natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Further clarifications:
Chiar dacă aceasta nu reprezintă o obligație juridică, statele membre sunt încurajate să se asigure încă din această etapă că resortisanții țărilor terțe sunt separați de deținuții obișnuiți.
Attention should be paid to the specific situation of stateless persons, who may be unable to benefit from consular assistance by third-countries in view of obtaining a valid identity or travel document.
Durata perioadei de reținere inițială în care migranții suspectați a fi în situație neregulamentară pot rămâne în arestul poliției: o perioadă scurtă, dar rezonabilă pentru identificarea persoanei controlate și pentru căutarea datelor care permit să se stabilească dacă persoana respectivă este un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-329/11, Achughbabian (punctul 31): „În această privință, este necesar să se considere că autoritățile competente trebuie să dispună de un termen în mod cert scurt, dar rezonabil pentru a identifica persoana controlată și pentru a căuta datele care permit să se stabilească dacă această persoană este un resortisant al unei țări terțe a cărui ședere ar fi ilegală.
In the light of the judgment of the ECJ on Case C-357/09, Kadzoev, Member States should make sure that there is a reasonable prospect of removal that justifies imposing or prolonging detention.
Determinarea numelui și a cetățeniei se poate dovedi dificilă în cazul în care persoana interesată nu cooperează.
Is it legitimate to maintain detention if the third-country national for the time being is protected from removal because of the principle of non-refoulement?
Verificarea existenței unei șederi ilegale poate și ea să se dovedească complexă, în special atunci când persoana interesată invocă statutul de solicitant de azil sau de refugiat.
If removal becomes unlikely (for instance because of a likely permanent non-refoulement issue), third-country nationals must be released in accordance with Article 15(4) of the Return Directive.
Având în vedere cele menționate, autoritățile competente sunt obligate, în scopul de a evita să aducă atingere obiectivului Directivei 2008/115/CE, astfel cum a fost amintit la punctul precedent, să acționeze cu diligență și să se pronunțe fără întârziere asupra caracterului legal sau ilegal al șederii persoanei în cauză”.
If the non-refoulement issue is only of limited and temporary nature (for instance a credible diplomatic assurance from the country of return is likely to be issued shortly or the returnee is temporarily in need for vital medical treatment which is not available in country of return), detention may be maintained if there is still a reasonable prospect of removal.
Deși nu există niciun termen obligatoriu prevăzut în mod detaliat, Comisia încurajează statele membre să se asigure că transferul către un centru specializat de luare în custodie publică pentru migranții în situație neregulamentară are loc, de regulă, în termen de 48 de ore după reținere (în mod excepțional, pot fi acceptate perioade mai lungi în cazul unor zone geografice îndepărtate).
Article 15(5) and (6) of the Return Directive obliges Member States to fix under national law [77] maximum time limits for detention which shall not exceed 6 months (in regular cases) or 18 months (in two qualified cases: lack of cooperation by the returnee or delays in obtaining the necessary documentation from third countries).
Utilizarea centrelor specializate este regula generală: persoanele care fac obiectul procedurii de returnare nu sunt infractori și merită să beneficieze de un tratament diferit față de deținuții obișnuiți.
The shorter maximum detention periods fixed by national law prevail over the 6/18 months deadline provided for by the Return Directive: in the handling of concrete cases, the maximum periods fixed by national law (in compliance withthe Return Directive) and not the maximum periods fixed by the Return Directive must be applied.
Prin urmare, utilizarea unor centre specializate este regula generală prevăzută de Directiva privind returnarea.
This implies that a Member State which has fixed a national maximum of for example 60 days for non-cooperating returnees cannot maintain detention beyond those 60 days, even though Article 15(6) of the Return Directive provides for a frame of up to 18 months.
Statele membre sunt obligate să rețină, în centre de luare în custodie publică specializate, și nu în penitenciare obișnuite, resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală în scopul îndepărtării acestora.
National law should set a maximum period of detention that allows the competent national authorities to take all the necessary measures to enforce the return decision, hence to finalise the necessary procedures for successfully returning illegally staying third-country nationals and securing readmission in the third country of return.
