natgillin/translations-raw huggingface dataset:
toleration (in so far as toleration does not imply a legal right to stay).
Reîntoarcerea imediată impusă din motive legate de ordinea publică sau de securitate națională: în circumstanțele excepționale prevăzute de articolul 6 alineatul (2) teza a doua (al doilea caz), persoana trebuie să facă imediat obiectul unei decizii de returnare și este îndepărtată către o țară terță.
As a general rule no removal to other Member States: if a third-country national does not agree to go back voluntarily in accordance with Article 6(2) to the Member State of which he/she holds a permit, Article 6(1) becomes applicable and a return decision, providing for direct return to a third country shall be adopted.
Statul membru în care persoana beneficiază de dreptul de ședere ar trebui să fie informat în legătură cu acest fapt.
It is not possible to pass back the person to the other Member State with force, unless an existing bilateral agreementbetween Member States which was already in force on 13 January 2009 (see section 5.5) provides expressly for this possibility or in certain circumstances when return/removal to a third country is not possible and the Member State that issued the permit agrees to take the person back.
Exemplu practic:
No issuing of EU entry bans when using Article 6(2): when passing back an illegally staying third-country national to another Member State under Article 6(2), no EU entry ban can be issued under Article 11, because Article 11 applies only in connection with the issuing of a return decision and does not apply in cases in case of a ‘passing-back’ to another Member State.
Ce dispoziții din Directiva privind returnarea ar trebui să fie aplicate cu privire la resortisanții țărilor terțe detectați în statul membru A, care dețin un permis de ședere valabil eliberat de statul membru B și care, în același timp, fac obiectul unei alerte SIS (interdicție de intrare) inițiate de statul membru C?
Moreover, it is pointless from a practical point of view to issue an EU entry ban in a situation where the person will continue to legally stay in another Member State.
Statul membru A ar trebui să aplice articolul 6 alineatul (2) din directivă și să îi ceară persoanei în cauză să se întoarcă în statul membru B. În ceea ce privește coexistența unei interdicții de intrare emise de statul membru C și a unui permis de ședere emis de statul membru B, acest aspect trebuie clarificat la nivel bilateral între statul membru care a emis alerta (C) și statul membru care a emis permisul (B), în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen.
Immediate departure required for reasons of public policy or national security: in the exceptional circumstances addressed by Article 6(2)(second phrase) (second case), the person shall be immediately made subject of a return decision and removed to a third country.
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6 alineatul (3)
The Member State where the person enjoys the right to stay should be informed about this fact.
O listă indicativă a acordurilor bilaterale de readmisie existente între statele membre poate fi consultată la adresa: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/
Practical example:
Statele membre pot decide să nu emită o decizie de returnare pentru un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor, dacă resortisantul în cauză al unei țări terțe este preluat de un alt stat membru în conformitate cu acordurile bilaterale sau normele existente la data intrării în vigoare a directivei (și anume 13 ianuarie 2009).
What provisions of the Return Directive should be applied with regard to third-country nationals detected in Member State A, who possess a valid residence permit issued by Member State B and at the same time are subject of an SIS alert (entry ban) initiated by Member State C?
În acest caz, statul membru care a preluat resortisantul respectiv al unei țări terțe pune în aplicare alineatul (1).
Member State A should apply Article 6(2) of the Directive and ask the person to go back to Member State B. As regards the co-existence of an entry ban issued by Member State C and a residence permit issued by Member State B, this must be clarified bilaterally between the Member State issuing the alert (C) and the Member State which had issued the permit (B) in accordance with Article 25(2) Schengen Implementing Convention.
Dispoziția prevede, în mod excepțional și sub forma unei „clauze de standstill”, posibilitatea ca statele membre să trimită înapoi migranții în situație neregulamentară către alte state membre în temeiul acordurilor bilaterale sau al normelor existente la 13 ianuarie 2009.
