natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the earlier EU trade mark has been used in relation to only part of the goods or services for which it is registered it shall, for the purposes of the examination of the opposition, be deemed to be registered in respect only of that part of the goods or services. 
În cazul în care marca UE anterioară nu a fost utilizată decât pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată, aceasta nu se consideră înregistrată, în sensul examinării opoziției, decât pentru acea parte de produse sau servicii.
This wording is the result of Amending Regulation (EU) 2015/2424 , which entered into force on 23/03/2016. 
Această formulare este rezultatul Regulamentului (UE) nr. 2015/2424 de modificare, care a intrat în vigoare la 23 martie 2016.
Previously, the 5-year period was computed backwards from the date of publication of the contested EUTM application. 
Anterior, perioada de cinci ani era calculată retroactiv de la data publicării cererii de înregistrare a mărcii UE contestate.
For oppositions filed before the date of entry into force of Amending Regulation (EU) 2015/2424, the relevant period will continue to be counted from the date of publication of the contested EUTM application. 
Pentru opozițiile depuse înainte de data intrării în vigoare a Regulamentului (UE) 2015/2424 de modificare, perioada relevantă se va calcula în continuare de la data publicării cererii de înregistrare a mărcii UE contestate.
[3: Regulation (EU) 2015/2424 of the European Parliament and of the Council of 16 December 2015 amending Council Regulation (EC) No 207/2009 on the Community trade mark and Commission Regulation (EC) No 2868/95 implementing Council Regulation (EC) No 40/94 on the Community trade mark, and repealing Commission Regulation (EC) No 2839/95 on the fees payable to the Office for Harmonization in the Internal Market (Trade Marks and Designs).] 
[3: Regulamentul (UE) 2015/2424 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2015 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară și a Regulamentului (CE) nr. 2868/95 al Comisiei de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2869/95 al Comisiei privind taxele care trebuie plătite Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci și desene sau modele industriale).]
In accordance with Article 47(3) EUTMR: 
În conformitate cu articolul 47 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE:
Paragraph 2 shall apply to earlier national trade marks referred to in Article 8(2)(a), by substituting use in the Member State in which the earlier national trade mark is protected for use in the Union. 
Alineatul (2) se aplică mărcilor naționale anterioare menționate la articolul 8 alineatul (2) litera (a), înțelegându-se că utilizarea lor în cadrul Uniunii se înlocuiește cu utilizarea lor în statul membru în care marca națională anterioară este protejată.
There is no express provision in the EUTMR that such forms of use as mentioned in Article 18(1) and (2) EUTMR may also be regarded as use of earlier national trade marks. 
Regulamentul privind marca UE nu conține, în mod expres, nicio dispoziție conform căreia formele de utilizare menționate la articolul 18 alineatele (1) și (2) din Regulamentul privind marca UE pot fi considerate, de asemenea, ca fiind utilizări ale mărcilor naționale anterioare.
However, the concept of the obligation to use the registered mark is harmonised as a consequence of Article 10(2) and (3) of Directive 2008/95/EC of the European Parliament and of the Council of 22 October 2008 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (Codified version). 
Cu toate acestea, noțiunea de obligație de utilizare a mărcii înregistrate este armonizată ca urmare a articolului 10 alineatele (2) și (3) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată).
Hence, it is appropriate to apply the same substantive provision as Article 18(1) and (2) EUTMR to the use of earlier national trade marks, with the only difference being that such use must be made in the Member State in which the national mark is registered. 
Prin urmare, este necesar să se aplice aceeași dispoziție de fond ca la articolul 18 alineatele (1) și (2) din Regulamentul privind marca UE în ceea ce privește utilizarea mărcilor naționale anterioare, singura diferență fiind că o astfel de utilizare trebuie să aibă loc în statul membru în care marca națională este înregistrată.
Moreover, it follows from the wording of Article 47(2) and (3) EUTMR that proof of use can only be requested if the earlier right is an EUTM or other trade mark having effect in the EU or an EU Member State, as defined in Article 8(2)(a) EUTMR. 
De asemenea, din redactarea articolului 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul privind marca UE reiese că dovada utilizării poate fi solicitată numai dacă dreptul anterior constă într-o marcă UE sau o altă marcă ce își produce efectele în UE sau într-un stat membru UE, conform definițiilor de la articolul 8 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul privind marca UE.
