natgillin/translations-raw huggingface dataset:
laying down a general framework for securitisation and creating a specific framework for simple, transparent and standardised securitisation, and amending Directives 2009/65/EC, 2009/138/EC and 2011/61/EU and Regulations (EC) No 1060/2009 and (EU) No 648/2012
de stabilire a unui cadru general privind securitizarea și de creare a unui cadru specific pentru o securitizare simplă, transparentă și standardizată, și de modificare a Directivelor 2009/65/CE, 2009/138/CE și 2011/61/UE, precum și a Regulamentelor (CE) nr. 1060/2009 și (UE) nr. 648/2012
Securitisation involves transactions that enable a lender or a creditor – typically a credit institution or a corporation – to refinance a set of loans, exposures or receivables, such as residential loans, auto loans or leases, consumer loans, credit cards or trade receivables, by transforming them into tradable securities.
Securitizarea presupune tranzacții care permit unui creditor sau unui împrumutător – de obicei, o instituție de credit sau o societate – să refinanțeze un pachet de împrumuturi, de expuneri sau de creanțe, de exemplu împrumuturi locative, credite auto și contracte de leasing auto, credite de consum, carduri de credit sau creanțe comerciale, prin transformarea acestora în titluri de valoare tranzacționabile.
The lender pools and repackages a portfolio of its loans, and organises them into different risk categories for different investors, thus giving investors access to investments in loans and other exposures to which they normally would not have direct access.
Creditorul își grupează împrumuturile și le restructurează în cadrul unui portofoliu, organizându-le în funcție de diferite categorii de risc destinate diverșilor investitori, oferind astfel investitorilor acces la investiții în împrumuturi și în alte expuneri care nu le sunt direct accesibile în mod normal.
Returns to investors are generated from the cash flows of the underlying loans.
Rentabilitatea investiției decurge din fluxurile de numerar ale împrumuturilor-suport.
The development of a simple, transparent and standardised securitisation market constitutes a building block of the Capital Markets Union (CMU) and contributes to the Commission’s priority objective of supporting job creation and a return to sustainable growth.
Este esențial să se asigure adoptarea unor norme care să permită o mai bună diferențiere a produselor simple, transparente și standardizate de instrumentele complexe, opace și riscante și să se aplice un cadru prudențial mai sensibil la risc.
The Union aims to strengthen the legislative framework implemented after the financial crisis to address the risks inherent in highly complex, opaque and risky securitisation.
Securitizarea este un element important pentru buna funcționare a piețelor financiare.
It is essential to ensure that rules are adopted to better differentiate simple, transparent and standardised products from complex, opaque and risky instruments and to apply a more risk-sensitive prudential framework.
Dacă este structurată în mod viabil, securitizarea reprezintă un canal important pentru diversificarea surselor de finanțare și pentru alocarea mai extinsă a riscurilor în cadrul sistemului financiar al Uniunii.
Securitisation is an important element of well-functioning financial markets.
Ea permite o distribuție mai largă a riscurilor din sectorul financiar și poate contribui la degajarea bilanțurilor inițiatorilor și astfel la intensificarea creditării economiei.
Soundly structured securitisation is an important channel for diversifying funding sources and allocating risk more widely within the Union financial system.
În general, poate îmbunătăți eficiența sistemului financiar și poate oferi posibilități suplimentare de investiții.
It allows for a broader distribution of financial-sector risk and can help free up originators’ balance sheets to allow for further lending to the economy.
Securitizarea poate crea o legătură între instituțiile de credit și piețele de capital, spre folosul indirect al întreprinderilor și cetățenilor (de exemplu, sub formă de împrumuturi și de finanțări mai puțin costisitoare destinate întreprinderilor, precum și sub formă de credite pentru achiziționarea de bunuri imobile și de carduri de credit mai puțin costisitoare).
Overall, it can improve efficiencies in the financial system and provide additional investment opportunities.