Aceasta implică obligația ca statele membre să se asigure că există suficiente locuri în centrele de luare în custodie publică specializate și să alinieze, așadar, capacitatea centrelor de luare în custodie publică la nevoile reale, asigurând totodată condiții materiale adecvate de luare în custodie publică.
The Commission recommends that Member States use the margins established by Article 15 of the Return Directive, providing for a maximum initial period of detention of six months, and for the possibility to further prolong detention until 18 months in the cases foreseen by Article 15(6) of that Directive.
Excepții de la regula generală: derogarea prevăzută la articolul 16 alineatul (1) din Directiva privind returnarea, care permite statelor membre, în cazuri excepționale, să cazeze în penitenciare obișnuite persoanele luate în custodie publică pe durata premergătoare îndepărtării acestora, trebuie să fie interpretată în mod restrictiv.
It is recalled that the actual duration of detention must be determined on a case-by-case basis and that the returnee must be released if the conditions for detention (for example, a reasonable prospect of removal) no longer exist.
Acest lucru a fost confirmat în mod expres prin hotărârea CJUE pronunțată în cauzele conexate C-473/13, Bero, și C-514/13, Bouzalmate [78] (punctul 25): „A doua teză a [articolului 16 alineatul (1)] prevede o derogare de la acest principiu, care, ca atare, trebuie interpretată în mod restrictiv (a se vedea în acest sens hotărârea Kamberaj, C-571/10, EU:C:2012:233, punctul 86)”.
Examples for reasons justifying/not justifying prolonged detention under Article 15(6):
La utilizarea unei astfel de derogări se va ține seama pe deplin de drepturile fundamentale, luându-se în considerare în mod corespunzător aspecte precum situațiile de suprapopulare, necesitatea de a evita transferurile repetate și posibilele efecte negative asupra bunăstării persoanei returnate, în special în cazul persoanelor vulnerabile.
An absence of identity documents as such is not sufficient to justify the prolongation of detention — see judgment of the ECJ in Case C-146/14, Mahdi (paragraph 73): ‘[…] the fact that the third-country national concerned has no identity documents cannot, on its own, be a ground for extending detention under Article 15(6) of Directive 2008/115/EC’.
Creșteri imprevizibile ale numărului de persoane luate în custodie publică: derogarea prevăzută la articolul 16 alineatul (1) din Directiva privind returnarea poate fi aplicată atunci când creșterile neprevăzute ale numărului de persoane luate în custodie publică determinate de fluctuațiile imprevizibile de natură cantitativă inerente fenomenului migrației neregulamentare (care nu ating încă nivelul unei „situații de urgență”, astfel cum este reglementată în mod expres la articolul 18 din respectiva directivă) generează o problemă pentru cazarea persoanelor luate în custodie publică în centre speciale într-un stat membru care, altfel, dispune de un număr adecvat/suficient de centre specializate.
Non-cooperation in obtaining identity documents may justify the prolongation of detention if there is a causal link between the non-cooperation and non-return — see Judgment of the ECJ in Case C-146/14, Mahdi (paragraph 85): ‘[…] only if an examination of his conduct during the period of detention shows that he has not cooperated in the implementation of the removal operation and that it is likely that that operation lasts longer than anticipated because of that conduct, […]’.
Persoanele agresive luate în custodie publică: în conformitate cu jurisprudența relevantă a CEDO, statele membre au obligația de a proteja persoanele care fac obiectul procedurii de returnare luate în custodie publică de comportamentele agresive sau neadecvate ale altor persoane luate în custodie publică.
Taking into account periods of detention as an asylum seeker: when calculating the period of detention for the purpose of removal, periods of detention as asylum seeker need not be taken into account, since detention for removal purposes and detention of asylum seekers fall under different legal rules and regimes — see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev (paragraphs 45 and 48): ‘Detention for the purpose of removal governed by Directive 2008/115/EC and detention of an asylum seeker in particular under Directives 2003/9/EC and 2005/85/EC and the applicable national provisions thus fall under different legal rules.
Statele membre sunt încurajate să caute modalități practice pentru abordarea acestei provocări în cadrul centrelor specializate și fără a recurge la cazarea în penitenciare.
