natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These payments are necessary because the social security does not cover 100 % of doctors' fees nor of medication and other medical supplies (e.g. implants).
Spitalele și medicii acestora încheie acorduri care determină procentul de deduceri pe care spitalele le pot aplica pentru a acoperi costurile de percepere a onorariilor și celelalte costuri care nu sunt finanțate de BMF [55].
In addition, if patients choose to have a single room, then supplements can be charged on top of the normal hospitalisation price and on top of the normal doctor's fee (i.e. more than the standard rates that apply per treatment).
La fel ca în cazul onorariilor normale ale medicilor, spitalele pot aplica deduceri la o parte din suprataxele menționate anterior pentru a acoperi o parte din cheltuielile lor (din nou în conformitate cu acordul încheiat între spital și medicii acestuia).
Finally, patients may also be charged for the use of additional services (e.g. rent for a TV, use of the hospital parking, etc.).
Prin urmare, o parte din onorariile medicilor nu este utilizată pentru a îi plăti pe aceștia, ci pentru a acoperi cheltuielile de funcționare ale spitalelor.(d) Cea de a patra sursă de finanțare este destinată în mod specific să acopere costurile de investiție suportate de către spitale.
All payments made by patients or third parties to compensate hospital doctors for their treatment of hospitalised patients, have to be collected centrally by the hospital [54].
Investițiile spitalelor sunt, în principal, acoperite de stat (guvernul federal și regiunile în cauză plătesc, fiecare, o parte), iar partea rămasă este finanțată din fondurile proprii ale spitalelor combinate cu împrumuturi bancare.
The hospitals and their doctors conclude agreements that determine the percentages of the fees that the hospitals can keep to cover their collection costs and other costs that are not financed by the BMF [55].
Finanțarea acordată de autoritățile publice este destinată să acopere costurile de construcție și de renovare a unui spital sau a unui serviciu, precum și costurile legate de prima achiziție de echipamente și dispozitive medicale [56].
Similarly as for the normal doctors' fees, part of the abovementioned supplements can also be retained by the hospital to cover part of its costs (again conditional on an agreement between the hospital and its doctors).
Subvențiile pentru investiții sunt limitate (de exemplu, la o sumă fixă pe metru pătrat sau pe unitate).
Part of the doctors' fees are hence not a payment going to the doctors but instead are used to cover the operating costs of the hospitals.(d) The fourth source of financing is specifically meant to cover investment costs incurred by the hospitals.
Cea de a cincea și ultima sursă de finanțare publică este legată de investiții și se referă la cheltuielile pentru studiul și elaborarea unor proiecte de construcție, dar și la costurile de închidere sau de nefuncționare a unui spital sau a unei clinici [57].
The investments of hospitals are mainly covered by the State (the Federal government and the Regions each pay a part) and the remaining part is paid from the hospitals' own resources combined with bank loans.
În practică, acest tip de finanțare nu este foarte frecvent.
The State financing is aimed at the costs of building or renovating a hospital or hospital ward and the costs of the first acquisition of equipment and medical devices [56].
Articolul 109 din LCH [devenit articolul 125 din LCH, în versiunea din 10 iulie 2008 [58]] prevede un mecanism de finanțare suplimentară de care pot beneficia numai spitalele publice (cum ar fi spitalele IRIS).
Investment subsidies are capped (e.g. a fixed amount per square metre or per unit).
În temeiul acestei dispoziții, deficitele spitalelor publice care decurg din activitățile lor spitalicești trebuie să fie acoperite de comunele care le controlează (prin intermediul CPAS-urilor lor sau al unei structuri centrale, cum ar fi IRIS).
The fifth general source of public financing is related to investments and concerns damages payments for studies, the development of building projects, but also costs resulting from the closure or non-usage of a hospital or hospital ward [57].
Principiul acoperirii (parțiale) a deficitelor de către comune era deja inclus în legea care a precedat LCH, și anume Legea din 23 decembrie 1963 [59], și a fost confirmat prin articolul 34 din Legea din 28 decembrie 1973 [60].
In practice, this type of financing is not very commonly awarded.
Criteriile care trebuie luate în considerare pentru determinarea deficitelor pe care comunele sunt obligate să le acopere sunt definite prin decret regal [61].
Article 109 of the LCH (now Article 125 of the LCH in the version of the Law of 10 July 2008 [58]) sets out a sixth financing mechanism of which only public hospitals (such as the IRIS-H) can benefit.
