natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such credit institutions then became vulnerable to liquidity demands because they were not holding a sufficient volume of liquid assets to meet demands to withdraw funds (outflows) during the stressed period.
Respectivele instituții de credit au devenit atunci vulnerabile la cererile de lichiditate, deoarece nu dețineau un volum suficient de active lichide pentru a satisface cererile de retragere a fondurilor (ieșiri) în perioada de criză.
Credit institutions were then forced to liquidate assets in a fire-sale which created a self-reinforcing downward price spiral and lack of market confidence triggering a solvency crisis.
Instituțiile de credit au fost atunci forțate să lichideze active în regim de urgență, ceea ce a generat o spirală descendentă a prețurilor cu efect de autoconsolidare și o lipsă de încredere a pieței care a declanșat o criză de solvabilitate.
Ultimately many credit institutions became excessively dependent on liquidity provision by the central banks and had to be bailed out by the injection of massive amount of funds from the public purse.
În cele din urmă, numeroase instituții de credit au devenit excesiv de dependente de furnizarea de lichidități de către băncile centrale și au trebuit să fie salvate prin injectarea unor sume masive de la bugetul public.
Thus it became apparent that it was necessary to develop a detailed liquidity coverage requirement whose aim should be to avoid this risk by making credit institutions less dependent on short-term financing and central bank liquidity provision and more resilient to sudden liquidity shocks.
Astfel, a devenit evident faptul că este necesar să se elaboreze o cerință detaliată de acoperire a necesarului de lichiditate al cărei scop ar trebui să fie evitarea acestui risc prin diminuarea dependenței instituțiilor de credit de finanțarea pe termen scurt și de furnizarea de lichidități de la banca centrală și prin creșterea rezilienței acestora la șocurile bruște de lichiditate.
Article 412(1) of Regulation (EU) No 575/2013 imposes a liquidity coverage requirement on credit institutions formulated in general terms as an obligation to hold ‘liquid assets, the sum of the values of which covers the liquidity outflows less the liquidity inflows under stressed conditions’.
Articolul 412 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 impune instituțiilor de credit o cerință de acoperire a necesarului de lichiditate, formulată în termeni generali ca o obligație de a deține „active lichide a căror valoare însumată acoperă diferența dintre ieșirile de lichidități și intrările de lichidități în situații de criză”.
Pursuant to Article 460 of Regulation (EU) No 575/2013, the Commission is empowered to specify in detail that liquidity coverage requirement and the circumstances under which competent authorities have to impose specific in- and outflow levels on credit institutions in order to capture specific risks to which they are exposed.
În temeiul articolului 460 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, Comisia este abilitată să specifice în detaliu cerința respectivă de acoperire a necesarului de lichiditate și circumstanțele în care autoritățile competente trebuie să impună instituțiilor de credit niveluri specifice ale intrărilor și ieșirilor în scopul de a acoperi riscuri specifice la care acestea sunt expuse.
In accordance with Recital 101 of Regulation (EU) No 575/2013, the rules should be comparable to the liquidity coverage ratio set out in the international framework for liquidity risk measurement, standards and monitoring of the Basel Committee on Banking Supervision (‘BCBS’), taking into account Union and national specificities.
În conformitate cu considerentul 101 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, normele ar trebui să fie comparabile cu indicatorul de acoperire a necesarului de lichiditate, stabilit în cadrul internațional pentru măsurarea, standardele și monitorizarea riscului de lichiditate al Comitetului de la Basel pentru supraveghere bancară („BCBS”), ținând seama de specificul Uniunii și de cel național.
Until the full implementation of the liquidity coverage requirement from 1 January 2018, Member States should be able to apply a liquidity coverage requirement up to 100 % for credit institutions in accordance with national law.
Până la punerea în aplicare integrală a cerinței de acoperire a necesarului de lichiditate începând cu data de 1 ianuarie 2018, statele membre ar trebui să poată aplica o cerință de acoperire a necesarului de lichiditate de până la 100 % pentru instituțiile de credit, în conformitate cu legislația națională.
Consistent with BCBS liquidity standards, rules should be adopted to define the liquidity coverage requirement as a ratio of a credit institution's buffer of ‘liquid assets’ to its ‘net liquidity outflows’ over a 30 calendar day stress period.
