natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Member States may decide not to apply the Directive to certain categories of third-country nationals:
Decizia unui stat membru de a face uz de derogare și de a nu aplica directiva „cazurilor înregistrate la frontieră” sau „cauzelor de drept penal” trebuie să fie precizată în prealabil în legislația națională de punere în aplicare [16], în caz contrar aceasta fiind lipsită de efecte juridice.
‘border cases’, in accordance with Article 2(2)(a) of the Return Directive (see section 2.1), and
Nu există nicio cerință formală specifică pentru a face cunoscută o astfel de decizie.
‘criminal law cases’, in accordance with Article 2(2)(b) of the Return Directive (see section 2.2).
Cu toate acestea, este important să rezulte în mod clar – explicit sau implicit – din legislația națională dacă și în ce măsură un stat membru face uz de derogare.
The decision of a Member State to make use of the derogation and not to apply the Directive to ‘border cases’ or ‘criminal law cases’ must be made clear, in advance, in the national implementing legislation [16], otherwise it can develop no legal effects.
În cazul în care un stat membru nu și-a făcut publică, în prealabil, decizia de a recurge la derogări în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (a) sau (b) din Directiva privind returnarea, astfel de dispoziții nu pot fi utilizate ca o justificare pentru a nu aplica ulterior Directiva privind returnarea în cazuri individuale.
There are no specific formal requirements for making known such decision.
Nu există impedimente pentru ca statele membre să limiteze utilizarea derogării prevăzute la articolul 2 alineatul (2) litera (a) sau la articolul 2 alineatul (2) litera (b) la anumite categorii de persoane (de exemplu, numai interdicțiile de intrare la frontierele aeriene sau maritime), cu condiția ca acest lucru să fie precizat în legislația națională de punere în aplicare.
It is, however, important that it clearly derives — explicitly or implicitly — from the national legislation if and to which extent a Member State makes use of the derogation.
Statele membre pot hotărî să utilizeze derogarea într-o etapă ulterioară, după transpunerea inițială în legislația națională a Directivei privind returnarea.
If a Member State has not made public, in advance, its decision to use the derogations under Article 2(2)(a) or (b) of the Return Directive, these provisions cannot be used as a justification for not applying the Return Directive subsequently in individual cases.
Totuși, acest lucru nu trebuie să aibă consecințe dezavantajoase în ceea ce privește persoanele care au fost deja în măsură să se prevaleze de efectele Directivei privind returnarea [a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-297/12, Filev și Osmani [17]: „[…] atât timp cât un stat membru nu a utilizat încă această posibilitate […] nu se poate prevala de dreptul de a restrânge domeniul personal de aplicare al acestei directive în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din aceasta în privința persoanelor cărora le erau deja aplicabile efectele directivei menționate”].
Nothing prevents Member States from limiting the use of the derogation of Article 2(2)(a) or 2(2)(b) of the Return Directive to certain categories of persons (for example, only refusals of entry at air borders or sea borders), provided that this is made clear in the implementing national legislation.
Persoanele cărora li s-a refuzat intrarea și care se află într-o zonă de tranzit sau într-o zonă de frontieră a unui stat membru fac în mod frecvent obiectul unor norme speciale în statele membre: în temeiul unei „ficțiuni juridice”, uneori aceste persoane nu sunt considerate a fi „în situație de ședere pe teritoriul statului membru” în cauză și acestora li se aplică norme diferite.
Member States can decide to make use of the derogation at a later stage following the initial transposition of the Return Directive into national law.
Directiva privind returnarea nu a urmat această abordare și consideră că orice resortisant al unei țări terțe care se află fizic pe teritoriul unui stat membru intră în domeniul său de aplicare.
This must, however, not have disadvantageous consequences with regard to those persons who were already able to avail themselves of the effects of the Return Directive (see the judgment of the ECJ in Case C-297/12, Filev and Osmani [17]: ‘[…] in so far as a Member State has not yet made use of that discretion […] it may not avail itself of the right to restrict the scope of the persons covered by that directive pursuant to Article 2(2)(b) thereof with regard to those persons who were already able to avail themselves of the effects of that directive’).
