161 above). 
De asemenea, în contextul informațiilor secrete obținute, au fost nominalizați mai mulți DMI notorii aflați în custodia SUA (a se vedea supra , pct. 161).
The above information originated in an evidential source to which the Court attributes utmost credibility (see also paragraph 559 above). 
Informațiile de mai sus provin de la o sursă probatorie căreia Curtea îi atribuie cea mai mare credibilitate (a se vedea de asemenea supra , pct. 559).
It gives a description of a concrete event - an oral presentation - that occurred at some time following “the fall of 2004” and during which, in the context of the operation of Detention Site Black in the country, the Romanian authorities were presented with an outline of the CIA HVD Programme by the US officials. 
Se face o descriere a unui eveniment concret - o susținere orală - care a avut loc la un anumit moment după „toamna anului 2004” și în care, în contextul funcționării Centrului de detenție Black din țară, oficiali americani le-au prezentat autorităților române liniile generale ale Programului DMI al CIA.
Even though the format of the meeting and names or functions of participants representing the host country have not been revealed, the disclosure clearly shows that the presentation included a fairly extensive account of the HVD Programme. 
Deși formatul reuniunii și numele sau funcțiile participanților reprezentând țara gazdă nu au fost dezvăluite, din dezvăluire reiese în mod clar că prezentarea a inclus o expunere destul de amplă a Programului DMI.
To begin with, the US officials clearly spoke of intelligence that had been obtained from high-value detainees through “overcoming resistance” by means of a “full range of interrogation measures”. 
În primul rând, oficialii americani au menționat în mod clar informații care au fost obținute de la deținuți de mare importanță prin „înfrângerea rezistenței” prin intermediul „întregii game de măsuri de interogare”.
They also suggested that specific terrorist suspects in CIA custody had provided “critical intelligence” on prominent terror plots. 
Aceștia au mai sugerat că anumite persoane suspectate de terorism aflate în custodia CIA au oferit „informații esențiale” despre importante comploturi teroriste.
CIA prisoners whose resistance was “overcome” as a result of interrogations were spoken of, to mention only Khalid Sheikh Mohammed, the top HVD in CIA custody, suspected of masterminding the 11 September 2001 terrorist attacks in the USA. 
Au fost menționați deținuți CIA a căror rezistență a fost „înfrântă” în urma interogatoriilor, ca de exemplu Khalid Sheikh Mohammed, principalul DMI aflat în custodia CIA, suspectat că a pus la cale atacurile teroriste din 11 septembrie 2001 din SUA.
(b) Assistance in disguising the CIA rendition aircraft's routes through Romania by means of the so-called “dummy” flight planning 
b) Asistență la disimularea rutelor aeronavelor folosite de CIA pentru predări prin România prin așa-numita planificare de zboruri „fictive”
In Al Nashiri v. Poland and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland the fact that the national authorities cooperated with the CIA in disguising the rendition aircraft's actual routes and validated incomplete or false flight plans in order to cover up the CIA activities in the country was considered relevant for the Court's assessment of the State authorities' knowledge of, and complicity in, the HVD Programme (see Al Nashiri v. Poland , cited above, §§ 419-422; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , cited above, §§ 421-424). 
În cauzele Al Nashiri împotriva Poloniei și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , faptul că autoritățile naționale au cooperat cu CIA pentru disimularea rutelor reale ale aeronavelor folosite pentru predări și au validat planuri de zbor incomplete ori false care serveau mușamalizării activităților CIA din țară a fost considerat relevant pentru motivarea Curții în ceea ce privește faptul că autoritățile naționale ar fi avut cunoștință de Programul DMI al CIA și ar fi fost complice la acesta [a se vedea de asemenea Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 419-422; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 421-424].
The Court will follow that approach in analysing the facts of the present case. 
Curtea va urma această abordare în cadrul analizei faptelor prezentei cauze.
It is to be reiterated that the Government acknowledged that in respect of two flights, namely N313P on 22 September 2003 and NVM85 on 12 April 2004 the flight plans had been changed when the planes had been in the air. 
Trebuie reiterat faptul că guvernul a recunoscut că, în ceea ce privește două zboruri, și anume N313P la 22 septembrie 2003 și NVM85 la 12 aprilie 2004, planurile de zbor au fost modificate în timp ce avioanele se aflau deja în aer.