Since oppositions brought under Article 8(4) EUTMR cannot be based on either EUTMs or other trade marks referred to in Article 8(2)(a) EUTMR, the EUTM applicant is not entitled to request proof of use for earlier rights relied upon in oppositions brought under this provision. 
Având în vedere faptul că opozițiile formulate în conformitate cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul privind marca UE nu pot fi întemeiate pe marca UE sau pe alte mărci la care se face referire la articolul 8 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul privind marca UE, solicitantul unei mărci UE nu are dreptul să solicite dovada utilizării pentru drepturile anterioare invocate în opozițiile formulate în conformitate cu această prevedere.
Nevertheless, Article 8(4) EUTMR requires the opponent to prove use in the course of trade of more than mere local significance for the earlier rights in question. 
Cu toate acestea, articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul privind marca UE impune ca oponentul să facă dovada utilizării în comerț cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local în ceea ce privește respectivele drepturi anterioare.
As for Article 8(3) EUTMR, the Office's practice is that requests for proof of use of the earlier right cannot be made. 
Referitor la articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE, conform practicii Oficiului, nu se poate solicita dovada utilizării dreptului anterior.
The reason is that such earlier rights include both trade marks having effect in the EU/EU Member States (EUTMs, national trade marks, IRs) and national non-EUTMs, requests for proof of use of the latter not being possible under the EUTMR. 
Motivul este că drepturile anterioare în cauză includ atât mărcile care își produc efectele în UE/state membre ale UE (mărci UE, mărci naționale, înregistrări internaționale), cât și mărcile naționale necomunitare, iar Regulamentul privind marca UE nu permite solicitarea dovezii de utilizare a acestora din urmă.
It would be discriminatory to request proof of use for some countries' trade marks but not for others. 
Solicitarea dovezii de utilizare pentru mărcile din unele țări, dar nu și din altele ar fi discriminatorie.
Accordingly, and in view of the specific subject matter for protection under Article 8(3) EUTMR, while the use or lack of use made of the earlier rights may have a bearing on arguments regarding the justification for applying for the EUTM, the opponent cannot be obliged to provide proof of use under Article 47(3) EUTMR for any earlier rights thereby relied upon. 
Prin urmare, și având în vedere obiectul specific al protecției în sensul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE, chiar dacă utilizarea sau neutilizarea drepturilor anterioare poate avea o influență asupra argumentelor privind justificarea cererii de înregistrare a mărcii UE, oponentul nu poate fi obligat să prezinte dovada utilizării conform articolului 47 alineatul (3) din Regulamentul privind marca UE pentru niciunul dintre drepturile anterioare pe care le invocă.
1.2.1.3 Article 10 EUTMDR - procedural rules, evidence and language 
Articolul 10 din Regulamentul delegat privind marca UE - norme de procedură, probe și limba utilizată
In accordance with Article 10(2) EUTMDR, where, pursuant to Article 47(2) or (3) EUTMR, the opponent has to submit proof of use or show that there are proper reasons for non-use, the Office will invite the opponent to provide the proof required within a period specified by the Office. 
În conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul delegat privind marca UE, dacă, în temeiul articolului 47 alineatul (2) sau (3) din Regulamentul privind marca UE, oponentul trebuie să prezinte dovada utilizării sau să demonstreze că există motive întemeiate pentru neutilizare, Oficiul invită partea în cauză să furnizeze dovada solicitată în termenul specificat de către Oficiu.
If the opponent does not provide such proof before the time limit expires, the Office will reject the opposition. 
Dacă oponentul nu prezintă elementele de probă respective până la expirarea termenului stabilit, Oficiul respinge opoziția.
In accordance with Article 10(3) EUTMDR, the indications and evidence required to prove use must consist of indications concerning the place, time, extent and nature of use of the opposing trade mark for the goods and services in respect of which it is registered and on which the opposition is based, and evidence in support of these indications in accordance with paragraph 4. 
În conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul delegat privind marca UE, specificațiile și elementele de probă solicitate pentru a demonstra utilizarea trebuie să conțină indicații privind locul, durata, amploarea și natura utilizării mărcii atacate pentru produsele și serviciile pentru care a fost înregistrată și pe care se întemeiază opoziția, precum și elemente de probă care să susțină indicațiile respective, în sensul alineatului (4).
