natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Maximum duration of ‘speedy judicial review’: the text of the Return Directive is inspired by the wording of Article 5(4) ECHR, which requires a ‘speedy judicial review by a Court’.
De îndată ce termenele maxime de luare în custodie publică au fost atinse, articolul 15 alineatul (4) din Directiva privind returnarea nu mai este aplicabil, iar persoana vizată trebuie, în orice caz, să fie eliberată imediat – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev (punctele 60 și 61): „Trebuie arătat că, în condițiile în care este atinsă durata maximă de luare în custodie publică prevăzută la articolul 15 alineatul (6) din Directiva 2008/115/CE, nu se pune problema dacă mai există o «posibilitate rezonabilă a îndepărtării», în sensul alineatului (4) al aceluiași articol.
Relevant ECtHR case-law clarifies that an acceptable maximum duration (i.e. a reasonable time) cannot be defined in the abstract.
Astfel, într-un asemenea caz, persoana în cauză trebuie, în orice caz, să fie eliberată imediat.
It must be determined in the light of the circumstances of each case, taking into account the complexity of the proceedings as well as the conduct by the authorities and the applicant.
Astfel, articolul 15 alineatul (4) din Directiva 2008/115/CE nu este aplicabil decât în condițiile în care termenele maxime de luare în custodie publică, prevăzute la articolul 15 alineatele (5) și (6) din această directivă, nu au expirat”.
Taking a decision within less than one week can certainly be considered a good practice that is compliant with the legal requirement of speediness.
Clarificări suplimentare:
Requirement of written decision also applies to prolongation decisions: the requirement to issue a written decision with reasons also applies to decisions concerning prolongation of detention.
Ar trebui să se acorde atenție situației specifice a apatrizilor, fiind posibil ca aceștia să nu fie în măsură să beneficieze de asistență consulară din partea țărilor terțe în vederea obținerii unui document de identitate sau de călătorie valabil.
In the judgment of Case C-146/14, Mahdi, the ECJ expressly clarified (paragraph 44): ‘The requirement that a decision be adopted in writing must be understood as necessarily covering all decisions concerning extension of detention, given that (i) detention and extension of detention are similar in nature since both deprive the third-country national concerned of his liberty in order to prepare his return and/or carry out the removal process; and (ii) in both cases the person concerned must be in a position to know the reasons for the decision taken concerning him’.
Având în vedere hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev, statele membre ar trebui să se asigure că există o posibilitate rezonabilă a îndepărtării care justifică impunerea sau prelungirea perioadei de luare în custodie publică.
All the safeguards inherent to the respect of the right to be heard apply to detention decisions and decisions on prolongation of detention.
Este legitim să se mențină luarea în custodie publică dacă resortisantul țării terțe este protejat pentru moment împotriva îndepărtării pe baza principiului nereturnării?
However, the non-respect of this right renders a decision invalid only insofar as the outcome of the procedure would have been different if the right was respected — see case C-383/13, G & R: ‘[…] European Union law, in particular Article 15(2) and (6) of Directive 2008/115/EC, must be interpreted as meaning that, where the extension of a detention measure has been decided in an administrative procedure in breach of the right to be heard, the national court responsible for assessing the lawfulness of that extension decision may order the lifting of the detention measure only if it considers, in the light of all of the factual and legal circumstances of each case, that the infringement at issue actually deprived the party relying thereon of the possibility of arguing his defence better, to the extent that the outcome of that administrative procedure could have been different’ (see section 12).
Articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva privind returnarea impune statelor membre obligația de a stabili, în temeiul legislației naționale [77], termene maxime de luare în custodie publică, termene care să nu depășească 6 luni (în cazurile obișnuite) sau 18 luni (în două cazuri recunoscute: persoana care face obiectul procedurii de returnare nu cooperează sau există întârzieri în obținerea documentației necesare din partea țărilor terțe).
Legal basis: Return Directive — Article 15(3)
Termenele maxime de luare în custodie publică mai scurte stabilite în legislația națională prevalează asupra termenului de 6 sau 18 luni prevăzut în Directiva privind returnarea: în tratarea cazurilor concrete, trebuie să fie aplicate termenelemaxime stabilite de legislația națională (în conformitate cu Directiva privind returnarea), și nu termenele maxime stabilite în Directiva privind returnarea.
In every case, detention shall be reviewed at reasonable intervals of time either on application by the third-country national concerned or ex officio.
Aceasta presupune faptul că un stat membru care a stabilit, de exemplu, un termen maxim de 60 de zile la nivel național pentru persoanele care fac obiectul procedurii de returnare și nu cooperează nu poate menține luarea în custodie publică peste respectivele 60 de zile, chiar dacă articolul 15 alineatul (6) din Directiva privind returnarea prevede un interval de până la 18 luni.
No written review decision required under Article 15(3) first sentence: this was clarified by the ECJ in the judgment of Case C-146/14, Mahdi (paragraph 47): ‘the provisions of Article 15 of Directive 2008/115/EC do not require the adoption of a written “review measure” […].
Legislația națională ar trebui să prevadă o perioadă maximă de luare în custodie publică, astfel încât autoritățile naționale competente să poată lua toate măsurile necesare pentru a asigura respectarea deciziei privind returnarea și, deci, să poată finaliza procedurile necesare pentru returnarea cu succes a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală și pentru asigurarea readmisiei acestora în țara terță de returnare.
The authorities which carry out the review of a third-country national's detention at regular intervals pursuant to the first sentence of Article 15(3) of the directive are therefore not obliged, at the time of each review, to adopt an express measure in writing that states the factual and legal reasons for that measure’.
Comisia recomandă ca statele membre să recurgă la marjele stabilite prin articolul 15 din Directiva privind returnarea, care prevede o perioadă inițială maximă de luare în custodie publică de șase luni, precum și posibilitatea de a prelungi, ulterior, luarea în custodie publică până la 18 luni în cazurile prevăzute la articolul 15 alineatul (6) din directiva menționată.
Member States are, however, free to adopt a written review decision in accordance with national law.
Se reamintește faptul că durata efectivă de luare în custodie publică trebuie să fie stabilită de la caz la caz și că persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie eliberată în cazul în care nu mai sunt valabile condițiile de luare în custodie publică (de exemplu, o posibilitate rezonabilă a îndepărtării).
Combined review and prolongation decisions must be adopted in writing: in its judgement on case C-146/14, Mahdi, the ECJ clarified (paragraph 48): ‘In such a case, the review of the detention and the decision on the further course to take concerning the detention occur in the same procedural stage.
Exemple de motive care justifică/nu justifică prelungirea măsurii de luare în custodie publică în temeiul articolului 15 alineatul (6):
Consequently, that decision must fulfil the requirements of Article 15(2) of Directive 2008/115/EC’.
Lipsa documentelor de identitate în sine nu este suficientă pentru a justifica prelungirea măsurii de luare în custodie publică – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C146/14, Mahdi (punctul 73): „[…] faptul că resortisantul în cauză al unei țări terțe nu dispune de documente de identitate nu poate, în sine, să justifice o prelungire a măsurii de luare în custodie publică prevăzute la articolul 15 alineatul (6) din Directiva 2008/115/CE”.
In the case of prolonged detention periods, reviews shall be subject to the supervision of a judicial authority.
Lipsa cooperării în obținerea documentelor de identitate poate justifica prelungirea măsurii de luare în custodie publică dacă există o legătură de cauzalitate între lipsa de cooperare și nereturnare – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi (punctul 85): „[…] numai dacă din examinarea comportamentului resortisantului în cauză în perioada de luare în custodie publică rezultă că acesta din urmă nu a cooperat la executarea operațiunii de îndepărtare și că este probabil ca operațiunea să dureze mai mult timp decât a fost prevăzut din cauza acestui comportament, […]”.
Meaning of ‘prolonged detention’: Article 15(3) second sentence of the Return Directive requires an ex officio judicial supervision in cases of ‘prolonged detention’.
Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil?
This implies the need for action by judicial authorities, also in those cases in which the concerned person does not appeal.
La calcularea perioadei de luare în custodie publică în scopul îndepărtării nu se ține seama de perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil, întrucât luarea în custodie publică în scopul îndepărtării și luarea în custodie publică a solicitanților de azil intră sub incidența unor norme și regimuri juridice diferite – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev (punctele 45 și 48): „Astfel, luarea în custodie publică în scopul îndepărtării guvernată de Directiva 2008/115/CE și luarea în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil, în special în temeiul Directivelor 2003/9/CE și 2005/85CE și al dispozițiilor naționale aplicabile, intră sub incidența unor regimuri juridice diferite.
Based on a linguistic comparison of the term ‘prolonged detention’ (German: ‘Bei längerer Haftdauer’; French: ‘En cas de périodes de rétention prolongées’; Dutch: ‘In het geval van een lange periode van bewaring’; Spanish: ‘En caso de periodos de internamiento prolongados’; Italian: ‘Nel caso di periodi di trattenimento prolungati’) it is clear that this term refers in substance to a long period of detention independently of the fact that a formal decision on prolongation was already taken or not.
Prin urmare, […] perioada în care o persoană a fost plasată într-un centru de plasament temporar pe baza unei decizii adoptate în temeiul dispozițiilor naționale și al celor comunitare privind solicitanții de azil nu trebuie considerată o luare în custodie publică în scopul îndepărtării în sensul articolului 15 din Directiva 2008/115/CE”.
The Commission considers that an interval of 6 months for exercising the first ex officio judicial supervision of the detention decision is certainly too long, whilst a three months ex officio judicial supervision may be considered at the limit of what might still be compatible with 15(3) of the Directive, provided that there is also a possibility to launch individual reviews upon application if needed.
La punctul 47 din aceeași hotărâre se adaugă apoi: „Dacă ar rezulta că, în cadrul procedurilor inițiate în urma cererilor de azil ale domnului Kadzoev, evocate la punctul 19 din prezenta hotărâre, nu a fost adoptată nicio decizie cu privire la plasarea acestuia în centrul de plasament temporar și că luarea sa în custodie publică a rămas, așadar, întemeiată pe regimul național anterior de luare în custodie publică în scopul îndepărtării sau pe regimul Directivei 2008/115/CE, perioada de luare în custodie publică a domnului Kadzoev corespunzătoare perioadei în care erau pendinte respectivele proceduri de azil ar trebui luată în considerare la calculul perioadei de luare în custodie publică în scopul îndepărtării, prevăzută la articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE”.
The judicial authority must have the power to decide both on the facts and legal issues — see judgment of the ECJ in Case C-146/14, Mahdi (paragraph 62): ‘[…] the judicial authority having jurisdiction must be able to substitute its own decision for that of the administrative authority or, as the case may be, the judicial authority which ordered the initial detention and to take a decision on whether to order an alternative measure or the release of the third-country national concerned.
Este valabilă aceeași logică de mai sus în ceea ce privește perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil.
To that end, the judicial authority ruling on an application for extension of detention must be able to take into account both the facts stated and the evidence adduced by the administrative authority and any observations that may be submitted by the third-country national.
Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică pe durata soluționării unei căi de atac cu efect suspensiv?
Furthermore, that authority must be able to consider any other element that is relevant for its decision should it so deem necessary […]’.
Astfel de perioade trebuie luate în considerare – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-357/09, Kadzoev (punctele 53-54): „Astfel, perioada în care persoana în cauză se află în custodie publică în cursul procedurii prin intermediul căreia legalitatea deciziei de îndepărtare face obiectul unui control jurisdicțional trebuie luată în considerare la calculul duratei maxime de luare în custodie publică prevăzute la articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE.
Legal basis: Return Directive — Article 15(4)-(6)
În caz contrar, durata luării în custodie publică în scopul îndepărtării ar putea varia, eventual în mod considerabil, de la un caz la altul în același stat membru sau de la un stat membru la altul, datorită particularităților și circumstanțelor proprii procedurilor judiciare naționale, ceea ce ar fi contrar obiectivului urmărit de articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE, care este acela de a garanta o durată maximă a custodiei publice comună statelor membre”.
When it appears that a reasonable prospect of removal no longer exists for legal or other considerations or the conditions laid down in paragraph 1 no longer exist, detention ceases to be justified and the person concerned shall be released immediately.
Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică în scopul îndepărtării petrecute în statul membru A (diferit), urmate imediat de luarea în custodie în perioada prealabilă îndepărtării în statul membru B? [de exemplu, o astfel de situație ar putea apărea în contextul transferului unui resortisant al unei țări terțe din statul membru A în statul membru B în temeiul unui acord bilateral de readmisie care intră sub incidența articolului 6 alineatul (3) din Directiva privind returnarea]: Comisia consideră că pragul absolut de 18 luni de luare în custodie publică neîntreruptă în perioada prealabilă îndepărtării nu ar trebui să fie depășit, ținând cont de necesitatea de a respecta efectul util al termenului maxim stabilit la articolul 15 alineatul (6) din Directiva privind returnarea.
Detention shall be maintained for as long a period as the conditions laid down in paragraph 1 are fulfilled and it is necessary to ensure successful removal.
Un schimb de informații între statele membre cu privire la perioadele de luare în custodie publică petrecute deja într-un alt stat membru, precum și o eventuală posibilitate pentru statul membru B de a refuza transferul din statul membru A dacă statul membru A a formulat cererea excesiv de târziu ar trebui să fie abordate în cadrul acordurilor bilaterale de readmisie relevante.
Each Member State shall set a limited period of detention, which may not exceed six months.
Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică încheiate anterior intrării în vigoare a normelor prevăzute în Directiva privind returnarea?
Member States may not extend the period referred to in paragraph 5 except for a limited period not exceeding a further 12 months in accordance with national law in cases where regardless of all their reasonable efforts the removal operation is likely to last longer owing to:
Astfel de perioade trebuie luate în considerare (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-357/09, Kadzoev, punctele 36-38).
a lack of cooperation by the third-country national concerned; or
Perioadele maxime de luare în custodie publică prevăzute în Directiva privind returnarea nu trebuie să fie subminate de reluarea în custodie publică a persoanelor care fac obiectul procedurii de returnare imediat după punerea lor în libertate.
delays in obtaining the necessary documentation from third countries.
Reluarea în custodie publică a aceleiași persoane într-o etapă ulterioară poate fi legitimă numai dacă a avut loc o modificare importantă a unor circumstanțe relevante (de exemplu, emiterea documentelor necesare de către o țară terță sau îmbunătățirea situației în țara de origine, care permite returnarea în siguranță), dacă modificarea respectivă conduce la o „posibilitate rezonabilă a îndepărtării” în conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Directiva privind returnarea și dacă toate celelalte condiții pentru impunerea luării în custodie publică în temeiul articolului 15 din respectiva directivă sunt îndeplinite.
Detention must be ended and the returnee must be released in a number of different situations, such as in particular if:
Pot fi impuse măsuri mai puțin coercitive, cum ar fi prezentarea periodică în fața autorităților, constituirea unei garanții financiare corespunzătoare, prezentarea unor documente sau obligația de a rămâne într-un anumit loc, atât timp cât și în măsura în care acestea pot fi considerate în continuare ca reprezentând o „măsură necesară” pentru asigurarea respectării procedurii de returnare.
there is no more reasonable prospect of removal for legal or other considerations,
Deși nu există termene maxime absolute prevăzute pentru aplicarea măsurilor mai puțin coercitive, domeniul de aplicare și durata unor astfel de măsuri trebuie să facă obiectul unei evaluări aprofundate privind proporționalitatea acestora.
removal arrangements are not properly followed up by the authorities,
De asemenea, în cazul în care natura și intensitatea măsurilor mai puțin coercitive sunt similare sau identice cu privarea de libertate (de exemplu impunerea unei obligații nelimitate de a rămâne într-un anumit centru, fără posibilitatea de a părăsi centrul respectiv), acestea trebuie considerate o continuare de facto a luării în custodie publică și se aplică termenele prevăzute la articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva privind returnarea.
the maximum time limits for detention have been reached.
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 16
Furthermore an end should be given to detention on a case-by-case basis if alternatives to detention become an appropriate option.
Luarea în custodie publică se efectuează, de regulă, în centre specializate de luare în custodie publică.
