natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under the IHR, a public health emergency of international concern refers to an extraordinary public health event which constitutes a public health risk to other States through the international spread of disease and potentially requires a coordinated international response. 
În temeiul RSI, o urgență la nivel internațional în domeniul sănătății publice se referă la un eveniment extraordinar din domeniul sănătății publice care constituie un risc pentru sănătatea publică a altor state prin răspândirea la nivel internațional a bolii în cauză și care necesită, eventual, o reacție coordonată la nivel internațional.
The PHEIC is declared by the director-general of WHO based on a recommendation from the Emergency Committee. 
Situația de urgență la nivel internațional în domeniul sănătății publice este declarată de directorul general al OMS în baza unei recomandări din partea Comitetului pentru urgențe.
If a PHEIC is declared, WHO is required to deliver a ‘real time’ response to the emergency. 
Dacă este declarată o urgență la nivel internațional în domeniul sănătății publice, OMS trebuie să furnizeze o reacție „în timp real” la respectiva situație de urgență.
The Director-General of WHO, assisted by the Emergency Committee, will develop and recommend the critical health measures for implementation by State Parties. 
Directorul general al OMS, sprijinit de Comitetul pentru urgențe, va elabora și va recomanda măsurile de sănătate de importanță majoră care trebuie aplicate de către statele participante.
The IHR and the EU 4. 
RSI și UE 4.
All EU Member States are State Parties to WHO and report to WHO, for example through questionnaires and self-assessments, on their IHR implementation. 
Toate statele membre ale UE sunt state participante la OMS și raportează către această organizație, de exemplu prin chestionare și autoevaluări, cu privire la punerea în aplicare a RSI.
The EU itself is not a WHO member, and therefore is not a party to the IHR. 
UE în sine nu este membru OMS și, prin urmare, nu este parte la RSI.
However, the IHR recognises the potential role of the EU as a ‘regional economic integration organization’ and states that, ‘without prejudice to their obligations under these Regulations, States Parties that are members of a regional economic integration organization shall apply in their mutual relations the common rules in force in that regional economic integration organization’. 
Totuși, RSI recunoaște rolul potențial al UE de „organizație de integrare economică regională” și precizează că, fără a se aduce atingere obligațiilor care le revin în temeiul acestui regulament, statele participante care sunt membre ale organizației de integrare economică regională aplică în relațiile reciproce normele comune în vigoare în respectiva organizație de integrare economică regională.
The Commission and ECDC coordinate their activities with WHO at policy2 and technical level, including information sharing for risk communication and read access to certain alert systems (such as the WHO Event Information System and the EU’s EWRS). 
Comisia și ECDC își coordonează activitățile cu OMS la nivel de politică2 și la nivel tehnic, inclusiv schimbul de informații pentru comunicarea riscurilor, și au acces de consultare la anumite sisteme de alertă (precum Sistemul de informații referitor la evenimente al OMS – WHO Event Information System și sistemul SAPR al UE).
Decision No 1082/2013/EU also introduced the innovation of a public health emergency declaration by the Commission, but it is significantly different from a PHEIC declaration by the Director-General of WHO (see Box A). 
Decizia nr. 1082/2013/UE a introdus, de asemenea, un nou element, și anume declararea urgenței în materie de sănătate publică de către Comisie, dar aceasta este semnificativ diferită de o declarare a unei urgențe la nivel internațional în domeniul sănătății publice de către directorul general al OMS (a se vedea caseta A).
1 International Health Regulations (2005), Second Edition, World Health Organisation 2008. 
1 International Health Regulations (Regulamentul sanitar internațional) (2005), a doua ediție, Organizația Mondială a Sănătății, 2008.
2 See for example the 2010 Joint Declaration (‘Moscow Declaration’) outlining cooperation between WHO and the Commission, as well as relevant updates on DG Health and Food Safety’s public website. 
2 A se vedea, de exemplu, Declarația comună din 2010 („Declarația de la Moscova”) care prezintă cooperarea dintre OMS și Comisie, precum și actualizările relevante ale site-ului internet al DG Sănătate și Siguranță Alimentară.
An administrative agreements is also in place between ECDC and WHO.2ww Annex I 
Între ECDC și OMS există, de asemenea, un acord administrativ. Anexa I
Annexes 54 Box A — Public health emergency declaration in the EU As explained above, the term Public Health Emergency of International Concern is defined in the International Health Regulations as ‘an extraordinary event which is determined, as provided in these Regulations: to constitute a public health risk to other States through the international spread of disease; and to potentially require a coordinated international response’. 
