natgillin/translations-raw huggingface dataset:
He first replied to the judges' questions concerning records of the informal transatlantic meeting of the European Union and the North Atlantic Treaty Organisation foreign ministers, including Condoleezza Rice, of 7 December 2005, referred to in paragraph “L” of the 2007 EP Resolution (see paragraph 278 above) and “confirming that Member States had knowledge of the programme of extraordinary rendition”. 
În primul rând a răspuns la întrebările judecătorilor privind înregistrările reuniunii transatlantice informale dintre Uniunea Europeană și miniștrii de externe ai Organizației Tratatului Atlanticului de Nord, la care a asistat și Condoleezza Rice, la 7 decembrie 2005, „prin care se confirmă că statele membre erau la curent cu programul de predări extraordinare”, așa cum se menționează la paragraful „N” din Rezoluția PE din 2007.
This document was also described in Al Nashiri v. Poland as a “debriefing” and so referred to in the judgment (ibid., § 306). 
Documentul a fost descris și în Al Nashiri împotriva Poloniei ca fiind o „informare” și menționat ca atare în hotărâre ( ibid ., pct. 306).
In his reply he stated, among other things, as follows. 
În răspunsul său, acesta a declarat, între altele, cele ce urmează.
“I do not remember the debriefing in detail, but I remember the subject matter of the [transatlantic] meeting, namely, the need for the US Secretary of State, Condoleezza Rice, to discuss with the ministers of all the EU Member States the issue of renditions, and to somehow share with each government the choices made by the US Government, which they had entrusted to their services, and in particular to the CIA, for operational reasons. 
„Nu îmi amintesc informarea în detaliu, dar îmi amintesc obiectul reuniunii [transatlantice], și anume nevoia ca Secretarul de Stat al SUA, Condoleezza Rice, să discute cu miniștrii din toate statele membre ale UE problema predărilor și, cumva, să împărtășească cu fiecare guvern alegerile făcute de Guvernul SUA, pe care acesta le-a încredințat serviciilor sale, în special CIA, din motive operaționale.
I do not remember the statements in detail, but two things emerged from the debriefing: firstly, at that stage, all the governments knew that this operational means had been chosen by the CIA and that the extraordinary renditions were a tool in the war against terrorism. 
Nu îmi amintesc declarațiile în detaliu, însă din informare au reieșit două lucruri: în primul rând, în acel moment, toate guvernele știau că acest mijloc operațional a fost ales de CIA și că predările extraordinare constituiau un instrument în războiul împotriva terorismului.
The second point that emerged was a difference in views of the various governments: those that felt that they should support the policy of the US Government and the choice of extraordinary renditions, and then others that felt that the matter of protecting human rights and providing all necessary legal guarantees to terrorist suspects should continue to prevail, namely in accordance with the international treaties. 
Al doilea lucru care a reieșit îl constituia divergența de opinii între diferitele guverne: cele care considerau că ar trebui să sprijine politica Guvernului SUA și opțiunea predărilor extraordinare, iar pe de altă parte cele care considerau că aspectul protejării drepturilor omului și al acordării tuturor garanțiilor juridice necesare persoanelor suspectate de terorism ar trebui să prevaleze în continuare, respectiv în conformitate cu tratatele internaționale.
We never had doubts, both for the precision of the notes, and because, in our opinion, this affair had further confirmation in the course of our work. 
Nu am avut niciodată îndoieli, nici în privința exactității notelor, nici a faptului că, în opinia noastră, această cauză a fost confirmată ulterior în cursul activității noastre.
When, in the framework of our activity, we went on mission to Washington, we met Ms Rice's legal advisor, Mr Bellinger, and Mr Bellinger said ‘we never violated the sovereignty of any EU Member States or indeed any other associated States or any States in the process of accession to the EU' , - because everything that was done, which President Bush had somehow claimed in those months, in September 2006, and Bush's confirmation of the extraordinary renditions -, ‘ everything that we did was done by always informing and asking for the cooperation, and never trying to prevail over the will of the governments of the Member States' . 
Atunci când, în cadrul activității noastre, am mers în misiune la Washington, am avut o întâlnire cu domnul Bellinger, consilierul juridic al doamnei Rice, iar domnul Bellinger a afirmat «nu am încălcat niciodată suveranitatea niciunui stat membru al UE sau a vreunui stat asociat ori stat în curs de aderare la UE» , - deoarece tot ce s-a făcut, ceea ce președintele Bush a pretins oarecum în acele luni, în septembrie 2006, și confirmarea de către Bush a predărilor extraordinare -, «tot ce am făcut s-a făcut întotdeauna informând și solicitând cooperarea, niciodată încercând să trecem peste voința guvernelor statelor membre» .
So, the circumstance that there was a broad knowledge about it, was confirmed by the way in which the US Government told us ‘ we had always acted in broad daylight, so to speak, not in relation to public opinion, but in relation to the EU Member States' .” 
Astfel, împrejurarea că acest fapt era cunoscut în mare măsură a fost confirmată de modul în care Guvernul SUA ne-a spus «am acționat întotdeauna în lumina zilei, ca să spunem așa, nu față de opinia publică, ci față de statele membre ale UE» .”
The next question from the judges concerned paragraph 162 of the Fava Report and the 2007 EP Resolution where “a serious concern” had been expressed about 21 stopovers made by the CIA operated aircraft shown to have been used by the CIA on other occasions for extraordinary renditions of several specific persons” and, also, Working documents nos.8 and 9 attached to the Fava Report (see paragraphs 271-277 and 279 above ), listing flights from or to suspicious locations such as for example Kabul, Guantánamo and Amman that stopped over in Romania in 2003-2005. 
Următoarea întrebare din partea judecătorilor a vizat punctul 162 din Raportul Fava și Rezoluția PE din 2007, în care s-a exprimat „adânca îngrijorare” legată de cele 21 de escale făcute de aeronave operate de CIA despre care s-a dovedit că au fost folosite de CIA, în alte ocazii, pentru predarea extraordinară a anumitor persoane și, de asemenea, documentele de lucru nr. 8 și nr. 9 anexate la Raportul Fava (a se vedea supra , pct. 271-277 și 279), în care au fost enumerate zboruri cu plecare din ori sosire în locuri suspecte, ca de exemplu Kabul, Guantánamo și Amman, cu escale în România în perioada 2003-2005.
In that context, they asked Mr Fava “whether, having regard to the Fava Report's and the 2007 EP Resolution's conclusions as to the member States' knowledge of the rendition programme and evidence known to [him] through the Fava Inquiry, [could] it be said that Romania knew, or ought to have known, of the CIA rendition programme and its nature when it allegedly operated on its territory, that is to say already in 2003-2003” and “if so, was this knowledge such as to enable Romania to be aware of the purposes of the 21 CIA aircraft stopovers on its territory? 
În acel context, l-au întrebat pe domnul Fava: „dacă, având în vedere Raportul Fava și concluziile Rezoluției PE din 2007 referitoare la cunoașterea de către statele membre a programului de predări și dovezile de care aveți cunoștință prin intermediul Anchetei Fava, se poate spune că România știa sau ar fi trebuit să știe de desfășurarea programului de predări al CIA și de natura lui atunci când [CIA] acționa prezumtiv pe teritoriul său, adică deja din perioada 2003-2003” și, „dacă da, aceste cunoștințe erau de așa natură încât să permită României să fie la curent cu cele 21 de escale ale aeronavelor CIA pe teritoriul său?”
Mr Fava responded as follows: 
Domnul Fava a dat următorul răspuns:
“In the course of our investigations, we did not reach certainty, but we felt, within reasonable doubt, that the Romanian authorities were aware of the fact that there were unauthorised detention centres and that five Romanian airports were used for the transit of planes which were also transporting detainees. 
„În cursul anchetelor noastre, nu am dobândit certitudine, dar am simțit, la nivel de îndoială rezonabilă, că autoritățile române erau la curent cu faptul că existau centre de detenție neautorizate și că cinci aeroporturi din România au fost folosite pentru tranzitul unor avioane care transportau și deținuți.
In particular, there was a statement by Pascu, the former Minister of Defence, who said shortly before our mission to Romania, that the Romanian authorities, as far as he knew in his position of Minister of Defence, did not have access to certain sites, which were under the control of the Army or the United States intelligence security forces in Romania. 
În special, a existat o declarație a domnului Pașcu, fostul ministru al apărării, care a afirmat cu puțin timp înaintea misiunii noastre în România că autoritățile române, din câte știa el în calitate de ministru al apărării, nu au avut acces la anumite locuri, care erau sub controlul armatei sau al serviciilor de informații ale Statelor Unite în România.
Subsequently, when we asked him to account for and if it was possible to go into more depth relating to that statement, the former Minister decided to partly deny it and said he had been misunderstood. 
Ulterior, când i-am solicitat să justifice afirmația și, dacă este posibil, să dea detalii în acest sens, fostul ministru a decis să o nege parțial și a afirmat că a fost înțeles greșit.
The impression we had was that he had actually told the truth, also because Romania chose to undertake a rather superficial investigation of the accusations received. 
Am avut impresia că de fapt spusese adevărul, asta și pentru că România a ales să facă o anchetă destul de superficială asupra acuzațiilor făcute.
These were very detailed accusations because, before the European Parliament Inquiry Committee had started its work, The Washington Post and ABC News had produced quite detailed reports where they talked about the existence of detention sites in certain European countries; in certain cases Poland and Romania were actually named. 
Aceste acuzații au fost foarte detaliate deoarece, înainte să își înceapă activitatea Comisia de anchetă a Parlamentului European, Washington Post și ABC News au prezentat reportaje destul de detaliate în care au abordat existența unor centre de detenție în anumite țări europene; uneori, au fost menționate Polonia și România.
Brian Ross, the ABC journalist, during an audition in Washington, confirmed having received enormous pressure directly from the White House to remove the names of the countries from their programme and that the TV programme should only say ‘there are unauthorised detention sites'. 
Brian Ross, jurnalist ABC , în timpul unei audieri la Washington, a confirmat că a fost supus unei presiuni enorme exercitate direct de la Casa Albă pentru a elimina denumirile țărilor din reportajul lor și că reportajul televizat ar trebui să precizeze doar că «există centre de detenție neautorizate».
But for national security reasons it was requested not to cite explicitly Poland and Romania, and that was the choice made by the TV network. 
Însă din motive de securitate națională, i s-a solicitat să nu se menționeze explicit Polonia și România, iar postul de televiziune a ales să dea curs solicitării.
In Romania, we realised that, when confronted with these facts, the attitude of the Committee of Inquiry, set up by the Senate, was acting opaquely, not least because only one chapter of all the conclusions, chapter 7, was actually made public, where every question, every doubt received a negative answer. 
În România, ne-am dat seama că, pusă în fața acestor fapte, Comisia de anchetă, înființată de Senat, a acționat în mod netransparent, nu în ultimul rând deoarece doar un singur capitol din toate concluziile, capitolul 7, a fost făcut public, capitol în care fiecare întrebare, fiecare îndoială a primit un răspuns negativ.
We thought it was unusual, given the serious nature of the concerns, that the NGOs which had raised those complaints and the journalists who had written about it, had not been not heard. 
Am considerat că situația era neobișnuită, având în vedere gravitatea îngrijorărilor, faptul că ONG-urile care au făcut sesizările și jurnaliștii care au scris în acest sens nu au fost audiați.
The feeling we had, within a courtesy of institutional relation, was that the matter was closed far too quickly, particularly given the evidence, as you recalled, of these 21 aircraft stopovers relating to all the CIA flights operated by front companies and out of these 21 stopovers, out of these 21 flights, 18 are considered suspicious because of either the destination or the country of origin. 
Cu tot respectul față de relația instituțională, am avut impresia că dosarul a fost închis mult prea rapid, având în vedere în special dovezile, după cum vă amintiți, despre cele 21 de escale legate de toate zborurile operate de CIA prin societăți-paravan, iar din aceste 21 de escale, din aceste 21 de zboruri, 18 sunt considerate suspecte din cauza fie a destinației, fie a țării de origine.
In three cases, these planes were used for a number of extraordinary renditions. 
În trei cazuri, aceste avioane au fost folosite pentru o serie de extrădări extraordinare.
Eight victims of extraordinary renditions, among those we ascertained, were transported on planes which had landed in Romania in the course of their transport. 
Opt victime ale predărilor extraordinare, dintre cele pe care le-am identificat, au fost transportate cu avioane care au aterizat în România în timpul transportului lor.
Some of these stopovers had no technical justification. 
Unele dintre aceste escale nu au avut nicio justificare tehnică.
The N313P, for example, a Boeing 737, which was used to transport Binyam Mohamed, a British citizen, and El Masri, a German citizen, was collected in Skopje, and those flights could well have flown the whole distance without needing to make a stopover in Bucharest. 
N313P, de exemplu, un Boeing 737, care a fost utilizat pentru a-i transporta pe Binyam Mohamed, cetățean britanic, și El-Masri, cetățean german, a fost preluat în Skopje, iar zborurile respective s-ar fi putut efectua pe întreaga distanță fără a fi necesar să se facă o escală în București.
From Kabul to Palma de Mallorca, the flight had full autonomy to reach its destination, the stopover was not technically necessary. 
De la Kabul la Palma de Mallorca, avionul avea autonomie totală să ajungă la destinație, escala nu era o necesitate tehnică.
Likewise, the plane from Rabat to Poland did not require a stopover in Bucharest. 
De asemenea, avionul de pe ruta Rabat - Polonia nu necesita o escală în București.
We did not get an answer to that, in that the data we provided the authorities with, in order for them to give us a clarification whether an evaluation on these flights had been made, received very vague replies.” 
Nu am primit răspuns, în ceea ce privește datele pe care le-am furnizat autorităților, pentru ca acestea să ne ofere o clarificare dacă s-a efectuat o evaluare a acestor zboruri, am primit răspunsuri foarte vagi.”
In that context, Mr Fava referred in particular to the plane N478GS (see paragraphs 168 and 275 above): 
În acest context, domnul Fava a făcut referire în special la avionul N478GS (a se vedea supra , pct. 168 și 275):
“There was one specific case where the Romanian authorities had had to intervene. 
„A existat un caz deosebit în care autoritățile române au fost obligate să intervină.
It was a plane which had a technical problem on landing, N478GS, which landed on the 6th of December [2004], coming from Bagram in Afghanistan, a city where it was known that the Americans were detaining terrorist suspects. 
Un avion, N478GS, a avut o problemă tehnică la aterizare, care a avut loc în data de 6 decembrie [2004], la venirea din Bagram (Afganistan), oraș cunoscut pentru faptul că acolo îi țin americanii pe suspecții de terorism.
Initially they said they knew nothing about that flight, only that there was just this incident, there was no trace of a crew or of passengers. 
Inițial, acestea au declarat că nu știau nimic despre acel zbor, că a existat doar acest incident, nu exista nicio urmă a echipajului sau pasagerilor.
Only at a later stage, after we had insisted, they gave us a list of passengers, seven US citizens, all with a service passport. 
Abia într-o etapă ulterioară, după insistențele noastre, ne-au dat o listă a pasagerilor, șapte cetățeni americani, toți cu pașaport de serviciu.
One had a Beretta gun and ammunitions. 
Unul avea un pistol Beretta și muniție.
None of them was questioned about the purpose of the trip from Bagram, they returned home on an Air France flight the following day, and it seems that the plane was later transported by a Hercules to another European airport to be repaired. 
Niciunul nu a fost întrebat despre scopul călătoriei de la Bagram, s-au întors acasă cu un zbor Air France în ziua următoare, și se pare că avionul a fost ulterior transportat cu un avion Hercules la un alt aeroport european pentru reparații.
And also on that point - on which many newspapers were raising questions about a plane landing, carrying passengers, with a very special profile, without there being any request for explanations from the Romanian authorities - that point also remained unanswered in our opinion.” 
Referitor tot la acest aspect - despre care numeroase ziare au ridicat problema aterizării unui avion, care transporta pasageri, cu un profil foarte special, fără ca autoritățile române să solicite explicații - și acest aspect a rămas fără răspuns, după părerea noastră.”
In response to the judges' question - referring, in particular, to paragraph 164 of the 2007 EP Resolution stating that “[it] cannot exclude, based on the statements of the Romanian authorities to the Temporary Committee delegation to Romania, the possibility that US secret services operated in Romania on a clandestine basis and that no definite evidence has been provided to contradict any of the allegations concerning the running of a secret detention facility on Romanian soil” (see also paragraph 280 above) - whether the TDIP considered that in 2003-2005 a CIA detention facility had or had not existed in Romania, Mr Fava stated: 
În răspunsul la întrebarea judecătorilor - cu privire, în special, la punctul 164 din Rezoluția PE din 2007 în care se afirmă că „nu poate exclude, doar pe baza declarațiilor făcute de autoritățile române delegației Comisiei temporare în România, posibilitatea ca serviciile secrete ale Statelor Unite să fi operat în România în mod clandestin și consideră că nu s-a adus nici o dovadă concludentă care să îndepărteze acuzațiile privind funcționarea unui centru secret de detenție pe teritoriul României” (a se vedea de asemenea supra , pct. 280) - dacă TDIP a considerat că în 2003-2005 a existat sau nu un centru de detenție al CIA în România, domnul Fava a declarat:
“The conclusion we reached was a very strong suspicion that it existed, not the certainty - there was no smoking gun - but a very strong suspicion concerning the points I reported, because of what we were told by Pascu, the former Ministry of Defence, because of the attitude, the rather superficial attitude of the Committee of Inquiry. 
„Concluzia la care am ajuns a fost o foarte solidă bănuială că a existat, fără să fie o certitudine - nu aveam nicio probă directă - ci o foarte solidă bănuială privind aspectele raportate, ca urmare a ceea ce ne-a spus fostul ministru al apărării Pașcu, a atitudinii, destul de superficiale, a Comisiei de anchetă.
And also because of a number of considerations that we heard during the interviews: we heard many journalists, many non-governmental organisations. 
Și, de asemenea, ca urmare a unei serii de motive pe care le-am aflat în timpul interviurilor: am discutat cu numeroși jurnaliști și numeroase organizații neguvernamentale.
At that time, it was impossible to have any certainty, except if there was an admission by the Romanian Government. 
La momentul respectiv, era imposibil de atins certitudinea, dacă Guvernul României nu recunoștea acest lucru.
In that case however, the Romanian Government could not prove the opposite, either because of the approximate work of its Committee of Inquiry, or because of the acknowledgments that emerged between the lines by those who basically said - also people that we interviewed at the airport - ‘ we were not in a position to know what was happening '. 
Totuși, în acest caz, Guvernul României nu a putut dovedi contrariul, fie din cauza activității superficiale a Comisiei sale de anchetă, fie din cauza confirmărilor apărute printre rânduri de la persoane care practic au declarat - de asemenea, persoanele cu care am discutat la aeroport - «nu eram în măsură să știm ce se întâmplă» .
An example I found in my notes is the testimony of the chief investigator for the incidents on behalf of the Ministry of Transport, Vulcan, who explained that, for example, in the case of the plane that had landed and had been damaged on landing, when it reached the airport there was no sign of the passengers who had been on that plane. 
Un exemplu pe care l-am găsit în notițele mele este mărturia investigatorului șef pentru incidente din Ministerul Transporturilor, Vulcan, care a explicat că, de exemplu, în cazul avionului care a aterizat și a fost avariat la aterizare, când a ajuns la aeroport nu prezenta nicio urmă a pasagerilor de la bordul lui.
All this was, let us say, outside the procedures and rules. 
Toată această situație era, ca să zicem așa, o excepție de la proceduri și norme.
This was a civilian air flight, it was not a State flight, it was not a police flight. 
Zborul a avut caracter civil, nu de stat; nu era un zbor al poliției.
Under the Chicago Convention, it was normal that the passengers be identified. 
În temeiul Convenției de la Chicago, era normal ca pasagerii să se identifice.
The identification was eventually transmitted to us, but only after a considerable insistence on our side. 
Datele de identificare ne-au fost transmise în cele din urmă, însă numai după insistențe considerabile din partea noastră.
What we were told was: 
Ni s-au comunicat următoarele:
‘we did not meet anyone, we don't know anything'. 
«nu am văzut pe nimeni, nu știm nimic».
So, everything, all the information we received, gave us the impression that this matter was handled in a very opaque way and the conclusion we reached is that we could certainly not exclude the fact that a secret detention centre had existed in Romania.” 
Prin urmare, totul, toate informațiile pe care le-am primit, ne-au dat impresia că această chestiune a fost tratată într-un mod foarte netransparent și am ajuns la concluzia că în mod sigur nu putem exclude faptul că în România a existat un centru secret de detenție.”
In his replies to the Government's questions as to how, in his view, the Government could “prove that there had been no buildings on its soil ever used as ‘black sites'”, Mr Fava stated, among other things: 
În răspunsurile sale la întrebările guvernului cu privire la modul în care, în opinia sa, guvernul ar putea „dovedi că nicio clădire de pe teritoriul său nu a fost folosită vreodată ca «locație neagră»”, domnul Fava a declarat, printre altele:
“[By means of] an inquiry which was deep enough to match the seriousness of the charges, well, such an inquiry, according to practice and, let us say experience, which we had, and the work we were doing, could not limit itself to coming to a conclusion without hearing all those who could have produced further elements. 
„[Printr o anchetă suficient de aprofundată pentru a corespunde gravității acuzațiilor, ei bine, o astfel de anchetă, în conformitate cu practica și, să spunem experiența, pe care o aveam, și activitatea pe care o realizam, nu se putea limita la desprinderea unei concluzii fără audierea tuturor celor care ar fi putut prezenta și alte elemente.