natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That decision, although including a disclaimer that even detainees “not legally entitled” to be treated humanely would be so treated, also spoke of respecting the principles of the Geneva Conventions “to the extent appropriate and consistent with military necessity” (see paragraphs 31-32 above). 
Decizia, deși includea o declarație de declinare a răspunderii conform căreia chiar și deținuții care nu aveau „dreptul legal” să fie tratați în mod uman vor fi totuși tratați astfel, menționa de asemenea respectarea principiilor din Convențiile de la Geneva, „în măsura în care este adecvat și în concordanță cu necesitățile militare” (a se vedea supra , pct. 31-32).
Consequently, already at this very early stage of the “war on terror” it was well known that “military necessity” was a parameter for determining the treatment to be received by the captured terrorist-suspects. 
În consecință, încă din această etapă foarte timpurie a „războiului împotriva terorismului” era bine cunoscut faptul că „necesitățile militare” erau un parametru pentru stabilirea tratamentului ce urma să fie aplicat suspecților de terorism capturați.
The Court would further note that from at least January 2002, when the UN High Commissioner for Human Rights issued a statement relating to the detention of Taliban and al-Qaeda prisoners in Guantánamo, strong concerns were expressed publicly as to the treatment of detainees, in particular the use of “stress and duress” methods of interrogation and arbitrary and incommunicado detention. 
Curtea mai dorește să sublinieze că, cel puțin din ianuarie 2002, când Înaltul Comisar al ONU pentru Drepturile Omului a făcut o declarație referitoare la detenția prizonierilor din rândurile talibanilor și Al-Qaeda la Guantánamo, s-a exprimat în mod public îngrijorarea adâncă față de tratamentul deținuților, în special folosirea de metode de interogare de tip „stres și constrângere”, precum și de detenția arbitrară și incommunicado.
From January 2002 to the publication of the Washington Post report on 2 November 2005 the international governmental and non-governmental organisations regularly published reports and statements disclosing ill-treatment and abuse to which captured terrorist suspects were subjected in US custody in various places, for instance in Guantánamo and the US Bagram military base in Afghanistan. 
Din ianuarie 2002 până la publicarea reportajului din 2 noiembrie 2005 în Washington Post , organizații internaționale, atât guvernamentale cât și neguvernamentale, au făcut publice periodic rapoarte și declarații dezvăluind relele tratamente și abuzurile la care au fost supuse persoanele suspectate de terorism capturate și aflate în custodia SUA în diverse locuri, de exemplu Guantánamo și baza militară americană Bagram din Afganistan.
The material summarised above and cited in the AI/ICJ's amicus curiae brief include only some sources selected from a large amount of documents available in the public domain throughout the above period (see paragraphs 212-225 and 470-477 above). 
Elementele rezumate mai sus și citate în sinteza amicus curiae a AI/CIJ includ doar câteva surse alese dintr-un mare număr de documente disponibile în spațiul public pe toată perioada menționată anterior (a se vedea supra , pct. 212-225 și 470-477).
Also, in the 2003 PACE Resolution of 26 June 2003 - of which Romania, one of the Council of Europe's member States must have been aware - the Parliamentary Assembly of the Council of Europe was “deeply concerned at the conditions of detention” of captured “unlawful combatants” held in the custody of the US authorities (see paragraph 216 above). 
De asemenea, în Rezoluția APCE din 2003 adoptată la 26 iunie 2003 - cu care România, unul din statele membre ale Consiliului Europei, sigur era la curent - Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei și-a exprimat „profunda îngrijorare față de condițiile de detenție” a „combatanților ilegali” capturați și ținuți în detenție în custodia autorităților americane (a se vedea supra , pct. 216).
At the material time the ill-treatment, use of harsh interrogation measures, and arbitrary detention of al-Qaeda and Taliban prisoners in US custody, as well as the existence of “US overseas centres” for interrogations was also often reported in the international and Romanian media (see paragraphs 230-243 above). 
La momentul faptelor, folosirea unor măsuri brutale de interogare, precum și detenția arbitrară a prizonierilor din rândurile talibanilor și Al-Qaeda în custodia SUA, precum și existența unor „centre în străinătate” ale SUA pentru interogatorii au fost, de asemenea, menționate deseori în mass-media din România și din străinătate (a se vedea supra , pct. 230-243).
