natgillin/translations-raw huggingface dataset:
the proprietor carries on a business involving the supply of goods or services of the kind certified, in breach of Article 83(2) EUTMR; 
titularul desfășoară o activitate care implică furnizarea de produse sau servicii de tipul certificat, cu încălcarea articolului 83 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE;
the proprietor does not take reasonable steps to prevent the mark being used in a manner that is incompatible with the conditions of use laid down in the regulations governing use, amendments to which have, where appropriate, been mentioned in the Register; 
titularul nu ia măsuri rezonabile pentru a împiedica utilizarea mărcii într-o manieră incompatibilă cu condițiile de utilizare prevăzute de regulamentul de utilizare, ale căror modificări au fost, dacă este cazul, menționate în Registru;
the manner in which the mark has been used by the proprietor has caused it to become liable to mislead the public in the manner referred to in Article 85(2) EUTMR; 
modul în care marca a fost utilizată de către titular a avut drept consecință posibilitatea ca aceasta să inducă consumatorul în eroare în sensul articolului 85 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE;
an amendment to the regulations governing use of the mark has been mentioned in the Register in breach of Article 88(2) EUTMR, unless the proprietor of the mark, by further amending the regulations governing use, complies with the requirements of that Article. 
modificarea regulamentului de utilizare a fost menționată de către titular în Registru, contrar dispozițiilor articolului 88 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE, cu excepția cazului în care titularul mărcii respectă, printr-o nouă modificare a regulamentului de utilizare, condițiile stabilite de articolul respectiv.
3 Absolute Grounds for Invalidity 
Motive absolute de nulitate
3.1 EUTM registered contrary to Article 7 EUTMR - Article 59(1)(a) EUTMR 
Marca UE înregistrată contrar dispozițiilor articolului 7 din Regulamentul privind marca UE - articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca UE
An EUTM can be declared invalid if, at the time of its application, an objection could have been raised under any of the grounds listed in Article 7 EUTMR. 
O marcă UE poate fi declarată nulă dacă, la momentul depunerii cererii, ar fi putut fi formulată o obiecție pentru oricare dintre Temeiurile enumerate la articolul 7 din Regulamentul privind marca UE.
3.1.1 Burden of proof 
Sarcina probei
The purpose of invalidity proceedings is, inter alia, to enable the Office to review the validity of the registration of a trade mark and to adopt, where necessary, a position that it should have adopted of its own motion in the registration process in accordance with Article 42(1) EUTMR (30/05/2013, T396/11, Ultrafilter International, EU:T:2013:284, § 20). 
Scopul procedurii de declarare a nulității este, printre altele, acela de a permite Oficiului să reexamineze validitatea înregistrării unei mărci și să adopte, dacă este cazul, o poziție pe care ar fi trebuit să o adopte din proprie inițiativă în procesul de înregistrare, în temeiul articolului 42 alineatul (1) din Regulamentul privind marca UE (30/05/2013, T396/11, Ultrafilter International, EU:T:2013:284, § 20).
Article 95(1) EUTMR, second sentence, explicitly states that in invalidity proceedings pursuant to Article 59 EUTMR, the Office will limit its examination to the grounds and arguments submitted by the parties. 
Articolul 95 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul privind marca UE prevede în mod explicit că, în cadrul procedurilor în nulitate în temeiul articolului 59 din Regulamentul privind marca UE, Oficiul își limitează examinarea la motivele și argumentele furnizate de către părți.
The EUTM enjoys a presumption of validity and it is for the invalidity applicant to invoke before the Office the specific facts that call the validity of a trade mark into question (13/09/2013, T320/10, Castel, EU:T:2013:424, § 27-29). 
Marca UE beneficiază de prezumția de valabilitate, iar solicitantul declarării nulității trebuie să invoce în fața Oficiului faptele concrete care pun în discuție validitatea unei mărci (13/09/2013, T320/10, Castel, EU:T:2013:424, § 27-29).
Consequently, the Office will examine the facts in accordance with Article 95(1) EUTMR, second sentence, within the scope of factual submissions made by the applicant for the declaration of invalidity (13/09/2013, T320/10, Castel, EU:T:2013:424, § 28). 
