natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Resolution authorities may at all times require the management body or the person or persons appointed in accordance with Article 72(1) of Directive 2014/59/EU to provide information relating to the implementation of the business reorganisation plan.
Autoritățile de rezoluție pot solicita organului de conducere sau persoanei sau persoanelor desemnate conform articolului 72 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE să furnizeze și alte informații privind aplicarea planului de reorganizare a activității.
Done at Brussels, 10 May 2016.
Adoptat la Bruxelles, 10 mai 2016.
Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council establishing a European Supervisory Authority (European Banking Authority), amending Decision No 716/2009/EC and repealing Commission Decision 2009/78/EC (OJ L 331, 15.12.2010, p. 12).
Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/78/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 12)
Commission Delegated Regulation (EU) 2016/1401
Regulamentul delegat (UE) 2016/1401 al Comisiei
supplementing Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms with regard to regulatory technical standards for methodologies and principles on the valuation of liabilities arising from derivatives
de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru metodologiile și principiile referitoare la evaluarea pasivelor care provin din instrumente financiare derivate
Having regard to Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending Council Directive 82/891/EEC, and Directives 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC, 2011/35/EU, 2012/30/EU and 2013/36/EU, and Regulations (EU) No 1093/2010 and (EU) No 648/2012, of the European Parliament and of the Council [1], and in particular Article 49(5) thereof,
având în vedere Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului [1], în special articolul 49 alineatul (5),
Directive 2014/59/EU entrusts resolution authorities with the power to write down and convert liabilities of an institution under resolution.
Directiva 2014/59/UE conferă autorităților de rezoluție competența de a reduce valoarea contabilă a pasivelor unei instituții aflate în rezoluție și de a le converti.
Derivative contracts may represent a significant share of the liability structure of certain credit institutions.
Contractele derivate pot reprezenta o parte semnificativă din structura pasivului anumitor instituții de credit.
However, the valuation of such contracts is a complex process given that their value is linked to the value of underlying instruments, assets or entities, which evolves over time and only crystallises at maturity or upon close-out.
Cu toate acestea, evaluarea contractelor de acest tip este un proces complex, dat fiind că valoarea lor este legată de valoarea instrumentelor, a activelor sau a entităților-suport, care evoluează în timp și se materializează doar la scadență sau la închidere.
Past experience illustrates that the complexity of valuing derivative liabilities upon failure of one of the counterparties may make the valuation process time-consuming, involve enormous costs and give rise to litigation.
Experiența din trecut indică faptul că, din cauza complexității procesului de evaluare a pasivelor care decurg din instrumente financiare derivate la intrarea în dificultate a uneia dintre contrapărți, procesul de evaluare poate să dureze mult timp, să presupună costuri enorme și să conducă la litigii.
Furthermore, practice illustrates that derivative contracts may contain different methodologies to determine the amount due between counterparties upon close-out, some of them leaving the determination of the close-out amount or the close-out date, or both, entirely to the non-defaulting counterparty.
Așa cum demonstrează practica, în plus, contractele derivate pot conține metodologii diferite de stabilire a valorii datorate între contrapărți la închidere, unele dintre acestea lăsând stabilirea valorii de închidere, a datei închiderii sau a ambelor elemente în totalitate la latitudinea contrapărții care nu se află în situație de neîndeplinire a obligațiilor.
Accordingly, in order to avoid moral hazard and ensure the efficiency of the resolution actions, resolution authorities should adopt and implement appropriate methodologies to value liabilities arising from derivative contracts within a timeframe compatible with the swiftness of the resolution process and based on objective and, where practicable, readily available information.
În consecință, pentru a evita hazardul moral și a asigura eficiența măsurilor de rezoluție, autoritățile de rezoluție ar trebui să adopte și să pună în aplicare metodologii adecvate pentru evaluarea pasivelor care provin din contracte derivate într-un termen care să fie compatibil cu rapiditatea procesului de rezoluție și să se bazeze pe informații obiective și, pe cât posibil, ușor accesibile.