Cu toate acestea, statele membre sunt libere să decidă să nu aplice directiva „cazurilor înregistrate la frontieră”, definite ca referindu-se la resortisanți ai țărilor terțe care:
Persons who have been refused entry and who are present in a transit zone or in a border area of a Member State are frequently subject to special rules in Member States: by virtue of a ‘legal fiction’, these persons are sometimes not considered to be ‘staying in the territory of the Member State’ concerned and specific rules are applied.
fac obiectul unui refuz de intrare, în conformitate cu articolul 13 din Codul frontierelor Schengen [18]; sau
The Return Directive does not follow this approach and it considers any third-country national physically staying on Member State territory as covered by its scope.
sunt reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale pe cale terestră, maritimă sau aeriană a frontierei externe a unui stat membru și nu au obținut ulterior o autorizație sau un drept de ședere în statul membru respectiv.
Member States are, however, free to decide not to apply the Directive to ‘border cases’, defined as third-country nationals who:
Recurgerea la această derogare poate fi utilă, de exemplu, în cazul statelor membre din prima linie care se confruntă cu o presiune semnificativă a fluxurilor de migrație, pentru a îmbunătăți eficiența procedurilor; în aceste cazuri, Comisia recomandă utilizarea derogării.
are subject to a refusal of entry in accordance with Article 13 of the Schengen Borders Code [18], or
Procedurile naționale referitoare la „cazurile înregistrate la frontieră” trebuie să respecte principiile generale de drept internațional și drepturile fundamentale ale resortisanților țărilor terțe vizați, precum și garanțiile prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 2.2).
are apprehended or intercepted by the competent authorities in connection with the irregular crossing by land, sea or air of the external border of a Member State and who have not subsequently obtained an authorisation or a right to stay in that Member State.
Articolul 2 alineatul (2) litera (a) implică o legătură temporală și spațială directă cu trecerea frontierei externe.
The use of this derogation can be useful, for instance, in the case of frontline Member States experiencing significant migratory pressure, when this can provide for more effective procedures; in such cases, the Commission recommends making use of such derogation.
Prin urmare, sunt vizați resortisanții țărilor terțe care au fost reținuți sau prinși de autoritățile competente chiar în momentul trecerii ilegale a frontierei externe sau în apropierea frontierei externe, după trecerea acesteia – a se vedea hotărârea Curții de Justiție în cauza C-47/15, Affum (punctul 72).
National procedures for ‘border cases’ must respect the general principles of international law and the fundamental rights of the third-country nationals concerned, as well as the safeguards set by Article 4(4) of the Return Directive (see section 2.2).
Următoarele categorii de persoane, de exemplu, sunt acoperite de sintagma „reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale […] a frontierelor externe”, întrucât încă există o legătură DIRECTĂ cu actul de trecere ilegală a frontierei:
Article 2(2)(a) implies a direct temporal and spatial link with the crossing of the external border.
persoanele care sosesc ilegal cu o ambarcațiune și care sunt reținute la momentul sosirii sau la scurt timp după sosire;
It therefore concerns third-country nationals who have been apprehended or intercepted by the competent authorities at the very time of the irregular crossing of the external border or near that external border after it has been crossed — see judgment of the ECJ in Case C-47/15, Affum (paragraph 72).
persoanele reținute de poliția de frontieră după ce au încercat să treacă un gard de frontieră;
The following categories of persons are for instance covered by the term ‘apprehended or intercepted by the competent authorities in connection with the irregular crossing […] of the external border’ because there is still a DIRECT connection to the act of irregular border crossing:
persoanele intrate ilegal care părăsesc trenul/autobuzul care i-a adus direct pe teritoriul unui stat membru (fără escală precedentă pe teritoriul unui stat membru).
persons arriving irregularly by boat who are apprehended upon or shortly after arrival,
Următoarele categorii de persoane, de exemplu, nu sunt acoperite de sintagma „reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale […] a frontierelor externe”, întrucât nu mai există o legătură DIRECTĂ cu actul de trecere ilegală a frontierei:
persons arrested by the police after having climbed a border fence,
persoanele intrate ilegal care sunt reținute pe teritoriul statului membru, după o anumită perioadă după intrarea ilegală;
irregular entrants who are leaving the train/bus that brought them directly into the territory of a Member State (without previous stopover in Member State territory).