Pe această bază, ministrul federal pentru sănătatea publică determină în fiecare an cuantumul deficitelor pentru fiecare spital public.
According to this provision, public hospitals' deficits arising from their hospital activities have to be covered by the municipalities that control them (i.e. via their CPAS or via a central structure such as IRIS).
În practică, deficitul care trebuie să fie acoperit, astfel cum este stabilit de ministru, nu este perfect echivalent cu deficitul constatat în conturile de gestiune ale spitalului, dat fiind că anumite elemente de cost (de exemplu, rezultatul activităților nespitalicești care, astfel cum s-a explicat în considerentul 155) [62], sunt pur conexe activităților spitalicești, în cazul spitalelor IRIS] cuprinse în acestea din urmă sunt excluse din deficitul acoperit de articolul 109 din LCH.
The principle of this (partial) deficit cover by the municipalities was already included in the Law of 23 December 1963 [59], which preceded the LCH, and was confirmed by Article 34 of the Law of 28 December 1973 [60].
În concluzie, rezultă că spitalele IRIS beneficiază de un mecanism de finanțare complet care asigură acoperirea oricărui deficit pe care acestea le-ar putea genera.
The criteria to calculate the deficits that the municipalities are obliged to cover are determined in a Royal Decree [61].
Cele cinci măsuri generale de finanțare prevăzute de LCH (a se vedea considerentul 46) acoperă cea mai mare parte a costurilor de funcționare și de investiție ale spitalelor.
On this basis, the Federal Minister responsible for public health each year determines the deficit that must be covered for each public hospital.
În măsura în care aceste surse nu sunt suficiente pentru a acoperi costurile legate de activitățile spitalelor în cauză, articolul 46 din statutele spitalelor IRIS obligă comunele să acopere integral orice deficit generat de spitalele IRIS (a se vedea considerentele 44-45).
In practice, the Article 109 LCH deficit that must be covered as determined by the Minister is not exactly equal to the deficit reported in the financial accounts of the hospital, since certain cost elements (e.g., the result of the non-hospital activities which in the case of the IRIS-H are purely ancillary to the hospital activities as will be explained in recital 155) [62] contained in the deficit reported in the financial accounts are excluded from the Article 109 LCH deficit.
Deficitul contabil acoperit de articolul 46 din statute include obligatoriu „deficitul acoperit de articolul 109 din LCH” [63] (a se vedea considerentul 47).
In conclusion, the IRIS-H thus enjoy a comprehensive financing mechanism that ensures coverage of any deficit they may generate.
Acoperind integral deficitul contabil, comunele își respectă și obligația prevăzută la articolul 109 din LCH.
The five general financing measures foreseen by the LCH (see recital 46) cover the majority of the hospitals' operating and investment costs.
Modalitățile de plată a mecanismului de compensare a deficitelor vor fi descrise mai jos (a se vedea secțiunea 7.3.5).
To the extent that these sources are insufficient to cover the costs arising from the hospitals' activities, Article 46 of the bylaws of the IRIS-H obliges the municipalities to fully cover any deficit generated by the IRIS-H (see recitals 44-45).
Obligații contabile
The accounting deficit addressed by Article 46 of the bylaws necessarily includes the ‘Article 109 LCH deficit’ [63] (see recital 47) and by fully covering the accounting deficit, the municipalities also fulfil their obligation under Article 109 LCH.
Toate spitalele (atât publice, cât și private) sunt supuse unor obligații în materie de contabilitate și de transparență.
The payment modalities of this deficit compensation mechanism will be described below (see Section 7.3.5).
În special, fiecare spital trebuie să țină o evidență contabilă separată care identifică costul fiecărui serviciu și care respectă anumite cerințe din Legea din 17 iulie 1975 [64] privind contabilitatea și conturile anuale ale întreprinderilor [65].
Accounting requirements
Activitățile nespitalicești trebuie să fie înregistrate în conturi separate.
All hospitals (i.e. public and private) are subject to accounting and transparency requirements.
Spitalele sunt obligate, de asemenea, să numească un auditor al întreprinderii care să certifice contabilitatea și conturile anuale ale acestora [66].
In particular, each hospital must keep a set of accounts that allow determining the cost of each service and that respect certain elements of the Law of 17 July 1975 [64] on accounting [65].
În cele din urmă, spitalele sunt obligate să transmită anumite informații (financiare) ministrului federal pentru sănătatea publică [67], iar serviciul public federal pentru sănătate publică este responsabil, de asemenea, să verifice respectarea dispozițiilor din LCH [68].
It is mandatory to record non-hospital activities on separate accounts.
DESCRIEREA MĂSURILOR CARE FAC OBIECTUL PLÂNGERII
Hospitals are also obliged to appoint an auditor who certifies the hospital's accounts and financial statements [66].
Potrivit reclamanților, regiunea Bruxelles-Capitală a ales de facto să preia rolul comunelor bruxelleze în cauză în ceea ce privește compensarea deficitului spitalelor IRIS.
Finally, hospitals are required to submit certain (financial) information to the Federal Minister responsible for public health [67] and its Federal Public Service also monitors compliance with the LCH [68].
În special, reclamanții se referă în mod specific la intervențiile fondului regional bruxellez de refinanțare a trezoreriilor comunale (denumit în continuare „FRBRTC”), creat de regiunea Bruxelles-Capitală [69].
DESCRIPTION OF THE MEASURES TARGETED BY THE COMPLAINT
Aceștia susțin, în plus, că însăși regiunea Bruxelles-Capitală ar fi acordat comunelor, de asemenea, subvenții speciale [70] (de până la 10 milioane EUR pe an începând cu 2003), care, potrivit acestora, ar fi fost plătite spitalelor IRIS drept ajutor.
According to the complainants, the Brussels Capital Region has chosen to de facto take up the role of the relevant Brussels municipalities for the compensation of the deficits of the IRIS-H.
Deși reclamanții nu pun sub semnul întrebării competența regiunii Bruxelles-Capitală în privința acestor comune, aceștia consideră totuși că ceea ce este calificat drept finanțare regională a spitalelor IRIS depășește ceea ce prevede acoperirea deficitelor, astfel cum a fost instituită prin articolul 109 din LCH (a se vedea, de asemenea, considerentul 47).
In particular, the complaint mentions interventions by the Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales (or FRBRTC) which was created by the Brussels Capital Region [69].
Reclamanții afirmă că spitalele IRIS au beneficiat în mod semnificativ de finanțările regionale acordate comunelor în care își au sediul și că aceste finanțări nu pot fi justificate pe baza dispozițiilor din LCH.
In addition, the complaint adds that since 2003 the Brussels Capital Region itself also allegedly granted special subsidies to the municipalities [70] (i.e. up to EUR 10 million annually), which were allegedly intended to be passed on as aid for the IRIS-H.
Reclamanții nu se referă la obligația de a acoperi deficitele prevăzută la articolul 46 din statutele spitalelor IRIS.
While the complainants do not put into doubt the competence of the Brussels Capital Region towards these municipalities they consider that what they qualify as regional financing of the IRIS-H goes beyond what is envisaged by the deficit cover as specified by Article 109 of the LCH (see also recital 47).
În cele din urmă, reclamanții se referă la acordarea a aproximativ 100 de milioane EUR prin intermediul FRBRTC, în contextul restructurării spitalelor publice bruxelleze care a condus la crearea spitalelor IRIS (a se vedea, de asemenea, secțiunea 2.2).
The complainants argue that the IRIS-H benefited significantly from regional financing awarded to the municipalities in which they are located and that this financing cannot be justified on the basis of the provisions of the LCH.
Reclamanții susțin că această operațiune a condus la o supracompensare a spitalelor IRIS.
The complainants did not refer to the deficit cover obligation in Article 46 of the bylaws of the IRIS-H.
MOTIVE CARE JUSTIFICĂ INIȚIEREA PROCEDURII
Finally, the complainants referred to approximately EUR 100 million being awarded via the FRBRTC in the context of the restructuring of the Brussels public hospitals which led to the creation of the IRIS-H (see also Section 2.2).
Decizia Comisiei din 2009
The complainants allege that this operation would have resulted in overcompensation of the IRIS-H.
Astfel cum s-a arătat mai sus (a se vedea considerentul 5), la 28 octombrie 2009, Comisia a adoptat o decizie de a nu ridica obiecții [71], concluzionând că finanțarea publică a spitalelor IRIS în regiunea Bruxelles-Capitală constituia un ajutor de stat compatibil cu piața internă, sub formă de compensație pentru prestarea de servicii de interes economic general.
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE
Comisia și-a întemeiat această decizie pe Decizia privind SIEG din 2005, precum și, în mod direct, pe articolul 86 alineatul (2) din Tratatul CE [în prezent articolul 106 alineatul (2) din TFUE].