Cu toate acestea, prezentul regulament recunoaște riscurile legate de o mai mare interconectivitate și de un efect de levier excesiv generate de securitizare și îmbunătățește supravegherea microprudențială de către autoritățile competente a participării unei instituții financiare pe piața securitizărilor, precum și supravegherea macroprudențială a pieței respective de către Comitetul european pentru risc sistemic (CERS), instituit prin Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului [4], și de către autoritățile naționale competente și de cele desemnate pentru instrumentele macroprudențiale.
Securitisation can create a bridge between credit institutions and capital markets with an indirect benefit for businesses and citizens (through, for example, less expensive loans and business financing, and credits for immovable property and credit cards).
Pentru a institui un cadru prudențial mai sensibil la risc pentru securitizările simple, transparente și standardizate (STS), este nevoie ca Uniunea să stabilească o definiție clară a securitizării STS, deoarece, în caz contrar, tratamentul de reglementare mai sensibil la risc aplicat instituțiilor de credit și societăților de asigurare ar fi disponibil pentru diferite tipuri de securitizări din diferite state membre.
Nevertheless, this Regulation recognises the risks of increased interconnectedness and of excessive leverage that securitisation raises, and enhances the microprudential supervision by competent authorities of a financial institution’s participation in the securitisation market, as well as the macroprudential oversight of that market by the European Systemic Risk Board (ESRB), established by Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council [4], and by the national competent and designated authorities for macroprudential instruments.
S-ar crea astfel condiții de concurență inechitabile și ar apărea necesitatea unui arbitraj de reglementare este însă important să se asigure că Uniunea funcționează ca o piață unică pentru securitizările STS și că facilitează tranzacțiile transfrontaliere.
Establishing a more risk-sensitive prudential framework for simple, transparent and standardised (‘STS’) securitisations requires that the Union clearly define what an STS securitisation is, since otherwise the more risk-sensitive regulatory treatment for credit institutions and insurance companies would be available for different types of securitisations in different Member States.
În concordanță cu definițiile existente în legislația sectorială a Uniunii, este adecvat să se prevadă definiții ale tuturor conceptelor-cheie ale securitizării.
This would lead to an unlevel playing field and to regulatory arbitrage, whereas it is important to ensure that the Union functions as a single market for STS securitisations and that it facilitates cross-border transactions.
Este necesară mai ales o definiție clară și cuprinzătoare a securitizării, care să cuprindă orice tranzacție sau schemă prin care riscul de credit asociat unei expuneri sau unui portofoliu de expuneri este segmentat pe tranșe.
In line with the existing definitions in Union sectoral legislation, it is appropriate to provide definitions of all the key concepts of securitisation.
O expunere care creează o obligație de plată directă pentru o tranzacție sau o schemă utilizată pentru a finanța ori a administra active corporale nu ar trebui considerată o expunere față de o securitizare, chiar dacă tranzacția sau schema are obligații de plată cu ranguri de prioritate diferite.
In particular, a clear and encompassing definition of securitisation is needed to capture any transaction or scheme whereby the credit risk associated with an exposure or pool of exposures is tranched.
Un sponsor ar trebui să fie în măsură să delege sarcini unei societăți de administrare, dar ar trebui să rămână responsabil de gestionarea riscurilor.
An exposure that creates a direct payment obligation for a transaction or scheme used to finance or operate physical assets should not be considered an exposure to a securitisation, even if the transaction or scheme has payment obligations of different seniority.
În special, un sponsor nu ar trebui să transfere societății sale de administrare cerința de reținere a riscului.
A sponsor should be able to delegate tasks to a servicer, but should remain responsible for risk management.
Societatea de administrare ar trebui să fie un administrator de active reglementat, cum ar fi o societate de administrare a unui organism de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), un administrator de fonduri de investiții alternative (AFIA) sau o entitate menționată în Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului [5] (MiFID).
In particular, a sponsor should not transfer the risk-retention requirement to his servicer.
Prezentul regulament introduce o interdicție de resecuritizare, sub rezerva unor derogări pentru anumite cazuri de resecuritizări care sunt utilizate în scopuri legitime și a unor clarificări cu privire la programele de emisiune de titluri pe termen scurt garantate cu active (ABCP), dacă acestea sunt considerate a fi resecuritizări.