In accordance with Article 10(4) EUTMDR, the evidence must consist of written documents and in principle be confined to supporting documents and items such as packages, labels, price lists, catalogues, invoices, photographs, newspaper advertisements, and statements in writing as referred to in Article 97(1)(f) EUTMR. 
În conformitate cu articolul 10 alineatul (4) din Regulamentul delegat privind marca UE, probele trebuie să conțină documente scrise și să se limiteze, în principiu, la documente justificative și obiecte precum: ambalaje, etichete, liste de prețuri, cataloage, facturi, fotografii, reclame din presă, precum și declarațiile scrise menționate la articolul 97 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul privind marca UE.
In accordance with Article 10(5) EUTMDR, a request for proof of use may be submitted at the same time as observations on the grounds on which the opposition is based. 
În conformitate cu articolul 10 alineatul (5) din Regulamentul delegat privind marca UE, o cerere de prezentare a dovezii de utilizare poate fi depusă în același timp cu observațiile cu privire la motivele pe care se bazează opoziția.
Such observations may also be filed together with the observations in reply to the proof of use. 
Astfel de observații pot fi depuse, de asemenea, împreună cu observațiile ca răspuns la dovada utilizării.
In accordance with Article 10(6) EUTMDR, where the evidence submitted pursuant to paragraphs 1, 2 and 3 is not in the language of the opposition proceedings, the Office may require the opponent to submit a translation of the evidence in that language, within a period specified by the Office. 
În conformitate cu articolul 10 alineatul (6) din Regulamentul delegat privind marca UE, atunci când probele furnizate în temeiul alineatelor (1), (2) și (3) nu sunt în limba procedurii de opoziție, Oficiul poate invita oponentul să prezinte o traducere a probelor respective în limba procedurii până la expirarea termenului stabilit de Oficiu.
1.2.2 The Directive and national law implementing it 
Directiva și legislația națională de punere în aplicare a acesteia
Article 16 of the Directive contains provisions identical to Article 18 EUTMR, except with ‘use in the Union' being replaced by ‘use in the Member State'. 
Articolul 16 din Directivă conține prevederi identice cu cele de la articolul 18 din Regulamentul privind marca UE, sintagma „utilizarea în cadrul Uniunii” fiind înlocuită cu sintagma „utilizarea în statul membru”.
2 Substantive Law 
Dreptul material
2.1 Genuine use: the principles of the Court of Justice 
Utilizarea efectivă: principiile Curții de Justiție
The EUTMR, the EUTMDR and the EUTMIR do not define what is to be regarded as ‘genuine use'. 
Regulamentul privind marca UE, Regulamentul delegat privind marca UE și Regulamentul de punere în aplicare a Regulamentului privind marca UE nu definesc ceea ce trebuie considerat drept „utilizare efectivă”.
However, the Court of Justice (the ‘Court') has laid down several important principles as regards the interpretation of this term. 
Cu toate acestea, Curtea de Justiție („Curtea”) a enunțat o serie de principii importante privind interpretarea acestui termen.
In Minimax (11/03/2003, C40/01, Minimax, EU:C:2003:145), the Court established the following principles: 
În Hotărârea Minimax (11/03/2003, C40/01, Minimax, EU:C:2003:145), Curtea a stabilit următoarele principii:
genuine use means actual use of the mark (paragraph 35); 
utilizarea efectivă înseamnă utilizarea reală a mărcii (punctul 35);
genuine use must, therefore, be understood to denote use that is not merely token, serving solely to preserve the rights conferred by the mark (paragraph 36); 
prin urmare, termenul „utilizare efectivă” trebuie înțeles ca desemnând utilizarea care nu este efectuată numai în mod simbolic, cu scopul exclusiv de a menține drepturile conferite de marcă (punctul 36);
genuine use must be consistent with the essential function of a trade mark, which is to guarantee the identity of the origin of goods or services to the consumer or end user by enabling the latter, without any possibility of confusion, to distinguish the product or service from others that have another origin (paragraph 36); 
utilizarea efectivă trebuie să fie conformă cu funcția esențială a mărcii, care constă în a garanta consumatorului sau utilizatorului final identitatea originii produselor sau serviciilor, permițându-i acestuia din urmă să distingă, fără posibilitatea vreunei confuzii, produsul sau serviciul în cauză de alte produse sau servicii care au o altă proveniență (punctul 36);
genuine use entails use of the mark on the market for the goods or services protected by that mark and not just internal use by the undertaking concerned (paragraph 37); 
