natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If Member State A recognises the return decision issued by Member State B in accordance with Directive 2001/40/EC, it is still obliged to apply the safeguards related to enforcement of return (removal) foreseen in the Return Directive when enforcing the recognised return decision.
Formularea Regulamentului Dublin se referă la acest aspect în mod explicit și prevede norme clare care reglementează aplicarea Directivei privind returnarea și a Regulamentului Dublin.
The mutual recognition of return decisions may provide for significant added value in certain constellations — notably in the context of transit of returnees by land (see section 6.4 below).
Cazurile în care resortisantul unei țări terțe a prezentat o cerere de azil și a obținut un drept de ședere în calitate de solicitant de azil în al doilea stat membru nu se încadrează în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea, având în vedere că resortisantul țării terțe beneficiază de un drept de ședere în calitate de solicitant de azil și, prin urmare, nu poate fi considerat ca aflându-se în situație de ședere ilegală în al doilea stat membru.
Legal basis: Regulation (EU) No 604/2013 of the European Parliament and of the Council [28] (the ‘Dublin Regulation’) — Articles 19 and 24 Article 6 of the Return Directive does not expressly mention the case in which a second Member State makes use of the possibility offered under the Dublin Regulation to ask a first Member State to take back an illegally staying third-country national.
Ar putea fi avute în vedere situațiile de mai jos [29].
A literal interpretation of Article 6 which would require in such a case that the requesting (second) Member State also issue a full return decision in accordance with Directive 2008/115/EC would deprive the relevant Dublin rules of their added value.
Resortisantul țării terțe are statut de solicitant de azil în primul stat membru (procedură în curs, nu a fost emisă încă o decizie finală): se aplică Regulamentul Dublin, pe baza principiului fundamental conform căruia nevoile de protecție internațională ale fiecărui resortisant al unei țări terțe care prezintă o cerere de azil într-un stat membru ar trebui să fie evaluate în întregime de un singur stat membru.
The wording of the Dublin Regulation expressly addresses this issue and provides for clear rules articulating the application of the Return Directive and the Dublin Regulation.
Un stat membru nu poate returna respectivul resortisant al unei țări terțe către o țară terță, ci îl poate trimite doar în statul membru responsabil în temeiul Regulamentului Dublin pentru a-i examina cererea.
The cases in which the third-country national has applied for asylum and obtained a right to stay as asylum seeker in the second Member State fall outside the scope of the Return Directive, since the third-country national has a right to stay as asylum seeker and cannot therefore be considered as staying illegally in the second Member State.
Resortisantul unei țări terțe și-a retras cererea de azil în primul stat membru: în cazul în care retragerea cererii a condus la respingerea cererii (în temeiul articolului 27 sau al articolului 28 din versiunea reformată a Directivei privind procedurile de azil), pot fi aplicate normele descrise mai jos la litera (c) (alegerea între aplicarea normelor Regulamentului Dublin sau ale Directivei privind returnarea).
On the other hand, the cases in which the third-country national has not applied for asylum and has not obtained a right to stay as asylum seeker in the second Member State fall within the scope of the Return Directive.
În cazul în care retragerea cererii nu a condus la respingerea cererii, se aplică Regulamentul Dublin (în calitate de lex specialis), pornind de la principiul fundamental conform căruia nevoia de protecție internațională a fiecărui resortisant al unei țări terțe care prezintă o cerere de azil într-un stat membru ar trebui să fie evaluată în întregime de un singur stat membru.
The following situations [29] could be envisaged:
Resortisantului țării terțe i s-a respins, printr-o decizie definitivă, cererea de azil în primul stat membru: se poate alege între aplicarea Regulamentului Dublin sau a Directivei privind returnarea.
The third-country national has a status as asylum seeker in the first Member State (on-going procedure, not yet a final decision): the Dublin Regulation applies on the basis of the underlying principle that every third-country national lodging an application for asylum in one of the Member States should have his/her needs for international protection fully assessed by one Member State.