It is important that the valuation methodology sets out some procedural provisions on communication of close-out decisions by the resolution authority as well as on how to obtain replacement trades from the closed-out counterparties.
Este important ca metodologia de evaluare să stabilească o serie de dispoziții procedurale privind comunicarea deciziilor de închidere de către autoritatea de rezoluție, precum și cu privire la modul în care se pot obține tranzacții de înlocuire de la contrapărțile închise.
Derivative contracts subject to a netting agreement give rise to a single close-out amount in the event of a contractual early termination.
Contractele derivate care fac obiectul unui acord de compensare dau naștere unei singure valori de închidere în eventualitatea unei rezilieri contractuale anticipate.
Article 49 of Directive 2014/59/EU provides that the value of such contracts is determined on a net basis in accordance with the terms of the agreement.
Articolul 49 din Directiva 2014/59/UE prevede că valoarea unor astfel de contracte este determinată pe o bază netă, în conformitate cu dispozițiile acordului în cauză.
The resolution authority or independent valuer should therefore respect netting sets defined in the netting arrangements without being able to choose certain contracts and exempt others.
Autoritatea de rezoluție sau evaluatorul independent ar trebui, prin urmare, să respecte seturile de compensare definite în acordurile de compensare, fără a fi în măsură să aleagă anumite contracte și să excepteze altele.
Pursuant to Article 49 of Directive 2014/59/EU, the value of derivative contracts is determined by the resolution authority or independent valuer as part of the valuation process carried out under Article 36 of that Directive.
În conformitate cu articolul 49 din Directiva 2014/59/UE, valoarea contractelor derivate este determinată de autoritatea de rezoluție sau de un evaluator independent ca parte a procesului de evaluare desfășurat în temeiul articolului 36 din respectiva directivă.
With respect to derivative liabilities, the valuation process should aim to determine a prompt and ex ante valuation for bail-in purposes, and at the same time allow the resolution authority adequate flexibility for ex post adjustment of claim amounts.
În ceea ce privește pasivele care provin din instrumente financiare derivate, procesul de evaluare ar trebui să urmărească să realizeze o evaluare ex ante promptă pentru recapitalizarea internă și, în același timp, să permită autorității de rezoluție suficientă flexibilitate pentru ajustarea ex post a valorilor creanțelor.
The assessment of whether to bail-in or to exclude derivative liabilities from the scope of bail-in pursuant to Article 44(3) of Directive 2014/59/EU should be made prior to the decision to close out as part of the valuation process under Article 36 of that Directive.
Evaluarea efectuată în scopul de a alege între recapitalizarea internă a pasivelor care provin din instrumente financiare derivate și excluderea acestora de la aplicarea recapitalizării interne, în conformitate cu articolul 44 alineatul (3) din Directiva 2014/59/UE, ar trebui să aibă loc înainte de a lua decizia de închidere în cadrul procesului de evaluare în temeiul articolului 36 din directiva respectivă.
The valuation of derivative liabilities should enable resolution authorities to assess, prior to taking a decision to close out, the potential amount by which those liabilities might be bailed in following the close-out, as well as the potential destruction in value which might arise as a result of the close-out.
Evaluarea pasivelor care provin din instrumente financiare derivate ar trebui să le permită autorităților de rezoluție să evalueze, înainte de a lua decizia de închidere, valoarea potențială cu care pasivele respective ar putea fi recapitalizate intern după închidere, precum și potențiala distrugere a valorii care ar putea apărea ca urmare a închiderii.
The close-out of derivative contracts may crystallise additional losses that are not reflected in the going-concern valuation, stemming for example from actual replacement costs incurred by the counterparty that would increase the close-out costs owed by the institution under resolution, or from costs incurred by the institution under resolution in re-establishing trades on exposures subject to open market risk resulting from the close-out.
Închiderea contractelor derivate se poate materializa în pierderi suplimentare care nu sunt reflectate în evaluarea în condiții normale de activitate, care decurg, de exemplu, din costurile efective de înlocuire suportate de contraparte care ar conduce la creșterea costurilor de închidere datorate de instituția aflată în rezoluție sau din costurile suportate de instituția aflată în rezoluție pentru restabilirea tranzacțiilor având ca obiect expuneri supuse riscului de piață deschisă ce rezultă în urma închiderii.
