natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The role of the affidavit is to give facts or an explanation of the supporting documents, not to give a legal opinion (06/11/2014, T463/12, MB, EU:T:2014:935, § 56). 
Rolul declarației scrise este acela de a prezenta fapte sau de a explica documentele justificative, nu de a da un aviz juridic (06/11/2014, T463/12, MB, EU:T:2014:935, § 56).
Distinction between admissibility and relevance (probative value) 
Distincția dintre admisibilitate și relevanță (valoarea probatorie)
The importance of declarations has been much debated. 
Importanța declarațiilor a făcut obiectul multor dezbateri.
In this regard, there must be a clear differentiation between the admissibility and the probative value of such evidence. 
În această privință, trebuie să se facă o distincție clară între admisibilitate și valoarea probatorie a acestui tip de dovadă.
As far as admissibility is concerned, Article 10(4) EUTMDR expressly mentions written statements referred to in Article 97(1)(f) EUTMR as admissible means of proof of use. 
În ceea ce privește admisibilitatea, în articolul 10 alineatul (4) din Regulamentul delegat privind marca UE se menționează în mod expres declarațiile scrise, la care se face referire la articolul 97 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul privind marca UE, ca mijloc de probă privind utilizarea.
Only in cases where the statements have not been sworn or affirmed is it necessary to consider the rules of law of the national jurisdiction as to the effects of a written statement (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 40; confirmed 09/12/2014, T278/12, PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 49). 
Numai în cazurile în care declarațiile nu au fost date sub jurământ sau în mod solemn se impune a se lua în considerare dispozițiile dreptului național în ceea ce privește efectele unei declarații scrise (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 40; confirmată prin 09/12/2014, T278/12, PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 49).
Where there are doubts as to whether a statement has been sworn or affirmed, it is up to the opponent to submit evidence in this regard. 
În cazul în care nu se cunoaște cu exactitate dacă o declarație a fost dată sub jurământ sau în mod solemn, oponentului îi revine obligația de a demonstra acest lucru.
Failing this, the statement will not be considered a statement within the sense of Article 97(1)(f) EUTMR. 
În caz contrar, declarația nu va fi considerată o declarație în sensul articolului 97 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul privind marca UE.
Article 97(1)(f) EUTMR does not specify by whom these statements should be signed, so there is no reason to consider that statements signed by the parties to the proceedings themselves are not covered by this provision (16/12/2008, T86/07, Deitech, EU:T:2008:577, § 46). 
Întrucât la articolul 97 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul privind marca UE nu se specifică cine trebuie să semneze respectivele declarații, nu există nici un motiv să se considere că declarațiile semnate chiar de părțile la procedură nu intră sub incidența acestei dispoziții (16/12/2008, T86/07, Deitech, EU:T:2008:577, § 46).
The EUTMR, the EUTMDR and the EUTMIR do not support the conclusion that the evidential value of items of evidence of use of the mark, including affirmations, must be assessed in the light of the national law of a Member State (28/03/2012, T214/08, Outburst, EU:T:2012:161, § 33; 09/12/2014, T278/12 PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 53). 
Regulamentul privind marca UE, Regulamentul delegat privind marca UE și Regulamentul de punere în aplicare a Regulamentului privind marca UE nu susțin concluzia că valoarea probatorie a elementelor privind dovada utilizării mărcii, inclusiv a afirmațiilor, trebuie să fie evaluată în lumina legislației naționale a unui stat membru (28/03/2012, T214/08, Outburst, EU:T:2012:161, § 33; 09/12/2014, T278/12 PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 53).
The probative value of a statement depends first and foremost on the credibility of the account it contains. 
Valoarea probatorie a declarației depinde, în primul rând, de credibilitatea informațiilor pe care le conține.
It is then necessary to take account, in particular, of the person from whom the document originates, the circumstances in which it came into being, the person to whom it was addressed and whether, on the face of it, the document appears sound and reliable (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 42). 
Prin urmare, este necesar să se ia în considerare, în special, persoana care a emis documentul, circumstanțele redactării acestuia și persoana căreia i-a fost adresat și să se aprecieze, la prima vedere, dacă documentul respectiv pare solid și de încredere (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 42).
As far as the probative value of this kind of evidence is concerned, the Office, following the established case-law, makes a distinction between statements coming from the sphere of the opponent themselves or their employees and statements drawn up by an independent source (09/12/2014, T278/12, PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 51; 06/11/2014, T463/12, MB, EU:T:2014:935, § 54). 