În concordanță cu standardele BCBS în materie de lichiditate, ar trebui să se adopte norme pentru a defini cerința de acoperire a necesarului de lichiditate ca raport între rezerva de „active lichide” a unei instituții de credit și „ieșirile nete de lichidități” ale acesteia în decursul unei perioade de criză de 30 de zile calendaristice.
‘Net liquidity outflows’ should be calculated by deducting the credit institution's liquidity inflows from its liquidity outflows.
„Ieșirile nete de lichidități” ar trebui să fie calculate scăzând intrările de lichidități ale instituției de credit din ieșirile sale de lichidități.
The liquidity coverage ratio should be expressed as a percentage and set at a minimum level of 100 %, when fully implemented, which indicates that a credit institution holds sufficient liquid assets to meet its net liquidity outflows during a 30-day stress period.
Indicatorul de acoperire a necesarului de lichiditate ar trebui să fie exprimat ca procent și stabilit la un nivel minim de 100 %, atunci când este pus în aplicare pe deplin, ceea ce arată că o instituție de credit deține suficiente active lichide pentru a-și acoperi ieșirile nete de lichidități în decursul unei perioade de criză de 30 de zile.
During such a period, a credit institution should be able to convert quickly its liquid assets into cash without recourse to central bank liquidity or public funds, which may result in its liquidity coverage ratio falling temporarily below the 100 % level.
În decursul unei astfel de perioade, o instituție de credit ar trebui să fie în măsură să transforme rapid activele sale lichide în numerar fără să recurgă la lichidități de la banca centrală sau la fonduri publice, ceea ce poate avea drept rezultat o scădere temporară a indicatorului său de acoperire a necesarului de lichiditate sub nivelul de 100 %.
Should that occur or be expected to occur at any time, credit institutions should comply with the specific requirements laid down in Article 414 of Regulation (EU) No 575/2013 for a timely restoration of their liquidity coverage ratio to the minimum level.
Dacă se produce o astfel de situație sau se preconizează producerea în orice moment a unei astfel de situații, instituțiile de credit ar trebui să respecte cerințele specifice prevăzute la articolul 414 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 pentru ca indicatorul lor de acoperire a necesarului de lichiditate să revină rapid la nivelul minim.
Only freely transferable assets that can be converted quickly into cash in private markets within a short timeframe and without significant loss in value should be defined as ‘liquid assets’ for the purposes of credit institutions' liquidity buffers.
Numai activele transferabile fără restricții care pot fi convertite rapid în numerar pe piețele private într-un timp scurt și fără o pierdere semnificativă de valoare ar trebui definite ca „active lichide” în scopul rezervelor de lichidități ale instituțiilor de credit.
Consistent with Part Six of Regulation (EU) No 575/2013 and the BCBS classification of liquid assets, appropriate rules should differentiate between assets of extremely high liquidity and credit quality or level 1 assets, and assets of high liquidity and credit quality or level 2 assets.
În conformitate cu partea a șasea din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și cu clasificarea BCBS a activelor lichide, norme corespunzătoare ar trebui să facă diferența între active cu un nivel extrem de ridicat de lichiditate și de calitate a creditului, sau active de nivel 1, și între active cu un nivel ridicat de lichiditate și de calitate a creditului, sau active de nivel 2.
The latter should be further divided into level 2A and 2B assets.
Acestea din urmă ar trebui să fie subîmpărțite în active de nivel 2A și în active de nivel 2B.
Credit institutions should hold an adequately diversified buffer of liquid assets, having regard to their relative liquidity and credit quality.
Instituțiile de credit ar trebui să dețină o rezervă de active lichide diversificată în mod corespunzător, în funcție de nivelul relativ de lichiditate și de calitate a creditului aferent activelor respective.
Accordingly, each level and sub-level should be subject to specific requirements on haircuts and limits of the overall buffer and, where appropriate, differentiated requirements should be applied between levels or sub-levels and between categories of liquid assets in the same level or sub-level, which should be more stringent the lower their liquidity classification.
