natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is not possible to exclude in general all illegal entrants from the possibility of obtaining a period for voluntary departure.
Acest lucru contravine obiectivului de politică prevăzut în Directiva privind returnarea de a asigura returnarea efectivă, inclusiv prin plecare voluntară.
Such generalising rule would be contrary to the definition of risk of absconding, the principle of proportionality and the obligation to carry out a case-by-case assessment, undermining the effet utile of Article 7 (promotion of voluntary departure).
Emiterea unei vize de tranzit pentru persoana care face obiectul procedurii de returnare ar fi o soluție neadecvată și insuficientă, întrucât acordarea unei vize pentru resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care sunt obligați să părăsească teritoriul ar fi contrară normelor UE privind vizele.
It is possible to exclude under Article 7(4) third-country nationals who submitted abusive applications.
De asemenea, statele membre de tranzit nu par să aibă nicio motivație să elibereze acest tip de viză (din cauza riscului ca persoanele să se sustragă procedurii și/sau să genereze costuri legate de îndepărtare) și, prin urmare, în practică, refuză adesea eliberarea vizei.
Article 7(4) expressly covers manifestly unfounded or fraudulent applications.
De asemenea, nici acordarea unui permis european de liberă trecere în vederea returnării nu oferă o soluție: în lipsa definirii clare a naturii juridice și a efectelor juridice exacte ale unui astfel de permis de liberă trecere, persoana care face obiectul procedurii de returnare – din punct de vedere strict juridic – ar fi considerată în continuare drept aflându-se în situație de ședere ilegală în statul de tranzit și ar putea, prin urmare, să facă obiectul unei noi decizii de returnare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1).
Abusive applications normally involve a higher degree of reprehensible behaviour than manifestly unfounded applications, therefore Article 7(4) should be interpreted as also covering abusive applications.
O modalitate de a evita această problemă este de a promova returnarea directă către țări terțe pe calea aerului.
It is also possible to exclude persons who pose a risk to public policy, public security or national security.
Cu toate acestea, opțiunea menționată ar putea fi costisitoare și greu de realizat pentru persoana returnată.
In Case C-554/13, Zh. and O. [41], the ECJ clarified in this respect that Member States essentially retain the freedom to determine the requirements of the concept of public policy in accordance with their national needs.
O abordare recomandată în mod expres de către Comisie este ca statele membre de tranzit să recunoască deciziile de returnare emise de primul stat membru prin intermediul anexei 39 la Manualul Schengen intitulată „Formular standard de recunoaștere a unei decizii de returnare în scopul tranzitului terestru” (emisă de Comisie în septembrie 2011, în urma consultărilor cu statele membre în cauză la nivel tehnic și a discuției în cadrul Grupului de lucru pentru migrare-expulzare al Consiliului Uniunii Europene).
The concept of ‘risk of absconding’ is distinct from that of ‘risk to public policy’.
În conformitate cu această abordare, statul membru de tranzit poate recunoaște decizia de returnare, inclusiv termenul pentru plecare voluntară acordat de primul stat membru și va permite persoanei care face obiectul procedurii de returnare să îi tranziteze teritoriul pe baza deciziei recunoscute și a termenului pentru plecarea voluntară recunoscut.
The concept of ‘risk to public policy’ presupposes the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine, present and sufficiently serious threat affecting one of the fundamental interests of society.
Această abordare are avantajul că statul membru de tranzit nu este obligat să emită o nouă decizie de returnare și poate să îi solicite primului stat membru rambursarea tuturor costurilor aferente îndepărtării în cazul în care apar probleme și persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie îndepărtată pe cheltuiala statului de tranzit (prin aplicarea prevederilor Deciziei 2004/191/CE a Consiliului [42]).Statele membre care sunt în continuare reticente să utilizeze această opțiune voluntară (ca stat membru de trimitere sau de primire) sunt încurajate să aplice măsurile menționate și să informeze Comisia și celelalte state membre cu privire la participarea lor.
A Member State cannot deem a third-country national to pose a risk to public policy on the sole ground that that national is suspected, or has been criminally convicted, of an act punishable as a criminal offence under national law.