The servicer should be a regulated asset manager such as an undertaking for the collective investment in transferable securities (UCITS) management company, an alternative investment fund manager (AIFM) or an entity referred to in Directive 2014/65/EU of the European Parliament and of the Council [5] (MiFID entity).
Resecuritizările ar putea împiedica atingerea nivelului de transparență pe care acest regulament urmărește să îl stabilească.
This Regulation introduces a ban on resecuritisation, subject to derogations for certain cases of resecuritisations that are used for legitimate purposes and to clarifications as to whether asset-backed commercial paper (ABCP) programmes are considered to be resecuritisations.
Cu toate acestea, resecuritizările, în circumstanțe excepționale, pot fi utile pentru protejarea intereselor investitorilor.
Resecuritisations could hinder the level of transparency that this Regulation seeks to establish.
Prin urmare, resecuritizările ar trebui să fie permise numai în cazuri specifice, astfel cum sunt prevăzute de prezentul regulament.
Nevertheless, resecuritisations can, in exceptional circumstances, be useful in preserving the interests of investors.
În plus, este important pentru finanțarea economiei reale ca programele ABCP sprijinite integral care nu introduc nicio resegmentare pe tranșe pe lângă operațiunile finanțate prin program să rămână în afara domeniului de aplicare al interdicției de resecuritizare.
Therefore, resecuritisations should only be permitted in specific instances as established by this Regulation.
Investițiile în securitizări sau expunerile la acestea expun investitorul nu doar la riscurile de credit legate de împrumuturile-suport sau de expunerile-suport, ci și la alte riscuri generate de procesul de structurare a securitizărilor, precum riscul de agenție, riscul de model, riscul juridic și operațional, riscul de contraparte, riscul de administrare, riscul de lichiditate și riscul de concentrare.
In addition, it is important for the financing of the real economy that fully supported ABCP programmes that do not introduce any re-tranching on top of the transactions funded by the programme remain outside the scope of the ban on resecuritisation.
Prin urmare, este esențial ca investitorii instituționali să facă obiectul unor cerințe proporționale privind obligația de diligență, care să asigure faptul că aceștia evaluează în mod corespunzător riscurile care decurg din toate tipurile de securitizări, în folosul investitorilor finali.
Investments in or exposures to securitisations not only expose the investor to credit risks of the underlying loans or exposures, but the structuring process of securitisations could also lead to other risks such as agency risk, model risk, legal and operational risk, counterparty risk, servicing risk, liquidity risk and concentration risk.
De asemenea, obligația de diligență poate să întărească astfel încrederea în piață și încrederea dintre inițiatori, sponsori și investitori.
Therefore, it is essential that institutional investors be subject to proportionate due-diligence requirements ensuring that they properly assess the risks arising from all types of securitisations, to the benefit of end investors.
Este necesar ca și investitorii să își exercite în mod adecvat obligația de diligență în ceea ce privește securitizările STS.
Due diligence can thus also enhance confidence in the market and between individual originators, sponsors and investors.
Aceștia se pot informa prin intermediul informațiilor divulgate de părțile implicate în securitizare, în special în ceea ce privește notificarea STS și informațiile aferente divulgate în acest context, care ar trebui să le ofere investitorilor toate informațiile relevante cu privire la modul în care sunt îndeplinite criteriile STS.
It is necessary that investors also exercise appropriate due diligence with regard to STS securitisations.
Investitorii instituționali ar trebui să fie în măsură să acorde încrederea cuvenită notificării STS și informațiilor divulgate de inițiator, de sponsor și de entitatea special constituită în scopul securitizării (SSPE) pe baza cărora se stabilește dacă o securitizare îndeplinește cerințele STS.
They can inform themselves with the information disclosed by the securitising parties, in particular the STS notification and the related information disclosed in this context, which should provide investors with all the relevant information on the way STS criteria are met.
Cu toate acestea, investitorii nu ar trebui să se bazeze în mod exclusiv și automat pe astfel de notificări și pe astfel de informații.
Institutional investors should be able to place appropriate reliance on the STS notification and the information disclosed by the originator, sponsor and securitisation special purpose entity (SSPE) on whether a securitisation meets the STS requirements.