În consecință, Oficiul va examina faptele în conformitate cu articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul privind marca UE, a doua teză, în limitele situației de fapt prezentate de solicitantul declarării nulității (13/09/2013, T320/10, Castel, EU:T:2013:424, § 28).
In doing so, it may take into consideration obvious and well-known facts. 
În acest sens, se pot lua în considerare faptele evidente și de notorietate.
However, it will not go beyond the legal arguments presented by the applicant for the declaration of invalidity. 
Cu toate acestea, Oficiul nu va merge dincolo de argumentele juridice prezentate de solicitantul declarării nulității.
One of the arguments that the EUTM proprietor may put forward against the invalidity applicant's claim is evidence that the EUTM has acquired distinctive character following use. 
Unul dintre argumentele pe care titularul mărcii UE le poate invoca împotriva cererii solicitantului declarării nulității a este dovada faptului că marca UE a dobândit caracter distinctiv în urma utilizării.
See paragraph 3.2 below. 
A se vedea punctul 3.2. de mai jos.
3.1.2 Points in time to be considered 
Momentele de referință
The General Court has held that whether a trade mark should be registered or should be declared invalid must be assessed on the basis of the situation at the date of its application, not of its registration (03/06/2009, T189/07, Flugbörse, EU:T:2009:172; confirmed by 23/04/2010, C332/09 P, Flugbörse, EU:C:2010:225). 
Tribunalul a statuat că decizia privind înregistrarea sau declararea nulității unei mărci trebuie să fie luată în funcție de situația de la data de depunere a cererii și nu de la data înregistrării acesteia (03/06/2009, T189/07, Flugbörse, EU:T:2009:172; confirmată prin 23/04/2010, C332/09 P, Flugbörse, EU:C:2010:225).
Generally speaking, any developments or events after the date of application or priority date will not be taken into consideration. 
În general, eventualele evoluții sau evenimente ulterioare datei de depunere a cererii sau datei de prioritate nu se iau în considerare.
For example, the fact that a sign has, after the date of application, become the common term used in the trade for the goods or services for which registration was sought is in principle irrelevant for the purposes of examining an invalidity action (it would only be relevant in the context of a revocation action). 
De exemplu, faptul că, ulterior depunerii cererii, un semn a devenit denumirea comercială comună a produselor sau serviciilor pentru care a fost solicitată înregistrarea este, în principiu, lipsit de relevanță în ceea ce privește examinarea unei acțiuni de declarare a nulității (aceasta ar fi relevantă numai în contextul unei acțiuni privind revocarea).
However, such facts subsequent to the date of application can nevertheless be taken into account where and to the extent that they allow conclusions to be drawn regarding the situation at the date of application for the EUTM. 
Totuși, astfel de fapte ulterioare datei depunerii cererii pot fi luate în considerare în cazul și în măsura în care permit formularea unor concluzii privind situația existentă la data de depunere a cererii de înregistrare a mărcii UE.
This might be the case, for example, with dictionary extracts that post-date the application date. 
Acesta poate fi - de exemplu - cazul extraselor din dicționar ulterioare datei cererii.
Unless rapid development of linguistic usage or living conditions (in the sense of social or technical ‘trends') has taken place after the date of application, words will usually only be listed in dictionaries if their actual use and meaning has been established over a considerable period of time (25/11/2015, T223/14, VENT ROLL, EU:T:2015:879, § 39). 
Cu excepția cazului în care, după data cererii, a avut loc dezvoltarea rapidă a limbajului uzual sau a condițiilor de viață (în sensul „tendințelor” sociale sau tehnice), cuvintele vor fi, de obicei, prezentate în dicționare numai dacă utilizarea reală și semnificația lor au fost consacrate de-a lungul unei perioade considerabile (25/11/2015, T223/14, VENT ROLL, EU:T:2015:879, § 39).
3.1.3 Standards to be applied 
Standardele aplicabile
The Guidelines, Part B, Examination, Section 4, Absolute Grounds for Refusal, contain details of the criteria to be applied when assessing whether an EUTM application complies with Article 7 EUTMR. 
Ghidul, Partea B, Examinarea, Secțiunea 4, Motive absolute de refuz, conține detalii privind criteriile care trebuie aplicate atunci când se evaluează dacă o cerere de înregistrare a unei mărci UE este conformă cu articolul 7 din Regulamentul privind marca UE.
The criteria are identical to those applied in invalidity proceedings under Article 59(1)(a) EUTMR. 