The Commission's 2009 decision
În decizia sa, Comisia a considerat că spitalele IRIS aveau trei misiuni spitalicești de serviciu public: în primul rând, misiunea spitalicească generală a oricărui spital (public sau privat) în temeiul LCH [72]; în al doilea rând, obligația de a trata toți pacienții în toate împrejurările, inclusiv în afara situațiilor de urgență [73]; și, în al treilea rând, obligația de furniza îngrijiri spitalicești complete în mai multe locații [74].
As recalled above (see recital 5), on 28 October 2009, the Commission adopted a no objections decision [71], concluding that the public financing of the IRIS-H in the Brussels Capital Region constituted State aid compatible with the internal market as compensation for the provision of services of general economic interest.
În plus, Comisia a concluzionat că spitalelor IRIS le era încredințată misiunea de serviciu public nespitalicească de a furniza asistență socială în plus față de îngrijirile medicale [75].
The Commission based this decision on the 2005 SGEI Decision as well as directly on Article 86(2) EC Treaty (now Article 106(2) TFEU).
În cele din urmă, decizia se referă, de asemenea, la obligația referitoare la bilingvism [76].
In its decision, the Commission considered that the IRIS-H were entrusted with three hospital public service missions: first, the general hospital mission of all hospitals (public and private) under the LCH [72]; second, the obligation to treat any patient in all circumstances, including post-emergency [73]; and third the obligation to provide complete multi-site hospital care [74].
S-a considerat că aceste misiuni au fost încredințate spitalelor IRIS în temeiul LCH, al Legii CPAS, al planurilor strategice IRIS și, în cele din urmă, în temeiul unei convenții semnate de spitalele IRIS și de CPAS.
In addition, the Commission concluded that the IRIS-H were entrusted with the non-hospital public service mission of providing social assistance together with medical care [75].
De asemenea, Comisia a considerat că parametrii de compensare au fost stabiliți ex ante [77] și că au fost instituite proceduri adecvate pentru a evita și corecta supracompensațiile [78].
Finally, reference was also made to a bilingualism obligation [76].
În cele din urmă, Comisia a constatat, de asemenea, cu satisfacție că spitalele IRIS țineau evidențe contabile separate pentru activitățile spitalicești și cele nespitalicești [79], garantând astfel absența subvenționării încrucișate a activităților comerciale (altele decât SIEG) a spitalelor IRIS [80].
These missions were considered to have been entrusted to the IRIS-H via the LCH, the Loi CPAS, the IRIS strategic plans, and finally a convention signed by the IRIS-H and the CPAS.
De asemenea, Comisia a examinat dacă spitalele IRIS beneficiaseră de supracompensări în trecut (și anume, între 1996 și 2007) [81] și a concluzionat că acest lucru nu s-a întâmplat [82].
The Commission further considered that the compensation parameters were established ex ante [77] and that sufficient procedures for preventing and correcting overcompensation were in place [78].
În plus față de evaluarea măsurilor de finanțare în ansamblu, Comisia a examinat, de asemenea, un mecanism presupus de plăți în avans.
Finally, the Commission was also satisfied that the IRIS-H kept separate accounts for hospital and non-hospital activities [79], which in turn ensured the absence of cross-subsidisation of commercial non-SGEI activities of the IRIS-H [80].
Întrucât se întâmpla în mod regulat ca suma reprezentând compensația prevăzută la articolul 109 din LCH să nu fie plătită decât cu o întârziere semnificativă, de până la 10 ani, spitalele IRIS ar fi beneficiat de un avans la aceste plăți restante prin intermediul FRBRTC.
The Commission also assessed whether the IRIS-H had been overcompensated in the past (i.e. between 1996 and 2007) [81], reaching the conclusion that this had not been the case [82].
Comisia a concluzionat că, în măsura în care avansurile menționate trebuiau, în orice caz, să fie rambursate după efectuarea plății aferente compensării deficitului în temeiul articolului 109 din LCH, acestea nu puteau conduce la o supracompensare a spitalelor IRIS [83].
Apart from assessing the financing measures as a whole, the Commission also examined an alleged mechanism of advances.
Hotărârea de anulare a Tribunalului din 2012
Since the deficit compensation pursuant to Article 109 LCH was regularly only paid out with a long delay of up to 10 years, the IRIS-H allegedly received an advance on these outstanding payments through the FRBRTC.
Ca răspuns la decizia Comisiei din 2009, reclamanții au introdus o acțiune în anulare în fața Tribunalului împotriva deciziei respective [84].