Legal basis: Return Directive — Article 6(3)
Atenționare/explicație istorică: această dispoziție a fost inclusă în textul directivei într-un stadiu avansat al negocierilor, ca urmare a unei cereri ferme din partea anumitor state membre, care au insistat asupra faptului că Directiva privind returnarea nu ar trebui să le oblige să modifice practici bine stabilite de preluare/trimitere înapoi a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală în alte state membre în temeiul acordurilor bilaterale.
An indicative list of existing bilateral readmission agreements between Member States can be found at: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/
Principiul pe care se întemeiază Directiva privind returnarea constă în returnarea directă a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală din UE către țări terțe.
Member States may refrain from issuing a return decision to a third-country national staying illegally on their territory if the third-country national concerned is taken back by another Member State under bilateral agreements or arrangements existing on the date of entry into force of this Directive (i.e. 13 January 2009).
Prin urmare, articolul 6 alineatul (3) din directivă stabilește o excepție care se referă numai la obligația statelor membre pe al căror teritoriu se află resortisantul țării terțe de a emite o decizie de returnare, obligația respectivă revenind în aceste cazuri statului membru care preia persoana respectivă.
In such a case the Member State which has taken back the third-country national concerned shall apply paragraph 1.
Dispoziția respectivă nu prevede o excepție de la domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea, în plus față de cele stabilite la articolul 2 alineatul (2) – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum (punctele 82-85).
This provision foresees — as an exception and in the form of a ‘standstill clause’ — the possibility for Member States to pass back irregular migrants to other Member States under bilateral agreements or arrangements existing on 13 January 2009.
Utilizarea ulterioară a acordurilor bilaterale între statele membre A-B și B-C: Directiva privind returnarea, în special articolul 6 alineatul (3), nu interzice în mod expres „preluarea în lanț” în temeiul acordurilor bilaterale existente.
Historic reminder/explanation: this provision was included into the text of the Return Directive at a late stage of negotiations following a strong request from certain Member States which insisted that the Directive should not oblige them to change well-established practices of taking/passing back illegally staying third-country nationals to other Member States under bilateral agreements.
Cu toate acestea, este important ca, în cele din urmă, să fie pusă în aplicare o procedură de returnare completă, în conformitate cu directiva, de către un singur stat membru.
The principle upon which the Return Directive is based is direct return of illegally staying third-country nationals from the EU to third countries.
Întrucât acest tip de proceduri ulterioare este costisitor pentru administrații și implică un disconfort suplimentar pentru persoana returnată, statele membre sunt încurajate să nu aplice această practică.
Article 6(3) of the Directive therefore lays down an exception that concerns solely the obligation of the Member States on whose territory the third-country national is present to issue a return decision, that obligation then falling to the Member State that takes him back.
Imposibilitatea emiterii interdicțiilor de intrare în UE atunci când se aplică articolul 6 alineatul (3): atunci când un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală este trimis înapoi către un alt stat membru în temeiul articolului 6 alineatul (3), nu poate fi emisă o interdicție de intrare în UE în temeiul articolului 11, întrucât articolul 11 se aplică numai în legătură cu emiterea unei decizii de returnare și nu se aplică în cazul simplei trimiteri înapoi într-un alt stat membru.
It does not lay down an exception to the scope of the Return Directive additional to those set by Article 2(2) — see judgment of the ECJ in Case C-47/15, Affum (paragraphs 82-85).
De asemenea, emiterea unei interdicții de intrare în UE este inutilă din punct de vedere practic în cazul în care persoana în cauză nu părăsește încă teritoriul UE.
Subsequent use of bilateral agreements between Member States A-B and B-C: the Return Directive, notably Article 6(3), does not expressly interdict ‘domino’ taking back under existing bilateral arrangements.
În ceea ce privește posibilitatea de a emite interdicții de intrare pur naționale în circumstanțe excepționale în temeiul articolului 25 alineatul (2) din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen, a se vedea secțiunea 11.8.
It is, however, important that in the end a full return procedure in accordance with the Directive will be carried out by one Member State.
Decizia de a transfera resortisantul țării terțe în alt stat membru: o astfel de decizie este una dintre măsurile prevăzute de Directiva privind returnarea pentru a pune capăt șederii ilegale și reprezintă o etapă pregătitoare a îndepărtării de pe teritoriul Uniunii.