În ceea ce privește valoarea probatorie a acestui tip de probe, Oficiul, respectând jurisprudența constantă, face o distincție între declarațiile care provin din sfera oponentului însuși sau a angajaților acestuia și declarațiile întocmite de o sursă independentă (09/12/2014, T278/12, PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 51; 06/11/2014, T463/12, MB, EU:T:2014:935, § 54).
Declarations by the proprietor or its employees 
Declarațiile date de către titular sau de către angajații acestuia
Statements coming from the sphere of the owner of the earlier mark (drawn up by the interested parties themselves or their employees) are generally given less weight than independent evidence. 
Declarațiile provenind din sfera titularului mărcii anterioare (întocmite de părțile interesate sau de angajații lor) sunt în general mai puțin importante decât dovezile independente.
This is because the perception of the party involved in the dispute may be more or less affected by personal interests in the matter (11/01/2011, R 490/20104, BOTODERM / BOTOX, § 34; 27/10/2009, B 1 086 240 and 31/08/2010, B 1 568 610). 
Motivul este că percepția părții implicate în litigiu riscă să fie mai mult sau mai puțin afectată de interesele sale personale în cauza respectivă (11/01/2011, R 490/20104, BOTODERM / BOTOX, § 34; 27/10/2009, B 1 086 240 și 31/08/2010, B 1 568 610).
Generalisation should be avoided, since the exact value of such statements always depends on their concrete form and content. 
Trebuie să se evite generalizarea, întrucât valoarea exactă a acestor declarații depinde întotdeauna de forma și de conținutul concret al acestora.
Statements including detailed and concrete information have a higher probative value than very general and abstractly drafted statements. 
Declarațiile care conțin informații detaliate și concrete au o valoare probatorie mai mare decât cele formulate în termeni generali și abstracți.
The final outcome depends on the overall assessment of the evidence in each individual case. 
Rezultatul final depinde de aprecierea globală a elementelor de probă în fiecare caz în parte.
In general, further material is necessary for establishing evidence of use, since such statements have to be considered as having less probative value than physical evidence (labels, packaging, etc.) or evidence originating from independent sources. 
În general, sunt necesare materiale suplimentare pentru a stabili dovada utilizării întrucât trebuie să se țină seama de faptul că aceste declarații au o valoare probatorie inferioară valorii elementelor fizice (etichete, ambalaje etc.) sau a dovezilor care provin din surse independente.
Therefore, the probative strength of the further material submitted is very important. 
Prin urmare, forța probatorie a celorlalte materiale furnizate este foarte importantă.
An assessment should be made of whether the content of the affidavit is sufficiently supported by the further material (or vice versa). 
Conținutul declarației scrise trebuie să fie evaluat pentru a se stabili dacă este suficient susținut de celelalte materiale (sau invers).
The fact that the national office concerned may adopt a certain practice in assessing such kind of evidence of use does not mean that it is applicable in proceedings concerning European Union trade marks (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 41 et seq.). 
Faptul că oficiul național în cauză poate adopta o anumită practică pentru evaluarea acestui tip de probă nu înseamnă că această regulă este aplicabilă în procedurile privind mărcile Uniunii Europene (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 41 et seq.).
A change of ownership after the filing or priority date of the EUTM application may render declarations made by the new owners void as the latter generally do not have any direct knowledge to form a basis for making declarations concerning use of the mark by the previous owner (17/06/2004, R 16/20041, REPORTER / REPORTER). 
Schimbarea titularului intervenită ulterior datei de depunere a cererii de înregistrare a mărcii UE sau datei de prioritate poate atrage anularea declarațiilor formulate de noii titulari, având în vedere că aceștia din urmă nu dețin, în general, cunoștințe directe pentru a emite declarații privind utilizarea mărcii de către titularul anterior (17/06/2004, R 16/20041, REPORTER / REPORTER).
Nevertheless, in the case of a transfer or other succession in title, any new owner may rely on use by their predecessor(s) within the grace period concerned. 
Cu toate acestea, în cazul unui transfer sau al unui alt tip de succesiune privind titlul, noul titular se poate baza pe utilizarea efectuată pe parcursul perioadei de grație în cauză de către predecesorul/predecesorii săi.
Use made by the predecessor may be evidenced by the predecessor and by all other reliable means, for instance, information from business records if the predecessor is not available. 
Utilizarea de către predecesor poate fi demonstrată de către acesta însuși și prin orice alt mijloc corespunzător, de exemplu, pe baza informațiilor cuprinse în documentele comerciale, în cazul în care predecesorul nu este disponibil.
