natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Reasons for detention: the sole legitimate objective of detention under the Return Directive is to prepare the return and/or to carry out the removal process, in particular when there is: (1) a risk of absconding; or (2) avoidance or hampering of the preparation of return or the removal process by the returnee.
Autoritățile administrative sau judiciare dispun măsurile de luare în custodie publică.
When such reasons for detention exist, and when no less coercive measures can be applied effectively in a specific case (last resort), Member States are entitled and should use detention for the time necessary to ensure that return procedures can be successfully carried out in compliance with the provisions of Article 8 of the Return Directive.
Măsura luării în custodie publică se dispune în scris, menționându-se motivele de fapt și de drept.
Even though the wording of the Return Directive is phrased as an indicative listing (‘in particular’), these two concrete cases cover the main scenarios encountered in practice that justify detention in view of preparing and organising return and carrying out the removal process.
Atunci când luarea în custodie publică a fost dispusă de autoritățile administrative, statele membre:
The existence of a specific reason for detention — and the non-availability of effective and sufficient less coercive measures — must be individually assessed in each case.
fie asigură un control judiciar rapid al legalității luării în custodie publică, asupra căreia se pronunță într-un termen cât mai scurt de la începerea luării în custodie publică;
A refusal of entry at the border, the existence of a SIS alert for refusal of entry, lack of documentation, lack of residence, absence of cooperation and other relevant indications/criteria need to be taken into account when assessing whether there is a risk of absconding (see section 1.6) that may justify the need for detention.
fie acordă resortisantului în cauză al unei țări terțe dreptul de a intenta o acțiune în justiție în virtutea căreia legalitatea măsurii de luare în custodie publică face obiectul unui control judiciar rapid inițiat într-un termen cât mai scurt de la inițierea procedurilor relevante.
No detention for public order reasons: the possibility of maintaining or extending detention for public order reasons is not covered by the text of the Return Directive and Member States are not allowed to use immigration detention for the purposes of removal as a form of ‘light imprisonment’.
În acest caz, statele membre informează imediat resortisanții în cauză ai țărilor terțe asupra posibilității de a intenta o astfel de acțiune.
The primary purpose of detention for the purposes of removal is to assure that returnees do not undermine the execution of the obligation to return by absconding.
Resortisantul în cauză al unei țări terțe este eliberat imediat în cazul în care luarea în custodie publică nu este legală.
It is not the purpose of Article 15 to protect society from persons which constitute a threat to public policy or security.
Autoritățile judiciare pot fi alcătuite din judecători, dar nu trebuie să fie neapărat astfel.
The legitimate aim to protect the society should be addressed by other pieces of legislation, in particular criminal law, criminal administrative law and legislation covering the ending of legal stay for public order reasons.
În conformitate cu jurisprudența relevantă a CEDO, acestea trebuie să fie independente, imparțiale și să ofere garanțiile unei proceduri judiciare acuzatoriale.
In this respect, the ECJ stated in its judgment on Case C-357/09, Kadzoev [74] (paragraph 70): ‘The possibility of detaining a person on grounds of public order and public safety cannot be based on Directive 2008/115/EC.
Domeniul de aplicare al controlului judiciar: controlul judiciar trebuie să evalueze toate aspectele prevăzute în mod expres la articolul 15 din Directiva privind returnarea, ținând seama atât de chestiunile de drept (de exemplu corectitudinea procedurii de luare în custodie publică și a deciziei privind luarea în custodie publică din punct de vedere procedural/juridic), cât și de chestiunile de fapt (de exemplu situația personală a persoanei luate în custodie publică, legăturile de familie în țara respectivă, garanțiile de părăsire a teritoriului, posibilitatea rezonabilă a îndepărtării).
None of the circumstances mentioned by the referring court (aggressive conduct; no means of support; no accommodation) can therefore constitute in itself a ground for detention under the provisions of that directive’.
Durata maximă a „controlului judiciar rapid”: textul Directivei privind returnarea este inspirat de formularea prevăzută la articolul 5 alineatul (4) din Convenția europeană a drepturilor omului, prin care se solicită un „control judiciar rapid din partea unei instanțe”.