Anexe 54 Caseta A – Declararea unei urgențe în domeniul sănătății publice în UE După cum s-a explicat anterior, termenul de „urgență la nivel internațional în domeniul sănătății publice” este definit în Regulamentul sanitar internațional drept un eveniment extraordinar care este considerat, în conformitate cu prevederile din acest regulament, a constitui un risc pentru sănătatea publică a altor state prin răspândirea la nivel internațional a bolii în cauză și care necesită, eventual, o reacție coordonată la nivel internațional.
The responsibility of determining whether an event is within this category lies with the WHO Director-General and requires the convening of a committee of experts — the IHR Emergency Committee. 
Responsabilitatea de a decide dacă un eveniment se încadrează în această categorie aparține directorului general al OMS și presupune convocarea unui comitet de experți – Comitetul pentru urgențe în temeiul RSI.
One of the innovations of Decision No 1082/2013/EU is that the Commission can now also declare a situation of public health emergency for the EU. 
Una dintre inovațiile introduse de Decizia nr. 1082/2013/UE este aceea că și Comisia poate acum să declare o situație ca fiind o urgență în domeniul sănătății publice pentru UE.
In accordance with Article 12, the Commission may recognise a situation of public health emergency in relation to: (a) epidemics of human influenza considered to have pandemic potential, where the Director-General of WHO has been informed and has not yet adopted a decision declaring a situation of pandemic influenza in accordance with the applicable rules of WHO; or (b) cases other than that referred to in point (a) where the Director-General of WHO has been informed and has not yet adopted a decision declaring a public health emergency of international concern in accordance with the IHR, and where: (i) the serious cross-border threat to health in question endangers public health at the Union level; (ii) medical needs are unmet in relation to that threat, which means that no satisfactory method of diagnosis, prevention or treatment is authorised in the Union or, despite the existence of such a method, the authorisation of a medicinal product would nonetheless be of major therapeutic advantage to those affected’. 
În conformitate cu articolul 12, Comisia „poate recunoaște o situație de urgență de sănătate publică în ceea ce privește: (a) epidemiile de gripă umană considerate ca având un potențial pandemic, în cazul în care directorul general al OMS a fost informat și încă nu a adoptat o decizie prin care să declare o situație de pandemie de gripă în conformitate cu normele aplicabile ale OMS; sau (b) alte cazuri decât cele menționate la litera (a), în cazul în care directorul general al OMS a fost informat și încă nu a adoptat o decizie prin care să declare existența unei urgențe de sănătate publică de importanță internațională, în conformitate cu RSI; și atunci când: (i) amenințarea transfrontalieră gravă pentru sănătate în cauză pune în pericol sănătatea publică la nivelul Uniunii; (ii) cerințele medicale sunt nesatisfăcute în raport cu amenințarea respectivă, ceea ce înseamnă că nu există nicio metodă satisfăcătoare de diagnosticare, prevenire sau tratament autorizată în Uniune sau, chiar dacă există o astfel de metodă, autorizarea unui medicament ar reprezenta un avantaj terapeutic major pentru cei afectați.”
Article 13 then adds that this recognition of an emergency situation pursuant to Article 12 shall have the sole legal effect of enabling point 2 of Article 2 of Regulation (EC) No 507/20063 to apply or, where the recognition specifically concerns epidemics of human influenza considered as having a pandemic potential, of enabling Article 21 of Regulation (EC) No 1234/20084 to apply. 
Articolul 13 adaugă apoi că recunoașterea unei situații de urgență în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) are ca unic efect juridic faptul că permite aplicarea articolului 2 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 507/20063 sau, atunci când recunoașterea se referă în mod specific la epidemii de gripă umană cu privire la care se consideră că au un potențial pandemic, permite aplicarea articolului 21 din Regulamentul (CE) nr.
This means that the purpose of emergency declaration under Article 12 of Decision No 1082/2013/EU is restricted only to a fast track authorisation for pandemic medical countermeasures and operationalising pharmaceutical legislation. 
1234/20084. Aceasta înseamnă că scopul declarării urgenței în temeiul articolului 12 din Decizia nr. 1082/2013/UE este restrâns la o autorizare accelerată a contramăsurilor medicale împotriva pandemiilor și la activarea legislației farmaceutice.
