natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It does not impact the substantive decision of the Member States to determine the length of an entry ban in accordance with the provisions of the Return Directive.
Statele membre pot stabili în legislația națională sau în reglementările administrative criteriile generale care vor fi luate în considerare în mod individual la stabilirea duratei interdicției de intrare, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Directiva privind returnarea.
If at the moment of the 3-year review an entry ban imposed under the Return Directive is still in force (for example the ban was imposed for a period of 5 years and was not withdrawn in the meantime), Member States may maintain the alert in the SIS for the remaining two-year period if the alert is still necessary in view of the applicable assessment criteria, notably Article 11 of the Return Directive read in conjunction with Article 112(4) SIC or Article 29(4) of the SIS II Regulation.
Amenințare gravă pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională: în cazul unei amenințări grave pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională, interdicțiile de intrare pot fi emise pentru o perioadă mai lungă de 5 ani.
Issuance of entry bans upon departure at the border in an in absentia procedure (for example in cases of visa overstayers presenting themselves to the border control at the airport briefly before departure): nothing prevents Member States from launching a return procedure when acquiring knowledge about the visa overstay and to issue a return decision (see section 5.1) accompanied by an entry ban in an in absentia procedure if:
Printre factorii care pot fi luați în considerare de către statele membre pentru a stabili existența unor astfel de amenințări se numără comiterea de infracțiuni, inclusiv a unor infracțiuni grave din sfera administrativă (de exemplu, utilizarea repetată a unor documente de identitate false, încălcarea repetată și deliberată a legislației în materie de migrație).
national administrative law provides for the possibility of in absentia procedures; and
Cu toate acestea, niciunul dintre acești factori nu poate fi considerat ca reprezentând în mod automat și în sine o amenințare pentru ordinea publică: statele membre au întotdeauna obligația de a efectua o examinare individuală a tuturor circumstanțelor relevante și de a respecta principiul proporționalității.
those national procedures are in compliance with general principles of Union law and with fundamental rights as enshrined in the CFR, and in particular the right to be heard and the right to an effective remedy and a fair trial.
Directiva privind returnarea nu oferă nicio definiție în ceea ce privește semnificația exactă a acestui termen și jurisprudența CJUE privind utilizarea acestui termen în celelalte directive privind migrația și în contextul liberei circulații nu se aplică în mod direct în contextul Directivei privind returnarea, întrucât aspectele avute în vedere și contextul sunt diferite.
Issuance of an entry ban to returnees who have not complied with the obligation to return within the period for voluntary departure at the moment of departure: an entry ban shall be imposed at a later stage (for instance upon departure) as an ancillary and subsequent element of an already issued return decision if the returnee has not complied with the obligation to return, within the period for voluntary departure.
Cu toate acestea, anumite considerații cuprinse în jurisprudența CJUE (în special în ceea ce privește conceptele orizontale, cum ar fi proporționalitatea și efectul util al directivelor) ar putea asigura o oarecare coordonare: la punctul 3 din Comunicarea privind orientările pentru o mai bună transpunere și aplicare a Directivei 2004/38/CE privind dreptul cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor acestora de a circula și de a-și stabili reședința în mod liber pe teritoriul statelor membre [59], Comisia a prevăzut orientări detaliate cu privire la modul de interpretare a noțiunii de ordine publică și de siguranță publică în contextul liberei circulații.
Presence on Member State territory: illegal stay is an essential prerequisite for issuing a return decision and an accompanying entry ban.
De asemenea, informații comparative cu privire la interpretările acestei noțiuni de către statele membre în contextul migrației pot fi regăsite în rezultatele consultării REM ad hoc (140) privind înțelegerea noțiunilor de „ordine publică” și „siguranță publică”.
A Member State cannot issue a return decision and an accompanying entry ban to persons who are not staying on its territory.