If the losses incurred or expected to be incurred from the close-out of derivatives exceed the share of the corresponding liabilities that would be effectively available for bail-in, the excess loss may increase the burden of bail-in for other creditors of the institution under resolution.
În cazul în care pierderile generate sau care se preconizează că vor fi generate în urma închiderii instrumentelor financiare derivate depășesc partea din pasivele corespunzătoare care ar fi efectiv disponibilă pentru recapitalizarea internă, excedentul de pierderi poate spori sarcina recapitalizării interne pentru alți creditori ai instituției aflate în rezoluție.
In such cases, the amount of losses that would be borne by liabilities not arising from derivative contracts in a bail-in would be higher than without the close-out and bail-in of derivative contracts, and therefore the resolution authority may consider exempting derivative contracts from bail-in in accordance with Article 44(3)(d) of Directive 2014/59/EU and with the Commission Delegated Regulation (EU) 2016/860 [2] adopted under Article 44(11) of that Directive.
În astfel de cazuri, valoarea pierderilor care ar fi suportate din pasive care nu provin din contracte derivate într-o recapitalizare internă ar fi mai mare decât în absența închiderii și a recapitalizării interne a contractelor derivate și, prin urmare, autoritatea de rezoluție poate să ia în considerare scutirea contractelor derivate de recapitalizarea internă în conformitate cu articolul 44 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2014/59/UE și cu Regulamentul delegat (UE) 2016/860 al Comisiei [2] adoptat în temeiul articolului 44 alineatul (11) din directiva menționată.
Any exercise of the bail-in power in relation to such liabilities should be subject to the exemptions set out in Article 44(2) of Directive 2014/59/EU and to the discretionary exemptions laid down in Article 44(3) of that Directive as specified in the Delegated Regulation (EU) 2016/860.
Exercitarea competenței de recapitalizare internă în legătură cu astfel de pasive ar trebui să facă obiectul scutirilor prevăzute la articolul 44 alineatul (2) din Directiva 2014/59/UE și al scutirilor discreționare prevăzute la articolul 44 alineatul (3) din directiva menționată, astfel cum se specifică în Regulamentul delegat (UE) 2016/860.
Since there is a need for consistent interpretation of paragraphs (3) and (4) of Article 49 of Directive 2014/59/EU, methodologies and principles for the valuation of derivatives carried out by independent valuers and resolution authorities should be specified.
Dat fiind că este nevoie de o interpretare consecventă a articolului 49 alineatele (3) și (4) din Directiva 2014/59/UE, ar trebui să fie specificate metodologii și principii pentru evaluarea instrumentelor financiare derivate de către evaluatori independenți și autorități de rezoluție.
A valuation methodology relying on actual or hypothetical replacement costs for the closed out liabilities would achieve outcomes similar to predominant market practice and would be consistent with the principles governing the valuation required under Article 74 of Directive 2014/59/EU, which is aimed at establishing whether shareholders and creditors would have received better treatment if the institution under resolution had entered into normal insolvency proceedings (the ‘no-creditor-worse-off’ principle).
O metodologie de evaluare bazată pe costurile efective sau ipotetice de înlocuire a pasivelor închise ar permite obținerea de rezultate similare cu practica predominantă de pe piață și ar fi conformă cu principiile care reglementează evaluarea prevăzută la articolul 74 din Directiva 2014/59/UE, care urmărește să stabilească dacă acționarii și creditorii ar fi beneficiat de un tratament mai bun în cazul în care instituția aflată în rezoluție ar fi urmat o procedură obișnuită de insolvență (principiul potrivit căruia niciun creditor nu trebuie să fie dezavantajat).
In applying the valuation methodology, the resolution authority should be able to rely on various sources of data, including data sources provided by the institution under resolution, counterparties or third parties.