Its application is much more limited compared to a declaration of a Public Health Emergency of International Concern by WHO, even though situations could occur where a serious cross-border threat to health, from any potential origin, specifically affects the EU and not necessarily the wider global community for which WHO is responsible. 
Aplicarea acestei proceduri este mult mai limitată comparativ cu declararea unei urgențe la nivel internațional în domeniul sănătății publice de către OMS, chiar dacă ar putea apărea situații în care o amenințare transfrontalieră gravă la adresa sănătății, indiferent de originea ei, afectează în mod specific UE și nu neapărat comunitatea mondială mai extinsă de care este responsabilă OMS.
It also means that there is no EU scale of alert levels (e.g. linked to the rules of procedure of the Health Security Committee) triggering response activities and capacities within the remit of the decision or to ensure the triggering of a mechanism for surge capacity or funding. 
Aceasta înseamnă, de asemenea, că în domeniul de aplicare al deciziei nu este inclusă o clasificare a nivelurilor de alertă la nivelul UE (de exemplu, legată de Regulamentul de procedură al Comitetului pentru securitate sanitară) care să declanșeze anumite activități și capacități de reacție sau care să garanteze acționarea unui mecanism pentru capacitatea de intervenție rapidă sau pentru finanțare.
3 Commission Regulation (EC) No 507/2006 of 29 March 2006 on the conditional marketing authorisation for medicinal products for human use falling within the scope of Regulation (EC) No 726/2004 of the European Parliament and of the Council (OJ L 92, 30.3.2006, p. 
3 Regulamentul (CE) nr. 507/2006 al Comisiei din 29 martie 2006 privind autorizația de introducere pe piață condiționată pentru medicamente de uz uman care se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr.
4 Commission Regulation (EC) No 1234/2008 of 24 November 2008 concerning the examination of variations to the terms of marketing authorisations for medicinal products for human use and veterinary medicinal products (OJ L 334, 12.12.2008, p. 
6). 4 Regulamentul (CE) nr. 1234/2008 al Comisiei din 24 noiembrie 2008 privind examinarea modificării condițiilor autorizațiilor de introducere pe piață acordate pentru medicamentele de uz uman și veterinar (JO L 334, 12.12.2008, p.
Annexes 55 International initiatives on preparedness planning and transparency 5. 
Anexe 55 Inițiative internaționale privind planificarea pregătirii și transparența 5.
There are also several other international initiatives addressing the need to enhance preparedness planning and increase transparency. 
Există, de asemenea, câteva alte inițiative internaționale care abordează necesitatea consolidării planificării pregătirii și a creșterii transparenței.
These initiatives mainly include the Global Health Security Agenda5 initiative to perform ‘peer reviews’6 and the G7 and Global Health Security Initiative7 support to these activities8, as well as ECDC country visits that occur on a voluntary basis and where preparedness is also addressed9. 
Printre aceste inițiative se numără, în principal, inițiativa promovată de Agenda pentru securitatea sanitară mondială5, care propune efectuarea de evaluări inter pares6, sprijinul acordat de G7 și de Inițiativa pentru securitatea sanitară mondială7 acestor activități8, precum și vizitele efectuate de ECDC în statele membre, în cadrul cărora se abordează și chestiunea gradului de pregătire și a căror acceptare de către statele membre este facultativă9.
The report on the conference10 ‘Lessons learned for public health from the Ebola outbreak in west Africa — how to improve preparedness and response in the EU for future outbreaks’, which fed into the Council conclusions of December 2015, included the following recommendation: ‘A peer-review mechanism could help Member States to improve their national preparedness plans taking into account past and current initiatives on independent country evaluations on global and regional level.’ 
Raportul privind conferința10 „Învățămintele pentru sănătatea publică desprinse din epidemia de Ebola din Africa de Vest — modalități de îmbunătățire a pregătirii și a reacției la nivelul UE în cazul unor epidemii viitoare”, pe care s-au întemeiat Concluziile Consiliului din decembrie 2015, conținea următoarea recomandare: un mecanism de evaluare inter pares ar putea ajuta statele membre să își îmbunătățească planurile naționale de pregătire, ținând seama de inițiativele trecute și actuale în materie de evaluări de țară independente existente la nivel mondial și regional.
5 ‘The Global Health Security Agenda (GHSA) was launched in February 2014 and is a growing partnership of nearly 50 nations, international organisations, and non-governmental stakeholders to help build countries’ capacity to help create a world safe and secure from infectious disease threats and elevate global health security as a national and global priority. 