Consequently, […] a period during which a person has been held in a detention centre on the basis of a decision taken pursuant to the provisions of national and Community law concerning asylum seekers may not be regarded as detention for the purpose of removal within the meaning of Article 15 of Directive 2008/115/EC’.
Printre posibilele soluții s-ar putea număra rezervarea anumitor părți/pavilioane ale centrelor de luare în custodie publică pentru persoanele agresive sau existența unor centre speciale rezervate pentru această categorie de persoane.
Paragraph 47 of the same judgment then adds: ‘Should it prove to be the case that no decision was taken on Mr Kadzoev's placement in the detention centre in the context of the procedures opened following his applications for asylum, referred to in paragraph 19 above, so that his detention remained based on the previous national rules on detention for the purpose of removal or on the provisions of Directive 2008/115/EC, Mr Kadzoev's period of detention corresponding to the period during which those asylum procedures were under way would have to be taken into account in calculating the period of detention for the purpose of removal mentioned in Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC’.
Absența unor centre speciale de luare în custodie publică într-o regiune a unui stat membru: absența unor centre speciale de luare în custodie publică într-o regiune a unui stat membru – în timp ce acestea există într-o altă regiune din același stat membru – nu poate justifica, în sine, cazarea într-un penitenciar obișnuit.
Taking into account periods of detention pending preparation of a Dublin transfer: the same logic as set out above in relation to periods of detention as asylum seeker applies.
Acest lucru a fost confirmat în mod expres prin hotărârea CJUE pronunțată în cauzele conexate C-473/13, Bero, și C-514/13, Bouzalmate (punctul 32): „Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE trebuie interpretat în sensul că un stat membru are obligația de a pune în executare, în general, într-un centru specializat de cazare din acest stat, măsura luării în custodie publică în scopul îndepărtării resortisanților unor țări terțe aflați în situație de ședere ilegală, chiar și atunci când statul membru respectiv are o structură federală, iar statul federat competent să decidă și să procedeze la executarea unei astfel de măsuri în temeiul dreptului național nu dispune de un asemenea centru de cazare”.
Taking into account periods of detention during which an appeal with suspensive effect is pending: such periods must be taken into account — see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev (paragraphs 53-54): ‘The period of detention completed by the person concerned during the procedure in which the lawfulness of the removal decision is the subject of judicial review must […] be taken into account for calculating the maximum duration of detention laid down in Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC.
Perioade scurte de luare în custodie publică: faptul că luarea în custodie publică este probabil să dureze numai o perioadă scurtă de timp (de exemplu, cel mult șapte zile) nu este un motiv legitim pentru a recurge la cazarea într-un penitenciar.
If it were otherwise, the duration of detention for the purpose of removal could vary, sometimes considerably, from case to case within a Member State or from one Member State to another because of the particular features and circumstances peculiar to national judicial procedures, which would run counter to the objective pursued by Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC, namely to ensure a maximum duration of detention common to the Member States’.
Luarea în custodie publică în instituții medicale/psihiatrice închise: luarea în custodie publică în perioada premergătoare îndepărtării în instituții medicale/psihiatrice sau împreună cu persoane luate în custodie publică din motive medicale nu este avută în vedere de articolul 16 alineatul (1) din Directiva privind returnarea și ar contraveni efectului util prevăzut la respectivul articol, cu excepția cazului în care, având în vedere afecțiunile și starea de sănătate a persoanei în cauză, luarea în custodie publică sau transferul într-o unitate specializată sau adaptată pare a fi necesară pentru a se asigura că persoana respectivă beneficiază de supraveghere, asistență și îngrijire medicală specializată adecvată și constantă, în scopul de a evita deteriorarea stării de sănătate a acesteia.
Taking into account periods of detention for the purpose of removal spent in (another) Member State A, immediately followed by pre-removal detention in Member State B (such a situation may arise for instance in the context of the transfer of a third-country national from Member State A to Member State B under a bilateral readmission agreement covered by Article 6(3) of the Return Directive): the Commission considers that the absolute 18 months threshold of uninterrupted pre-removal detention should not be exceeded, in view of the need to respect the effet utile of the maximum time-limit fixed by Article 15(6) of the Return Directive.