In particular, between January 2002 and May 2003 the Romanian press published a number of articles concerning ill treatment of prisoners and the use of “violent interrogation techniques” against captured terrorists by the CIA (see paragraphs 239-243 above). 
În special, în perioada ianuarie 2002 - mai 2003, presa din România a publicat o serie de articole privind relele tratamente aplicate deținuților și folosirea unor „tehnici de interogare violente” față de teroriștii capturați de CIA (a se vedea supra , pct. 239-243).
The Court's conclusions as to Romania's alleged knowledge of and complicity in the CIA HVD Programme 
Concluziile Curții cu privire la pretinsa cunoaștere de către România a Programului DMI al CIA și complicitatea sa la acesta
The Court is mindful of the fact that knowledge of the CIA rendition and secret detention operations and the scale of abuse to which high-value detainees were subjected in CIA custody have evolved over time, from 2002 to the present day. 
Curtea ia act de evoluția, în timp, a cunoștințelor despre operațiunile CIA de predare și detenție secretă și de amploarea abuzurilor la care au fost supuși deținuții de mare importanță în custodia CIA, începând din 2002 până în prezent.
A considerable part of evidence before the Court emerged several years after the events complained of (see paragraphs 36-59, 78-97, 251-297, 333-342 and 355-358 above; see also Al Nashiri, cited above, § 440; and Husayn (Abu Zubaydah), cited above, § 442). 
O parte considerabilă din probele prezentate în fața Curții au apărut la câțiva ani după faptele imputate [a se vedea supra , pct. 36-59, 78-97, 251-297, 333-342 și 355-358; a se vedea de asemenea Al Nashiri, citată anterior, pct. 440; și Husayn (Abu Zubaydah), citată anterior, pct. 442].
Romania's alleged knowledge and complicity in the HVD Programme must be assessed with reference to the elements that it knew or ought to have known at or closely around the relevant time, that is to say between 22 September 2003 and 5 November 2005. 
Pretinsa cunoaștere de către România a Programului DMI și pretinsa complicitate la acesta trebuie să fie examinate în raport cu elementele pe care aceasta le cunoștea sau ar fi trebuit să le cunoască la momentul respectiv sau în jurul acestuia, și anume perioada 22 septembrie 2003 - 5 noiembrie 2005.
However, the Court, as it has done in respect of the establishment of the facts relating to the applicant's secret detention in Romania, will also rely on recent evidence which, as for instance the 2014 US Senate Committee Report and expert evidence obtained by the Court, relate, explain or disclose the facts occurring in the past (see Al Nashiri v. Poland , cited above, § 440 ; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland, cited above, § 442). 
Cu toate acestea, Curtea, astfel cum a procedat cu privire la stabilirea faptelor referitoare la detenția secretă a reclamantului în România, se va baza totodată pe probe recente care, precum în cazul Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 și cazul depozițiilor experților obținute de Curte, au legătură cu, explică sau dezvăluie fapte din trecut [a se vedea Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 440; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei, citată anterior, pct. 442].
In its assessment, the Court has considered all the evidence in its possession and the various related circumstances referred to above (see paragraphs 548-582 above). 
În cadrul aprecierii sale, Curtea a luat în considerare toate probele aflate la dispoziția sa și diversele circumstanțe conexe menționate mai sus (a se vedea supra , pct. 548-582).
Having regard to all these elements taken as a whole, the Court finds that it has been adequately demonstrated to the required standard of proof that the Romanian authorities knew that the CIA operated on Romanian territory a detention facility for the purposes of secretly detaining and interrogating terrorist suspects captured within the “war on terror” operation by the US authorities. 
Având în vedere toate aceste elemente, în ansamblu, Curtea constată că s-a demonstrat în mod corespunzător în raport cu standardul probei necesar că autoritățile române știau că pe teritoriul României funcționează un centru de detenție al CIA cu scopul de a ține în detenție secretă și de a interoga persoanele suspectate de terorism care au fost capturate în cadrul operațiunii „război împotriva terorismului” desfășurate de autoritățile SUA.
This finding is primarily based on compelling and crucial evidence deriving from the 2014 US Senate Committee Report and, to a considerable extent, evidence from experts. 
Această concluzie se bazează în primul rând pe probe convingătoare și esențiale care decurg din Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 și, într-o proporție considerabilă, pe depozițiile experților.
The passages of the report about the agreement brokered between the USA and the country hosting Detention Site Black leave no doubt as to the fact as to the Romanian high-office holders' prior acceptance of a CIA detention facility on their territory. 
Pasajele din raport cu privire la acordul intermediat între Statele Unite și țara gazdă a Centrului de detenție Black nu lasă nicio îndoială cu privire la faptul că înalți funcționari români au aprobat în prealabil un centru de detenție al CIA pe teritoriul țării lor.
Nor can there be any doubt that they provided “cooperation and support” for the “detention programme” and that, in appreciation, were offered and accepted a financial reward, referred to as a “subsidy” amounting to a redacted multiple of USD million (see paragraph 548-549 above). 
Nu există nicio îndoială nici asupra faptului că aceștia au oferit „cooperare și sprijin” pentru „programul de detenție” și că, în semn de apreciere, li s-a oferit o recompensă financiară pe care au acceptat-o, care a fost denumită „subvenție” și a avut o valoare de mai multe milioane de dolari - suma exactă fiind obscurată (a se vedea supra , pct. 548-549).
The experts, with reference to the reward received by the Romanian authorities, spoke of a “substantial sum, in the region of ten million United States dollars” (see paragraph 384 above) or “more than eight million dollars” (see paragraph 391 above). 
Cu privire la recompensa primită de autoritățile române, experții au menționat „o considerabilă sumă de bani, în jur de zece milioane de dolari americani” (a se vedea supra , pct. 384) sau „mai mult de opt milioane de dolari” (a se vedea supra , pct. 391).
However, for the purposes of its ruling, the Court does not need, nor does it intend, to determine the sum that was at stake. 
Cu toate acestea, în vederea pronunțării hotărârii, Curtea nu are nevoie și nici nu intenționează să determine despre ce sumă a fost vorba.
The Court further attaches importance to the fact that the former Head of State Mr Iliescu and his national-security advisor Mr Talpeş, admitted publicly in the press interviews that the authorities had made available to the CIA premises which, as Mr Talpeş later explained, were located in Bucharest (see paragraphs 553-554 above). 
Curtea consideră important faptul că fostul șef de stat - domnul Iliescu și consilierul prezidențial pentru securitate națională - domnul Talpeș au recunoscut public în interviuri de presă că autoritățile au pus la dispoziția CIA spații care, după cum a explicat domnul Talpeș ulterior, erau situate în București (a se vedea supra , pct. 553-554).
While it is true that Witness Y and Witness Z in their testimonies before the prosecutor contradicted the statements of Mr Iliescu and Mr Talpeş reported in Spiegel Online , in the Court's view their denial cannot be considered credible as being in conflict with all other relevant materials cited above (see paragraphs 548-559 above). 
Deși este adevărat că martorul Y și martorul Z, în mărturiile în fața procurorului, au contrazis declarațiile făcute de domnii Iliescu și Talpeș pentru Spiegel Online , Curtea consideră că negarea acestora nu poate fi considerată credibilă întrucât este în contradicție cu toate celelalte elemente de probă relevante citate anterior (a se vedea supra , pct. 548-559).
In any event, as noted above, Witness Z confirmed that a location “for actions of combating international terrorist threats” was offered to the CIA (see paragraphs 302 and-557 above). 
În orice caz, după cum s-a menționat mai sus, martorul Z a confirmat faptul că s-a pus la dispoziția CIA un spațiu „pentru acțiunile de combatere a amenințărilor teroriste internaționale” (a se vedea supra , pct. 302 și 557).
Furthermore, the disclosure in the 2014 US Senate Committee Report demonstrates conclusively that in the autumn of 2004, when Detention Site Black had already been operating in Romania for around one year, the national authorities were given a presentation outlining the HVD Programme by the chief of the CIA station and the US ambassador. 
În plus, dezvăluirile din Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 demonstrează în mod convingător că, în toamna anului 2004, când Centrul de detenție Black deja funcționa în România de circa un an, șeful bazei CIA și ambasadorul SUA le-au prezentat autorităților române liniile generale ale Programului DMI al CIA.