5 Agenda pentru securitatea sanitară mondială a fost lansată în februarie 2014 și constituie un parteneriat în plină dezvoltare ce reunește aproximativ 50 de națiuni, organizații internaționale și părți interesate neguvernamentale. Scopul său este să consolideze capacitățile țărilor de a contribui la crearea unei lumi sigure și la adăpost de amenințările reprezentate de bolile infecțioase și să acorde securității sanitare mondiale statutul de prioritate națională și mondială.
GHSA pursues a multilateral and multi-sectoral approach to strengthen both the global capacity and nations’ capacity to prevent, detect, and respond to human and animal infectious diseases threats whether naturally occurring or accidentally or deliberately spread.’ (https://ghsagenda.org). 
Agenda pentru securitatea sanitară mondială aplică o abordare multilaterală și multisectorială, ce vizează să consolideze atât capacitatea mondială, cât și capacitățile naționale de a preveni, a detecta și a reacționa la amenințările reprezentate de bolile infecțioase la oameni și la animale, indiferent dacă acestea apar în mod natural sau sunt răspândite în mod accidental sau deliberat (https:// ghsagenda.org).
6 ‘A self-assessment and an external assessment conducted by a team of experts from other GHSA countries. 
6 O autoevaluare și o evaluare externă efectuată de o echipă de experți din alte țări participante la Agenda pentru securitatea sanitară mondială.
This peer-to-peer model ensures an objective approach and facilitates cross-border learning. 
Acest model de evaluare inter pares asigură o abordare obiectivă și facilitează transferul de cunoștințe de la o țară la alta.
GHSA external assessments should be conducted at least twice for each country, once to establish a baseline measurement and, subsequently, to identify progress made.’ 
Evaluările externe realizate de inițiativa Agenda pentru securitatea sanitară mondială ar trebui efectuate cel puțin de două ori pentru fiecare țară, prima dată pentru a se stabili un nivel de referință și ulterior pentru a se identifica progresele înregistrate față de acesta.
EU Member States that have already participated and for which a report has been published are Portugal and the United Kingdom. 
Țările UE care au participat și pentru care a fost deja publicat un raport sunt Portugalia și Regatul Unit.
7 ‘The Global Health Security Initiative (GHSI) is an informal, international partnership among like-minded countries to strengthen health preparedness and response globally to threats of biological, chemical, radio-nuclear terrorism (CBRN) and pandemic influenza. 
7 Inițiativa pentru securitatea sanitară mondială este un parteneriat internațional informal care reunește țări ce împărtășesc aceeași viziune și care are drept scop consolidarea, în domeniul sanitar, a pregătirii și a capacității de reacție la nivel mondial la amenințările de origine biologică și chimică și cele reprezentate de terorismul radionuclear și de gripa pandemică.
This initiative was launched in November 2001 by Canada, the European Union, France, Germany, Italy, Japan, Mexico, the United Kingdom and the United States. 
Această inițiativă a fost lansată în noiembrie 2001 de către Canada, Uniunea Europeană, Franța, Germania, Italia, Japonia, Mexic, Regatul Unit și Statele Unite.
The World Health Organisation serves as an expert advisor to the GHSI’ (http://www.ghsi.ca/english/index.asp). 
Organizația Mondială a Sănătății are rolul de consilier expert pentru această inițiativă (http://www.ghsi.ca/english/index.asp).
8 ‘In order to prevent future outbreaks from becoming large-scale public health emergencies, the G7 leaders have agreed to offer to assist at least 60 countries, including the countries of west Africa, over the next 5 years to implement the IHR, including through the Global Health Security Agenda (GHSA) and its common targets and other multilateral initiatives’, Declaration of the G7 Health Ministers, 8 and 9 October 2015, Berlin. 
8 Pentru a împiedica viitoarele epidemii să devină urgențe de mari proporții în domeniul sănătății publice, liderii G7 au convenit să se ofere să sprijine cel puțin 60 de țări, inclusiv țările din Africa de Vest, în următorii cinci ani pentru a pune în aplicare RSI, inclusiv prin Agenda pentru securitatea sanitară mondială și obiectivele sale comune, precum și prin alte inițiative multilaterale (Declarația miniștrilor sănătății G7, 8-9 octombrie 2015, Berlin).