La punctul 48 din hotărârea sa în cauza C-554/13, Zh. și O., care se referă la noțiunea de „ordine publică” în contextul Directivei privind returnarea (a se vedea secțiunea 6.3), CJUE a confirmat în mod expres că se pot face analogii cu jurisprudența sa în ceea ce privește Directiva 2004/38/CE (hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-430/10, Gaydarov [60], punctul 32).Durata interdicțiilor de intrare emise în legătură cu ordinea publică: durata interdicțiilor de intrare emise în legătură cu ordinea publică trebuie determinată în mod individual, luând în considerare gravitatea infracțiunilor comise de resortisanții țărilor terțe, riscurile asociate pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională, precum și situația individuală a persoanei în cauză.
In a situation in which a person has absconded (for example after receiving a negative decision on an asylum application) but can still be assumed to be present on the territory of the Member State concerned, a return decision (including an entry ban) may be adopted in an in absentia procedure under national law.
Principiul proporționalității trebuie respectat în orice caz.
Illegal stay in the past: Member States cannot issue a return decision and an accompanying entry ban in accordance with the Return Directive to persons who are not present on their territory, including third-country nationals who had previously (in the past) stayed illegally and who returned to a third country before their illegal stay was detected.
O emitere sistematică a interdicțiilor de intrare pe tot parcursul vieții în toate cazurile de ordine publică fără a ține seama de circumstanțele cazului individual (de exemplu, gravitatea infracțiunilor și riscurile) contravine directivei.
If such persons re-enter a Member State and measures under the Return Directive (return decision, entry ban) are adopted, the previous illegal stay(s) may be taken into account as an aggravating circumstance when determining the length of the entry ban.
Un stat membru poate săprevadă termene diferite pentru categorii tipice de cazuri, cum ar fi 10 ani ca standard general pentru cazurile privind ordinea publică și 20 de ani în circumstanțe deosebit de grave.
Previous illegal stay in other Member States may also be taken into account as an aggravating circumstance when determining the length of the entry ban.
Statele membre ar trebui să prevadă posibilitatea de revizuire a deciziei privind interdicția de intrare și, în special, existența condițiilor care justifică o revizuire, fie ex officio, fie în baza unei cereri depuse de persoana în cauză.
The Return Directive obliges Member States to issue an entry ban in two ‘qualified’ cases:
Nu se pot emite interdicții de intrare cu termen nelimitat: durata interdicției de intrare este un element esențial al deciziei privind interdicția de intrare.
no period for voluntary departure has been granted; or
Aceasta trebuie stabilită ex officio, în prealabil, pentru fiecare caz în parte.
the obligation to return has not been complied with.
CJUE a confirmat în mod expres acest lucru în hotărârea sa pronunțată în cauza C-297/12, Filev și Osmani (punctele 27 și 34): „Trebuie să se constate că rezultă în mod clar din expres «[d]urata interdicției de intrare se stabilește» că există o obligație a statelor membre de a limita, în principiu la maximum cinci ani, efectele în timp ale oricărei interdicții de intrare, și aceasta independent de o cerere formulată în acest scop de resortisantul unei țări terțe. […] articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale […], care subordonează limitarea duratei unei interdicții de intrare introducerii de către resortisantul unei țări terțe a unei cereri vizând obținerea beneficiului unei asemenea limitări”.
In all other cases (all return decisions adopted under the Return Directive which do not fall under the two ‘qualified’ cases) return decisions may be accompanied by an entry ban.
Momentul din care curge termenul: Directiva privind returnarea nu stabilește în mod expres momentul din care urmează să fie calculată perioada de aplicare a interdicției de intrare.
This implies that an entry ban may also be foreseen even if the person departed voluntarily.
Cu toate acestea, CJUE oferă clarificări cu privire la această chestiune în cauza C-225/16, Ouhrami [61].CJUE a clarificat faptul că stabilirea momentului din care începe o interdicție de intrare nu poate fi lăsată la discreția fiecărui stat membru, întrucât acest lucru ar submina obiectivul Directivei privind returnarea și scopul interdicțiilor de intrare.
However Member States enjoy discretion in this respect and are encouraged to exercise this discretion in a way which encourages voluntary departure.
CJUE a concluzionat că „[p]rin urmare, din modul de redactare, din economia și din obiectivul Directivei 2008/115/CE rezultă că perioada interdicției de intrare nu începe să curgă decât de la data la care persoana în cauză a părăsit efectiv teritoriul statelor membre” (punctul 53).