Absence of reasonable prospect of removal: in the judgment of Case C-357/09, Kadzoev (paragraph 67), the ECJ provided a clarifying interpretation of the meaning of ‘reasonable prospect’: ‘Only a real prospect that removal can be carried out successfully, having regard to the periods laid down in Article 15(5) and (6), corresponds to a reasonable prospect of removal.
Dacă un stat membru nu poate oferi cazare într-un centru specializat de luare în custodie publică și trebuie să recurgă la cazarea în cadrul unui penitenciar, resortisanții țărilor terțe luați în custodie publică sunt separați de deținuții obișnuiți.
That reasonable prospect does not exist where it appears unlikely that the person concerned will be admitted to a third country, having regard to those periods’.
Resortisanților țărilor terțe luați în custodie publică li se va permite, la cerere, să ia legătura în timp util cu reprezentanții lor legali, cu membrii familiei lor și cu autoritățile consulare competente.
Absence of a ‘reasonable prospect’ is not the same as ‘impossibility to enforce’: ‘impossibility to enforce’ is a more categorical assertion and more difficult to demonstrate than ‘absence of reasonable prospect’, which refers to certain degree of likeliness only.
O atenție deosebită se acordă situației persoanelor vulnerabile.
Periods of detention which should be taken into account when assessing the ‘reasonable prospect of removal’: given the emphasis put by Article 15 (as well as recital 6) of the Return Directive on a concrete individual case-by-case assessment for determining the proportionality of deprivation of liberty, regard must always be taken of the maximum detention periods for the concerned individual in the specific case.
Se asigură îngrijirea medicală de urgență și tratamentul de bază al bolii.
This means that the maximum periods laid down by national law of the concerned Member State are relevant.
Organizațiilor și organismelor naționale, internaționale și neguvernamentale relevante și competente li se oferă posibilitatea de a vizita centrele de luare în custodie publică, astfel cum se menționează la alineatul (1), în măsura în care acestea sunt folosite pentru luarea în custodie publică a resortisanților țărilor terțe în conformitate cu prezentul capitol.
This also implies that a returnee should not be detained in a Member State if it appears unlikely from the beginning that the person concerned will be admitted to a third country within the maximum detention period allowed under the legislation of that Member State (in the judgment of Case C-357/09, Kadzoev, the ECJ referred to the maximum periods under the Directive, since these were the same as the maximum periods under the applicable legislation in the concerned Member State).
Aceste vizite pot fi supuse unei autorizări.
The Commission recommends providing for a maximum initial period of detention of six months, which shall be adapted in the light of the circumstances of the case and be reviewed at reasonable intervals of time under the supervision of a judicial authority, and for the possibility to further prolong the detention until 18 months in the cases provided for in Article 15(6) of the Return Directive.
Resortisanților țărilor terțe luați în custodie publică li se furnizează în mod sistematic informații care le explică normele aplicate în centru și care prezintă drepturile și obligațiile lor.
Once the maximum periods of detention have been reached, Article 15(4) of the Return Directive is not applicable any more and the person must in any event be released immediately — see the judgement of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev (paragraphs 60 and 61): ‘It is clear that, where the maximum duration of detention provided for in Article 15(6) of Directive 2008/115/EC has been reached, the question whether there is no longer a “reasonable prospect of removal” within the meaning of Article 15(4) does not arise.
Acestea cuprind informații privind dreptul lor în conformitate cu legislația națională aplicabilă de a lua legătura cu organizațiile și organismele menționate la alineatul (4).
In such a case the person concerned must in any event be released immediately.
Arestarea (reținerea) inițială de către poliție în scopul identificării este reglementată de legislația națională: acest lucru este subliniat în mod expres în considerentul 17 din Directiva privind returnarea: „Fără a se aduce atingere rețineriiinițiale de către autoritățile de aplicare a legii, reglementată prin legislația națională, luarea în custodie publică ar trebui să se efectueze, în general, în centre specializate de cazare”.
Article 15(4) of Directive 2008/115/EC can thus only apply if the maximum periods of detention laid down in Article 15(5) and (6) of the directive have not expired’.
Dispoziția citată mai sus clarifică faptul că, în cursul unei perioade inițiale, se poate aplica în continuare legislația națională.