migranții în situație neregulamentară reținuți într-o regiune de frontieră, cu excepția cazului în care încă există o legătură directă cu actul de trecere ilegală a frontierei;
The following categories of persons are not covered by the term ‘apprehended or intercepted by the competent authorities in connection with the irregular crossing […] of the external border’ because there is no more DIRECT connection to the act of irregular border crossing:
un migrant în situație neregulamentară care părăsește autobuzul care provine dintr-o țară terță, în cazul în care autobuzul s-a oprit deja de mai multe ori pe teritoriul UE;
irregular entrants who are apprehended within the Member State's territory, within a certain period after irregular entry,
migranții în situație neregulamentară care, după ce au fost expulzați anterior, încalcă o interdicție de intrare încă în vigoare (cu excepția cazului în care sunt reținuți în legătură directă cu trecerea ilegală a frontierei);
irregular migrants apprehended in a border region, unless there is still a direct connection to the act of irregular border crossing,
migranții în situație neregulamentară care trec o frontieră internă – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum (punctul 69), articolul 2 punctul 2 din Directiva privind frontierele externe, și articolul 14 din Codul frontierelor Schengen, aplicabil la frontierele externe;
an irregular migrant leaving a bus coming from a third country, if the bus has already made several stops in EU territory,
resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care părăsesc teritoriul statelor membre și al țărilor asociate spațiului Schengen – a se vedea hotărârea Curții de Justiție în cauza C-47/15, Affum (punctul 71).
irregular migrants who, having been expulsed at a previous occasion, infringe a still valid entry ban (unless they are apprehended in direct connection with irregular border crossing),
Exemplu practic de cazuri ce fac obiectul clauzei „și care nu au obținut ulterior o autorizație sau un drept de ședere în statul membru respectiv”, cărora nu li se aplică derogările:
irregular migrants crossing an internal border — see judgment of the ECJ in Case C-47/15, Affum (paragraph 69), Article 2(2) of the Directive referring to external borders and Article 14 SBC applying at the external borders,
persoanele intrate ilegal care au fost reținute la frontiera externă și ulterior au obținut dreptul de a rămâne în calitate de solicitant de azil.
illegally staying third-country nationals who are leaving the territories of the Member States and of the Schengen Associated countries — see judgment of the ECJ in Case C-47/15, Affum (paragraph 71).
Chiar dacă, după respingerea definitivă a cererii de azil, acestea se află din nou în „situație de ședere ilegală”, persoanele respective nu trebuie să fie excluse din domeniul de aplicare al directivei drept „cazuri înregistrate la frontieră”;
Practical example of cases covered by the clause ‘and who have not subsequently obtained an authorisation or a right to stay in that Member States’, to whom the derogation does not apply:
un resortisant al unei țări terțe care a făcut obiectul unui refuz de intrare și care se află în zona de tranzit aeroportuar (și, prin urmare, poate fi exclus din domeniul de aplicare al directivei) este transferat la un spital din motive medicale și primește un permis național pe termen scurt [și nu doar o amânare a îndepărtării în temeiul articolului 9 alineatul (2) litera (a)] care să acopere perioada de spitalizare.
irregular entrants who have been apprehended at the external border and subsequently obtained a right to remain as asylum seeker.
Forma, conținutul și căile de atac ale deciziilor emise resortisanților țărilor terțe care sunt excluși din domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (a) sunt reglementate de legislația națională.
Even if — after final rejection of the asylum application — they become again ‘illegally staying’, they must not be excluded from the scope of the Directive as ‘border case’,
Refuzul de intrare în conformitate cu articolul 14 din Codul frontierelor Schengen vizează toate persoanele care nu îndeplinesc condițiile de intrare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din Codul frontierelor Schengen.
a third-country national who was subject of a refusal of entry and who is staying in the airport transit zone (and thus may be excluded from the scope of the Directive) is transferred to a hospital for medical reasons and given a short-term national permit (and not just a postponement of removal under Article 9(2)(a)) to cover the period of hospitalisation).
