natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Likewise, if the opponent fails to prove that it was the rightful proprietor of the mark when the opposition was filed, the opposition will be dismissed without any examination of its merits due to lack of substantiation. 
În mod similar, dacă oponentul nu reușește să demonstreze că era titularul de drept al mărcii la momentul formulării opoziției, opoziția este respinsă ca neîntemeiată, fără a fi examinată pe fond, din cauza lipsei de fundamentare.
The evidence required in each case will depend on the kind of right relied upon. 
Dovezile necesare în fiecare caz depind de tipul dreptului invocat.
The current proprietor may also invoke the rights of its predecessor in title if the agency/representation agreement was concluded between the previous proprietor and the applicant, but this needs to be duly substantiated by evidence. 
Titularul actual poate invoca și drepturile predecesorului său în drepturi, în cazul în care contractul de agenție/reprezentare a fost încheiat între titularul anterior și solicitant, dar trebuie să aducă dovezi corespunzătoare în acest sens.
3 Scope of Application 
Domeniul de aplicare
3.1 Kinds of mark covered 
Tipurile de mărci vizate
Article 8(3) EUTMR applies to earlier ‘trade marks' that have been applied for as EUTMs without their proprietor's consent. 
Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE se aplică în cazul „mărcilor” anterioare pentru care s-a depus o cerere de înregistrare ca mărci UE fără acordul titularului.
However, Article 8(2) EUTMR does not apply to oppositions based on this ground, as it only enumerates the kinds of earlier rights on which an opposition may be entered under paragraphs (1) and (5) of the same article. 
Pe de altă parte, articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE nu se aplică în cazul opozițiilor întemeiate pe acest motiv, deoarece enumeră doar tipurile de drepturi anterioare care pot genera o opoziție în conformitate cu alineatele (1) și (5) ale aceluiași articol.
Therefore, the kinds of rights on which an opposition based on Article 8(3) EUTMR may be entered needs to be determined in more detail, both as regards their nature and their geographical origin. 
Prin urmare, tipurile de drepturi care pot sta la baza unei opoziții formulate în temeiul articolului 8 alineatul (3) trebuie stabilite mai detaliat, atât în ceea ce privește natura, cât și proveniența lor geografică.
In the absence of any restriction in Article 8(3) EUTMR and in view of the need to provide the legitimate interests of the real proprietor with effective protection, the term ‘trade marks' should be interpreted broadly and must be understood as including pending applications, since there is nothing in this provision restricting its scope exclusively to registered trade marks. 
În lipsa oricărei restricții în cadrul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE și având în vedere necesitatea de a asigura o protecție eficace a intereselor legitime ale titularului real, termenul „mărci” trebuie interpretat în sens larg și trebuie înțeles ca incluzând și cererile în curs, deoarece nimic din această dispoziție nu-i restrânge domeniul de aplicare exclusiv la mărcile înregistrate.
For the same reasons, unregistered marks or well-known marks within the meaning of Article 6bis PC also fall within the term ‘trade marks' within the sense of Article 8(3) EUTMR. 
Din aceleași motive, termenul „mărci” menționat la articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE cuprinde și mărcile neînregistrate sau cele de renume în sensul articolului 6 bis din Convenția de la Paris.
Consequently, both registered and unregistered trade marks are covered by this provision, to the extent that the law of the country of origin recognises rights of the latter kind. 
Prin urmare, atât mărcile înregistrate, cât și mărcile neînregistrate sunt vizate de această dispoziție, în măsura în care legislația țării de origine recunoaște drepturile asupra celei de a doua categorii de mărci.
In contrast, the express reference to ‘trade marks' means that Article 8(3) EUTMR does not apply to mere signs used in the course of trade, other than unregistered trade marks. 
În schimb, referirea expresă la „mărci” înseamnă că articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE nu se aplică unor simple semne utilizate în comerț, cu excepția mărcilor neînregistrate.
Likewise, other kinds of intellectual property rights that could be used as a basis for an invalidity action cannot be invoked in the context of Article 8(3) EUTMR either. 