They denied that any role in the process had been played by the Romanian authorities, except for a passive, “automatic” acceptance of the change for which the plane operator had been solely responsible and assistance in transmitting the flight plans to the entity managing the integrated initial flight plan processing system (see paragraph 439 above). 
Guvernul a negat că autoritățile române ar fi jucat vreun rol în acest proces, cu excepția acceptării pasive și „automate” a modificării pentru care singurul responsabil era operatorul de zbor, precum și a acordării de asistență la transmiterea planurilor de zbor către entitatea care gestionează sistemul integrat de prelucrare inițială a planului de zbor (a se vedea supra , pct. 439).
However, as already noted above, the clear inconsistencies in the flight data pertaining to destinations where the CIA-associated aircraft were supposed to arrive and from where they actually took off presented by the Romanian authorities were already identified in the 2007 Marty Report and the Fava Report (see paragraphs 264 and 512 above). 
Cu toate acestea, după cum s-a menționat deja, neconcordanțele evidente din datele de zbor referitoare la destinațiile în care aeronavele asociate CIA ar fi trebuit să sosească și cele de unde au decolat în realitate, prezentate de autoritățile române, au fost deja identificate în Raportul Marty din 2007 și Raportul Fava (a se vedea supra , pct. 264 și 512).
Also, Mr Hammarberg's dossier addressed to the Romanian Prosecutor General listed eight rendition flight circuits occurring between 22 September 2003 and 21 August 2005 in respect of which false flight plans had been filed (see paragraph 337 above). 
De asemenea, în dosarul domnului Hammarberg pentru Procurorul General al României au fost enumerate opt circuite de zboruri pentru predări care au avut loc în perioada 22 septembrie 2003 - 21 august 2005 pentru care s-au depus planuri de zbor false (a se vedea supra , pct. 337).
The practice of so-called “dummy” flight planning, i.e. a process of intentional disguise of flight plans for rendition aircraft used by the air companies contracted by the CIA, for instance Jeppesen Dataplan Inc. or Richmor Aviation (see paragraphs 63-70 above), was explained by Senator Marty and Mr J.G.S. in their testimony during the PowerPoint presentation on the basis of two examples of the CIA rendition circuits through Romania executed by plane N313P on 20-24 September 2003 and 16-28 January 2004 (see paragraphs 328 and 371 above). 
Practica denumită planificare de zboruri fictive, reprezentând un proces de disimulare intenționată a planurilor de zbor pentru aeronave folosite pentru predări de către operatorii aerieni contractați de CIA, ca de exemplu Jeppesen Dataplan Inc. sau Richmor Aviation Inc. (a se vedea supra , pct. 63-70), a fost explicată de senatorul Marty și domnul J.G.S. în depoziția lor în cursul prezentării PowerPoint pe baza a două exemple de circuite de predări efectuate de CIA prin România cu avionul N313P la 20-24 septembrie 2003 și 16-28 ianuarie 2004 (a se vedea supra , pct. 328 și 371).
The experts described the “dummy” flight planning as “a systematic practice deployed by the CIA and its aviation services providers to disguise CIA flights into and out of its most sensitive operational locations”. 
Experții au definit planificarea de zboruri fictive ca „o practică sistematică folosită de CIA și operatorii aerieni ai acesteia pentru a disimula zboruri ale CIA cu sosire în/plecare din cele mai sensibile zone operaționale”.
They added that the CIA could not execute this tactic alone since it “depended upon, however discrete, a role played by the national counterpart authority”. 
Aceștia au adăugat că CIA nu ar fi putut de una singură să pună în practică această tactică deoarece „depindea de rolul, deși discret, jucat de autoritatea națională omoloagă”.
The Romanian documentary records demonstrated the landing of N313P on 25 January 2004 at Bucharest Băneasa Airport despite the absence of a valid flight plan. 
Documentele justificative din România au demonstrat aterizarea aeronavei N313P pe Aeroportul București Băneasa la 25 ianuarie 2004, în pofida lipsei unui plan de zbor valid.
According to the experts, “this was part of a systematic practice and through our investigations we [had] generated numerous, up to twelve instances on which CIA rendition aircraft [had] transferred detainees into, and out of, Bucharest, Romania” (see paragraph 373 above). 
Potrivit experților, această situație „făcea parte dintr-o practică sistematică și, prin intermediul investigațiilor noastre, am generat numeroase exemple individuale, până la douăsprezece, în care aeronave folosite de CIA pentru predări au transferat deținuți în și din București (România)” (a se vedea supra , pct. 373).