utilizarea efectivă implică utilizarea pe piață a unei mărci pentru produsele sau serviciile protejate de aceasta și nu numai în cadrul întreprinderii în cauză (punctul 37);
genuine use must relate to goods or services already marketed or about to be marketed and for which preparations by the undertaking to secure customers are under way, particularly in the form of advertising campaigns (paragraph 37); 
utilizarea efectivă trebuie să facă referire la produsele sau serviciile care sunt deja - sau sunt pe cale să fie - comercializate și pentru care întreprinderea face pregătiri pentru a atrage clienți, în special prin intermediul campaniilor publicitare (punctul 37);
when assessing whether there has been genuine use, regard must be had to all the facts and circumstances relevant to establishing whether the commercial exploitation of the mark is real, in particular whether such use is viewed as warranted in the economic sector concerned to maintain or create a share in the market for the goods or services protected by the mark (paragraph 38); 
atunci când se evaluează dacă a existat o utilizare efectivă, trebuie să se ia în considerare totalitatea faptelor și circumstanțelor relevante pentru a se stabili dacă exploatarea comercială a mărcii este reală, în special dacă utilizarea respectivă este considerată a fi justificată în sectorul economic vizat, în vederea menținerii sau creării unor cote de piață în beneficiul produselor sau serviciilor protejate de marca respectivă (punctul 38);
the circumstances of the case may, therefore, include giving consideration, inter alia, to the nature of the goods or services at issue, the characteristics of the market concerned and the scale and frequency of use of the mark (paragraph 39); 
prin urmare, circumstanțele în speță pot include luarea în considerare, inter alia, a naturii produselor sau serviciilor vizate, a caracteristicilor pieței în cauză, a sferei de acoperire și a frecvenței utilizării mărcii (punctul 39);
use need not, therefore, always be quantitatively significant for it to be deemed genuine, as that depends on the characteristics of the goods or services concerned on the corresponding market (paragraph 39). 
în consecință, nu este necesar ca utilizarea mărcii să fie întotdeauna semnificativă din punct de vedere cantitativ pentru a fi considerată efectivă, întrucât o astfel de clasificare depinde de caracteristicile produselor sau serviciilor respective pe piața corespunzătoare (punctul 39).
In its order of 27/01/2004, C259/02, Laboratoire de la mer, EU:C:2004:50, the Court further elaborated the Minimax criteria as follows: 
În ordonanța sa 27/01/2004, C259/02, Laboratoire de la mer, EU:C:2004:50, Curtea a detaliat în continuare criteriile din Hotărârea Minimax după cum urmează:
the question whether use is sufficient to preserve or create market share for the goods or services concerned depends on several factors and on a case-by-case assessment. 
răspunsul la întrebarea dacă utilizarea este suficientă pentru a menține sau a crea cote de piață pentru produsele sau serviciile respective depinde de o serie de factori și de o evaluare de la caz la caz.
The characteristics of the goods and services, the frequency or regularity of the use of the mark, whether the mark is used for the purpose of marketing all the identical goods or services of the proprietor or merely some of them, or evidence that the proprietor is able to provide, are among the factors that may be taken into account (paragraph 22); 
Caracteristicile produselor și serviciilor vizate, frecvența sau regularitatea utilizării mărcii, faptul că marca este utilizată în scopul comercializării tuturor produselor sau serviciilor identice ale titularului sau doar a unora dintre acestea, ori elementele de probă pe care le poate furniza titularul se numără printre factorii care pot fi luați în considerare (punctul 22);
use of the mark by a single client that imports the goods for which the mark is registered can be sufficient to demonstrate that such use is genuine, if it appears that the import operation has a genuine commercial justification for the proprietor of the mark (paragraph 24); 
utilizarea mărcii de către un singur client, importator al produselor pentru care marca este înregistrată, poate fi suficientă pentru a demonstra că o astfel de utilizare este efectivă, dacă se dovedește că operațiunea de import are o justificare comercială efectivă pentru titularul mărcii (punctul 24);
a de minimis rule cannot be laid down (paragraph 25). 
nu se poate stabili o regulă de minimis (punctul 25).
2.2 Genuine use: standard of proof applied by the Office 
Utilizarea efectivă: nivelul probatoriu aplicat de Oficiu
Article 47 EUTMR requires proof of genuine use of the earlier mark. 