Since this kind of subsequent procedures is cost intensive for administrations and involves additional discomfort for the returnee, Member States are encouraged to refrain from applying this practice.
Prin urmare, statele membre trebuie să adopte aceste decizii cu diligență și rapiditate, astfel încât transferul în statul membru responsabil pentru procedura de returnare să aibă loc cât mai curând posibil – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum (punctul 87).
No EU-wide entry bans when using Article 6(3): when passing back an illegally staying third-country national to another Member State under Article 6(3) no EU entry ban can be issued under Article 11, since Article 11 applies only in connection with the issuing of a return decision and does not apply in case of mere ‘passing back’ to another Member State.
Având în vedere că termenul „returnare” în temeiul Directivei privind returnarea implică întotdeauna întoarcerea într-o țară terță, se recomandă ca acest tip de decizie națională să fie numită „decizie de transfer” sau „decizie de trimitere înapoi” și nu „decizie de returnare”.
Moreover, it is pointless from a practical point of view to issue an EU entry ban in a situation in which the person does not yet leave the EU.
Clauza de standstill: articolul 6 alineatul (3) este o clauză de standstill expresă.
As regards the possibility to issue purely national entry bans in exceptional circumstances under Article 25(2) SIC, see section 11.8.
În cazul în care acordul renegociat/reînnoit este diferit (un cu totul alt acord, având un conținut diferit), acesta nu mai intră sub incidența articolului 6 alineatul (3).
Decision to transfer the third-country national to another Member State: such decision constitutes one of the measures provided for by the Return Directive to bring the illegal stay to an end and is a stage preparatory to removal from the territory of the Union.
Acordurile de readmisie dintre statele membre Schengen și Regatul Unit: în scopurile interpretării articolului 6 alineatul (3), Regatul Unit este considerat ca fiind un stat membru.
Since the notion of ‘return’ under the Return Directive always implies return to a third country, it is recommended to call this kind of national decision ‘transfer decision’ or ‘passing-back decision’ and not to call it ‘return decision’.
Statele membre pot decide în orice moment să acorde un permis de ședere autonom sau orice altă autorizație care conferă un drept de ședere, din motive de compasiune, umanitare sau de altă natură, unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor.
Standstill clause: Article 6(3) is an express ‘standstill’ clause.
În acest caz, nu se emite nicio decizie de returnare.
Member States may only use the option offered by Article 6(3) in relation to bilateral readmission arrangements that entered into force before 13 January 2009.
În cazul în care a fost deja emisă o decizie de returnare, aceasta este retrasă sau suspendată pe durata de valabilitate a permisului de ședere sau a unei alte autorizații care conferă un drept de ședere.
Existing agreements which were renegotiated or renewed after 13 January 2009 may continue to be covered by Article 6(3) if the renegotiated/renewed agreement is an amendment of the already existing agreement and clearly labelled as such.
Statele membre sunt libere în orice moment să acorde un permis sau un drept de ședere unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală.
If the renegotiated/renewed agreement is an aliud (an entirely new agreement with different substance), then Article 6(3) would not cover it anymore.
În acest caz, eventualele proceduri de returnare în curs trebuie închise și decizia de returnare sau de îndepărtare deja emisă trebuie să fie retrasă sau suspendată, în funcție de natura permisului.
Readmission agreements between Schengen Member States and the UK: for the purposes of interpreting Article 6(3), the UK is to be considered as a Member State.
Același lucru este valabil în cazul în care statele membre trebuie să acorde un drept de ședere, de exemplu, ca urmare a prezentării unei cereri de azil.
Legal basis: Return Directive — Article 6(4)
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6 alineatul (5)
Member States may at any moment decide to grant an autonomous residence permit or other authorisation offering a right to stay for compassionate, humanitarian or other reasons to a third-country national staying illegally on their territory.
În cazul în care un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru face obiectul unei proceduri în curs de reînnoire a permisului de ședere sau a unei alte autorizații care îi conferă un drept de ședere, statul membru respectiv ia în considerare posibilitatea de a nu emite decizia de returnare până la finalizarea procedurii în curs, fără a se aduce atingere alineatului (6).