The past behaviour/conduct of a person posing a risk to public order and safety (for instance non-compliance with administrative law in other fields than migration law or infringements of criminal law) may, however, be taken into account when assessing whether there is a risk of absconding (see section 1.6).
Jurisprudența CEDO relevantă clarifică faptul că durata maximă acceptabilă (și anume termenul rezonabil) nu poate fi definită în mod abstract.
If the past behaviour/conduct of the person concerned allows drawing the conclusion that the person will probably not act in compliance with the law and avoid return, this may justify the decision that there is a risk of absconding.
Aceasta trebuie să fie stabilită în funcție de circumstanțele fiecărui caz în parte, ținând seama de complexitatea procedurilor, precum și de comportamentul autorităților și al solicitantului.
Obligation to provide for effective alternatives to detention: Article 15(1) must be interpreted as requiring each Member State to provide in its national legislation for alternatives to detention; this is also consistent with the terms of recital 16 to the Directive (‘[…] if application of less coercive measures would not be sufficient’).
Adoptarea unei decizii în termen de cel mult o săptămână poate fi considerată, cu siguranță, o bună practică ce este conformă cu cerința juridică privind celeritatea.
In the judgment of Case C-61/11, El Dridi (paragraph 39), the ECJ confirmed that ‘[…] it follows from recital 16 in the preamble to that directive and from the wording of Article 15(1) that the Member States must carry out the removal using the least coercive measures possible.
Cerința emiterii unei decizii scrise se aplică, de asemenea, deciziilor de prelungire: cerința de a emite o decizie scrisă conținând motivele luării în custodie publică se aplică, de asemenea, deciziilor de prelungire a luării în custodie publică.
It is only where, in the light of an assessment of each specific situation, the enforcement of the return decision in the form of removal risks being compromised by the conduct of the person concerned that the Member States may deprive that person of his liberty and detain him’.
În hotărârea pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi, CJUE a clarificat în mod expres (punctul 44): „Această cerință de adoptare a unei decizii scrise trebuie înțeleasă ca raportându-se în mod necesar la orice decizie privind prelungirea măsurii de luare în custodie publică, dat fiind că, pe de o parte, măsura luării în custodie publică și prelungirea acesteia au o natură analoagă, ambele având ca efect lipsirea de libertate a resortisantului în cauză al unei țări terțe în vederea pregătirii returnării sale și/sau a executării îndepărtării sale, și, pe de altă parte, în fiecare din aceste două cazuri, acest resortisant trebuie să fie în măsură să cunoască motivele deciziei adoptate în privința sa”.
This implies that, to comply with the obligation to provide for effective alternatives to detention, Member States must provide in national law for alternatives to detention that can achieve the same objectives of detention (i.e. prevent absconding, avoid that the third-country national avoids or hampers return) while using means that are less intrusive of the right to liberty of the individual.
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 15 alineatul (3)
National authorities responsible for taking decisions related to detention and alternatives to detention need to assess whether such less coercive measures would be sufficient and effective in each individual case.
În toate cazurile, luarea în custodie publică face obiectul unor revizuiri la intervale rezonabile de timp, fie la cererea resortisantului în cauză al unei țări terțe, fie din oficiu.
Examples of alternatives to detention include residence restrictions, open houses for families, case-worker support, regular reporting, surrender of ID/travel documents, bail and electronic monitoring.
Articolul 15 alineatul (3) prima teză nu prevede emiterea unei decizii de revizuire scrise: CJUE a clarificat acest lucru în hotărârea sa pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi (punctul 47): „dispozițiile articolului 15 din această directivă nu impun adoptarea unui «act de revizuire» scris […].
The UNHCR provides some practical examples of good practices [75] on alternatives to detention.Benefits and risks — alternatives to detention
Autoritățile care realizează o revizuire a măsurii de luare în custodie publică a unui resortisant al unei țări terțe la intervale rezonabile, în temeiul articolului 15 alineatul (3) prima teză din directiva menționată, nu au, așadar, obligația de a adopta la fiecare revizuire un act expres în formă scrisă care să cuprindă o expunere a elementelor de fapt și de drept care motivează acest act”.