Declarations by third parties 
Declarațiile date de către terți
Statements (such as e.g. surveys) drawn up by an independent source, for example by experts, professional organisations, Chambers of Commerce, suppliers, customers or business partners of the opponent, are given more probative weight (19/01/2011, R 1595/20082, FINCONSUM ESTABLECIMIENTO FINANCIERO DE CREDITO / FINCONSUMO (fig.), § 9(ii); 30/03/2010, R 665/20091, EUROCERT (fig.) / EUROCERT, § 11; 12/08/2010, B 1 575 615). 
Declarațiilor (cum ar fi, de exemplu, studiile) redactate de o sursă independentă, de exemplu, de către experți, organizații profesionale, camere de comerț, furnizori, clienți sau parteneri de afaceri ai oponentului, li se acordă o mai mare importanță probatorie (19/01/2011, R 1595/20082, FINCONSUM ESTABLECIMIENTO FINANCIERO DE CREDITO / FINCONSUMO (fig.), § 9 (ii); 30/03/2010, R 665/20091, EUROCERT (fig.) / EUROCERT, § 11; 12/08/2010, B 1 575 615).
This practice is in line with the case-law of the Court of Justice in the Chiemsee judgment (04/05/1999, C108/97 & C109/97, Chiemsee, EU:C:1999:230), where the Court gave some indications of appropriate evidence for proving the acquired distinctiveness of a mark in the market place. 
Această practică este conformă cu jurisprudența Curții de Justiție în Hotărârea Chiemsee (04/05/1999, C108/97 & C109/97, Chiemsee, EU:C:1999:230), în care Curtea a emis o serie de indicații privind elementele de probă corespunzătoare care demonstrează caracterul distinctiv dobândit de o marcă pe piață.
Although acquisition of distinctiveness is not per se the same as genuine use, the former does comprise elements of evidence of use of a sign on the market. 
Cu toate că dobândirea unui caracter distinctiv nu reprezintă, în sine, același lucru ca utilizarea efectivă, cea dintâi include elemente privind dovada utilizării unui semn pe piață.
Consequently, case-law relating to these can be used by analogy. 
Prin urmare, jurisprudența privind aceste aspecte poate fi utilizată prin analogie.
Statements drawn up by the parties themselves are not ‘third-party evidence' whereas all other evidence, such as opinion polls, statements from Chambers of Commerce, or from professional organisations or from experts, does originate from third parties. 
Declarațiile date chiar de părți reprezintă „dovezi furnizate de terți”, în timp ce toate celelalte mijloace de probă, precum sondajele de opinie, declarațiile emise de camerele de comerț sau de organizații profesionale sau experți, provin de la terți.
3.4 Reaction from the applicant 
Reacția solicitantului
3.4.1 Forwarding of evidence 
Transmiterea elementelor de probă
After having received the evidence of use submitted by the opponent, the Office forwards the complete evidence to the applicant. 
În urma primirii dovezii de utilizare furnizate de către oponent, Oficiul transmite totalitatea elementelor de probă solicitantului.
The Office, in general, allows the applicant 2 months to file its observations in reply to the evidence of use (and to the opposition). 
Ca regulă generală, Oficiul acordă solicitantului un termen de două luni pentru a-și prezenta observațiile ca răspuns la dovada utilizării (și la opoziție).
3.4.2 No evidence or no relevant evidence submitted 
Neprezentarea niciunei dovezi sau dovezi relevante
However, the Office may close the proceedings immediately if, within the time limit given, the opponent has submitted no evidence, or the evidence is manifestly of no relevance, and all the earlier rights of the opposition are affected. 
Cu toate acestea, Oficiul poate închide procedura imediat în cazul în care, în termenul acordat, oponentul nu a prezentat nicio probă sau probele sunt în mod evident lipsite de relevanță, și toate drepturile anterioare legate de opoziție sunt afectate.
The rationale behind this practice is to avoid the continuation of proceedings when their outcome is already known, that is, the opposition is to be rejected for lack of proof of use (principle of economy and good administration of proceedings). 
Această practică vizează evitarea continuării procedurii atunci când rezultatul acesteia este deja cunoscut, adică respingerea opoziției pe motivul absenței dovezii de utilizare (principiul economiei și al bunei administrări a procedurii).
In all other cases the evidence is forwarded to the applicant, which is given 2 months to file its observations. 
În toate celelalte cazuri, probele se transmit solicitantului, căruia i se acordă 2 luni pentru a-și depune observațiile.
The Office must not indicate to the opponent that the sufficiency of the evidence is doubtful, or even invite the opponent to file further evidence in such cases. 
Oficiul nu trebuie să îi indice oponentului faptul că suficiența elementelor de probă este contestabilă sau chiar să îl invite pe oponent să prezinte alte dovezi în cazul respectiv.
Such acts would be against the impartial position of the Office in adversarial proceedings (01/08/2007, R 201/20064, OCB (fig.) / O.C.B., OCB (fig.)§ 19). 
Astfel de acțiuni ar fi contrare poziției de imparțialitate a Oficiului în cadrul procedurilor contradictorii (01/08.2007, R 201/20064, OCB (fig.) / O.C.B., OCB (fig.), § 19).
3.4.3 No reaction from applicant 
Lipsa reacției din partea solicitantului
If the applicant does not react within the time limit, the Office will give a decision on the basis of the evidence before it. 
În lipsa unei reacții din partea solicitantului în intervalul stabilit, Oficiul va emite o decizie pe baza elementelor de probă de care dispune.
The fact that the applicant does not reply does not mean that it accepts the submitted evidence as sufficient proof of use (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 79). 
Absența unui răspuns din partea solicitantului nu înseamnă că Oficiul acceptă elementele de probă furnizate ca dovadă suficientă a utilizării (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 79).
3.4.4 Formal withdrawal of the request 
Retragerea oficială a cererii
Where the applicant reacts to the proof of use by formally withdrawing its request for proof of use, the issue will no longer be relevant. 
În cazul în care solicitantul răspunde la dovada utilizării prin retragerea oficială a cererii de prezentare a dovezii utilizării, cauza nu mai are obiect.
As it is the applicant who sets in motion the respective procedure, the applicant logically is in a position to bring an end to this part of the proceedings by formally withdrawing its request (21/04/2004, R 174/20032, SONNENGARTEN / SOMMERGARTEN, § 23). 
Solicitantul, căruia îi revine obligația de a iniția procedura respectivă, poate, în mod logic, să încheie această parte a procedurii prin retragerea oficială a cererii înaintate (21/04/2004, R 174/20032, SONNENGARTEN / SOMMERGARTEN, § 23).
3.5 Further reaction from the opponent 
Reacția ulterioară a oponentului
The opponent is entitled to file observations in reply to the applicant's observations. 
Oponentul are dreptul de a-și prezenta propriile observații drept răspuns la observațiile solicitantului.
This is of particular importance in cases where the decision to be taken might be based in part on the arguments put forward by the applicant to the effect that the evidence does not prove the use of the mark. 
Acest drept are o importanță deosebită în cazurile în care este posibil ca decizia care urmează a fi emisă să fie întemeiată, în parte, pe argumentele prezentate de către solicitant pentru a demonstra că elementele de probă furnizate nu dovedesc utilizarea mărcii.
The Board of Appeal has regarded failure to allow the opponent to comment in such a case as a substantial procedural violation (28/02/2011, R 16/20104, COLORPLUS, § 20). 
Camera de recurs a considerat că faptul de a nu permite oponentului să își exprime observațiile într-o astfel de cauză reprezintă o încălcare procedurală substanțială (28/02/2011, R 16/20104, COLORPLUS, § 20).
For further details on the submission of additional evidence, see paragraph 3.3.1 above. 
Pentru mai multe detalii cu privire la prezentarea de dovezi suplimentare, a se vedea punctul 3.3.1 de mai sus.
3.6 Languages in proof of use proceedings 
Limbile utilizate în cadrul procedurilor privind dovada utilizării
According to Article 10(6) EUTMDR, where the evidence submitted pursuant to paragraphs 1, 2 and 3 is not in the language of the opposition proceedings, the Office may require the opponent to submit a translation of that evidence in that language, within a period specified by the Office. 
În conformitate cu articolul 10 alineatul (6) din Regulamentul delegat privind marca UE, atunci când probele furnizate în conformitate cu punctele 1, 2 și 3 nu sunt în limba procedurii de opoziție, Oficiul poate solicita oponentului să prezinte o traducere a probelor respective în limba procedurii, în intervalul stabilit de Oficiu.
It is left to the discretion of the Office whether the opponent has to submit a translation of the evidence of use into the language of the proceedings. 
Rămâne la latitudinea Oficiului să decidă dacă oponentul trebuie să furnizeze o traducere a dovezii de utilizare în limba procedurii.
In exercising its discretion, the Office balances the interests of both parties. 
În exercitarea puterii sale de apreciere, Oficiul pune în balanță interesele celor două părți.
It has to be borne in mind that it might be extremely costly and burdensome for the opponent to translate the evidence of use submitted into the language of the proceedings. 
Trebuie reținut faptul că traducerea dovezii de utilizare în limba procedurii se poate dovedi un proces extrem de costisitor și dificil pentru oponent.
On the other hand, the applicant has the right to be informed about the content of the evidence submitted in order to be capable of defending its interests. 
Pe de altă parte, solicitantul are dreptul de a fi informat referitor la conținutul elementelor de probă furnizate pentru a avea posibilitatea de a-și apăra interesele.
It is absolutely necessary that the applicant is able to assess the content of the evidence of use submitted by the opponent. 
Este absolut necesar ca solicitantul să poată analiza conținutul dovezii de utilizare prezentate de oponent.
In this regard, the nature of the documents submitted has to be taken into account. 
În această privință, se impune a se lua în considerare natura documentelor prezentate.
For example, it might be considered that ‘standard' invoices and samples of packaging do not require a translation in order to be understood by the applicant (15/12/2010, T132/09, Epcos, EU:T:2010:518, § 51 et seq.; 30/04/2008, R 1630/20062, DIACOR / DIACOL PORTUGAL, § 46 et seq. (appealed 24/01/2017, T258/08, DIACOR / DIACOL, EU:T:2017:22); 15/09/2008, R 1404/20072 & R 1463/2007-2, FAY (fig) / FAY & CO, § 26 et seq.). 
De exemplu, se poate considera că facturile „standard” și eșantioanele de ambalaje nu necesită o traducere pentru a fi înțelese de solicitant (15/12/2010, T132/09, Epcos, EU:T:2010:518, § 51 et seq.; 30/04/2008, R 1630/20062, DIACOR / DIACOL PORTUGAL, § 46 et seq. (atacată prin 24/01/2017, T258/08, DIACOR / DIACOL, EU:T:2017:22); 15/09/2008, R 1404/20072 & R 1463/2007-2, FAY (fig) / FAY & CO, § 26 et seq.).
If the applicant explicitly requests a translation of the evidence in the language of the proceedings, the Office, in principle, will require a translation from the opponent. 
Dacă solicitantul cere în mod expres o traducere a dovezii în limba procedurii, Oficiul solicită, în principiu, furnizarea unei traduceri de către oponent.
However, a rejection of such a request is feasible where it appears that the applicant's request, in view of the self-explanatory character of the submitted evidence, is exaggerated or even abusive. 
Cu toate acestea, cererile de acest tip pot fi respinse dacă, având în vedere caracterul evident al dovezilor furnizate, cererea solicitantului este exagerată sau chiar abuzivă.
Where the Office requires translation of the evidence, it gives the opponent a period of 2 months to submit it. 
În cazul în care Oficiul solicită traducerea dovezii, acesta va acorda oponentului un termen de două luni pentru a furniza traducerea respectivă.
Where the evidence of use submitted by the opponent is voluminous, the Office may explicitly invite the opponent to translate only the parts of the submitted material that the opponent regards as sufficient for establishing genuine use of the mark within the relevant period. 
Dacă dovada utilizării furnizată este voluminoasă, Oficiul poate invita, în mod explicit, oponentul să traducă numai părțile din elementele furnizate pe care acesta din urmă le consideră suficiente pentru stabilirea utilizării efective a mărcii pe parcursul perioadei relevante.
It is in general up to the opponent to evaluate whether a complete translation of all the evidence submitted is necessary. 
Rămâne, în general, la latitudinea oponentului să evalueze dacă este necesară traducerea integrală a elementelor de probă furnizate.
The means of evidence will only be taken into account insofar as a translation has been produced or insofar as the means of evidence are self-explanatory regardless of their textual components. 
Mijloacele de probă nu vor fi luate în considerare decât dacă au fost traduse sau dacă sunt evidente, indiferent de conținutul textual al acestora.
3.7 Decision 
Decizia
3.7.1 Competence of the Office 
Competența Oficiului
The Office makes its own evaluation of the evidence of use submitted. 
Oficiul realizează o evaluare proprie a dovezilor de utilizare prezentate.
This means that the probative value of the evidence submitted is evaluated independently of the observations submitted by the applicant in this respect. 
Aceasta înseamnă că valoarea probatorie a elementelor de probă prezentate este evaluată independent de observațiile transmise de solicitant în acest sens.