Forma recunoașterii: formularea foarte amplă și generală a Directivei 2001/40/CE prevede o marjă de apreciere în ceea ce privește modalitățile practice (detaliile procedurale) pentru recunoașterea reciprocă în conformitate cu necesitățile practice și cu legislația națională.
Other factors, such as the nature and seriousness of that act, the time which has elapsed since it was committed and any matter which relates to the reliability of the suspicion that the third-country national concerned committed the alleged criminal offence is also relevant for a case-by-case assessment which has to be carried out in any case.
Forma propusă în anexa 39 la Manualul Schengen reprezintă o posibilitate în acest sens, însă nu este unica modalitate de a acționa.
Annex 39 to the Schengen Handbook, ‘Standard form for recognising a return decision for the purposes of transit by land’
Din punct de vedere juridic, toate elementele relevante ale deciziei de returnare emise de statul membru A sunt recunoscute de statul membru B, inclusiv recunoașterea afirmației că resortisantul țării terțe se află în situație de ședere ilegală și beneficiază de un termen pentru plecare voluntară – cu efect pentru teritoriul statului membru B care recunoaște decizia.
Map of participating Member States (available as EMN ad hoc query, return, 2015, at the EMN Europa website)
Statul membru care recunoaște decizia beneficiază de trei tipuri diferite de „garanții”:
Reminder/explanation: a returnee who intends to leave the territory of the EU by land within the period for voluntary departure does not have any valid visa or other permission to transit through another Member States to his/her country of return, therefore running the risk of being apprehended/stopped by the police on the way and being subject of a second return decision issued by the transit Member State.
utilizarea formularului standard prevăzut în anexa 39 se face numai pe bază voluntară; acest lucru lasă întotdeauna statelor membre posibilitatea de a nu recunoaște o decizie de returnare emisă de un alt stat membru într-un caz specific;
This runs contrary to the policy objective of the Return Directive to ensure effective return, including through voluntary departure.
primul stat membru poate acorda un termen pentru plecare voluntară în conformitate cu articolul 7 din Directiva privind returnarea doar în cazul în care nu există o „indicație contrară”, cum ar fi riscul de sustragere.
Issuing a transit visa to the returnee would be an inappropriate and inadequate solution, since granting a visa to illegally staying third-country nationals who are obliged to leave would be contrary to EU rules on visa.
Evaluarea situației individuale a persoanelor returnate, în conformitate cu articolul 7, care trebuie efectuată de către primul stat membru, poate fi o garanție utilă pentru statul membru de tranzit care recunoaște decizia;
Moreover transit Member States do not seem to have any incentive to issue such kind of visa (risk that persons may abscond and/or cause removal costs) and would in practice therefore frequently refuse issuing the visa.
în cazul în care apar probleme și persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie îndepărtată pe cheltuiala statului de tranzit, toate costurile legate de îndepărtare pot fi imputate primului stat membru în temeiul Deciziei 2004/191/CE.
Providing for a ‘European laissez-passer’ for the returnee does not offer a solution either: in the absence of a clearly defined legal nature and legal effects of such a ‘laissez-passer’, the returnee would — strictly legally speaking — still be considered as illegally staying in the transit Member State and might therefore be subject of a new return decision in accordance with Article 6(1).
Directiva 2003/110/CE a Consiliului [43] privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe calea aerului prevede un cadru juridic pentru cooperarea dintre autoritățile competente în aeroporturile din statele membre de tranzit cu privire la îndepărtarea pe calea aerului cu sau fără escortă.
One way of avoiding the problem is to promote direct return to third countries by air.
Termenul „îndepărtare fără escortă” din directiva menționată (care a fost adoptată cu cinci ani înainte de Directiva privind returnarea) poate fi interpretat ca acoperind, de asemenea, „plecarea voluntară” în sensul Directivei privind returnarea [44].
This may, however, be expensive and unpractical for the returnee.
Comisia recomandă utilizarea în mod sistematic a Directivei 2003/110/CE atunci când se organizează tranzitul pe calea aerului în contextul plecării voluntare (a se vedea, de asemenea, secțiunea 7.2).6.6.