The benefits of providing for alternatives to detention may include higher return rates (including voluntary departure), improved cooperation with returnees in obtaining necessary documentation, financial benefits (less cost for the State) and less human cost (avoidance of hardship related to detention).
Statele membre sunt libere, însă, să adopte o decizie de revizuire scrisă, în conformitate cu legislația națională.
Risks include an increased likelihood of absconding, possible creation of pull factors (alternative detention facilities such as family houses may be perceived as attractive for potential irregular immigrants) and possible social tensions in the neighbourhood of open centres.
Deciziile combinate de revizuire și prelungire trebuie să fie adoptate în scris: în hotărârea pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi, CJUE a clarificat (punctul 48): „Astfel, într-un asemenea caz, revizuirea măsurii de luare în custodie publică și adoptarea deciziei privind soarta luării în custodie publică au loc în aceeași etapă procedurală.
Recommendation: The challenge is to find intelligent solutions with an appropriate mix of rewards and deterrents.
În consecință, această decizie trebuie să îndeplinească cerințele care rezultă din articolul 15 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE”.
A complete absence of deterrents may lead to insufficient removal rates.
În cazul unor perioade prelungite de luare în custodie publică, revizuirile fac obiectul controlului judiciar.
At the same time an overly repressive system with systematic detention may also be inefficient, since the returnee has little incentive or encouragement to cooperate in the return procedure.
Înțelesul noțiunii de „perioadă prelungită de luare în custodie publică”: articolul 15 alineatul (3) teza a doua din Directiva privind returnarea prevede efectuarea unei supravegheri judiciare din oficiu în cazul unor „perioade prelungite de luare în custodie publică”.
Member States should develop and use a wide range of alternatives to address the situation of different categories of third-country nationals.
Acest lucru implică necesitatea unor acțiuni din partea autorităților judiciare, inclusiv în cazurile în care persoana în cauză nu inițiază o cale de atac.
Tailored individual coaching, which empowers the returnee to take in hand his/her own return, early engagement and holistic case management focused on case resolution has proven to be successful.
Pe baza unei comparații din punct de vedere lingvistic a noțiunii de „perioadă prelungită de luare în custodie publică” (în limba germană: „Bei längerer Haftdauer”; în limba franceză: „En cas de périodes de rétention prolongées”; în limba neerlandeză: „In het geval van een lange periode van bewaring”; în limba spaniolă: „En caso de periodos de internamiento prolongados”; în limba italiană: „Nel caso di periodi di trattenimento prolungati”) este evident că termenul se referă, în esență, la o perioadă lungă de luare în custodie publică, indiferent dacă a fost luată sau nu o decizie oficială de prelungire a perioadei.
A systematic horizontal coaching of all potential returnees, covering advice on possibilities for legal stay/asylum as well as on voluntary/enforced return from an early stage (and not only once forced removal decisions are taken) should be aimed at.
Comisia consideră că un interval de 6 luni pentru exercitarea primei supravegheri judiciare din oficiu a deciziei privind luarea în custodie publică este, cu siguranță, prea lung, în timp ce o supraveghere judiciară din oficiu la trei luni poate fi luată în considerare la limita a ceea ce ar putea fi conform, totuși, cu dispozițiile articolului 15 alineatul (3) din directivă, în cazul în care există, de asemenea, posibilitatea de a lansa revizuiri individuale la cerere, dacă este necesar.
Being subject of return procedures: the formal requirement to be ‘subject of return procedures’ in Article 15(1) of the Return Directive is not synonymous with ‘subject of a return decision’.
Competențele autorității judiciare de supraveghere: un mecanism de revizuire care analizează doar problemele de drept, și nu pe cele de fapt, nu este suficient.
Detention may already be imposed — if all conditions of Article 15 are fulfilled — before a formal return decision is taken, for instance while the preparations of the return decision are under way and a return decision has not yet been issued.
Autoritatea judiciară trebuie să aibă competența de a decide atât asupra elementelor de fapt, cât și asupra chestiunilor juridice – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-146/14, Mahdi (punctul 62): „[…] autoritatea judiciară competentă trebuie să poată substitui cu propria decizie decizia autorității administrative sau, dacă este cazul, decizia autorității judiciare care a dispus măsura inițială a luării în custodie publică și să statueze în privința posibilității de a dispune o măsură de înlocuire sau eliberarea resortisantului în cauză al unei țări terțe.