Obligația de a separa persoanele care fac obiectul procedurii de returnare și deținuții este o cerință absolută: Directiva privind returnarea prevede o obligație necondiționată care impune statelor membre să se asigure că resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală sunt întotdeauna separați de deținuții obișnuiți în cazul în care un stat membru nu poate furniza, în mod excepțional, cazare în centre de luare în custodie publică specializate.
An exchange of information between Member States on periods of detention already spent in another Member State as well as an eventual possibility for Member State B to refuse transfer from Member State A if Member State A made the request excessively late should be addressed under the relevant bilateral readmission agreements.
Foști deținuți care fac obiectul unei proceduri de returnare ulterioare: după ce pedeapsa cu închisoarea a luat sfârșit și persoana în cauză ar fi trebuit să fie, în mod normal, eliberată, încep să se aplice normele privind luarea în custodie publică în scopul îndepărtării, inclusiv obligația prevăzută la articolul 16 alineatul (1) din Directiva privind returnarea de a caza persoanele care fac obiectul procedurii de returnare în centre specializate.
Taking into account periods of detention completed before the rules in the Return Directive became applicable: such periods must be taken into account (see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev, paragraphs 36-38).
În cazul în care pregătirea în vederea îndepărtării și, eventual, îndepărtarea în sine au loc într-o perioadă care este încă acoperită de pedeapsa cu închisoarea, poate fi menținută cazarea în penitenciar deoarece aceasta este justificată încă de condamnarea pentru infracțiunea săvârșită anterior.
The maximum period of detention prescribed by the Return Directive must not be undermined by re-detaining returnees immediately, following their release from detention.
Statele membre sunt încurajate să inițieze cu mult timp înainte toate procedurile necesare în vederea îndepărtării, în timp ce persoanele se află încă în închisoare pentru a-și executa pedeapsa, astfel încât să garanteze că resortisanții țărilor terțe pot fi returnați cu succes cel târziu în momentul în care aceștia sunt eliberați din închisoare.
Re-detention of the same person at a later stage may only be legitimate if an important change of relevant circumstance has taken place (for instance the issuing of necessary papers by a third country or an improvement of the situation in the country of origin, allowing for safe return), if this change gives rise to a ‘reasonable prospect of removal’ in accordance with Article 15(4) of the Return Directive and if all other conditions for imposing detention under Article 15 of that Directive are fulfilled.
Persoanele agresive luate în custodie publică: comportamentul agresiv sau neadecvat al persoanelor care fac obiectul procedurii de returnare nu constituie o justificare pentru cazarea acestora împreună cu deținuții obișnuiți, cu excepția cazului în care se comite un act de agresiune care constituie o infracțiune și instanța pronunță o pedeapsă aferentă cu închisoarea.
Less coercive measures, such as regular reporting to the authorities, deposit of an adequate financial guarantee, submission of documents or the obligation to stay at a certain place may be imposed as long as and to the extent that they can still be considered a ‘necessary measure’ to enforce return.
Termenul „deținuți obișnuiți” se referă atât la deținuții condamnați, cât și la deținuții în arest preventiv: acest lucru este confirmat la alineatul (4) din Orientarea nr. 10 din documentul intitulat „Douăzeci de orientări privind returnarea forțată” adoptate de Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei, care subliniază în mod explicit că „persoanele luate în custodie publică în așteptarea îndepărtării lor de pe teritoriu ar trebui să fie separate, în mod normal, de deținuții obișnuiți, condamnați sau aflați în arest preventiv”.
While there are no absolute maximum time limits foreseen for the application of less coercive measures, the scope and duration of such measures shall be subject to a thorough assessment as to their proportionality.
Prin urmare, persoanele luate în custodie publică trebuie să fie separate, de asemenea, de deținuții aflați în arest preventiv.
Moreover, if the nature and intensity of a less coercive measures is similar or equal to deprivation of liberty (for example the imposition of an unlimited obligation to stay at a specific facility, without possibility to leave such facility), it must be considered as a de facto continuation of detention and the time limits foreseen in Article 15(5) and (6) of the Return Directive apply.