The Commission concluded that since these alleged advances would in any event have to be repaid once the deficit compensation pursuant to Article 109 LCH was paid, they could not lead to overcompensation of the IRIS-H [83].
Reclamanții au afirmat că drepturile lor procedurale au fost încălcate de către Comisie prin faptul că aceasta nu a inițiat procedura oficială de investigare, întrucât Comisia ar fi trebuit să constate existența unor dificultăți serioase în cadrul examinării în cauză [85].
The 2012 annulment judgment of the General Court
În hotărârea sa din 7 noiembrie 2012 în cauza T-137/10, Tribunalul a anulat decizia din 2009 a Comisiei și a concluzionat că Comisia era obligată să inițieze procedura oficială de investigare [86].
In response to the Commission's 2009 decision, the complainants launched an action for annulment of that decision in front of the General Court [84].
În primul rând, Tribunalul a examinat dacă spitalele IRIS au fost însărcinate cu misiuni de serviciu public definite în mod clar [87].
The complainants argued that the Commission violated the complainant's procedural rights by not opening the formal investigation procedure, as the Commission should have noted serious difficulties in the examination at issue [85].
De la început, acesta a precizat că toate părțile au fost de opinie că LCH acorda tuturor spitalelor, publice și private, o misiune spitalicească generală de serviciu public [88].
In its judgment of 7 November 2012 in case T-137/10, the General Court annulled the Commission's 2009 decision, concluding that the Commission was obliged to open the formal investigation procedure [86].
Prin urmare, singura îndoială era dacă s-a săvârșit o eroare atunci când Comisia a concluzionat, în examinarea preliminară, că spitalelor IRIS li se încredințează misiuni de serviciu public spitalicești și nespitalicești suplimentare [89].
The General Court first considered whether the IRIS-H had been entrusted with clearly-defined public service missions [87].
Tribunalul a concluzionat că există încă îndoieli cu privire la faptul dacă dispozițiile pe care Comisia și-a întemeiat decizia au fost suficiente pentru a încredința spitalelor IRIS misiuni suplimentare constând în a trata orice pacient în orice împrejurare [90], a acorda îngrijiri spitalicești în mai multe locații [91] și a asigura servicii sociale suplimentare [92].
At the outset, the General Court noted that all parties agreed that the LCH entrusted all hospitals, public and private, with a general hospital public service mission [88].
În plus, în ceea ce privește misiunea menționată de a furniza îngrijiri spitalicești în mai multe locații, Tribunalul a arătat că era dificil să se discearnă modul în care această misiune diferă de cerințele generale de programare și de funcționare aplicabile tuturor spitalelor supuse LCH [93].
It was thus only in doubt whether the Commission had erred in finding, in the preliminary examination, that the IRIS-H were entrusted with additional hospital and non-hospital public service missions [89].
În continuare, Tribunalul a examinat dacă existența unor parametri clari de compensare a fost demonstrată de către Comisie [94].
The General Court concluded that there were doubts whether the provisions relied on by the Commission in its decision were sufficient to entrust the IRIS-H with the additional missions to treat all patients in all circumstances [90], to provide multi-site hospital care [91], and to provide additional social services [92].
În ceea ce privește misiunile spitalicești, Tribunalul a examinat mecanismul de compensare a deficitelor bazat pe articolul 109 din LCH [95], remarcând, în același timp, că reclamanții nu au contestat acest mecanism [96] și nici presupusul mecanism de finanțare regională, prin intermediul FRBRTC, instituit pentru a plăti temporar sumele necesare pentru a acoperi deficitele spitalelor IRIS înainte de data efectivă a acoperirii deficitelor prevăzută la articolul 109 din LCH [97].
In addition, with respect to the alleged mission to provide multi-site hospital care, the General Court pointed out that it was not clear how that mission differed from the general programming and operational requirements applicable to all hospitals subject to the LCH [93].
În ceea ce privește articolul 109, Tribunalul a statuat că reclamanții nu au invocat niciun argument care să afecteze evaluarea pozitivă a acestui articol de către Comisie [98].
Secondly, the General Court examined whether the Commission had demonstrated the existence of clear compensation parameters [94].
În schimb, în ceea ce privește avansurile menționate plătite prin intermediul mecanismului FRBRTC, Tribunalul a concluzionat că Comisia nu a stabilit parametrii pentru calculul acestor avansuri [99] și, prin urmare, nu a realizat o examinare completă a acestor avansuri [100].