An illegally staying third-country national may hide (not disclose) his/her identity in order to avoid removal.
În acest scop, autoritatea judiciară care statuează în privința unei cereri de prelungire a luării în custodie publică trebuie să poată lua în considerare atât elementele de fapt și probele invocate de autoritatea administrativă care a dispus măsura inițială de luare în custodie publică, cât și orice observație eventuală a resortisantului în cauză al unei țări terțe.
Is it legitimate to maintain detention in such circumstances, in order to exercise pressure on the third-country national to cooperate and thus make removal possible?
În plus, ea trebuie să fie în măsură să cerceteze orice alt element pertinent pentru decizia sa în cazul în care ar considera necesar acest lucru […]”.
This kind of detention is covered by Article 15(1)(b) of the Return Directive, which expressly mentions ‘avoids or hampers […] the removal process’ as a reason for detention.
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 15 alineatele (4)-(6)
Article 15(6)(a) lists ‘lack of cooperation’ as one of the two cases which may justify an extension of the maximum detention period for 12 months and the overall objective and finality of this kind of detention (Beugehaft or Durchsetzungshaft) is removal, not penalisation.
În cazul în care există indicii conform cărora nu mai există posibilitatea rezonabilă a îndepărtării din motive legale sau de altă natură sau există indicii privind încetarea condițiilor stabilite la alineatul (1), luarea în custodie publică nu mai este justificată și persoana în cauză este eliberată imediat.
Any detention for the purpose of removal must respect Article 15(4) of the Return Directive: ‘When it appears that a reasonable prospect of removal no longer exists for legal or other considerations or the conditions laid down in paragraph 1 no longer exist, detention ceases to be justified and the person concerned shall be released immediately’.
Luarea în custodie publică se menține pe toată durata în care se îndeplinesc condițiile stabilite la alineatul (1) și în măsura în care este necesar pentru a asigura punerea în aplicare cu succes a măsurii de îndepărtare.
This implies that in those cases in which it becomes clear that there are no more reasonable prospects of removal, detention must be ended — for instance when it becomes clear that the papers to be issued by a third country will come too late or will not be issued at all, even if the detainee would cooperate.
Fiecare stat membru stabilește o perioadă limitată de custodie publică, care nu poate depăși șase luni.
Is it possible to maintain detention if a returnee submits an asylum application?
Statele membre nu pot extinde perioada menționată la alineatul (5) decât cu o perioadă limitată de timp, care să nu depășească o perioadă suplimentară de 12 luni, în conformitate cu legislația sa națională, în cazurile în care, în pofida tuturor eforturilor rezonabile depuse de către acestea, este probabil ca operațiunea de îndepărtare să dureze mai mult, datorită:
Answer provided by the judgment of the ECJ in the Case C-534/11, Arslan [76] (paragraphs 49 and 63): ‘Article 2(1) of Directive 2008/115/EC […] does not apply to a third-country national who has applied for international protection within the meaning of Directive 2005/85/EC during the period from the making of the application to the adoption of the decision at first instance on that application or, as the case may be, until the outcome of any action brought against that decision is known. […] Directives 2003/9/EC and 2005/85/EC do not preclude a third-country national who has applied for international protection within the meaning of Directive 2005/85/EC after having been detained under Article 15 of Directive 2008/115/EC from being kept in detention on the basis of a provision of national law, where it appears, after an assessment on a case-by-case basis of all the relevant circumstances, that the application was made solely to delay or jeopardise theenforcement of the return decision and that it is objectively necessary to maintain detention to prevent the person concerned from permanently evading his return’.
lipsei de cooperare a resortisantului în cauză al unei țări terțe; sau
NB: the above reference to ‘national law’ relates to national rules on asylum-related detention, transposing — as the case may be — the detention-related requirements of the EU asylum acquis.
întârzierilor în obținerea documentației necesare din partea țărilor terțe.