9 ECDC Technical Report, ‘Ebola emergency preparedness in EU Member States: conclusions from peer-review visits to Belgium, Portugal and Romania’, June 2015. 
9 Raportul tehnic al ECDC intitulat Ebola emergency preparedness in EU Member States: conclusions from peer-review visits to Belgium, Portugal and Romania (Pregătirea la situația de urgență privind epidemia de Ebola în statele membre ale UE: concluzii în urma vizitelor de evaluare inter pares efectuate în Belgia, Portugalia și România), iunie 2015.
10 High level conference organised by DG Health and Food Safety on 12 to 14 October 2015 in Mondorf-les-Bains, Luxembourg. 
10 Conferință la nivel înalt organizată de DG Sănătate și Siguranță Alimentară la 12-14 octombrie 2015, Mondorf-les-Bains, Luxemburg.
Annexes 56 Description of main roles and responsibilities in the EU framework for protecting citizens against serious cross-border threats to health Member State public health authorities 1. 
Anexe 56 Descrierea principalelor roluri și responsabilități în cadrul UE în ceea ce privește pro-Autoritățile din domeniul sănătății publice din statele membre 1.
Member State public health authorities are responsible for public health policy at national level, and for dealing with public health threats. 
Autorităților din domeniul sănătății publice din statele membre le revine responsabilitatea pentru politica în domeniul sănătății publice la nivel național și cea de a face față amenințărilor la adresa acesteia.
Differences in responsibilities for certain aspects of preparedness and response planning and early warning and response might exist between Member States, involving different public authorities, depending on their government organisation, national risks or specific situations. 
Între statele membre este posibil să existe diferențe legate de responsabilitățile pentru anumite aspecte referitoare la planificarea pregătirii și la sistemul de alertă precoce și răspuns rapid, din punctul de vedere al autorităților publice care sunt implicate, în funcție de organizarea lor guvernamentală, riscurile naționale sau situațiile specifice.
EU Member States are also members of the WHO Europe Region1 and have an obligation to implement the International Health Regulations as explained in Annex I. 2. 
Statele membre ale UE sunt, de asemenea, membre ale OMS Europa1 și au obligația de a pune în aplicare Regulamentul sanitar internațional, așa cum s-a explicat în anexa I. 2.
Since the adoption of Decision No 1082/2013/EU, Member States also have an obligation to provide certain information on their preparedness and response planning to the Commission. 
De la momentul adoptării Deciziei nr. 1082/2013/UE, statele membre au, de asemenea, obligația de a transmite Comisiei anumite informații cu privire la planificarea pregătirii și a reacției.
Decision No 1082/2013/EU requires Member States and the Commission to consult each other in the Health Security Committee to develop, strengthen and maintain their capacities for the monitoring, early warning and assessment of, and response to, serious cross-border threats to health. 
Decizia nr. 1082/2013/UE impune statelor membre și Comisiei să se consulte reciproc în cadrul Comitetului pentru securitate sanitară în scopul de a dezvolta, a consolida și a menține capacitățile lor de monitorizare, alertă precoce, evaluare și reacție privind amenințările transfrontaliere grave pentru sănătate.
That consultation is aimed at sharing best practice and experience in preparedness and response planning; promoting the interoperability of national preparedness planning; addressing the intersectoral dimension of preparedness and response planning at Union level; and supporting the implementation of core capacity requirements for surveillance and response as referred to in the IHR. 
Această consultare urmărește schimbul de bune practici și de experiență în ceea ce privește planificarea pregătirii și a reacției, promovarea interoperabilității planificării pregătirii la nivel național, abordarea dimensiunii intersectoriale a planificării pregătirii și a reacției la nivelul Uniunii și sprijinirea punerii în aplicare a cerințelor privind capacitățile de bază în materie de supraveghere și reacție, astfel cum se menționează în RSI.
Member States also appoint national competent authorities for epidemiological surveillance that are responsible for delivering data to the European surveillance system in accordance with EU rules and guidance, and nominate national EWRS contacts to monitor EWRS and notify alerts, under the rules set out in the decision. 
Statele membre desemnează, de asemenea, autoritățile naționale competente pentru supravegherea epidemiologică care au responsabilitatea de a transmite date către Sistemul european de supraveghere, în conformitate cu normele și orientările UE, precum și puncte de contact naționale pentru SAPR, care au responsabilitatea de a monitoriza sistemul SAPR și de a notifica alerte, în conformitate cu normele prevăzute în decizie.