Criteriile sunt identice celor aplicate în cadrul procedurii de invalidare în temeiul articolului 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca UE.
3.2 Defence against a claim of lack of distinctiveness 
Apărarea în cazul unei cereri întemeiate pe lipsa caracterului distinctiv
A trade mark that falls foul of Article 59(1)(a) EUTMR in conjunction with Article 7(1)(b), (c) or (d) EUTMR will not be declared invalid where it has acquired distinctiveness through use (Articles 7(3) or 59(2) EUTMR. 
O marcă ce încalcă articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca UE coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) sau (d) din Regulamentul privind marca UE nu va fi declarată nulă în cazul în care a dobândit caracter distinctiv prin utilizare (articolele 7 alineatul (3) sau 59 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE).
The distinctive character acquired following use is, in the context of invalidity proceedings, an exception to the grounds for invalidity of Article 59(1)(a) EUTMR in conjunction with Article 7(1)(b), (c) and (d) EUTMR. 
Caracterul distinctiv dobândit în urma utilizării reprezintă, în cadrul procedurii de declarare a nulității, o excepție de la motivele de invaliditate de la articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca UE, coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul privind marca UE.
Since it is an exception, the onus of proof is on the party seeking to rely on it, namely the proprietor of the contested mark. 
Întrucât constituie o excepție, sarcina probei revine părții care o invocă, adică titularului mărcii contestate.
The proprietor of the contested mark is best placed to adduce evidence in support of the assertion that its mark has acquired a distinctive character following the use which has been made of it (e.g. concerning the intensity, geographical extent, duration of use, promotional investment). 
Titularul mărcii contestate este cel mai în măsură să furnizeze dovezi în susținerea afirmației potrivit căreia marca sa a dobândit un caracter distinctiv ca urmare a utilizării sale (de exemplu, în ceea ce privește intensitatea, întinderea geografică, durata de utilizare, investiția pentru promovare).
Consequently, where the proprietor of the contested mark is requested to adduce evidence of distinctive character acquired through use, but fails to do so, the mark must be declared invalid (19/06/2014, joined cases C217/13 & C218/13, Oberbank e. 
În consecință, în cazul în care titularul mărcii contestate este invitat să aducă dovada caracterului distinctiv dobândit prin utilizare, dar nu face acest lucru, marca trebuie declarată nulă (19/06/2014, cauzele conexate C217/13 & C218/13, Oberbank e.
The Guidelines, Part B, Examination, Section 4, Absolute Grounds for Refusal, Chapter 14, Acquired Distinctiveness Through Use (Article 7(3) EUTMR), contain details of the criteria to be applied when assessing whether an EUTM has acquired distinctiveness through use. 
Ghidul, Partea B, Examinarea, Secțiunea 4, Motive absolute de refuz, Capitolul 14, Caracterul distinctiv dobândit prin utilizare (articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE) conține detalii privind criteriile care trebuie aplicate pentru a evalua dacă marca UE a dobândit caracter distinctiv prin utilizare.
The proprietor must demonstrate that either: 
Titularul trebuie să demonstreze:
the trade mark acquired distinctive character on or before the date of application, or the priority date (Article 7(3) EUTMR); or 
că marca a dobândit caracter distinctiv la data sau înainte datei de depunere a cererii sau de data de prioritate (articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE); sau
distinctive character was acquired after registration (Article 59(2) EUTMR). 
că acest caracter distinctiv a fost dobândit după înregistrare (articolul 59 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE).
Evidence of use during the period between the date of application and the date of registration can serve to support a finding of acquired distinctiveness after registration. 
Dovezile privind utilizarea în perioada dintre data depunerii cererii și data înregistrării, pot servi ca suport pentru susținerea constatării caracterului distinctiv dobândit după înregistrare.
3.3 Bad faith - Article 59(1)(b) EUTMR 
Reaua-credință - Articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca UE
The EUTMR considers bad faith only as an absolute ground for the invalidity of an EUTM, to be relied on either before the Office or by means of a counterclaim in infringement proceedings. 
Regulamentul privind marca UE consideră reaua-credință doar ca fiind o cauză de nulitate absolută a unei mărci UE, care poate fi invocată fie în fața Oficiului, fie prin intermediul unei cereri reconvenționale în cadrul unei proceduri de constatare a încălcării drepturilor.