Nu se ține seama de eventualul acord al persoanei care face obiectul procedurii de returnare de a fi cazată împreună cu deținuții: în hotărârea pronunțată în cauza C-474/13, Pham [79] (punctele 21 și 22), CJUE a confirmat în mod expres următoarele: „În această privință, obligația de separare a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală de deținuții de drept comun prevăzută la articolul 16 alineatul (1) a doua teză din această directivă reprezintă mai mult decât o simplă modalitate specifică de punere în executare a unei măsuri de cazare în penitenciar a resortisanților țărilor terțe luați în custodie publică, constituind o condiție de fond a respectivei măsuri de cazare fără de care, în principiu, aceasta nu ar fi conformă cu directiva menționată.
Legal basis: Return Directive — Article 16
În acest context, un stat membru nu poate să țină seama de voința resortisantului unei țări terțe vizat”.
Detention shall take place as a rule in specialised detention facilities.
Directiva privind returnarea – articolul 16; Orientarea nr. 10 a Consiliului Europei privind returnarea forțată („condițiile de luare în custodie publică în așteptarea îndepărtării”); Standardele CPT și fișa informativă privind luarea în custodie publică a imigranților; Regulile europene din 2006 în materie de penitenciare
Where a Member State cannot provide accommodation in a specialised detention facility and is obliged to resort to prison accommodation, the third-country nationals in detention shall be kept separated from ordinary prisoners
Însăși Directiva privind returnarea prevede o serie de garanții concrete.
Third-country nationals in detention shall be allowed — on request — to establish in due time contact with legal representatives, family members and competent consular authorities.
Statele membre sunt obligate:
Particular attention shall be paid to the situation of vulnerable persons.
să asigure îngrijirea medicală de urgență și tratamentul de bază al bolii;
Emergency health care and essential treatment of illness shall be provided.
să acorde atenție situației persoanelor vulnerabile, ceea ce implică, de asemenea, să asigure, în sens mai larg, luarea în considerare în mod corespunzător a aspectelor precum vârsta, dizabilitatea și starea de sănătate a persoanei în cauză (inclusiv sănătatea mintală);
Relevant and competent national, international and non-governmental organisations and bodies shall have the possibility to visit detention facilities, as referred to in paragraph 1, to the extent that they are being used for detaining third-country nationals in accordance with this Chapter.
să le ofere persoanelor luate în custodie publică informații menite să le explice normele aplicate în centru și să le prezinte drepturile și obligațiile; se recomandă ca aceste informații să fie furnizate cât mai curând posibil și nu mai târziu de 24 de ore după sosire;
Such visits may be subject to authorisation.
să le permită persoanelor luate în custodie publică să ia legătura cu reprezentanții lor legali, cu membrii familiilor lor și cu autoritățile consulare competente;
Third-country nationals kept in detention shall be systematically provided with information which explains the rules applied in the facility and sets out their rights and obligations.
să le ofere organizațiilor și organismelor naționale, internaționale și neguvernamentale relevante și competente posibilitatea de a vizita centrele de luare în custodie publică; acest drept trebuie să li se acorde direct organismelor în cauză, indiferent dacă persoana luată în custodie a lansat sau nu o invitație în acest sens.
Such information shall include information on their entitlement under national law to contact the organisations and bodies referred to in paragraph 4.
În ceea ce privește aspectele care nu sunt reglementate în mod expres de Directiva privind returnarea, statele membre trebuie să respecte standardele relevante ale Consiliului Europei, în special „standardele CPT”: Directiva privind returnarea nu reglementează anumite condiții materiale de luare în custodie publică precum dimensiunea încăperilor, accesul la instalații sanitare, posibilitatea de a ieși în aer liber și nutriția în cursul perioadei de luare în custodie publică.
Initial police arrest (apprehension) for identification purposes is covered by national law: this is expressly highlighted in recital 17 of the Return Directive: ‘Without prejudice to the initial apprehension by law-enforcement authorities,regulated by national legislation, detention should, as a rule, take place in specialised detention facilities’.
Cu toate acestea, considerentul 17 din directivă confirmă că persoanele luate în custodie publică trebuie să fie tratate în mod uman și demn, cu respectarea deplină a drepturilor lor fundamentale și în conformitate cu dreptul internațional.