The content of that presentation as related in the report leaves no doubt as to the fact that at the very least the Romanian authorities had learnt from the CIA of a “full range of interrogation measures” being used against their detainees in order to “overcome resistance” in the context of obtaining intelligence (see paragraphs 560-561 above). 
Conținutul prezentării respective, conform descrierii din raport, nu lasă nicio îndoială cu privire la, cel puțin, faptul că autoritățile române au aflat de la CIA despre o „întreagă gamă de măsuri de interogare” folosite împotriva deținuților lor pentru „înfrângerea rezistenței” în contextul obținerii de informații secrete (a se vedea supra , pct. 560-561).
Furthermore, the experts, who in the course of their inquiries also had the benefit of contact with various, including confidential, sources unanimously and categorically stated that Romania not only ought to have known but actually did know of the nature and purposes of the CIA activities in the country. 
În plus, experții - care în cursul anchetelor efectuate au avut de asemenea avantajul de a contacta diverse surse, inclusiv unele confidențiale - au declarat în unanimitate și în mod categoric că România nu numai că ar fi trebuit să știe, ci chiar a avut cunoștință despre natura și scopurile activităților CIA în țară.
Senator Marty said that the authorities “must have known that the CIA had used their territory for transfers of prisoners in the context of the war on terror”. 
Senatorul Marty a declarat că autoritățile „cu siguranță au cunoscut faptul că CIA a folosit teritoriul lor pentru transferuri de deținuți în contextul războiului împotriva terorismului”.
Mr J.G.S. stated that “quite clearly, categorically the Romanian authorities, at the highest level, did know of the existence of secret detention on their territory” and that “they were aware of the precise purpose of the rendition flights entering and exiting the country, and the conditions, or roughly the conditions, under which the detainees were held in between their arrivals and their departures”. 
Domnul J.G.S. a declarat că „cât se poate de clar, în mod categoric, că autoritățile române, la cel mai înalt nivel, au avut într-adevăr cunoștință de existența detenției secrete pe teritoriul lor” și că „acestea au fost la curent cu scopul precis al zborurilor pentru predări cu sosire în/plecare din țară, precum și cu condițiile, sau condițiile aproximative, în care persoanele erau deținute în perioada dintre sosirea și plecarea lor”.
Mr Hammarberg stated that “though the operations were conducted under extreme secrecy, it is obvious that the CIA plane could not land with its cargo and depart without agreement from high-level Romanian decision makers”. 
Domnul Hammarberg a declarat că „deși operațiunile s-au realizat cu respectarea celui mai înalt nivel de secretizare, este evident că avionul CIA nu putea să aterizeze cu încărcătura și să plece fără aprobarea factorilor de decizie la nivel înalt din România”.
Mr Black said that it was “clear that the authorities were aware of [the purposes of the CIA aircraft landings in Romania] because, among other things, they received money for it” and that, based on the 2014 US Senate Committee Report, it was “normally common practice ... that the host country's officials were in the know about these facilities and the purposes of them” (see paragraphs 344, 380, 384 and 391 above). 
Domnul Black a declarat că era „evident că autoritățile au fost la curent [cu scopurile aterizărilor aeronavelor CIA în România] deoarece, printre altele, au primit bani pentru asta” și că, în conformitate cu Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014, era „o practică curentă de obicei [...] că oficialii țării gazdă erau la curent cu existența acestor centre și scopurile lor” (a se vedea supra , pct. 344, 380, 384 și 391).
This did not mean, the experts added, that the Romanian authorities had known the details of what exactly went on inside Detention Site Black or witnessed treatment to which the CIA prisoners had been subjected in Romania. 
Asta nu însemna, au adăugat experții, că autoritățile române cunoșteau detalii despre ceea ce se întâmpla în interiorul Centrului de detenție Black sau că au fost martore la tratamentul la care au fost supuși deținuții CIA în România.
As in other countries hosting clandestine prisons, the operation of the site was entirely in the hands of the CIA and the interrogations had been exclusively the CIA's responsibility (see paragraphs 344, 380 and 384 above; see also Al Nashiri v. Poland , cited above, § 441; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , cited above, § 443). 
Ca și în alte țări care au găzduit închisori clandestine, funcționarea centrului s-a aflat în totalitate sub conducerea CIA, iar interogatoriile s-au aflat sub răspunderea exclusivă a CIA [a se vedea supra , pct. 344, 380 și 384; a se vedea de asemenea Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 441; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 443].