Therefore, bad faith is not relevant in examination or opposition proceedings (for opposition proceedings, 17/12/2010, T192/09, Seve Trophy, EU:T:2010:553, § 50). 
Prin urmare, reaua-credință nu este relevantă în procedurile de examinare sau de opoziție (pentru procedura de opoziție, 17/12/2010, T192/09, Seve Trophy, EU:T:2010:553, § 50).
3.3.1 Relevant point in time 
Momentul de referință relevant
The relevant point in time for determining whether there was bad faith on the part of the EUTM owner is the time of filing of the application for registration. 
Momentul de referință pentru stabilirea faptului că titularul mărcii UE a dat sau nu dovadă de rea-credință este data de depunere a cererii de înregistrare.
However, the following must be noted. 
Pe de altă parte, trebuie remarcate următoarele.
Facts and evidence dated prior to filing can be taken into account for interpreting the owner's intention at the time of filing the EUTM. 
Faptele și dovezile anterioare datei de depunere pot fi luate în considerare pentru a interpreta intenția titularului la data de depunere a cererii de înregistrare a mărcii UE.
Such facts include, in particular, whether there is already a registration of the mark in a Member State, the circumstances under which that mark was created and the use made of it since its creation (see paragraph 3.3.2.1 below, third paragraph). 
Astfel de fapte se referă în special la existența unei înregistrări a mărcii într-un stat membru, la condițiile în care această marcă a fost creată și la modul în care ea a fost utilizată după data creării (a se vedea subpunctul 3.3.2.1 de mai jos, punctul 3).
Facts and evidence dated subsequent to filing can sometimes be used for interpreting the owner's intention at the time of filing the EUTM, in particular whether the owner has used the mark since registration (see paragraph 3.3.2.1 below, third paragraph). 
Faptele și dovezile ulterioare datei de depunere pot fi utilizate uneori pentru a interpreta intenția titularului la data depunerii cererii de înregistrare a mărcii UE, în special atunci când trebuie să se stabilească dacă titularul a utilizat marca după înregistrare (a se vedea subpunctul 3.3.2.1 de mai jos, punctul 3).
3.3.2 Concept of bad faith 
Conceptul de rea-credință
As observed by Advocate General Sharpston (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 36), the concept of bad faith referred to in Article 59(1)(b) EUTMR is not defined, delimited or even described in any way in the legislation. 
Astfel cum a observat avocatul general Sharpston (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 36), noțiunea de rea-credință la care se face referire în articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca UE nu este definită, delimitată sau descrisă în niciun fel în legislație.
However, the Court of Justice provided some guidance on how to interpret this concept in its judgment in the same case, as did the General Court in several cases (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39; 14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77; 13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689). 
Cu toate acestea, Curtea de Justiție a furnizat câteva indicații cu privire la modul de interpretare a acestui concept în hotărârea sa în aceeași cauză, cum a făcut și Tribunalul în mai multe motive 01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39; 14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77; 13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689).
In its preliminary ruling of 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435, the Court of Justice declared that the concept of bad faith is an autonomous concept of European Union law, which must be given a uniform interpretation in the European Union. 
În hotărârea sa preliminară din 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435, Curtea de Justiție a declarat că noțiunea de rea-credință este o noțiune autonomă a dreptului Uniunii Europene, căreia trebuie să i se acorde o interpretare uniformă în Uniunea Europeană.
One way to describe bad faith is ‘conduct which departs from accepted principles of ethical behaviour or honest commercial and business practices' (opinion of Advocate General Sharpston of 11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 60, and similarly, 01/04/2009, R 529/20084, FS (fig.), § 14). 
Un mod de a descrie reaua-credință este „un comportament care se îndepărtează de principiile recunoscute de comportament etic sau de practicile oneste din comerț și afaceri” (Concluziile avocatului general Sharpston din 11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 60 și, în mod asemănător, 01/04/2009, R 529/20084, FS (fig.), § 14).
In order to find out whether the owner had been acting in bad faith at the time of filing the application, an overall assessment must be made in which all the relevant factors of the individual case must be taken into account. 
Pentru a afla dacă titularul a dat dovadă de rea-credință la momentul depunerii cererii, trebuie să se efectueze o evaluare globală, în cadrul căreia să fie luate în considerare toate aspectele relevante ale cazului individual.