La aplicarea metodologiei de evaluare, autoritatea de rezoluție ar trebui să poată recurge la diverse surse de date, inclusiv la surse de date puse la dispoziție de instituția aflată în rezoluție, de contrapărți sau de părți terțe.
It is nevertheless appropriate to set out principles on the types of data that have to be taken into consideration in the course of the valuation in order to ensure an objective determination of value.
Cu toate acestea, este oportun să se stabilească principii cu privire la tipurile de date care trebuie să fie luate în considerare în decursul evaluării pentru a se asigura o stabilire obiectivă a valorii.
Counterparties of derivative contracts closed out by resolution authorities may choose to conclude one or more replacement trades to replace their exposure upon close-out.
Contrapărțile la contractele derivate închise de autoritățile de rezoluție pot alege să încheie una sau mai multe tranzacții de înlocuire pentru a își substitui expunerea în momentul închiderii.
Such replacement trades should constitute a privileged data source for the valuation as long as they are concluded on commercially reasonable terms as at the close-out date or as soon as reasonably practicable thereafter.
Aceste tranzacții de înlocuire ar trebui să constituie o sursă de date privilegiată pentru evaluare, atât timp cât sunt încheiate în termeni rezonabili din punct de vedere comercial la data închiderii sau cât mai curând posibil după această dată.
Resolution authorities should therefore, when communicating the close-out decision, give counterparties the possibility to provide evidence of commercially reasonable replacement trades within a deadline consistent with the expected reference point in time for the valuation.
Prin urmare, ar trebui ca autoritățile de rezoluție, în momentul în care comunică decizia de închidere, să ofere contrapărților posibilitatea de a prezenta elemente de probă cu privire la efectuarea de tranzacții de înlocuire rezonabile din punct de vedere comercial, într-un termen conform cu momentul de referință preconizat pentru evaluare.
Where counterparties have provided such evidence within the deadline, the valuer should determine the close-out amount at the prices of those replacement trades.
În cazul în care contrapărțile au prezentat astfel de elemente de probă în termenul prevăzut, evaluatorul ar trebui să stabilească valoarea de închidere la prețul respectivelor tranzacții de înlocuire.
If counterparties have not provided evidence of commercially reasonable replacement trades within the deadline, resolution authorities should be able to carry out their valuation on the basis of available market information, such as mid-prices and bid-offer spreads in order to assess hypothetical replacement costs, i.e. the loss or costs that would have been incurred as a result of re-establishing a hedge or a related trading position on a net risk exposure basis.
În cazul în care contrapărțile nu au prezentat elemente de probă privind efectuarea de tranzacții de înlocuire rezonabile din punct de vedere comercial în termenul prevăzut, ar trebui ca autoritățile de rezoluție să poată efectua propria lor evaluare pe baza informațiilor de piață disponibile, cum ar fi prețurile medii ale pieței și marjele dintre prețurile de cumpărare și cele de vânzare, în vederea evaluării costurilor de înlocuire ipotetice, cu alte cuvinte, a pierderilor sau a costurilor care ar fi fost suportate ca urmare a restabilirii unei operațiuni de acoperire a riscurilor sau a unei poziții de tranzacționare conexe pe baza expunerii nete la risc.
Derivative products and markets are very heterogeneous and it is not possible to identify a single market practice for entering into replacement trades.
Produsele și piețele derivate sunt foarte eterogene și nu este posibil să se identifice o practică de piață unică pentru încheierea de tranzacții de înlocuire.
Therefore, the notion of ‘commercially reasonable replacement trades’ has to be broadly defined in order to enable the valuer to conduct the required assessment in all market contexts.
În consecință, noțiunea de „tranzacții de înlocuire rezonabile din punct de vedere comercial” trebuie definită în sens larg pentru a permite evaluatorului să efectueze evaluarea necesară în orice context al pieței.
That notion should thus be understood as a replacement trade entered into on a netted risk exposure basis, on terms consistent with common market practice and making reasonable efforts in order to obtain best value for money.