Legal basis: Return Directive — Article 15(2)
Luarea în custodie publică trebuie să înceteze și persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie eliberată într-o serie de situații diferite, cum ar fi, în special, în cazul în care:
Detention shall be ordered by administrative or judicial authorities.
nu mai există posibilități rezonabile de îndepărtare din considerente juridice sau de alt tip;
Detention shall be ordered in writing with reasons being given in fact and in law.
măsurile de îndepărtare nu sunt monitorizate în mod adecvat de către autorități;
When detention has been ordered by administrative authorities, Member States shall:
termenele maxime de luare în custodie publică au fost atinse.
either provide for a speedy judicial review of the lawfulness of detention to be decided on as speedily as possible from the beginning of detention;
De asemenea, ar trebui să se aibă în vedere încetarea luării în custodie publică de la caz la caz dacă alternativele la aceasta devin o opțiune potrivită.
or grant the third-country national concerned the right to take proceedings by means of which the lawfulness of detention shall be subject to a speedy judicial review to be decided on as speedily as possible after the launch of the relevant proceedings.
Lipsa unei posibilități rezonabile a îndepărtării: în hotărârea pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev (punctul 67), CJUE a oferit o clarificare cu privire la interpretarea noțiunii de „posibilitate rezonabilă a îndepărtării”: „[…] numai o posibilitate reală ca măsura îndepărtării să fie pusă în aplicare cu succes având în vedere termenele stabilite la articolul 15 alineatele (5) și (6) corespunde unei posibilități rezonabile a îndepărtării, iar aceasta nu există atunci când pare puțin probabil ca persoana interesată să fie primită într-o țară terță, având în vedere termenele menționate”.
In such a case Member States shall immediately inform the third-country national concerned about the possibility of taking such proceedings.
Lipsa unei „posibilități rezonabile” nu este același lucru cu „imposibilitatea punerii în aplicare”: „imposibilitatea punerii în aplicare” este o afirmație mai categorică și mai dificil de demonstrat decât „lipsa unei posibilități rezonabile”, care se referă numai la un anumit grad de probabilitate.
The third-country national concerned shall be released immediately if the detention is not lawful.
Perioadele de luare în custodie publică ce ar trebui să fie luate în considerare atunci când se evaluează „posibilitatea rezonabilă a îndepărtării”: având în vedere accentul plasat în articolul 15 (precum și în considerentul 6) din Directiva privind returnarea pe o evaluare individuală concretă de la caz la caz pentru a determina proporționalitatea privării de libertate, trebuie să se țină seama întotdeauna de termenele maxime de luare în custodie publică a persoanei vizate în cazul specific.
Judicial authorities may consist of judges, but need not necessarily be composed of judges.
Aceasta înseamnă că se aplică termenele maxime stabilite de legislația națională a statului membru în cauză.
In line with relevant ECtHR case-law, they must have characteristics of independence, impartiality and offer judicial guarantees of an adversarial procedure.
Aceasta presupune, de asemenea, că o persoană care face obiectul procedurii de returnare nu ar trebui să fie luată în custodie publică într-un stat membru dacă, încă de la început, pare puțin probabil ca persoana în cauză să fie primită într-o țară terță în termenul maxim de luare în custodie autorizat în temeiul legislației statului membru respectiv (în hotărârea pronunțată în cauza C357/09, Kadzoev, CJUE a făcut trimitere la termenele maxime în temeiul directivei, întrucât acestea erau aceleași cu termenele maxime în temeiul legislației aplicabile în statul membru în cauză).
Scope of judicial review: the review must assess all aspects expressly referred to in Article 15 of the Return Directive, taking into account both the questions of law (for example correctness of the detention procedure and of the decision on detention from the procedural/legal point of view) and questions of facts (for example the personal situation of the detainee, family links in the country, guarantees of the departure from the territory, reasonable prospect of removal).
Comisia recomandă să se prevadă o perioadă inițială maximă de luare în custodie publică de șase luni, care să fie adaptată în funcție de circumstanțele cauzei și să facă obiectul unor revizuiri la intervale rezonabile de timp, sub supravegherea unei autorități judiciare, precum și să se prevadă posibilitatea de a prelungi ulterior, până la 18 luni, luarea în custodie publică în cazurile prevăzute la articolul 15 alineatul (6) din Directiva privind returnarea.