Articolul 47 din Regulamentul privind marca UE impune prezentarea dovezii utilizării efective a mărcii anterioare.
Genuine use of a trade mark cannot be proved by means of probabilities or suppositions, but must be demonstrated by solid and objective evidence of effective and sufficient use of the trade mark on the market concerned (18/01/2011, T382/08, Vogue, EU:T:2011:9, § 22). 
Utilizarea efectivă a unei mărci nu poate fi dovedită prin intermediul unor probabilități sau presupuneri, ci trebuie demonstrată prin dovada solidă și obiectivă a utilizării efective și suficiente a mărcii pe piața în cauză (18/01/2011, T382/08, Vogue, EU:T:2011:9, § 22).
Moreover, the Office cannot determine ex officio the genuine use of earlier marks. 
De asemenea, Oficiul nu poate stabili automat că mărcile anterioare au fost utilizate efectiv.
Even proprietors of purportedly well-known marks must submit evidence to prove genuine use of the earlier mark(s). 
Chiar și titularii unor mărci presupuse a fi de notorietate trebuie să prezinte elemente de probă pentru a demonstra utilizarea efectivă a mărcii (mărcilor) anterioare.
The Office does not necessarily require a high threshold of proof of genuine use. 
Oficiul nu impune neapărat un standard înalt pentru a proba utilizarea efectivă.
The Court has indicated that it is not possible to prescribe, in the abstract, what quantitative threshold should be chosen in order to determine whether use was genuine or not, and accordingly there can be no objective de minimis rule to establish a priori the level of use needed in order for it to be ‘genuine'. 
Curtea a indicat că nu este posibil să se stabilească, la modul abstract, ce standard cantitativ trebuie ales pentru a determina dacă utilizarea a fost sau nu efectivă și, prin urmare, că nu poate fi stabilită nicio regulă de minimis obiectivă pentru a determina a priori nivelul de utilizare necesar pentru a fi clasificată ca efectivă.
So, whilst a minimum extent of use must be shown, what exactly constitutes this minimum extent depends on the circumstances of each case. 
Astfel, chiar dacă trebuie demonstrat un nivel minim de utilizare, în ce constă exact acest nivel minim depinde de circumstanțele fiecărui caz.
The general rule is that, when it serves a real commercial purpose, even minimal use of the trade mark could be sufficient to establish genuine use, depending on the goods and services, and the relevant market (23/09/2009, T409/07, acopat, EU:T:2009:354, § 35 and case-law cited therein; 02/02/2012, T387/10, Arantax, EU:T:2012:51, § 42). 
Regula generală este că, în cazul în care servește unui scop comercial real, chiar o utilizare minimă a mărcii ar putea fi suficientă pentru a stabili utilizarea efectivă, în funcție de produsele și serviciile în cauză și de piața relevantă (23/09/2009, T409/07, acopat, EU:T:2009:354, § 35 și jurisprudența citată în aceasta; 02/02/2012, T387/10, Arantax, EU:T:2012:51, § 42).
In other words, it is sufficient if the evidence of use proves that the trade mark owner has seriously tried to acquire or maintain a commercial position in the relevant market as opposed to having solely used the mark with the intention of preserving the rights conferred by the mark (token use). 
Cu alte cuvinte, este suficient ca dovada utilizării să demonstreze că titularul mărcii a încercat în mod serios să dobândească sau să mențină o poziție comercială pe piața relevantă, spre deosebire de utilizarea exclusivă a mărcii cu intenția de a păstra drepturile conferite de marcă (utilizarea cu caracter simbolic).
For instance, in some cases, relatively few sales might be sufficient to conclude that the use is not merely token, in particular with regard to expensive goods (04/09/2007, R 35/20072, DINKY, § 22). 
De exemplu, în anumite cazuri, un volum de vânzări relativ scăzut ar putea fi suficient pentru a concluziona că utilizarea nu este pur simbolică, în special în ceea ce privește produsele scumpe (04/09/2007, R 35/20072, DINKY, § 22).
Nonetheless, even if inter alia a very modest amount of use can suffice in certain circumstances, proprietors should adduce comprehensive evidence of use. 
Cu toate acestea, chiar dacă, printre altele, un nivel foarte scăzut de utilizare poate fi suficient în anumite circumstanțe, titularii trebuie să prezinte dovezi cuprinzătoare ale utilizării.