A non-exhaustive list of such factors is given below. 
Mai jos este prezentată o listă neexhaustivă a factorilor relevanți.
3.3.2.1 Factors likely to indicate the existence of bad faith 
Factori care ar putea indica existența relei-credințe
Case-law shows three cumulative factors to be particularly relevant. 
Jurisprudența distinge trei factori cumulativi ca fiind deosebit de relevanți.
1. Identity/confusing similarity of the signs: the EUTM allegedly registered in bad faith must be identical or confusingly similar to the sign to which the invalidity applicant refers. 
Identitate/asemănare până la confuzie între semne: marca UE despre care se presupune că a fost înregistrată cu rea-credință trebuie să fie identică sau asemănătoare până la confuzie cu semnul la care face referire solicitantul declarării nulității.
Although the fact that marks are identical or confusingly similar is not in itself sufficient to show bad faith (regarding identity, 01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 90; 28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 59-60), a dissimilar or not confusingly similar mark will not support a finding of bad faith. 
Deși faptul că mărcile sunt identice sau asemănătoare până la confuzie nu este, în sine, suficientă pentru a arăta rea-credință (în ceea ce privește identitatea, 01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 90; 28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 59-60), o marcă diferită sau insuficient de asemănătoare pentru a genera confuzii nu va putea să susțină o constatare privind reaua-credință.
2. Knowledge of the use of an identical or confusingly similar sign: the EUTM owner knew or must have known about the use of an identical or confusingly similar sign by a third party for identical or similar products or services. 
Faptul de a avea cunoștință de utilizarea unui semn identic sau asemănător până la confuzie: titularul mărcii UE cunoștea sau trebuia să fi avut cunoștință de faptul că un terț utilizează un semn identic sau asemănător până la confuzie pentru produse sau servicii identice sau asemănătoare.
There is knowledge, for example, where the parties have been in a business relationship with each other and, as a result thereof, ‘could not ignore, and was probably aware that the invalidity applicant had been using the sign for a long time' (11/07/2013, T321/10, Gruppo Salini, EU:T:2013:372, § 25), when the reputation of the sign, even as a ‘historical' trade mark, is a well-known fact (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 50), or when the identity or quasi-identity between the contested mark and the earlier signs ‘manifestly cannot be fortuitous' (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 60). 
Există cunoaștere, de exemplu, atunci când părțile s-au aflat într-o relație de afaceri și, ca urmare, „nu putea ignora, și putea avea cunoștință de faptul că solicitanta nevalidării utiliza de multă vreme semnul” (11/07/2013, T321/10, Gruppo Salini, EU:T:2013:372, § 25), atunci când renumele semnului, chiar în calitate de marcă „istorică”, este un fapt bine-cunoscut (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 50), sau atunci când identitatea sau cvasi-identitatea dintre marca contestată și semnele anterioare „în mod vădit nu poate fi întâmplătoare” (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 60).
Knowledge may be presumed to exist (‘must have known') on the basis, inter alia, of general knowledge in the economic sector concerned or duration of use. 
Cunoașterea poate fi prezumată a fi existat („trebuie să fi cunoscut”) pe baza, printre altele, a cunoștințelor generale din sectorul economic în cauză sau a duratei de utilizare.
The longer the use of a sign, the more likely it is that the EUTM owner had knowledge of it (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 39). 
Cu cât este mai îndelungată utilizarea unui semn, cu atât este mai probabil ca titularul mărcii UE să cunoască acest lucru (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 39).
Depending on the circumstances of the case, this presumption may apply even if the sign was registered in a non-EU country (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 64-71). 
În funcție de circumstanțele cauzei, această prezumție se poate aplica chiar dacă semnul a fost înregistrat într-o țară non-UE (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 64-71).
However, knowledge of an identical or similar earlier sign for identical or similar goods or services is not sufficient in itself to support a finding of bad faith (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 40, 48-49). 
Cu toate acestea, cunoașterea semnului anterior identic sau asemănător pentru produse sau servicii identice sau asemănătoare nu este suficientă în sine pentru a susține o constatare privind reaua-credință (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 40, 48-49).
It always depends on the circumstances of the case. 
Întotdeauna depinde de circumstanțele cazului.