În Regulamentul Dublin, această alegere este clar stipulată la articolul 24 alineatul (4) și se clarifică, de asemenea, faptul că, din momentul în care autoritățile decid să facă o cerere în temeiul Regulamentului Dublin, aplicarea Directivei privind returnarea și procedurile de returnare se suspendă și se aplică numai Regulamentul Dublin (acest lucru afectează, de asemenea, normele privind luarea în custodie publică și căile de atac).
A Member State cannot return that third-country national to a third country; instead, it may send him/her to the Member State responsible under Dublin Regulation in order to have his/her claim examined.
Resortisantul țării terțe a făcut deja obiectul unei proceduri de returnare/îndepărtare reușite (în urma respingerii sau a retragerii unei cereri de azil) din primul stat membru către o țară terță: dacă resortisantul țării terțe intră din nou pe teritoriul UE, Regulamentul Dublin prevede la articolul 19 alineatul (3) că primul stat membru nu mai poate fi responsabil pentru resortisantul țării terțe și, prin urmare, nu poate fi prevăzut transferul către statul membru respectiv.
The third-country national has withdrawn his/her asylum application in the first Member State: if the withdrawal of the application has led to a rejection of the application (on the basis of Article 27 or 28 of the recast Asylum Procedures Directive), the rules described below under point (c) (choice between applying Dublin rules or the Return Directive) can be applied.
Prin urmare, se va aplica Directiva privind returnarea.
If the withdrawal of the application has not led to a rejection of the application, the Dublin Regulation applies (as lex specialis), on the basis of the underlying principle that every third-country national lodging an application for asylum in one of the Member States should have his/her needs for international protection fully assessed by one Member State.
Exemple practice:
The third-country national has a final decision in the first Member State, rejecting his/her asylum application: a choice can be made between applying the Dublin Regulation or the Return Directive.
Un solicitant de protecție internațională în statul membru A călătorește fără a avea drepturi în acest sens către un stat membru vecin B (trecerea frontierelor interne), în care este reținut de poliție.
In the Dublin Regulation, this choice is clearly stipulated in Article 24(4) and the clarification is added that from the moment in which authorities decide to make a Dublin request, the application of the Return Directive and return procedures are suspended and only Dublin rules apply (this also affects rules on detention and on legal remedies).
În conformitate cu Regulamentul Dublin, acesta este trimis înapoi din statul membru B în statul membru A. În această situație, ar trebui statul membru B să emită o decizie de returnare pentru persoana în cauză pe fondul șederii ilegale pe teritoriu?
The third-country national had already been subject to successful return/removal (following rejection or withdrawal of an asylum application) from the first Member State to a third country: should the third-country national re-enter EU territory, the Dublin Regulation stipulates at Article 19(3) that the first Member State can no longer be responsible for the third-country national — therefore no transfer can be foreseen to this Member State.
Se aplică dispozițiile Regulamentului Dublin.
The Return Directive will therefore apply.
Statul membru B nu poate emite o decizie de returnare.
Practical examples:
Poate statul membru A (în scenariul descris mai sus) să emită o decizie de returnare (împreună cu o interdicție de intrare care va fi amânată până la finalizarea procedurii de azil)?
An applicant for international protection in Member State A travels without an entitlement to a neighbouring Member State B (crossing internal borders) where he/she is apprehended by the police.
Nu.
As a subject to the Dublin Regulation, he/she is transferred back from Member State B to Member State A. Should Member State B in this situation issue a return decision to this person for illegal stay in the territory?
Atât timp cât persoana respectivă beneficiază de dreptul de ședere în calitate de solicitant de azil în statul membru A, șederea sa nu este ilegală în sensul Directivei privind returnarea și statul membru A nu poate emite o decizie de returnare.
Dublin rules prevail.
Un resortisant al unei țări terțe care beneficiază de protecție internațională din partea statului membru A se află în situație de ședere ilegală în statul membru B (de exemplu, a depășit durata legală de ședere de 90 de zile).
No return decision can be issued by Member State B.
Este aplicabilă Directiva privind returnarea în astfel de cazuri?
Is Member State A (in the scenario described above) allowed to issue a return decision itself (together with an entry ban that will be postponed until the completion of the asylum procedure)?
Care vor fi procedurile în cazul în care persoana refuză reîntoarcerea voluntară către primul stat membru care i-a acordat protecție?
No.
Regulamentul Dublin nu conține norme cu privire la reprimirea beneficiarilor de protecție internațională.
As long as the person enjoys the right to stay as an asylum seeker in Member State A, his/her stay is not illegal in that Member State within the meaning of the Return and no return decision can be issued by Member State A.
Prin urmare, se va aplica „regimul general” prevăzut la articolul 6 alineatul (2) din Directiva privind returnarea.
A third-country national granted international protection by Member State A is illegally staying in Member State B (for example overstaying 90 days).
Aceasta implică faptul că statul membru B va trebui să solicite persoanei în cauză să se întoarcă în statul membru A și – în cazul în care persoana respectivă nu respectă cerința de bună voie – statul membru B trebuie să ia în considerare emiterea unei decizii de returnare, ținând seama de toate garanțiile prevăzute în Directiva privind returnarea, inclusiv, în special, de principiul nereturnării.
Is the Return Directive applicable in such cases?
În anumite circumstanțe, atunci când returnarea/îndepărtarea către o țară terță nu este posibilă și trimiterea înapoi către un alt stat membru poate fi considerată o măsură mai favorabilă (a se vedea secțiunea 3), statul membru B poate dispune trimiterea înapoi a persoanei în statul membru A; procedurile legate de trimiterea înapoi în alt stat membru a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală sunt reglementate de legislația națională.
What will be the procedures if the person refuses to go back voluntary to the first Member State that granted protection?
Un resortisant al unei țări terțe căruia i-au fost prelevate amprentele în urma intrării ilegale în statul membru A și care nu a solicitat azil în statul membru A este reținut ulterior în statul membru B. Poate statul membru B să transfere persoana respectivă înapoi în statul membru A în conformitate cu Regulamentul Dublin?
The Dublin Regulation does not contain rules on taking back beneficiaries of international protection.
Nu.
Therefore the ‘general regime’ foreseen in Article 6(2) of the Return Directive will apply.
Întrucât nu există nicio legătură cu o procedură de azil, Regulamentul Dublin nu se aplică.
This implies that Member State B will have to ask the person to go back to Member State A and — if the person does not comply voluntarily — Member State B has to consider issuing a return decision, taking into account all safeguards provided by the Return Directive, including in particular the principle of non-refoulement.
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6 alineatul (2)
In certain circumstances, when return/removal to a third country is not possible and ‘passing back’ the person to another Member State can be qualified as a more favourable measure (see section 3), Member State B may enforce the ‘passing-back’ of the person to Member State A; the procedures related to the ‘passing-back’ of illegally staying third-country nationals to another Member State are governed by national law.
Resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru și care posedă un permis de ședere valid sau o altă autorizație care conferă un drept de ședere, eliberate de un alt stat membru, trebuie să li se impună să se întoarcă imediat pe teritoriul statului membru respectiv.
A third-country national who had been fingerprinted following irregular entry into Member State A and who has not requested asylum in Member State A is subsequently apprehended in Member State B. Can Member State B transfer the person back to Member State A in accordance with Dublin rules?
În cazul nerespectării acestei cerințe de către resortisantul unei țări terțe sau în cazul în care plecarea imediată a resortisantului unei țări terțe este necesară din motive de ordine publică sau de securitate națională, se aplică alineatul (1).
No.
Această dispoziție, care înlocuiește o normă similară prevăzută la articolul 23 alineatele (2) și (3) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen [30], prevede că nu trebuie emisă o decizie de returnare unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care deține un permis valabil de ședere în alt stat membru.
Since there is not any link to an asylum procedure, the Dublin Regulation does not apply.
În astfel de cazuri, resortisantul țării terțe ar trebui, în primul rând, să fie obligat să se întoarcă imediat în statul membru în care beneficiază de un drept de ședere.
Legal basis: Return Directive — Article 6(2)
Numai în cazul în care persoana nu se conformează acestei cereri sau în cazurile în care există riscuri pentru ordinea publică sau securitatea națională se adoptă o decizie de returnare.Clarificări suplimentare:
Third-country nationals staying illegally on the territory of a Member State and holding a valid residence permit or other authorisation offering a right to stay issued by another Member State shall be required to go to the territory of that other Member State immediately.
Forma în care este emisă cererea „de a se întoarce pe teritoriul celuilalt stat membru imediat” ar trebui să fie stabilită în conformitate cu dreptul național.
In the event of non-compliance by the third-country national concerned with this requirement, or where the third-country national's immediate departure is required for reasons of public policy or national security, paragraph 1 shall apply.
Se recomandă ca deciziile să fie emise în scris și să cuprindă o expunere a motivelor.
This provision — which replaces a similar rule contained in Article 23(2) and (3) of the Schengen Implementing Convention (‘SIC’) [30] — foresees that no return decision should be issued to an illegally staying third-country national who is holding a valid permit to stay in another Member State.
Pentru a se evita confuziile, decizia nu ar trebui să poarte denumirea „decizie de returnare”.
In such cases, the third-country national should in the first place be required to go immediately back to the Member State where he/she enjoys a right to stay.
Termenul pentru întoarcerea într-un alt stat membru: nu se poate oferi o indicație generală în ceea ce privește intervalul de timp care trebuie să treacă între momentul în care se solicită întoarcerea pe teritoriul unui alt stat membru și momentul în care este emisă o decizie de returnare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1).
Only if the person does not comply with this request or in cases of risk for public policy or national security, a return decision shall be adopted.Further clarification:
Ar trebui să fie prevăzut un interval de timp adecvat în conformitate cu legislația națională, ținând seama de circumstanțele individuale, de principiul proporționalității, precum și faptul că în dispoziția juridică este utilizat termenul „imediat”.
The form in which the request ‘to go to the territory of that other Member State immediately’ is issued should be determined in accordance with national law.
Intervalul de timp dintre cererea de a pleca în celălalt stat membru și emiterea unei decizii de returnare în temeiul articolului 6 alineatul (1) nu trebuie considerat ca făcând parte din eventualul termen pentru plecarea voluntară, întrucât termenul respectiv constituie un element al deciziei de returnare și va începe să curgă doar odată cu emiterea unei decizii de returnare.
It is recommended to issue decisions in writing and with reasons.
Verificarea plecării într-un alt stat membru: Dreptul Uniunii nu precizează modul în care trebuie să fie verificată respectarea obligației de întoarcere în celălalt stat membru.
In order to avoid confusion, the decision should not be labelled ‘return decision’.
Statele membre ar trebui să se asigure, în conformitate cu legislația națională, că deciziile lor sunt monitorizate în mod corespunzător.
Period for going back to other Member State: no general indication can be given regarding the time which should elapse between the request to go to the territory of another Member State until the moment at which a return decision in accordance with Article 6(1) is issued.
Verificarea valabilității permiselor/autorizațiilor emise de un alt stat membru: în prezent, nu există un sistem central pentru schimbul de informații între statele membre cu privire la această chestiune.
An appropriate time frame should be chosen in accordance with national law, taking into account the individual circumstances, the principle of proportionality and the fact that the term ‘immediately’ is used in the legal provision.
Statele membre sunt încurajate să coopereze la nivel bilateral și să furnizeze informațiile relevante fără întârziere, în conformitate cu legislația națională și cu mecanismul de cooperare bilaterală.
The time between the request to go to the other Member State and the issuing of a return decision under Article 6(1) must not be counted as part of an eventual period for voluntary departure, since such period is an element of the return decision and will start running only with the issuing of a return decision.
Punctele naționale de contact existente [de exemplu, cele enumerate în anexa 2 la manualul Schengen [31]] ar putea fi utilizate, de asemenea, în acest scop.Formularea „permis de ședere sau altă autorizație care conferă un drept de ședere” [32] este foarte amplă și acoperă orice statut acordat sau permis de ședere eliberat de un stat membru care conferă un drept de ședere legală, și nu doar o acceptare a amânării temporare a returnării/îndepărtării.
Control of departure to another Member State: Union law does not specify how compliance with the obligation to go back to the other Member State has to be controlled.
Sunt incluse următoarele:
Member States should make sure, in accordance with national law, that appropriate follow-up is given to their decisions.
vizele pe termen lung (care oferă, în mod evident, un drept de ședere);
Verification of validity of permits/authorisations issued by another Member State: there is currently no central system for exchanging information between Member States on this issue.
permisul temporar din motive umanitare (în măsura în care un astfel de permis oferă un drept de ședere și nu doar o simplă amânare a returnării);
Member States are encouraged to cooperate bilaterally and provide without delay relevant information to each other, in accordance with national law and bilateral cooperation arrangement.
un permis de ședere expirat care se bazează pe un statut de protecție internațională încă valabil (statutul de protecție internațională nu depinde de valabilitatea documentului care îl atestă);
Existing national contact points (for instance those listed in annex 2 of the Schengen Handbook [31]) might also be used for this purpose.The term ‘residence permit or other authorisation offering a right to stay’ [32] is very broad and covers any status granted or permit issued by a Member State which offers a right to legal stay, and not just an acceptance of temporary postponement of return/removal.
o viză valabilă într-un document de călătorie care nu este valabil (expirat) – în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii, nu există posibilitatea de a emite o viză cu o valabilitate care depășește valabilitatea pașaportului.
The term covers the following:
Prin urmare, cazul unei vize valabile într-un pașaport expirat nu ar trebui să apară în practică.
long-term visa (it clearly offers a right to stay),
Cu toate acestea, dacă acest lucru se întâmplă, resortisantul țării terțe în cauză nu ar trebui să fie sancționat pe nedrept.
temporary humanitarian permit (in so far as such permit offers a right to stay and not just a mere postponement of return),
Pentru informații detaliate privind normele relevante de acordare a vizelor, a se vedea versiunea actualizată a Manualului privind vizele – partea a II-a, punctele 4.1.1 și 4.1.2 [33].Nu sunt incluse următoarele cazuri:
an expired residence permit based on a still valid international protection status (the status of international protection is not dependent on validity of the paper demonstrating it),
un permis de ședere expirat întemeiat pe un statut de ședere expirat,
a valid visa in an invalid (expired) travel document — according to relevant Union legislation, it is not allowed to issue a visa with a validity going beyond the validity of the passport.
pașapoartele sau permisele de ședere contrafăcute, false sau falsificate;
The case of a valid visa in an expired passport should therefore never appear in practice.
un document care atestă amânarea temporară a îndepărtării;
If this case nevertheless arises, the third-country national concerned should not be unduly penalised.
tolerarea (în măsura în care tolerarea nu implică dreptul legal de ședere).
For detailed guidance on the relevant Visa rules see the updated Visa Handbook — part II, Point 4.1.1 and 4.1.2 [33].The term does not cover the following cases:
Ca regulă generală, nu este posibilă îndepărtarea către alte state membre: în cazul în care un resortisant al unei țări terțe nu este de acord să se întoarcă în mod voluntar în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) în statul membru în care deține un permis, articolul 6 alineatul (1) devine aplicabil și se adoptă o decizie de returnare, care prevede returnarea directă într-o țară terță.
an expired residence permit based on an expired residence status,
Nu este posibilă trimiterea forțată a persoanei în cauză înapoi în celălalt statmembru, cu excepția cazului în care un acord bilateral existent între statele membre care era deja în vigoare la 13 ianuarie 2009 (a se vedea secțiunea 5.5) prevede în mod expres această posibilitate sau, în anumite circumstanțe, atunci când returnarea/îndepărtarea către o țară terță nu este posibilă și statul membru care a emis permisul este de acord să primească înapoi persoana în cauză.
counterfeit, false and forged passports or residence permits,
Imposibilitatea emiterii interdicțiilor de intrare în UE atunci când se aplică articolul 6 alineatul (2): atunci când un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală este trimis înapoi către un alt stat membru, în temeiul articolului 6 alineatul (2), nu poate fi emisă o interdicție de intrare în UE în temeiul articolului 11, întrucât articolul 11 se aplică numai în legătură cu emiterea unei decizii de returnare și nu se aplică în cazurile de trimitere înapoi într-un alt stat membru.
paper certifying temporary postponement of removal,
De asemenea, emiterea unei interdicții de intrare în UE este inutilă din punct de vedere practic într-o situație în care persoana în cauză va continua să rămână legal în alt stat membru.