Prin analogie, nici alte tipuri de drepturi de proprietate intelectuală care ar putea sta la baza unei acțiuni în nulitate nu pot fi invocate în contextul articolului 8 alineatul (3).
It is clear from the wording of Article 8(3) EUTMR that the trade mark on which the opposition is based must be earlier than the EUTM application. 
Din formularea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE reiese clar că marca pe care se întemeiază opoziția trebuie să fie anterioară cererii de înregistrare a mărcii UE.
Hence, the relevant point in time that should be taken into account is the filing or priority date of the contested application. 
Prin urmare, momentul de referință care trebuie luat în considerare este data de depunere sau de prioritate a cererii contestate.
The rules according to which the priority should be determined depend on the kind of trade mark relied upon. 
Regulile pe baza cărora trebuie să se stabilească prioritatea depind de tipul mărcii pe care se întemeiază opoziția.
If the earlier mark has been acquired by registration, it is its filing or priority date that should be taken into account for assessing whether it precedes the contested EUTM application, whereas if it is a use-based right, the relevant conditions for protection through use must have been fulfilled before the filing date (or if appropriate, the priority date) of the contested EUTM application. 
Dacă marca anterioară a fost dobândită prin înregistrare, atunci data de depunere sau de prioritate este cea care trebuie luată în considerare pentru a aprecia dacă aceasta precedă cererea de înregistrare a mărcii UE contestate, iar dacă dreptul a fost dobândit prin utilizare, atunci condițiile relevante pentru protecția prin utilizare trebuie să fi fost îndeplinite înainte de data de depunere (sau după caz, data de prioritate) a cererii de înregistrare a mărcii UE contestate.
In the case of earlier well-known marks, the mark must have become well known before the filing or priority date of the contested EUTM application. 
În cazul mărcilor de renume anterioare, marca trebuie să fi devenit notorie înainte de data de depunere sau de prioritate a cererii de înregistrare a mărcii UE contestate.
3.2 Origin of the earlier mark 
Originea mărcii anterioare
As Article 8(2) EUTMR does not apply to oppositions based on Article 8(3) EUTMR, it cannot serve to define the territorial extent of protection granted by Article 8(3) EUTMR. 
Întrucât articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE nu se aplică în cazul opozițiilor întemeiate pe articolul 8 alineatul (3) din același regulament, acesta nu poate servi la definirea întinderii teritoriale a protecției conferite de articolul 8 alineatul (3).
In the absence of any other reference in Article 8(3) EUTMR to a ‘relevant territory', it is immaterial whether the earlier trade mark rights reside in the European Union or not. 
În lipsa oricărei alte referiri în articolul 8 alineatul (3) la un „teritoriu relevant”, este irelevant dacă drepturile anterioare asupra mărcii se manifestă în Uniunea Europeană sau nu.
The practical importance of this provision lies precisely in the legal capacity it confers on holders of trade mark rights outside the European Union to defend these rights against fraudulent filings, since proprietors of trade mark rights within the European Union may rely on the other grounds provided for in Article 8 EUTMR to defend their earlier rights from such acts. 
Importanța practică a acestei dispoziții constă tocmai în capacitatea juridică pe care o conferă deținătorilor de drepturi asupra mărcilor din afara Uniunii Europene de a-și apăra aceste drepturi împotriva cererilor de înregistrare frauduloase, întrucât proprietarii de drepturi asupra mărcilor din Uniunea Europeană se pot baza pe celelalte motive prevăzute la articolul 8 din Regulamentul privind marca UE pentru a-și apăra drepturile anterioare împotriva unor asemenea acțiuni.
Of course, EUTMs or national marks, which provide a basis for opposition pursuant to Article 8 EUTMR, also qualify as earlier marks that can be invoked as a basis for an Article 8(3) EUTMR opposition. 
Desigur, constituie mărci anterioare care pot fi invocate ca bază pentru o opoziție formulată în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE și mărcile UE sau mărcile naționale, care oferă o bază pentru opoziție în temeiul articolului 8 din același regulament.
4 Conditions of Application 
Condiții de aplicare
Article 8(3) EUTMR entitles trade mark proprietors to oppose the registration of their marks as EUTMs, provided the following substantive cumulative requirements are met (13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 61). 
Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE conferă titularilor de mărci dreptul de a se opune înregistrării mărcilor lor ca mărci UE, cu condiția să fie îndeplinite următoarele cerințe cumulative de fond (13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 61):
1. The applicant is or was an agent or representative of the proprietor of the mark. 
solicitantul mărcii să fie sau să fi fost agentul sau reprezentantul titularului mărcii;
2. The application is in the name of the agent or representative. 
cererea să fi fost depusă în numele agentului sau al reprezentantului;
3. The application was filed without the proprietor's consent. 
cererea să fi fost depusă fără acordul titularului;
4. The agent or representative fails to justify its acts. 
agentul sau reprezentantul să nu își justifice acțiunile;
5. The signs and the goods and services are identical or closely related. 
semnele, produsele și serviciile să fie identice sau strâns înrudite.
4.1 Agent or representative relationship 
Relația cu agentul sau cu reprezentantul
4.1.1 Nature of the relationship 
Natura relației
In view of the purpose of this provision, which is to safeguard the legal interests of trade mark proprietors against the misappropriation of their trade marks by their commercial associates, the terms ‘agent' and ‘representative' should be interpreted broadly to cover all kinds of relationships based on any business arrangement (governed by a written or oral contract) where one party is representing the interests of another, regardless of the nomen juris of the contractual relationship between the principal-proprietor and the EUTM applicant (confirmed 13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 64). 
Având în vedere scopul acestei dispoziții, respectiv acela de a proteja interesele legitime ale titularilor de mărci împotriva însușirii abuzive a mărcilor acestora de către asociații lor comerciali, termenii „agent” și „reprezentant” trebuie interpretați în sens larg, astfel încât să includă toate formele de relații întemeiate pe un acord contractual (reglementat printr-un contract scris sau verbal) în temeiul căruia una dintre părți reprezintă interesele celeilalte, indiferent ce nomen juris reglementează relația contractuală dintre titularul-mandant și solicitantul mărcii UE (confirmat prin 13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 64).
Therefore, it is sufficient for the purposes of Article 8(3) EUTMR that there is some agreement of commercial cooperation between the parties of a kind that gives rise to a fiduciary relationship by imposing on the applicant, whether expressly or implicitly, a general duty of trust and loyalty as regards the interests of the trade mark proprietor. 
Prin urmare, este suficient, în sensul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE, să existe între părți un acord de cooperare comercială de natură să creeze o relație de încredere impunând solicitantului, în mod expres sau implicit, o obligație generală de încredere și loialitate în raport cu interesele titularului mărcii.
It follows that Article 8(3) EUTMR may also extend, for example, to licensees of the proprietor, or to authorised distributors of the goods for which the mark in question is used. 
Rezultă că articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE se poate extinde, de exemplu, la deținătorii de licențe împuterniciți de titular sau la distribuitorii autorizați ai produselor pentru care este utilizată marca în cauză.
Given the variety of forms that commercial relationships may acquire in practice, a case-by-case approach is applied, focusing on whether the contractual link between the proprietor-opponent and the applicant is only limited to a series of occasional transactions, or if, conversely, it is of such a duration and content to justify the application of Article 8(3) EUTMR (as regards the points in time that are crucial for the relationship, see, paragraph 4.1.4 below). 
Având în vedere varietatea de forme pe care le pot lua relațiile comerciale în practică, se aplică o abordare de la caz la caz, axată pe întrebarea dacă legătura contractuală dintre titularul-oponent și solicitant este limitată doar la o serie de tranzacții ocazionale sau, dimpotrivă, are o durată și o natură care să justifice aplicarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE (în ceea ce privește momentele esențiale pentru relație, a se vedea punctul 4.1.4 de mai jos).
The material question should be whether it was the cooperation with the proprietor that gave the applicant the possibility to get to know and appreciate the value of the mark and incited the applicant to subsequently try to register the mark in its own name. 
Întrebarea esențială trebuie să fie dacă această cooperare cu titularul este cea care a oferit solicitantului posibilitatea de a ajunge să cunoască și să aprecieze valoarea mărcii și dacă l-a incitat pe solicitant să încerce ulterior să înregistreze marca în nume propriu.