In that event no return decision shall be issued.
Statele membre pot să nu emită o decizie de returnare a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care sunt în așteptarea unei decizii cu privire la reînnoirea permisului.
In this event, any pending return procedures shall be closed and an already issued return decision or removal order must be withdrawn or suspended, depending on the nature of the permit.
Cu toate acestea, în anumite situații, faptul că o persoană face obiectul unei proceduri în curs de reînnoire a permisului de ședere într-un alt stat membru poate justifica amânarea returnării în conformitate cu articolul 9 alineatul (2) sau aplicarea unor măsuri mai favorabile în conformitate cu articolul 4 alineatul (3).
The same applies in cases in which Member States have to grant a right to stay, for example following the submission of an asylum application.
Dispozițiile respective sunt considerate a fi leges speciales (dispoziții speciale, mai specifice) care trebuie urmate în primul rând în cazurile/situațiile reglementate în mod expres de directivele menționate.
It is up to Member States to decide which approach (withdrawal or suspension of the return decision) should be applied, taking into account the nature and likely duration of the permit or right to stay which was granted, and the need to ensure effective return procedures.
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 7 alineatul (1)
Legal basis: Return Directive — Article 6(5)
În acest caz, statele membre informează resortisanții în cauză ai țărilor terțe asupra posibilității prezentării unei astfel de cereri.
If a third-country national staying illegally on the territory of a Member State is the subject of a pending procedure for renewing his or her residence permit or other authorisation offering a right to stay, that Member State shall consider refraining from issuing a return decision, until the pending procedure is finished, without prejudice to paragraph 6.
Promovarea plecării voluntare este unul dintre obiectivele principale ale Directivei privind returnarea.
Member States are free to refrain from issuing a return decision to illegally staying third-country nationals who are waiting for a decision on the renewal of their permit.
Cu excepția cazului în care există motive pentru a concluziona că aceasta ar submina scopul returnării, plecarea voluntară prin respectarea unei obligații de returnare este preferabilă îndepărtării pentru triplul motiv că aceasta este o opțiune de returnare mai demnă, mai sigură și, adesea, mai eficientă din punct de vedere al costurilor.
Member States are encouraged to make use of this provision also in cases in which it is likely that the application for renewal will be successful and to provide the persons concerned at least with the same treatment as the one offered to returnees during a period for voluntary departure or during postponed return.
Ultima teză a articolul 7 alineatul (1) permite statelor membre să decidă ca acordarea unui termen pentru plecare voluntară să fie condiționat de depunerea unei cereri de către resortisanții țărilor terțe.
This provision does not cover pending procedures for renewal of a residence permit in another Member State.
În acest caz, informațiile cu privire la posibilitatea de a solicita acordarea unui termen pentru plecare voluntară trebuie transmise în mod individual resortisanților țărilor terțe în cauză.
The fact that a person is subject to a pending procedure for renewal of a residence permit in another Member State may, however, in specific circumstances justify postponement of return in accordance with Article 9(2) or the application of more favourable measures in accordance with Article 4(3).
Fișele informative generale pentru public (de exemplu, un anunț cu privire la posibilitatea de a prezenta o astfel de cerere pe site-ul birourilor pentru imigrări sau imprimarea unor materiale publicitare și afișarea lor pe panouri de informare în clădirile autorităților locale pentru imigrație) pot fi utile, dar ar trebui să fie completate cu informații individualizate.
Legal basis: Directive 2014/66/EU of the European Parliament and of the Council [35] (the ‘Intra-Corporate Transfers Directive’) — Article 23; Council Directive 2003/109/EC [36] (the ‘LTR Directive’) (amended by Council Directive 2011/51/EU [37]) — Articles 12 and 22; Council Directive 2009/50/EC [38] (the ‘Blue Card Directive’) — Article 18
Astfel de informații ar trebui să fie furnizate minorilor într-un mod adaptat nevoilor lor, precum și vârstei și situației în care se află și ar trebui să se acorde o atenție specială situației minorilor neînsoțiți.