The length of the entry ban shall be determined in accordance with national law transposing the Return Directive with due regard to all relevant circumstances of the individual case.
Într-adevăr, în cazul în care s-ar aplica o interdicție de intrare înainte de plecarea efectivă a resortisantului țării terțe, durata acesteia ar fi redusă în mod nejustificat.
When determining the length of the entry ban, particular account should be taken of aggravating or mitigating circumstances known to the issuing authority, such as whether:
Prin urmare, CJUE a decis că „durata interdicției de intrare […] trebuie calculată începând de la data la care persoana în cauză a părăsit efectiv teritoriul statelor membre” (punctul 58).
the third-country national has already been the subject in the past of a return decision or removal order,
Statele membre ar trebui să asigure mijloacele necesare pentru a confirma și verifica data efectivă de plecare a resortisanților țărilor terțe (a se vedea secțiunile 6.4 și 6.6) pentru a se asigura că interdicțiile de intrare încep să se aplice din momentul în care aceștia părăsesc efectiv teritoriul statelor membre.
the third-country national has already received in the past voluntary departure and/or reintegration assistance,
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 11 alineatul (3)
the third-country national has entered without authorisation the territory of a Member State while an entry ban was still in force,
Primul paragraf: statele membre iau în calcul retragerea sau suspendarea unei interdicții de intrare în cazul în care un resortisant al unei țări terțe împotriva căruia s-a dispus interdicția de intrare în conformitate cu alineatul (1) al doilea paragraf poate dovedi că a părăsit teritoriul statului membru cu respectarea deplină a deciziei de returnare.
the third-country national has cooperated or has shown unwillingness to cooperate in the return procedure,
Posibilitatea de a suspenda sau de a retrage o interdicție de intrare în cazurile în care o persoană care face obiectul procedurii de returnare a părăsit teritoriul statului membru cu respectarea deplină a deciziei de returnare (și anume în termenul stabilit pentru plecare voluntară) ar trebui să fie utilizată ca un stimulent pentru a încuraja plecarea voluntară.
the third-country national has shown willingness to depart voluntarily.
Statele membre prevăd, în legislația lor națională și în practica administrativă, posibilitatea de a solicita retragerea sau suspendarea unei interdicții de intrare în astfel de circumstanțe.
As a general rule, the length of the entry ban must not exceed 5 years.
Ar trebui depuse eforturi pentru a face ca aceste proceduri să fie ușor accesibile pentru persoana care face obiectul procedurii de returnare și operaționale din punct de vedere practic.
When determining the concrete length of the entry ban, Member States are bound to carry out an individual examination of all relevant circumstances and to respect the principle of proportionality.
Există diferite posibilități pentru a permite persoanei care face obiectul procedurii de returnare să furnizeze elemente de probă în ceea ce privește plecarea sa de pe teritoriul UE, cum ar fi: o ștampilă de ieșire aplicată pe pașaportul persoanei care face obiectul procedurii de returnare, datele din sistemele de date naționale de frontieră sau raportarea de către persoanele returnate la o reprezentanță consulară a unui stat membru într-o țară terță.
A Member State might envisage varying timeframes for typical case categories, such as 3 years as a general standard rule, 5 years in aggravating circumstances (for instance repeated infringements of migration law) and 1 year in mitigating circumstances (for example infringements committed out of negligence only) as general guidance for its administration, but it must be assured that each case will be assessed individually in accordance with the principle of proportionality.
Reducerea duratei interdicțiilor de intrare: de asemenea, statele membre sunt libere să reducă durata unei interdicții de intrare existente în situațiile menționate la articolul 11 alineatul (3) din Directiva privind returnarea.
Member States may lay down in their national laws or administrative regulations the general criteria which will be taken into account for individually determining the length of the entry ban in accordance with Article 11(2) of the Return Directive.
Posibilitatea ca statele membre să retragă o interdicție de intrare în temeiul articolului 11 alineatul (3) poate fi interpretată ca acoperind, de asemenea, retragerea parțială (adică reducerea duratei) a unei interdicții de intrare.
Serious threat to public policy, public security or national security: in cases of serious threat to public policy, public security or national security, entry bans may be issued for a period longer than 5 years.
Al doilea paragraf: Victimele traficului de ființe umane cărora li s-a acordat un permis de ședere în temeiul Directivei 2004/81/CE nu fac obiectul interdicției de intrare, fără a aduce atingere alineatului (1) primul paragraf litera (b) și cu condiția ca resortisantul în cauză al unei țări terțe să nu reprezinte o amenințare pentru ordinea publică, siguranța publică sau siguranța națională.
Factors which may be taken into account by Member States for determining such threat may be criminal offences as well as serious administrative offences (for example repeated use of false identity documents, repeated and deliberate violations of migration law).
Al treilea paragraf: statele membre pot să nu elibereze, pot retrage sau suspenda o interdicție de intrare în cazuri individuale pentru motive umanitare.
None of these factors can, however, be considered as constituting automatically and per se a public order threat: Member States are always bound to carry out an individual examination of all relevant circumstances and respect the principle of proportionality.
Statele membre au libertatea de a nu emite interdicții de intrare în cazuri individuale, în special în cazurile obligatorii prevăzute la articolul 11 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva privind returnarea, numai din motive umanitare; este necesar ca aceste motive să fie stabilite la nivel național.
The Return Directive gives no definition as to the exact meaning of this term and the ECJ case law on the use of this term in other migration directives and in the free movement context does not directly apply in the Return Directive context since the issues at stake and the context are different.
Statele membre pot, de asemenea, să retragă sau să suspende interdicțiile de intrare existente din motive umanitare.
Nevertheless some considerations contained in ECJ case-law (in particular on horizontal concepts such as proportionality and effet utile of directives) may provide some steer: in Section 3 of the communication on guidance for better transposition and application of Directive 2004/38/EC on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States [59], the Commission provided for detailed guidance relating to the interpretation of the notion of public policy and public security in the free movement context.
Această clauză opțională oferă statelor membre posibilitatea de a se prevala de aceasta în conformitate cu legislația națională și practicile administrative.
Moreover, comparative information on the interpretations given to this term by Member States in the migration context may be taken from the results of the EMN ad hoc query (140) on the understanding of the notions of ‘public policy’ and ‘public security’.
Al patrulea paragraf: statele membre pot retrage sau suspenda interdicția de intrare în cazuri individuale sau în anumite categorii de cazuri din alte motive.
In paragraph 48 of its judgment in Case C-554/13, Zh. and O., which dealt with the notion of ‘public policy’ in the Return Directive's context (see section 6.3), the ECJ expressly confirmed that analogies may be made with its case-law on Directive 2004/38/EC (judgment of the ECJ in Case C-430/10, Gaydarov [60], paragraph 32).The length of public order entry bans: the length of public order entry bans needs to be individually determined, taking into account the seriousness of the offences committed by the third-country nationals, the linked risks to public policy, public security or national security and the individual situation of the persons concerned.
Statele membre sunt libere să retragă sau să suspende interdicțiile de intrare existente pentru alte motive decât cele umanitare, care urmează să fie stabilite la nivel național.
The principle of proportionality must be respected in any case.
În cazuri de catastrofe umanitare (cum ar fi cutremure, alte dezastre naturale sau conflicte armate) în țări terțe, care pot conduce la un aflux masiv de persoane strămutate, procedurile oficiale de retragere a interdicțiilor de intrare în cazuri individuale pot dura prea mult și nu sunt fezabile.
A systematic issuing of life-long entry bans in all public order cases, without taking into account the circumstances of the individual case (for example gravity of the offences, risks) is contrary to the Directive.
Prin urmare, există posibilitatea să se prevadă o suspendare sau retragere orizontală a interdicțiilor de intrare existente pentru grupurile de persoane în cauză.
A Member State might envisage varying timeframes for typical case categories, such as 10 years as a generalstandard rule for public order cases and 20 years in particularly serious circumstances.
Necesitatea de a retrage interdicții de intrare emise în mod valid în temeiul Directivei privind returnarea poate surveni, de asemenea, în legătură cu resortisanții țărilor terțe despre care s-ar putea constata ulterior că se bucură de dreptul la liberă circulație în temeiul dreptului Uniunii, de exemplu prin faptul că au devenit membri de familie ai cetățenilor UE/SEE/CH și se încadrează în dispozițiile articolului 21 din TFUE sau ale Directivei 2004/38/CE.
Member States should provide for the possibility to review the entry ban decision, in particular the existence of the conditions justifying it, either ex officio or following an application by the person concerned.
Nerespectarea unei interdicții de intrare ar trebui să fie luată în considerare de către statele membre atunci când analizează durata unei noi interdicții de intrare.
No unlimited entry bans: the length of the entry ban is a key element of the entry ban decision.
În acest context, considerentul 14 din Directiva privind returnarea prevede în mod expres că „Durata interdicției de intrare ar trebui stabilită ținând seama, în mod adecvat, de toate circumstanțele specifice fiecărui caz și în mod normal nu ar trebui să depășească cinci ani.
It must be determined ex officio in advance in each individual case.
În acest context, ar trebui să se țină seama în special de faptul că resortisantul în cauză al țării terțe a făcut deja obiectul mai multor decizii de returnare sau ordine de îndepărtare sau a intrat pe teritoriul unui stat membru pe durata interdicției de intrare.”
The ECJ expressly confirmed this in its judgment of Case C-297/12, Filev and Osmani (paragraphs 27 and 34): ‘It must be noted that it clearly follows from the terms “[t]he length of the entry ban shall be determined” that Member States are under an obligation to limit the effects in time of any entry ban in principle to a maximum of five years independently of an application made for that purpose by the relevant third-country national. […] Article 11(2) of Directive 2008/115/EC must be interpreted as precluding a provision of national law […] which makes the limitation of the length of an entry ban subject to the making by the third-country national concerned of an application seeking to obtain the benefit of such a limit’.
Directiva privind returnarea permite statelor membre să impună sancțiuni suplimentare în temeiul dreptului administrativ național (de exemplu, o amendă) sub rezerva efectului util al directivei și a respectării jurisprudenței relevante a CJUE în materie.
The moment at which the clock starts ticking: the Return Directive does not expressly lay down the starting point from which the period of application of the entry ban is to be calculated.
În acest sens, statele membre nu ar trebui să facă nicio diferență între interdicțiile de intrare emise de propriile autorități naționale și cele emise de autoritățile din alte state membre, întrucât acest lucru ar submina conceptul armonizat al unei interdicții de intrare la nivelul UE prevăzut în Directiva privind returnarea.
However, the ECJ in Case C-225/16, Ouhrami [61] provided clarity on this issue.The ECJ clarified that the determination of the starting point for an entry ban cannot be left to the discretion of each Member State, as this would undermine the objective of the Return Directive and the purpose of the entry bans.
Statele membre pot adopta sancțiuni penale împotriva resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care nu au respectat o interdicție de intrare valabilă după întoarcerea acestora (hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-290/14, Celaj, a se vedea secțiunea 4).
The ECJ concluded that ‘it thus follows from the wording, general scheme and objective of Directive 2008/115/EC that the period of application of the entry ban does not begin to run until the date on which the person concerned has actually left the territory of the Member States’ (paragraph 53).
Articolul 11 alineatul (5) din Directiva privind returnarea clarifică faptul că dispozițiile privind interdicțiile de intrare legate de returnare se aplică fără a aduce atingere dreptului la protecție internațională în conformitate cu acquis-ul UE în materie de azil: aceasta implică faptul că interdicțiile de intrare anterioare emise în temeiul Directivei privind returnarea nu pot justifica returnarea sau sancționarea resortisanților țărilor terțe autorizați să intre sau să locuiască în UE în calitate de solicitanți de azil sau în calitate de beneficiari de protecție internațională - a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-290/14, Celaj (punctul 32).
Indeed, if an entry ban were to apply before the actual departure of the third-country national, its duration would be unduly reduced.
Astfel de interdicții de intrare ar trebui suspendate (în așteptarea finalizării procedurilor de azil) sau retrase (după ce a fost acordată protecția internațională).