Nevertheless, some kind of cooperation agreement has to exist between the parties. 
Cu toate acestea, între părți trebuie să existe o formă de acord de cooperare.
If the applicant acts completely independently, without having entered into any kind of fiduciary relationship with the proprietor, it cannot be considered an agent within the meaning of Article 8(3) EUTMR (confirmed 13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 64). 
Dacă solicitantul acționează în deplină independență, fără să fi fost stabilită vreo relație de încredere cu titularul, acesta nu poate fi considerat agent în sensul articolului 8 alineatul (3) din regulament (confirmat prin 13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 64).
Therefore, a mere customer or a client of the proprietor cannot amount to an ‘agent or representative' for the purposes of Article 8(3) EUTMR, since such persons are under no special obligation of trust to the trade mark proprietor. 
Prin urmare, un simplu cumpărător sau client al titularului nu poate fi considerat „agent sau reprezentant” în sensul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE, întrucât aceste persoane nu au nicio obligație specială de încredere față de titularul mărcii.
It is irrelevant for the purposes of Article 8(3) EUTMR whether an exclusive agreement exists between the parties, or just a simple, non-exclusive commercial relationship. 
Pentru aplicarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE este irelevant dacă există sau nu un acord exclusiv între părți sau doar o relație comercială simplă, neexclusivă.
Indeed, a commercial cooperation agreement entailing an obligation of loyalty can exist even in the absence of an exclusivity clause (09/07/2014, T184/12, Heatstrip, EU:T:2014:621, § 69). 
În fond, poate exista un acord de cooperare comercială din care să decurgă obligația de loialitate chiar și în absența unei clauze de exclusivitate (09/07/2014, T184/12, Heatstrip, EU:T:2014:621, § 69).
Article 8(3) EUTMR also applies to analogous forms of business relationships that give rise to an obligation of trust and confidentiality between the trade mark proprietor and the professional, as is the case with legal practitioners and attorneys, consultants, trade mark agents, etc. However, the legal representative or manager of the opponent's company cannot be considered as an agent or representative within the meaning of Article 8(3) EUTMR, given that such persons are not business associates of the opponent. 
Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE se aplică și formelor analoge de relații contractuale care dau naștere unei obligații de încredere și confidențialitate între titularul mărcii și un profesionist, cum este cazul avocaților și al practicienilor în domeniul dreptului, al consultanților, al consilierilor în domeniul mărcilor etc. În schimb, reprezentantul legal sau directorul societății oponentului nu poate fi considerat agent sau reprezentant în sensul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE, dat fiind că nu este partener de afaceri al oponentului.
The purpose of this provision is not to protect the proprietor from infringing acts coming from within its company. 
Scopul acestei dispoziții nu este acela de a-l proteja pe titular împotriva acțiunilor de încălcare săvârșite în cadrul societății sale.
It may well be that such acts can be sanctioned under the general bad faith provision in Article 59(1)(b) EUTMR. 
Astfel de acțiuni pot fi foarte bine sancționate în conformitate cu dispozițiile generale privind reaua-credință prevăzute la articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca UE.
The burden of proof regarding the existence of a cooperation relationship lies with the opponent (13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 64, 67). 
Sarcina probei privind existența unei relații de cooperare îi revine oponentului (13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 64, 67).
4.1.2 Form of the agreement 
Forma acordului
It is not necessary for the agreement between the parties to assume the form of a written contract. 
Nu este necesar ca acordul dintre părți să ia forma unui contract scris.
Of course, the existence of a formal agreement between the parties will be of great value in determining exactly what kind of relationship exists between them. 
Desigur, existența unui acord formal între părți prezintă o mare utilitate în stabilirea exactă a tipului de relație dintre ele.
As mentioned above, the title of such an agreement and the terminology chosen by the parties should not be taken as conclusive. 
După cum s-a menționat mai sus, titlul unui astfel de acord și terminologia aleasă de părți nu trebuie considerate concludente.
What counts is the kind of commercial cooperation established in substance and not its formal description. 