An approach expressly recommended by the Commission is for the transit Member States to recognise return decisions issued by the first Member State using Annex 39 to the Schengen Handbook ‘Standard form for recognising a return decision for the purposes of transit by land’ (issued by the Commission in September 2011, following consultations with concerned Member States at technical level and discussion within the Migration-Expulsion Working Party of the Council of the European Union).
În prezent, nu există un sistem central al UE de urmărire a plecării voluntare.
According to this approach, the transit Member State may recognise the return decision, including the period for voluntary departure, granted by the first Member State and will let the returnee transit on the basis of the recognised decision and the recognised period for voluntary departure.
În cazul tranzitului pe cale terestră al persoanelor returnate în conformitate cu recomandarea prevăzută în anexa 39 la Manualul Schengen, poliția de frontieră trimite prin fax o confirmare statului membru care a emis decizia de returnare.
This approach has the advantage that the transit Member State is not obliged to issue a new return decision and that it can ask the first Member State to reimburse all cost related to removal if something goes wrong and the returnee needs to be removed at the cost of the transit State (in application of Council Decision 2004/191/EC [42]).Those Member States which are still reluctant to use this voluntary option (either as sending or receiving Member State) are encouraged to join in and to inform Commission and other Member States about their participation.
În alte cazuri, persoanele returnate își declară uneori întoarcerea prin intermediul consulatelor statelor membre în țările terțe.
Form of recognition: the very broad and general wording of Directive 2001/40/EC provides for discretion as regards the practical modalities (procedural details) for mutual recognition in accordance with practical needs and national legislation.
De asemenea, în unele cazuri, plecarea este înregistrată de polițiștii de frontieră care efectuează controalele la ieșire.
The form proposed in Annex 39 of the Schengen Handbook is one possible but not the exclusive way to proceed.
Absența unui sistem central al UE de urmărire a plecării voluntare creează o discrepanță, în ceea ce privește atât verificarea efectuării călătoriei, cât și statisticile.
Legally speaking, all relevant elements of the return decision issued by Member State A are recognised by Member State B, including recognition of the statement that the third-country national is illegally staying and enjoys a period for voluntary departure — with effect for the territory of the recognising Member State B.
Propunerea de regulament a Comisiei privind utilizarea Sistemului de informații Schengen pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală [45] are ca scop remedierea acestei situații.
The recognising Member State enjoys three different ‘safeguards’, namely:
Pe termen scurt, statele membre ar trebui să pună în aplicare mijloace pentru a verifica dacă un resortisant al unei țări terțe a părăsit Uniunea, inclusiv în termenul stabilit pentru plecare voluntară și fără asistență, pentru a asigura o monitorizare eficace în cazul nerespectării cerințelor.
use of the standard form of Annex 39 is made on a voluntary basis only; this always leaves Member States with the option not to recognise a return decision issued by another Member State in a specific individual case;
Statele membre sunt încurajate să utilizeze cât mai bine canalele de informare disponibile și, în acest scop:
the first Member State may only grant a period for voluntary departure in accordance with Article 7 of the Return Directive if there is no ‘counter-indication’, such as a risk of absconding.
să încurajeze în mod sistematic persoanele returnate cărora li s-a acordat un termen pentru plecare voluntară să informeze autoritățile care au emis decizia de returnare (și interdicția de intrare) cu privire la plecarea lor efectivă.
The assessment of the personal situation of returnees in accordance with Article 7 which has to be carried out by the first Member State may be a helpful reassurance for the recognising transit Member State;
Persoana care face obiectul procedurii de returnare își poate semnala plecarea poliției de frontieră la ieșirea din țară, unei reprezentanțe consulare a unui stat membru în țara sa de origine, după sosire, sau chiar în scris, anexând elemente de probă suficiente.
if something goes wrong and the returnee needs to be removed at the cost of the transit State, all cost related to removal can be charged to the first Member State in application of Council Decision 2004/191/EC.
Pentru a consolida această practică, la decizia de returnare sau documentul de călătorie poate fi atașată în mod sistematic o fișă de informații conținând numele și alte date de identificare ale resortisantului țării terțe, instrucțiuni și datele de contact ale autorității emitente, astfel încât polițistul de frontieră să poată aplica o ștampilă pe acest document la ieșire și să îl trimită autorității emitente ca dovadă a plecării.