Este esențial ca interesele inițiatorilor, ale sponsorilor, ale creditorilor inițiali care sunt implicați într-o securitizare și ale investitorilor să fie aliniate.
However, they should not rely solely and mechanistically on such a notification and such information.
În acest scop, inițiatorul, sponsorul sau creditorul inițial ar trebui să rețină un interes semnificativ în expunerile-suport din securitizare.
It is essential that the interests of originators, sponsors, original lenders that are involved in a securitisation and investors be aligned.
Prin urmare, este important ca inițiatorul, sponsorul sau creditorul inițial să rețină o expunere economică netă semnificativă la riscurile subiacente în cauză.
To achieve this, the originator, sponsor or original lender should retain a significant interest in the underlying exposures of the securitisation.
Într-un sens mai larg, tranzacțiile de securitizare nu ar trebui să fie structurate astfel încât să se evite aplicarea cerinței de reținere.
It is therefore important for the originator, sponsor or original lender to retain a material net economic exposure to the underlying risks in question.
Cerința respectivă ar trebui să fie aplicabilă în toate situațiile în care substanța economică a unei securitizări este aplicabilă, indiferent de tipul de structuri sau instrumente juridice utilizate.
More generally, securitisation transactions should not be structured in such a way so as to avoid the application of the retention requirement.
Nu sunt necesare aplicări multiple ale cerinței de reținere.
That requirement should be applicable in all situations where the economic substance of a securitisation is applicable, whatever legal structures or instruments are used.
Pentru orice securitizare, este suficient ca cerința să i se aplice doar inițiatorului, sponsorului sau creditorului inițial.
There is no need for multiple applications of the retention requirement.
În mod similar, atunci când tranzacțiile de securitizare includ alte poziții din securitizare drept expuneri-suport, cerința de reținere ar trebui să se aplice doar securitizării care face obiectul investiției.
For any given securitisation, it suffices that only the originator, the sponsor or the original lender is subject to the requirement.
Notificarea STS ar trebui să indice investitorilor faptul că inițiatorul, sponsorul sau creditorul inițial reține o expunere economică netă semnificativă la riscurile subiacente.
Similarly, where securitisation transactions contain other securitisations positions as underlying exposures, the retention requirement should be applied only to the securitisation which is subject to the investment.
Ar trebui să se prevadă anumite excepții pentru cazurile în care expunerile securitizate sunt garantate integral, necondiționat și irevocabil, în special de către autorități publice.
The STS notification should indicate to investors that the originator, sponsor or original lender is retaining a material net economic exposure to the underlying risks.
În cazul în care se acordă sprijin din resurse publice sub formă de garanții sau prin alte mijloace, prezentul regulament nu aduce atingere normelor privind ajutoarele de stat.
Certain exceptions should be made for cases in which securitised exposures are fully, unconditionally and irrevocably guaranteed in particular by public authorities.
Autoritățile competente ar trebui să supravegheze respectarea acestei obligații prin compararea activelor pe care se bazează o securitizare cu activele comparabile păstrate în bilanțul inițiatorului.
Any breach of that obligation should be subject to sanctions to be imposed by competent authorities, though only when such a breach is intentional.
Capacitatea investitorilor și a investitorilor potențiali de a exercita obligația de diligență și de a evalua astfel în cunoștință de cauză bonitatea unui anumit instrument de securitizare depinde de accesul lor la informații privind instrumentele respective.
Negligence alone should not be subject to sanctions in that regard.
Pe baza acquis-ului existent, este important să se creeze un sistem cuprinzător în cadrul căruia investitorii și investitorii potențiali să aibă acces la toate informațiile relevante pe întreaga durată a tranzacțiilor, să se reducă sarcinile de raportare ale inițiatorilor, ale sponsorilor și ale SSPE-urilor și să se faciliteze accesul continuu, simplu și liber al investitorilor la informații fiabile privind securitizările.