However, in the Court's view, even if the Romanian authorities did not, or could not, have complete knowledge of the HVD Programme, the facts available to them, in particular those presented to them directly by their US partners, taken together with extensive and widely available information about torture, ill-treatment, abuse and harsh interrogation measures inflicted on terrorist suspects in US custody which in 2002-2005 circulated in the public domain, including the Romanian press (see paragraphs 579-582 above), enabled them to conjure up a reasonably accurate image of the CIA's activities and, more particularly, the treatment to which the CIA were likely to have subjected their prisoners in Romania. 
Cu toate acestea, în opinia Curții, chiar dacă autoritățile române nu au avut, sau nu ar fi putut avea, deplină cunoștință despre Programul DMI, faptele pe care le-au cunoscut, în special cele care le-au fost prezentate direct de partenerii lor din SUA, cumulate cu informațiile cuprinzătoare pe care le aveau pe larg la dispoziție cu privire la tortură, rele tratamente, abuzuri și măsurile brutale de interogare aplicate persoanelor suspectate de terorism aflate în custodia SUA și care au circulat în perioada 2002-2005 în spațiul public, inclusiv în presa din România (a se vedea supra , pct. 579-582), le-au permis să creeze în mod rezonabil o imagine exactă a activităților CIA și, în special, a tratamentelor la care era probabil că CIA îi va supune pe deținuții lor în România.
In that regard the Court would reiterate that in Al Nashiri v. Poland and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland it has found that already in 2002-2003 the public sources reported practices resorted to, or tolerated by, the US authorities that were manifestly contrary to the principles of the Convention. 
În această privință, Curtea reafirmă că, în cauzele Al Nashiri împotriva Poloniei și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , a constatat că, încă din perioada 2002-2003, surse publice au relatat despre practici folosite sau tolerate de autoritățile SUA, practici care erau vădit contrare principiilor Convenției.
Consequently, the Romanian authorities had good reason to believe that a person detained under the CIA rendition and secret detention programme could be exposed to a serious risk of treatment contrary to those principles on Romanian territory. 
În consecință, autoritățile române au avut motive întemeiate să creadă că o persoană deținută în cadrul programului de predare și detenție secretă al CIA era expusă unui mare risc de a fi supusă, pe teritoriul României, unor tratamente contrare principiilor respective.
It further observes that it is - as previously found in respect of Poland - inconceivable that the rendition aircraft could have crossed the country's airspace, landing at and departing from its airports, that the CIA occupied the premises offered by the national authorities and transported detainees there, without the State authorities being informed of or involved in the preparation and execution of the HVD Programme on its territory. 
De asemenea, Curtea observă că - așa cum s-a constatat anterior în cazul Poloniei - este de neconceput faptul că aeronavele folosite pentru predări ar fi putut să survoleze spațiul aerian al țării, să efectueze aterizări și decolări de pe aeroporturile sale, că CIA s-a instalat într-un spațiu pus la dispoziție de autoritățile naționale și a adus deținuți acolo fără ca autoritățile naționale să fi fost informate și fără să fi fost implicate în pregătirea și desfășurarea Programului DMI pe teritoriul lor.
Nor can it stand to reason that activities of such a character and scale, possibly vital for the country's military and political interests, could have been undertaken on Romanian territory without Romania's knowledge and without the necessary authorisation and assistance being given at the appropriate level of the State authorities (see Al Nashiri v. Poland , cited above, §§ 441-442; and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland, cited above, §§ 443-444). 
La fel de lipsit de logică este faptul că niște activități de asemenea natură și amploare, potențial esențiale pentru interesele militare și politice ale țării, ar fi putut avea loc pe teritoriul național fără știința României și fără acordarea autorizațiilor și asistenței necesare de către autoritățile statului la nivelul adecvat [a se vedea Al Nashiri împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 441-442; și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 443-444].
The Court accordingly finds it established beyond reasonable doubt that: 
Prin urmare, Curtea consideră ca fiind stabilite dincolo de orice îndoială rezonabilă următoarele:
(a) Romania knew of the nature and purposes of the CIA's activities on its territory at the material time. 
a) România a cunoscut natura și scopul activităților CIA de pe teritoriul său la momentul faptelor;