Council Directive 2003/110/EC [43] on assistance in cases of transit for the purpose of removal by air provides for a legal frame on cooperation between the competent authorities at Member States' airports of transit with regard to both escorted and unescorted removal by air.
O astfel de fișă de informații ar putea, de asemenea, specifica beneficiile obținute de persoana returnată în urma informării autorităților cu privire la plecare sa efectivă;
The term ‘unescorted removal’ in this Directive (which was adopted five years before the Return Directive) can be interpreted as also covering ‘voluntary departure’ within the meaning of the Return Directive [44].
să solicite polițiștilor de frontieră care efectuează controalele la ieșire să verifice – atunci când depistează un migrant în situație neregulamentară care iese din țară – dacă persoana respectivă face obiectul unei decizii de returnare, însoțită de un termen pentru plecare voluntară și, dacă este cazul, să informeze în mod sistematic autoritățile care au emis decizia de returnare cu privire la plecarea persoanei care face obiectul procedurii de returnare;
The Commission recommends to make systematic use of Directive 2003/110/EC when organising transit by air in the context of voluntary departure (see also section 7.2).
să utilizeze anexa 39 (a se vedea secțiunea 6.4) pentru a confirma plecarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care tranzitează pe cale terestră teritoriul unui stat membru, altul decât cel care a emis decizia de returnare.
Currently there is no central EU system for keeping track of voluntary departure.
De asemenea, statele membre ar trebui să ia în considerare stabilirea de contacte cu companiile aeriene pentru a obține informații cu privire la prezența la bordul aeronavei, la momentul planificat al plecării, a resortisanților țărilor terțe care urmează să se întoarcă fără escortă.
In cases of transit by land of returnees in accordance with the recommendation set out in Annex 39 to the Schengen Handbook, a confirmation is faxed back from the border guard to the Member State that issued the return decision.
Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 8 alineatele (1)-(4)
In other cases, returnees sometimes report back via Member States' consulates in third countries.
Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a executa decizia de returnare dacă nu a fost acordat un termen pentru plecarea voluntară în conformitate cu articolul 7 alineatul (4), sau dacă obligația de returnare nu a fost îndeplinită în timpul perioadei pentru plecarea voluntară acordată în conformitate cu articolul 7.
Sometimes departure is also registered by border guards conducting exit checks.
În cazul în care statul membru acordă un termen pentru plecarea voluntară în conformitate cu articolul 7, decizia de returnare poate fi executată doar după expirarea termenului, cu excepția cazului în care în perioada respectivă apare un risc, astfel cum este definit la articolul 7 alineatul (4).
The absence of a central Union system for keeping track of voluntary departure creates a gap, both in terms of enforcement verification and in terms of statistics.
Statele membre pot adopta separat o decizie sau un act administrativ sau judiciar prin care se dispune îndepărtarea.
The Commission proposal for a Regulation on the use of the Schengen Information System for the return of illegally staying third-country nationals [45] aims at addressing this situation.
În cazul în care statele membre aplică – în ultimă instanță – măsuri coercitive pentru a proceda la îndepărtarea unui resortisant al unei țări terțe care se opune îndepărtării, aceste măsuri sunt proporționale și recurgerea la forță nu trebuie să depășească limitele rezonabile.
In the short term, Member States should put in place means to verify whether a third-country national has left the Union, including within the period for voluntary departure and without assistance, to ensure an effective follow up in case of non-compliance.
Aceste măsuri se aplică astfel cum este prevăzut în legislația națională în conformitate cu drepturile fundamentale și cu respectarea demnității și integrității fizice a resortisantului în cauză al unei țări terțe.
Member States are encouraged to make best use of the available information channels and for this purpose:
Directiva privind returnarea stabilește un obiectiv („executarea deciziei de returnare”) care ar trebui să fie realizat în mod eficient și proporțional prin „toate măsurile necesare”, lăsând în același timp modalitățile concrete („modul”) în seama legislației și a practicii administrative ale statelor membre – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-329/11, Achughbabian, punctul 36: „[…] termenii «măsuri» și «măsuri coercitive» utilizați se referă la orice intervenție care conduce, în mod eficient și proporțional, la returnarea persoanei interesate”.