Ceea ce contează este tipul de cooperare comercială existentă în mod concret, și nu descrierea formală a acesteia.
Even in cases where a written contract does not exist, it may still be possible to infer the existence of a commercial agreement of the kind required by Article 8(3) EUTMR by reference to indirect indications and evidence, such as the commercial correspondence between the parties, invoices and purchase orders for goods sold to the agent, or credit notes and other banking instruments (always bearing in mind that a mere customer relationship is insufficient for Article 8(3) EUTMR). 
Chiar și în cazurile în care nu există un contract scris, este totuși posibil să se deducă existența unui acord comercial de tipul prevăzut la articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE din referirile la indicii și dovezi indirecte, cum ar fi corespondența comercială dintre părți, facturile și ordinele de achiziție pentru produsele vândute agentului sau notele de credit și alte instrumente bancare (ținând cont întotdeauna de faptul că o simplă relație comerciant-client este insuficientă pentru aplicarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE).
Even dispute resolution agreements may be relevant to the extent that they give sufficient information about the past relationship between the parties. 
Chiar și acordurile pentru soluționarea litigiilor pot fi relevante dacă oferă informații suficiente cu privire la relația anterioară dintre părți.
Furthermore, circumstances such as sales targets imposed on the applicant, or payment of royalties, or production of the goods covered by the mark under licence or help in the setting up of a local distribution network, will be strong indications of a commercial relationship of the type covered by Article 8(3) EUTMR. 
În plus, circumstanțe precum obiectivele de vânzări impuse solicitantului, plata drepturilor de autor, fabricarea sub licență a produselor desemnate de marcă sau acordarea de ajutor pentru crearea unei rețele locale de distribuție reprezintă indicii solide în sprijinul existenței unei relații comerciale de tipul celor vizate de articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE.
The Court also decided that active cooperation between an EUTM applicant and an opponent in the advertising of the product, in order to optimise the marketing thereof, could give rise to the fiduciary relationship required under Article 8(3) EUTMR. 
Curtea a mai decis și că existența unei cooperări active între solicitantul mărcii UE și oponent în ceea ce privește publicitatea făcută produsului, pentru optimizarea comercializării acestuia, ar putea da naștere relației de încredere necesare pentru aplicarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE.
However, the mere desire of the applicant to enter into a commercial relationship with the opponent cannot be considered as a concluded agreement between the parties. 
În schimb, simpla dorință a solicitantului de a stabili o relație comercială cu oponentul nu poate fi considerată drept un acord încheiat între părți.
Prospective agents or representatives are not covered by Article 8(3) EUTMR (see B 26 759 cited above). 
Agenții sau reprezentanții potențiali nu intră sub incidența articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE (a se vedea B 26 759, citată mai sus).
4.1.3 Territorial scope of the agreement 
Domeniul teritorial de aplicare a acordului
Even though the wording of Article 8(3) EUTMR does not refer to the territorial scope of the agreement between the trade mark proprietor and its agent or representative, an inherent limitation to relationships covering the EU or a part thereof must be read in this provision. 
Chiar dacă articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE nu face referire la domeniul teritorial de aplicare a acordului dintre titularul mărcii și agentul sau reprezentantul său, dispoziția trebuie interpretată în sensul limitării inerente la relațiile din UE sau dintr-o parte a Uniunii.
This is more in line with the economic considerations underlying Article 8(3) EUTMR, which are to prevent agents or representatives from unduly exploiting a commercial relationship covering a given territory, by filing an unauthorised application for the principal's mark precisely in that territory, that is, in the territory where the applicant will be more able to benefit from the infrastructure and know-how it possesses as a result of its prior relationship with the proprietor. 
Această interpretare este mai apropiată de considerentele economice care stau la baza articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE, menite să prevină exploatarea necuvenită, de către agenți sau reprezentanți, a relației comerciale existente într-un anumit teritoriu, prin depunerea unei cereri neautorizate de înregistrare a mărcii mandantului tocmai în teritoriul respectiv, adică pe teritoriul în care solicitantul va putea să beneficieze în mai mare măsură de infrastructura și know-how-ul de care dispune ca urmare a relației sale anterioare cu titularul.