However, that obligation should not prejudice in any way the right of originators or sponsors to select assets to be transferred to the SSPE that ex ante have a higher-than-average credit-risk profile compared to the average credit-risk profile of comparable assets that remain on the balance sheet of the originator, as long as the higher credit-risk profile of the assets transferred to the SSPE is clearly communicated to the investors or potential investors.
Pentru a îmbunătăți transparența pieței ar trebui să se creeze un cadru pentru registrele centrale de securitizări în care să se colecteze rapoarte relevante, în principal privind expunerile-suport aferente securitizărilor.
Competent authorities should supervise compliance with this obligation by comparing the assets underlying a securitisation and comparable assets held on the originator’s balance sheet.
Aceste registre centrale de securitizări ar trebui să fie autorizate și supravegheate de Autoritatea europeană de supraveghere (Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe) (ESMA) instituită prin Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului [6].
The comparison of performance should be made between assets that are ex ante expected to have similar performances, for example between non-performing residential mortgages transferred to the SSPE and non-performing residential mortgages held on the balance sheet of the originator.
Atunci când precizează detaliile acestor sarcini de raportare, ESMA ar trebui să se asigure că informațiile care urmează a fi raportate la aceste registre reflectă cât mai fidel posibil modelele existente pentru divulgarea acestor informații.
There is no presumption that the assets underlying a securitisation should perform similarly to the average assets held on the originator’s balance sheet.
Principalul scop al obligației generale ce revine inițiatorului, sponsorului și SSPE de a pune la dispoziție informații privind securitizările prin intermediul registrului central de securitizări este de a se oferi investitorilor o sursă unică și supravegheată de date necesare pentru a-și îndeplini obligația de diligență.
The ability of investors and potential investors to exercise due diligence and thus make an informed assessment of the creditworthiness of a given securitisation instrument depends on their access to information on those instruments.
Securitizările private sunt adesea personalizate.
Based on the existing acquis, it is important to create a comprehensive system under which investors and potential investors will have access to all the relevant information over the entire life of the transactions, to reduce originators’, sponsors’ and SSPEs’ reporting tasks and to facilitate investors’ continuous, easy and free access to reliable information on securitisations.
Acestea sunt importante deoarece permit părților să încheie tranzacții de securitizare fără să divulge pieței și concurenților informații comerciale sensibile cu privire la tranzacție (de exemplu, să divulge că o anumită societate are nevoie de finanțare pentru a extinde producția sau că o firmă de investiții intră pe o piață nouă ca parte a strategiei sale) și/sau în legătură cu activele-suport (de exemplu, privind tipul de creanțe comerciale generate de o întreprindere industrială).
To enhance market transparency, a framework for securitisation repositories to collect relevant reports, primarily on underlying exposures in securitisations, should be established.
În aceste cazuri, investitorii sunt în contact direct cu inițiatorul și/sau cu sponsorul și primesc direct de la aceștia informațiile necesare pentru a-și îndeplini obligația de diligență.
Such securitisation repositories should be authorised and supervised by the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority) (‘ESMA’), established by Regulation (EU) No 1095/2010 of the European Parliament and of the Council [6].
Prin urmare, este adecvat să se excepteze securitizările private de la cerința de notificare a informațiilor privind tranzacțiile către un registru central de securitizări.
In specifying the details of such reporting tasks, ESMA should ensure that the information required to be reported to such repositories reflects as closely as possible existing templates for disclosures of such information.
Inițiatorii, sponsorii și creditorii inițiali ar trebui să aplice expunerilor care urmează să fie securitizate aceleași criterii solide și bine definite de acordare a creditelor ca în cazul expunerilor nesecuritizate.
The main purpose of the general obligation for the originator, sponsor and the SSPE to make available information on securitisations via the securitisation repository is to provide the investors with a single and supervised source of the data necessary for performing their due diligence.
Cu toate acestea, în măsura în care creanțele comerciale nu sunt inițiate sub forma unui împrumut, nu este necesar să fie îndeplinite criteriile de acordare a creditelor în ceea ce privește aceste creanțe.
Private securitisations are often bespoke.
Instrumentele de securitizare nu sunt adecvate în general pentru clienții de retail în înțelesul Directivei 2014/65/UE.