Persoanele cărora li s-a refuzat intrarea într-o zonă de tranzit aeroportuar sau la un punct de trecere a frontierei situate pe teritoriul unui stat membru intră în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea (întrucât acestea sunt deja prezente fizic pe teritoriu).
The form, content and legal remedies of decisions issued to third-country nationals excluded from the scope of application of the Return Directive by Article 2(2)(a) are covered by national law.
Cu toate acestea, statele membre pot să se prevaleze de derogarea prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (a), care precizează că statele membre pot decide să nu aplice directiva în astfel de cazuri.
Refusals of entry according to Article 14 SBC cover everybody who does not fulfil the entry conditions in accordance with Article 6(1) SBC.
Excepțiile pentru cazurile înregistrate la frontieră în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (a) se aplică numai în cazurile de reținere la frontierele externe, nu la frontierele interne – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum.
Persons who are refused entry in an airport transit zone or at a border crossing point situated on Member State territory fall under the scope of the Return Directive (since they are already physically present on the territory).
Reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne nu retransformă frontierele interne în frontiere externe.
However, Member States can make use of the derogation of Article 2(2)(a) stating that Member States may decide not to apply the Directive to these cases.
Prin urmare, această situație nu afectează domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea.
The exceptions for border cases under Article 2(2)(a) only apply to cases of apprehension at the external borders, not at the internal borders — see judgment of the ECJ in Case C-47/15, Affum.
Cazurile „înregistrate la frontieră” și cele „similare cazurilor înregistrate la frontieră”, care pot fi excluse din domeniul de aplicare al directivei în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) litera (a) din directivă, sunt diferite față de cazurile menționate la articolul 12 alineatul (3) din aceeași directivă (procedură simplificată în cazul intrării ilegale): intrarea ilegală [termenul utilizat la articolul 12 alineatul (3)] nu este sinonimă cu cazurile „înregistrate la frontieră” și cele „similare cazurilor înregistrate la frontieră” descrise la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea.
The temporary reintroduction of internal border controls does not re-convert internal borders to external borders.
Exemplu: un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care este reținut pe teritoriul unui stat membru la trei luni după intrarea ilegală nu intră sub incidența articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea, dar poate intra sub incidența articolului 12 alineatul (3) din directiva respectivă.
This situation therefore does not affect the scope of application of the Return Directive.
Dacă statele membre optează să nu aplice directiva în cazurile înregistrate la frontieră, acestea trebuie totuși să respecte principiul nereturnării și să se asigure – în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din Directiva privind returnarea – că nivelul de protecție pentru persoanele afectate nu este mai puțin favorabil decât cel prevăzut la articolele directivei referitoare la:
‘Border’ and ‘border-like’ cases which may be excluded from the scope of the Directive in accordance with Article 2(2)(a) of the Directive are not the same as the cases mentioned in Article 12(3) of the same Directive (simplified procedure in case of illegal entry): illegal entry (the term used in Article 12(3)) is not synonymous with the ‘border’ and ‘border-like’ cases described in Article 2(2)(a) of the Return Directive.
limitările privind utilizarea măsurilor coercitive;
Example: an illegally staying third-country national who is apprehended in the territory of a Member State three months after his/her illegal entry is not covered by Article 2(2)(a) of the Return Directive but may be covered by Article 12(3) of the same Directive.
amânarea îndepărtării;
If Member States opt not to apply the Directive to border cases, they must nevertheless respect of the principle of non-refoulement and ensure — in accordance with Article 4(4) of the Return Directive — that the level of protection for affected persons is not less favourable than that set out in the Articles of the Return Directive dealing with:
îngrijirea medicală de urgență și tratamentul necesar pentru vindecarea unei boli, având în vedere nevoile persoanelor vulnerabile; și
limitations on use of coercive measures,
condițiile de luare în custodie publică.