Systematically encourage those returnees who are granted a period for voluntary departure to inform the authorities who had issued the return decision (and entry ban) about their successful departure.
Procedurile administrative cu țările terțe în vederea pregătirii operațiunii de îndepărtare (de exemplu, obținerea documentelor de călătorie și a autorizațiilor necesare) pot fi lansate în termenul pentru plecare voluntară, fără a pune în pericol resortisantul țării terțe în cauză (a se vedea, de asemenea, secțiunea 6).Pentru diminuarea impactului unor posibile abuzuri, în special cele legate de cererile de azil neîntemeiate, multiple și introduse în ultimul moment, precum și de căile de atac nefondate exercitate împotriva deciziilor în materie de azil sau legate de returnare, formulate cu unicul scop de a întârzia sau împiedica executarea deciziilor de returnare, Comisia recomandă ca statele membre să ia măsuri pentru a organiza proceduri de examinare a cererilor de protecție internațională în mod accelerat sau, dacă este cazul, proceduri la frontieră, în conformitate cu Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului [47] („Directiva privind procedurile de azil”).
The returnee may signal his departure to the border guard upon departure, at the consular representation of a Member State in his country of origin following return, or even in writing with sufficient proof in annex.
Limita dintre plecarea voluntară și îndepărtare: returnarea este un concept foarte vast și acoperă procesul de întoarcere într-o țară terță (în mod voluntar sau forțat) prin respectarea unei obligații de returnare.
In order to enhance this practice, an information sheet may be systematically attached to the return decision or to the travel document, containing the name and other identifiers of the third-country national, instructions and contact details of the issuing authority, so that the border guard could stamp it at exit and send it back as proof of departure to the issuing authority.
Îndepărtarea este un concept mult mai restrâns.
Such information sheet could also specify the benefits for the returnee of informing the authorities about successful departure.
Aceasta înseamnă executarea obligației de returnare, și anume transportul fizic în afara statului membru.
Ask border guards conducting exit checks to enquire — when they become aware of the exit of an irregular migrant — whether the returnee is subject of a return decision accompanied by a period for voluntary departure and, if this is the case, to systematically inform the authorities who issued the return decision about departure.
CJUE a subliniat deja în hotărârea pronunțată în cauzele C-61/11, El Dridi, (punctul 41), și C-329/11, Achughbabian, faptul că Directiva privind returnarea prevede o „graduare a măsurilor”, care variază de la executarea voluntară la executarea forțată a deciziei de returnare.
Use Annex 39 (see section 6.4) for confirming the departure of illegally staying third-country nationals transiting by land through the territory of a Member State other than the one that issued the return decision.
În practică, există în mod frecvent cazuri care conțin atât elemente de returnare forțată (luarea în custodie publică), cât și elemente de returnare voluntară (călătoria voluntară ulterioară fără a fi nevoie să se aplice forța fizică).
Member States should also consider establishing contacts with airline companies to obtain information on whether the third-country nationals that returned unescorted were present on board of the airplane at the moment of expected departure.
Statele membre sunt încurajate să utilizeze, în toate etapele procedurii, măsurile cele mai puțin intruzive.
Legal basis: Return Directive — Article 8(1)-(4)
În cazul în care persoanele returnate care fac obiectul îndepărtării/luării în custodie publică își schimbă atitudinea și sunt dispuse să coopereze și să plece în mod voluntar, statele membre sunt încurajate și au dreptul să dea dovadă de flexibilitate.
Member States shall take all necessary measures to enforce the return decision if no period for voluntary departure has been granted in accordance with Article 7(4) or if the obligation to return has not been complied with within the period for voluntary departure granted in accordance with Article 7.
Pedeapsa cu închisoarea, ca o măsură de drept penal pentru șederea ilegală, nu poate fi niciodată „o măsură necesară” în sensul articolului 8 alineatul (1) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 4).
Member States may adopt a separate administrative or judicial decision or act ordering the removal.
Prin urmare, o astfel de pedeapsă nu constituie o «măsură» sau o «măsură coercitivă» în sensul articolului 8 din Directiva 2008/115/CE”.