Această noțiune ar trebui să fie interpretată, prin urmare, în sensul unei tranzacții de înlocuire încheiate pe baza expunerii nete la risc, în termeni compatibili cu practicile comune de pe piață și cu eforturi rezonabile pentru a obține cel mai bun raport calitate-preț.
In particular, the valuer could consider, among other elements, the number of dealers approached by the counterparty, the number of firm quotes obtained, and whether the quote offering the best price has been chosen.
În mod concret, evaluatorul ar putea avea în vedere, printre alte elemente, numărul de dealeri abordați de către contraparte, numărul de cotații ferme obținute și dacă a fost aleasă cotația care oferea cel mai bun preț.
The resolution authority should also be able to specify in the close-out notice the criteria that it will apply in its assessment.
De asemenea, autoritatea de rezoluție ar trebui să fie în măsură să specifice în anunțul de închidere criteriile pe care le va aplica în evaluarea sa.
Union legislation adopted in recent years has, in line with international standards, sought to increase transparency and risk mitigation in the market for derivative contracts by providing for mandatory clearing through central counterparties (‘CCP’) for standardised over-the-counter (‘OTC’) derivatives, valuation and margining requirements for CCP-cleared derivatives and for a wide range of OTC derivatives and mandatory reporting to trade depositories for all OTC derivatives.
Legislația Uniunii adoptată în ultimii ani a urmărit, în concordanță cu standardele internaționale, să sporească transparența și gradul de atenuare a riscului pe piața contractelor derivate, prin impunerea compensării obligatorii prin contrapărți centrale („CPC”) pentru instrumentele financiare derivate standardizate extrabursiere („OTC”), a cerințelor de evaluare și de marjă pentru instrumentele financiare derivate compensate prin CPC și pentru o gamă largă de instrumente financiare derivate extrabursiere, precum și a raportării obligatorii către registrele centrale de tranzacții pentru toate instrumentele financiare derivate extrabursiere.
In the event that a CCP clearing member is placed under resolution, and the resolution authority closed-out derivative contracts prior to a bail-in, that clearing member would qualify as a defaulting clearing member with regard to the CCP in relation to the particular netting set(s).
În cazul în care un membru compensator al unei CPC este supus procedurii de rezoluție, iar autoritatea de rezoluție a închis contracte derivate înainte de o recapitalizare internă, membrul compensator respectiv ar avea calitatea de membru compensator aflat în situație de neîndeplinire a obligațiilor de plată în raport cu CPC în ceea ce privește setul (seturile) de compensare în cauză.
The internal procedures and mechanisms governing the default of a clearing member (‘CCP default procedures’) implemented by CCPs in light of the requirements of Regulation (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council [3], offer a reliable basis to determine the value of the derivative liability arising across the netting set from the close-out, also in the context of bail-in in a resolution process.
Procedurile și mecanismele interne care reglementează situația de neîndeplinire a obligațiilor de plată a unui membru compensator („procedurile CPC aplicabile în situațiile de neîndeplinire a obligațiilor de plată”) puse în aplicare de CPC luând în considerare cerințele din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului [3] oferă o bază solidă pentru a stabili valoarea pasivelor derivate generate în cadrul setului de compensare în urma închiderii, inclusiv în contextul recapitalizării interne într-un proces de rezoluție.
Conducting CCP default procedures may take several days or more following the trigger event.
Desfășurarea procedurilor CPC aplicabile în situațiile de neîndeplinire a obligațiilor de plată poate dura câteva zile sau mai mult după evenimentul declanșator.
For the particular case of resolution, waiting for the completion of default procedures over a very long period in order to set the value of derivatives could undermine the resolution timeline and objectives and could result in unnecessary disruption in financial markets.
În cazul particular al rezoluției, o perioadă foarte lungă de așteptare a finalizării procedurilor aplicabile în situațiile de neîndeplinire a obligațiilor de plată pentru a stabili valoarea instrumentelor financiare derivate ar putea submina planificarea și obiectivele rezoluției și ar putea conduce la perturbări nejustificate pe piețele financiare.