postponement of removal,
De asemenea, ar trebui subliniat faptul că garanțiile acordate în temeiul acquis-ului Uniunii în materie de azil (cum ar fi, în special, cu privire la accesul la procedura de azil) nu sunt anulate în niciun caz de alegerea statelor membre de a nu aplica Directiva privind returnarea în cazurile înregistrate la frontieră.
emergency health care and necessary treatment of the illness, taking into account needs of vulnerable persons, and
Obligațiile care decurg din acquis-ul Uniunii în materie de azil includ, în special, obligația statelor membre de:
detention conditions.
a informa resortisanții țărilor terțe care doresc să prezinte o cerere de protecție internațională cu privire la posibilitatea de a face acest lucru;
In addition, it should be highlighted that the safeguards under the Union asylum acquis (such as in particular on access to asylum procedure) are by no means waived by the Member States' choice not to apply the Return Directive to border cases.
a se asigura că polițiștii de frontieră și alte autorități competente dețin informațiile relevante și că personalul acestora beneficiază de nivelul necesar de formare privind modul de recunoaștere a solicitanților și de instrucțiuni pentru a informa solicitanții cu privire la locul și modalitatea în care pot fi prezentate cererile de protecție internațională;
The obligations under the Union asylum acquis include in particular an obligation of the Member States to:
a lua măsuri pentru asigurarea serviciilor de interpretare în măsura în care acestea sunt necesare pentru facilitarea accesului la procedură;
inform third-country nationals who may wish to make an application for international protection on the possibility to do so,
a asigura accesul efectiv al organizațiilor și al persoanelor care oferă consultanță și consiliere solicitanților aflați la punctele de trecere a frontierei, inclusiv în zonele de tranzit, la frontierele externe.
ensure that border guards and other competent authorities have the relevant information and that their personnel receives the necessary level of training on how to recognise applicants and instructions to inform applicants as to where and how applications for international protection may be lodged,
Aplicarea practică a acestei dispoziții în cazul refuzului de intrare la frontieră.
make arrangements for interpretation to the extent necessary to facilitate access to the procedure,
Există două posibilități: fie persoana este prezentă fizic pe teritoriul unui stat membru după ce a făcut obiectul unui refuz de intrare la frontieră (de exemplu, într-o zonă de tranzit aeroportuară), fie persoana nu este prezentă fizic pe teritoriul unui stat membru (de exemplu, o persoană căreia i-a fost refuzată intrarea la o frontieră terestră și care se află încă fizic pe teritoriul țării terțe).
ensure effective access by organisations and persons providing advice and counselling to applicants present at border crossing points, including transit zones, at external borders.
În primul caz, se aplică garanțiile prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din Directiva privind returnarea; în al doilea caz, articolul 4 alineatul (4) nu se aplică.
Practical application of this provision in case of refusal of entry at the border: there are two possibilities: either the person is physically present in the territory of a Member State after refusal of entry at the border (for instance in an airport transit zone) or the person is not physically present in the territory of a Member State (for instance a person who was refused entry at a land border and who is still physically staying on third-country territory).
Respectarea principiului nereturnării recunoscut de articolul 4 alineatul (4) litera (b) din Directiva privind returnarea – și consacrat de articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de articolul 3 din Convenția europeană a drepturilor omului – este absolută și nu trebuie să fie restrânsă în niciun caz, nici chiar atunci când străinii sunt o amenințare la adresa ordinii publice sau au comis o infracțiune deosebit de gravă.
In the first case, the safeguards of Article 4(4) of the Return Directive shall be applied; in the second case, Article 4(4) does not apply.
Astfel de persoane pot fi excluse de la recunoașterea statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară, dar nu pot fi returnate într-un loc în care riscă să fie torturate sau ucise.
The respect of the principle of non-refoulement recognised by Article 4(4)(b) of the Return Directive — and enshrined in Article 19(2) Charter of Fundamental Rights of the European Union (‘CFR’) as well as Article 3 of the European Convention on Human Rights (‘ECHR’) — is absolute and must not be restricted under any circumstances, even if foreigners are a threat to public order or have committed a particularly serious crime.
Statele membre sunt libere să decidă să nu aplice directiva în cazul resortisanților țărilor terțe care: