natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this connection, the Court would also reiterate its above findings that the flights N313P and N1HC marking the opening and the closure of the CIA detention facility in Romania, flight N85VM, identified as the one that brought the applicant into Romania and flight N308AB, identified as one of the two possible flights on which the applicant was taken out of Romania were concealed by the “dummy” flight planning (see paragraphs 519, 527, 531, 534-537 and 542 above) 
În această privință, Curtea ar dori să reitereze și constatările sale de mai sus, conform cărora zborurile N313P și N1HC - care au marcat deschiderea și închiderea centrului de detenție al CIA din România, zborul N85VM - identificat ca fiind cel cu care reclamantul a fost adus în România și zborul N308AB - identificat ca fiind unul dintre cele două posibile zboruri prin care reclamantul a fost scos din România, au fost disimulate prin planificarea de zboruri fictive (a se vedea supra , pct. 519, 527, 531, 534-537 și 542).
As the Court found in Al Nashiri v. Poland and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , the “dummy” flight planning, a deliberate effort to cover up the CIA flights, required active cooperation on the part of the host countries through which the planes travelled. 
Conform constatărilor Curții în Al Nashiri împotriva Poloniei și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , planificarea de zboruri fictive - un efort intenționat pentru a acoperi zborurile asociate CIA, a necesitat o cooperare activă din partea țărilor gazdă prin care au circulat aeronavele.
In addition to granting the CIA rendition aircraft overflight permissions, the national authorities navigated the planes through the country's airspace to undeclared destinations in contravention of international aviation regulations and issued false landing permits (see Al Nashiri v. Poland, cited above, §§ 419-422; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , cited above, §§ 421-424). 
Pe lângă faptul că au acordat autorizare de survol aeronavelor folosite de CIA pentru predări, autoritățile naționale au ghidat aceste aeronave prin spațiul aerian național către destinații nedeclarate, ceea ce constituie o contravenție la reglementările aeronautice internaționale și le-au acordat și autorizări de aterizare false [a se vedea Al Nashiri împotriva Poloniei, citată anterior, pct. 419-422; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 421-424].
Consequently, the fact that the Romanian aviation authorities navigated the CIA flights into Bucharest, despite the fact that the relevant flight plans named Constanţa or Timișoara as the airports of destination and accepted flight plans naming those destinations but navigated the planes to Bucharest demonstrated that they knowingly assisted in the process of disguise of the CIA planes (ibid.). 
În consecință, faptul că autoritățile aeronautice române au ghidat zborurile CIA la București, deși în planurile de zbor relevante se menționa Constanța sau Timișoara ca aeroporturi de destinație, și au acceptat planuri de zbor care menționau destinațiile respective, însă au ghidat avioanele către București, demonstrează că au ajutat cu bună știință la procesul de disimulare a zborurilor avioanelor CIA ( ibidem ).
(c) Special procedure for CIA flights 
c) Procedură specială pentru zborurile CIA
The Government asserted that, in contrast to the circumstances in Al Nashiri v. Poland, in Romania there had been no special procedure for receiving the impugned flights (see paragraphs 436-440 above). 
Guvernul a afirmat că, spre deosebire de circumstanțele din Al Nashiri împotriva Poloniei , în România nu a existat nicio procedură specială pentru primirea zborurilor în litigiu (a se vedea supra , pct. 436-440).
In that regard they relied on evidence from witnesses heard in the investigation, who had not related any special treatment of the US flights that would deviate from routine procedures for any ordinary flight (see paragraphs 437-438 above). 
În acest sens, guvernul s-a bazat pe depozițiile martorilor ascultați în cursul anchetei, care nu au relatat despre niciun tratament special pentru zborurile din SUA care să se fi abătut de la procedurile standard pentru orice zbor obișnuit (a se vedea supra , pct. 437-438).
The Court notes that, indeed, several witnesses said that they had not heard about or seen any “clandestine passengers”, “detainees” or “any passenger especially of Arab origin” (see paragraphs 306-309 and 317-319 above) or that they had not noted “anything out of the ordinary when the ‘private planes' [had] landed” or that there had been “no special services provided” (see paragraphs 320 and 323 above). 
Curtea constată că, într-adevăr, mai mulți martori au declarat că nu au auzit despre și nici nu au văzut niciun fel de „pasageri clandestini”, „deținuți” sau „vreun pasager de origine arabă” (a se vedea supra , pct. 306-309 și 317-319) sau că nu au observat „nimic ieșit din comun atunci când «avioanele particulare» au aterizat” sau că „nu s-au oferit servicii speciale” (a se vedea supra , pct. 320 și 323).
However, the statements of several other witnesses who referred to the “special” or “N” status flights with the US registrations contradict the Government's assertion. 
Cu toate acestea, depozițiile altor martori, care au menționat zborurile cu statutul „special” sau „N” ale unor aeronave înmatriculate în SUA contrazic afirmația guvernului.
Witness E knew about three or four such flights that landed at night time and parked on the airport platform for about 10-15 minutes. 
Martorul E știa despre trei sau patru astfel de avioane care au aterizat noaptea și au parcat pe platforma aeroportului timp de aproximativ 10-15 minute.
He said that that the only person approaching them had been witness X. 
Acesta a afirmat că singura persoană care s-a apropiat de ele a fost martorul X.
Witness G knew of the “N” flights having been announced as special flights for which the staff had not been requested. 
Martorul G știa de zborurile „N”, care au fost anunțate ca zboruri speciale pentru care nu s-a solicitat personal.
Witness O spoke of one plane that had been treated differently and the staff had been asked to stay in the office and not go to the plane. 
Martorul O a menționat un avion care a fost tratat diferit, iar personalului i s-a solicitat să rămână în birou și să nu meargă la avion.
Witness P knew that special flights had been “carried out at night”; also, on one night he had seen a plane without a call sign and a man in dark overalls and military boots walking a dog near the plane (see paragraphs 310, 314 and 322-323 above). 
Martorul P știa că zborurile speciale au fost „efectuate pe timp de noapte”; de asemenea, într-o noapte a văzut un avion fără indicativ și un bărbat într-o salopetă de culoare închisă și bocanci militari plimbând un câine în apropierea avionului (a se vedea supra , pct. 310, 314 și 322-323).
Witness X, apparently the only person who had been seen approaching the “special planes” did not explain in concrete terms what had in reality been going on but said that his presence in the airport had been connected with “bilateral relations” with the US” equivalent structures” and “aimed at ensuring protocol relations during processing as well as bilateral courtesy-setting according to diplomatic norms and international rules” (see paragraph 299 above). 
Martorul X, aparent singura persoană care a fost văzută apropiindu-se de „avioanele speciale”, nu a explicat în mod concret ce se întâmpla în realitate, dar a declarat că prezența sa în aeroport a avut legătură cu „relațiile bilaterale” cu „structurile echivalente” din SUA și „urmărea asigurarea relațiilor protocolare în timpul procesării, precum și un cadru de curtoazie bilaterală în conformitate cu normele diplomatice și reglementările internaționale” (a se vedea supra , pct. 299).
Witness Z, in his statement of 17 September 2013 given to the prosecutor was more explicit. 
Martorul Z, în depoziția sa din 17 septembrie 2013 dată în fața procurorului, a fost mai explicit.
He confirmed that in the context of Romania's forthcoming accession to NATO “some developments or agreements [had taken] place in relation to the American flights to be operated by the CIA” and that, “from about 2003 onwards several contacts had taken place in that direction and they resulted in concrete agreements that made possible the operation of the special American flights on Romanian territory, in different conditions than those provided for by international customs”. 
Acesta a confirmat că, în contextul apropiatei aderări a României la NATO „s-au întreprins anumite evoluții sau acorduri în legătură cu zborurile americane ce urmau a fi operate de CIA” și că, „începând de prin 2003 au avut loc mai multe contacte în această direcție și au rezultat acorduri concrete care au făcut posibilă desfășurarea zborurilor speciale americane pe teritoriul României în condiții diferite de cele prevăzute de reglementările vamale internaționale”.
He added that “those flights [had] had a special character and they [had] not [been] under an obligation to obey usual rules imposed on civil flights” (see paragraph 301 above). 
A mai adăugat că „aceste zboruri au avut caracter special și nu au fost obligate să respecte regulile obișnuite impuse zborurilor civile” (a se vedea supra , pct. 301).
Lastly, in the Court's view, the way in which the Romanian authorities dealt with the accident on the landing of the aircraft N478GS that occurred on 6 December 2004 is one more element that contradicts the Government's above assertion as to the lack of any special treatment of the CIA-associated flights. 
În fine, în opinia Curții, modul în care autoritățile române au tratat accidentul la aterizarea aeronavei N478GS, care a avut loc la 6 decembrie 2004, este un alt element care contrazice afirmația de mai sus a guvernului cu privire la lipsa oricărui tratament special acordat zborurilor asociate CIA.
The incident was described in the Fava Report and the 2007 EP Resolution, and was also related by Mr Fava at the fact-finding hearing (see paragraphs 275, 280 and 362 above). 
Incidentul a fost prezentat în Raportul Fava și Rezoluția PE din 2007, fiind menționat de domnul Fava și în ședința de stabilire a faptelor (a se vedea supra , pct. 275, 280 și 362).
The presence in Romania of seven passengers on the plane which came from Bagram, Afghanistan, was apparently concealed. 
Prezența în România a șapte pasageri la bordul avionului sosit din Bagram (Afganistan) a fost aparent ascunsă.
Only on the TDIP's considerable insistence did the Romanian authorities give them a list of passengers, all of them US citizens with service passports. 
Abia la insistențe considerabile din partea Comisiei TDIP, autoritățile române le-au prezentat o listă a pasagerilor, toți cetățeni americani cu pașapoarte de serviciu.
One of them was armed with a Beretta gun and had ammunition on him. 
Unul dintre ei era înarmat cu un pistol Beretta și avea muniție asupra sa.
No questions were asked about the purpose of their trip from Bagram, a place reported as hosting a CIA detention site for the purposes of interrogations of captured terrorist-suspects (see paragraph 362 above). 
Nu au fost adresate întrebări cu privire la scopul călătoriei de la Bagram, loc despre care s-a afirmat că ar găzdui un centru de detenție al CIA în scopul interogării persoanelor suspectate de terorism capturate (a se vedea supra , pct. 362).
(d) Informal transatlantic meeting 
d) Reuniunea transatlantică informală
As in Al Nashiri v. Poland (cited above § 434) and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland (cited above § 436) the Court considers the informal transatlantic meeting of the European Union and North Atlantic Treaty Organisation foreign ministers with the then US Secretary of State, Ms Condoleezza Rice, held on 7 December 2005, to be one of the elements relevant for its assessment of the respondent State's knowledge of the CIA rendition and secret detention operations in 2003-2005. 
Ca și în cauzele Al Nashiri împotriva Poloniei (citată anterior, pct. 434) și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei (citată anterior, pct. 436), Curtea consideră că reuniunea transatlantică informală dintre Uniunea Europeană și miniștrii de externe ai statelor membre ale Organizației Tratatului Atlanticului de Nord cu Secretarul de Stat al SUA din perioada respectivă, Condoleezza Rice, care a avut loc la 7 decembrie 2005, este unul dintre elementele relevante pentru aprecierea cunoașterii de către statul pârât a operațiunilor de predare și detenție secretă ale CIA din perioada 2003-2005.
In his testimony in Al Nashiri v. Poland , Mr Fava stated that the meeting had been convened in connection with recent international media reports, including The Washington Post and ABC News disclosures of, respectively, 2 November 2005 and 5 December 2005, naming European countries that had allegedly hosted CIA “black sites” on their territories (see Al Nashiri v. Poland , cited above, §§ 306 and 434). 
În mărturia depusă în cauza Al Nashiri împotriva Poloniei , domnul Fava a declarat că reuniunea a fost organizată în legătură cu recentele relatări din presa internațională, inclusiv dezvăluirile făcute la 2 noiembrie 2005 și, respectiv, 5 decembrie 2005 de Washington Post și ABC New s, în care au fost menționate unele state europene care ar fi găzduit „locații negre” ale CIA pe teritoriul lor (a se vedea Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 306 și 434).
He also described the content of the “debriefing” of that meeting, a document that the TDIP obtained from a credible confidential source in the offices of the European Union. 
De asemenea, a descris conținutul „notei de informare” a reuniunii, document obținut de TDIP dintr-o sursă confidențială credibilă din rândul personalului Uniunii Europene.
He stated that it had appeared from Ms Rice's statement “we all know about these techniques” made in the context of the CIA operations and interrogations of terrorist suspects which had been recorded in the debriefing that there had been an attempt on the USA's part to share the “weight of accusations” (ibid.). 
Acesta a declarat că din declarația doamnei Rice reieșea că „știm cu toții despre aceste tehnici”, făcută în contextul operațiunilor CIA și al interogării persoanelor suspectate de terorism și consemnată în informare, că SUA făcuse o încercare de partajare a „poverii acuzațiilor” ( ibid .).
In the present case Mr Fava testified that it had emerged from the debriefing that, at that stage, all the governments had known that this “operational means” had been chosen by the CIA and that the extraordinary renditions were a tool in the war against terrorism. 
În prezenta cauză, domnul Fava a depus mărturie că reieșea din acea notă de informare că, la momentul respectiv, toate guvernele știau că acest „mijloc operațional” a fost ales de CIA și că predările extraordinare constituiau un instrument în războiul împotriva terorismului.
Mr Fava further stated that the TDIP had “never had doubts” given the precision of the debriefing notes and the fact that in the course of their further work they had received confirmation from Mr Bellinger, legal advisor to Ms Rice, that the US had “never violated the sovereignty of any EU Member States or indeed any States in in the process of accession to the EU” and that everything what they had done “[had been] done by always informing and asking for cooperation and never trying to prevail over the will of the governments of the Member States” (see paragraph 361 above). 
Domnul Fava a declarat, de asemenea, că TDIP „nu a avut niciodată îndoieli”, date fiind caracterul exact al notei de informare și faptul că, în cursul activității lor ulterioare, au primit confirmarea din partea domnului Bellinger, consilierul juridic al doamnei Rice, că SUA „nu a încălcat niciodată suveranitatea niciunui stat membru al UE sau a vreunui stat asociat ori stat în curs de aderare la UE” și că tot ce s-a făcut „s-a făcut întotdeauna informând și solicitând cooperarea, niciodată încercând să trecem peste voința guvernelor statelor membre” (a se vedea supra , pct. 361).
In the context of Romania's knowledge of the CIA HVD Programme, Mr Fava moreover referred to a statement of Mr Pascu, listed in the 2007 Marty Report among the Romanian high-office holders “who knew about, authorised and [stood] accountable” for Romania's role in the CIA HVD Programme (see paragraph 262 above). 
În contextul cunoașterii, de către România, a Programului DMI al CIA, domnul Fava s-a referit și la o declarație a domnului Pașcu, inclus în Raportul Marty din 2007 printre înalții funcționari care „au cunoscut, au autorizat și sunt răspunzători” pentru rolul României în Programul DMI al CIA (a se vedea supra , pct. 262).
According to Mr Fava, Mr Pascu, as Minister of Defence, had been aware that the Romanian authorities had not had access to certain sites which had been under the control of the US army or intelligence services. 
Potrivit domnului Fava, domnul Pașcu, în calitate de ministru al apărării, era la curent cu faptul că autoritățile române nu au avut acces la anumite locuri care s-au aflat sub controlul armatei ori serviciilor de informații americane.
In Mr Fava's opinion, this statement, although later rectified by Mr Pascu, was truthful (see paragraph 363 above). 
În opinia domnului Fava, această afirmație, deși rectificată ulterior de domnul Pașcu, era veridică (a se vedea supra , pct. 363).
(e) Circumstances routinely surrounding HVDs transfers and reception at the CIA “black site” 
e) Circumstanțele curente ale transferului și primirii DMI în „locația neagră” a CIA
The Court considers, as it did in Al Nashiri v. Poland and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland (both cited above), that the circumstances and conditions in which HVDs were routinely transferred by the CIA from rendition planes to the CIA “black sites” in the host countries should be taken into account in the context of the State authorities' alleged knowledge and complicity in the HVD Programme (see Al Nashiri v. Poland , cited above, § 437; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , cited above, § 439). 
Curtea consideră, ca și în cauzele Al Nashiri împotriva Poloniei și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei (ambele citate anterior), că circumstanțele și condițiile în care DMI au fost transferați frecvent de CIA de la avioane folosite pentru predări la „locații negre” ale CIA din țările gazdă ar trebui să fie luate în considerare în contextul pretinsei cunoașteri de către România a Programului DMI al CIA și complicității sale la acesta [a se vedea Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 437; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 439].
It follows from the Court's findings in the above cases and the CIA materials describing the routine procedure for transfers of detainees between the “black sites” (see paragraphs 48-51 above) that for the duration of his transfer a HVD was “securely shackled” by his hands and feet, deprived of sight and sound by the use of blindfolds, earmuffs and hood and that upon arrival at his destination was moved to the “black site” under the same conditions. 
Reiese din constatările făcute de Curte în cauzele sus-menționate și din materialele CIA privind procedura standard aplicată transferurilor de deținuți între „locațiile negre” (a se vedea supra , pct. 48-51) că, pe durata transferului, deținutul era „imobilizat cu cătușe” la mâini și picioare, lipsit de contact audio-vizual prin utilizarea de benzi de legat la ochi („blindfolds”), antifoane externe („earmuffs”) și saci („hoods”), precum și că, la sosirea la destinație, era transportat la „locația neagră” în aceleași condiții.
The Court finds it implausible that the transportation of prisoners on land from the planes to the CIA detention site could, for all practical purposes, have been effected without at least the minimum assistance of the host country's authorities, if only to secure the area near and around the landed planes and provide the conditions for the secret and safe transfer of passengers. 
Curtea consideră că este neverosimil faptul că transportul de deținuți la sol, de la avioane la centrul de detenție al CIA, s-ar fi putut realiza, în practică, fără niciun fel de asistență din partea autorităților țării gazdă, fie și numai pentru a securiza zona din apropierea și din jurul avioanelor aterizate și a oferi condițiile pentru transferul, în secret și în siguranță, al pasagerilor.
Inevitably, the Romanian personnel responsible for security arrangements, in particular the reception of the flights and overland transit, must have witnessed at least some elements of the detainees' transfer to Detention Site Black, for instance the unloading of blindfolded and shackled passengers from the planes (see also Al Nashiri v. Poland , cited above, §§ 330 and 437). 
În mod inevitabil, personalul român responsabil cu măsurile de securitate, în special primirea zborurilor și tranzitul terestru, trebuie să fi fost martori la cel puțin anumite aspecte ale transferului deținuților la Centrul de detenție Black, ca de exemplu debarcarea din avioane a unor pasageri legați la ochi și încătușați (a se vedea, de asemenea, Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 330 și 437).
Consequently, the Court concludes that the Romanian authorities who received the CIA personnel in the airport could not have been unaware that the persons brought by them to Romania were the CIA prisoners. 
În consecință, Curtea concluzionează că autoritățile române care au primit personalul CIA în aeroport nu aveau cum să nu cunoască faptul că persoanele aduse de acesta în România erau prizonieri ai CIA.
(f) Public knowledge of treatment to which captured terrorist suspects were subjected in US custody in 2002-2005 
f) Notorietatea tratamentului la care au fost supuse persoanele capturate suspectate de terorism în perioada în care s-au aflat în custodia SUA între 2002 și 2005
The Court also attaches importance to various material referring to ill-treatment and abuse of terrorist suspects captured and detained by US authorities in the “war on terror” which were available in the public domain at the relevant time (see El Masri , cited above, § 160; Al Nashiri v. Poland , cited above, § 439; Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , cited above, § 441; and Nasr and Ghali , cited above, § 234). 
Curtea acordă importanță și diverselor elemente referitoare la relele tratamente și abuzurile față de persoanele suspectate de terorism capturate și deținute de autoritățile SUA în cadrul „războiului împotriva terorismului”, elemente care erau cunoscute în spațiul public la momentul relevant [a se vedea El Masri , citată anterior, pct. 160; Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 439; Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 441; și Nasr și Ghali , citată anterior, pct. 234].
Before analysing that material, the Court wishes to refer to President's Bush memorandum of 7 February 2002, stating that neither al Qaeda nor Taliban detainees qualified as prisoners of war under the Geneva Conventions and that Common Article 3 of the Geneva Conventions (see paragraph 204-209 above), did not apply to them. 
Înainte de a analiza aceste elemente, Curtea dorește să facă trimitere la memorandumul din 7 februarie 2002 al președintelui Bush, în care se afirma că deținuții din rândurile al Qaeda și talibanii nu se încadrează ca prizonieri de război în conformitate cu Convențiile de la Geneva și că acestora nu li se aplică art. 3 din Convențiile de la Geneva (a se vedea supra , pct. 204-209).
The White House Press Secretary announced that decision at the press conference on the same day. 
Secretarul de presă al Casei Albe a anunțat decizia respectivă în cadrul conferinței de presă din aceeași zi.
It was widely commented in the US and international media. 
Aceasta a fost comentată pe larg în mass-media internațională și americană.