The above-quoted Directives contain special rules on readmission between Member States in cases of intra-EU mobility of certain categories of third-country nationals (intra-corporate transfers, holders of EU Blue Cards, long-term residents).
Statele membre pot decide și să acorde un termen pentru plecare voluntară la cerere pentru anumite categorii de resortisanți ai țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (de exemplu, persoanelor a căror cerere de permis de ședere le-a fost respinsă ca neîntemeiată în mod evident sau frauduloasă) sau pentru obținerea de asistență (de exemplu, asistență pentru reintegrare), și să acorde acest termen fără o cerere prealabilă în alte cazuri.
These provisions are to be considered as leges speciales (more specific rules) which have to be followed in the first place in those cases expressly covered by the said Directives.
Comisia recomandă acordarea unui termen pentru plecare voluntară ca urmare a unei solicitări din partea resortisanților țărilor terțe în cauză, asigurându-se, în același timp, că informațiile necesare pentru depunerea unei cereri sunt furnizate în mod corespunzător și sistematic resortisanților țărilor terțe.
Legal basis: Return Directive — Article 7(1)
Programe de returnare voluntară asistată: deși Directiva privind returnarea nu impune statelor membre să instituie un program de returnare voluntară asistată, în considerentul 10 al acesteia se precizează că „în scopul promovării returnării voluntare, statele membre ar trebui să asigure o mai bună asistență și consiliere pentru returnare și să utilizeze cât mai bine posibilitățile de finanțare corespunzătoare”.
A return decision shall provide for an appropriate period for voluntary departure of between seven and thirty days, without prejudice to the exceptions referred to in paragraphs 2 and 4.
Prin urmare, statele membre sunt puternic încurajate să pună la dispoziție programe de returnare voluntară asistată pe tot parcursul procedurilor, ca parte a eforturilor de promovare a unei returnări mai demne și mai umane și, în general, pentru a spori eficacitatea returnării.
Member States may provide in their national legislation that such a period shall be granted only following an application by the third-country national concerned.
Pentru a facilita accesul la aceste programe și a se asigura că resortisanții țărilor terțe vizați iau o decizie în cunoștință de cauză, statele membre ar trebui să asigure diseminarea adecvată a informațiilor privind returnarea voluntară și programe de returnare voluntară asistată, de asemenea, în cooperare cu autoritățile naționale care pot fi în contact direct cu resortisanții țărilor terțe (de exemplu, serviciile de educație, sociale și de sănătate), cu organizațiile neguvernamentale și cu alte organisme.
In such a case, Member States shall inform the third-country nationals concerned of the possibility of submitting such an application.
Atunci când se furnizează astfel de informații minorilor, acest lucru ar trebui să se realizeze într-un mod adaptat nevoilor lor, precum și vârstei și situației în care se află.
The promotion of voluntary departure is one of the key objectives of the Return Directive.
Programele naționale ar trebui să respecte standardele comune fără caracter obligatoriu pentru programele de returnare voluntară asistată (și reintegrare) puse în aplicare de statele membre [39], care au fost elaborate de Comisie în cooperare cu statele membre și aprobate de Consiliul JAI în concluziile sale din 9-10 iunie 2016 [40].
Unless there are reasons to conclude that this would undermine the purpose of return, voluntary departure in compliance with an obligation to return is preferable to removal for the threefold reason that it is a more dignified, safer and frequently more cost-effective return option.
Grupul de experți în materie de returnare din cadrul Rețelei europene de migrație (REM) a fost creat pentru a facilita o mai bună cooperare practică între state și părțile interesate în domeniul programelor de returnare, de returnare voluntară asistată și de reintegrare.
During the period for voluntary departure, the third-country national concerned is under the obligation to return, although this obligation cannot be enforced until the expiry of such period, or if a risk of absconding or a risk to public policy, public security or national security emerge, or an application for legal stay is dismissed as manifestly unfounded or fraudulent (see section 6.3).
Acesta ar trebui să fie un instrument esențial pentru colectarea și schimbul de informații, iar statele membre sunt încurajate să îl utilizeze.