În consecință, fiecare nivel și subnivel ar trebui să facă obiectul unor cerințe specifice privind marjele de ajustare și limitele rezervei globale și, după caz, ar trebui să se aplice cerințe diferențiate între niveluri sau subniveluri și între categoriile de active lichide de același nivel sau subnivel, care ar trebui să fie tot mai stricte pe măsură ce scade gradul de lichiditate al acestora.
Certain general and operational requirements should be applied to liquid assets to ensure they can be converted into cash within a short timeframe, subject to some exceptions for specified level 1 assets where appropriate.
Anumite cerințe generale și operaționale ar trebui să se aplice activelor lichide pentru asigurarea faptului că acestea pot fi convertite în numerar într-un termen scurt, sub rezerva unor excepții pentru anumite active de nivel 1, după caz.
These requirements should specify that liquid assets should be held free from any obstacle preventing their disposal, easy to value and listed on recognised exchanges or tradable on active sale or repurchase markets.
Cerințele respective ar trebui să precizeze că niciun obstacol nu ar trebui să împiedice înstrăinarea activelor lichide și că acestea ar trebui să fie ușor de evaluat și să fie cotate la burse recunoscute sau să poată fi tranzacționate pe piețe de vânzări active sau de răscumpărare.
They should also ensure that the credit institution's liquidity management function has access to and control of its liquid assets at all times and that the assets comprising the liquidity buffer are appropriately diversified.
Cerințele respective ar trebui, de asemenea, să asigure faptul că, în orice moment, funcția de administrare a lichidității din cadrul instituției de credit are acces la activele sale lichide și deține controlul asupra acestora și că activele care formează rezerva de lichidități sunt diversificate în mod corespunzător.
Diversification is important to ensure that a credit institution's ability to rapidly liquidate liquid assets without a significant loss in value is not compromised by those assets being vulnerable to a common risk factor.
Diversificarea este importantă pentru asigurarea faptului că vulnerabilitatea activelor la un factor de risc comun nu afectează capacitatea instituției de credit de a lichida rapid activele lichide fără o pierdere semnificativă de valoare.
Credit institutions should also be required to ensure consistency of the currency denomination of their liquid assets and their net liquidity outflows, to prevent an excessive currency mismatch from compromising their ability to use their liquidity buffer to meet liquidity outflows in a specific currency in a stress period.
Instituțiile de credit ar trebui, de asemenea, să aibă obligația de a asigura coerența denominării în monede a activelor lor lichide și a ieșirilor lor nete de lichidități pentru a împiedica producerea unei situații în care o necorelare excesivă a structurii pe monede să compromită capacitatea acestora de a-și utiliza rezerva de lichidități în vederea acoperirii ieșirilor de lichidități într-o anumită monedă într-o perioadă de criză.
In accordance with the recommendations made by the European Banking Authority (EBA) in its report of 20 December 2013, prepared pursuant to Article 509(3) and (5) of Regulation (EU) No 575/2013, all types of bonds issued or guaranteed by Member States' central governments and central banks as well as those issued or guaranteed by supranational institutions should be given level 1 status.
În conformitate cu recomandările formulate de Autoritatea Bancară Europeană (ABE) în raportul său din data de 20 decembrie 2013, elaborat în temeiul articolului 509 alineatele (3) și (5) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, toate tipurile de obligațiuni emise sau garantate de administrațiile centrale și de băncile centrale ale statelor membre, precum și cele emise sau garantate de instituții supranaționale ar trebui să primească statutul de nivel 1.
As the EBA noted, there are strong supervisory arguments for not discriminating between various Member States because the exclusion of some sovereign bonds from level 1 would create incentives to invest in other sovereign bonds within the Union, which would result in the fragmentation of the internal market and increase the risk of mutual contagion in a crisis between credit institutions and their sovereigns (the ‘bank-sovereign nexus’).
Astfel cum a menționat ABE, există argumente solide în materie de supraveghere pentru a nu se face discriminări între diferitele state membre, deoarece excluderea anumitor obligațiuni suverane de la nivelul 1 ar stimula efectuarea de investiții în alte obligațiuni suverane din Uniune, ceea ce ar duce la fragmentarea pieței interne și, în caz de criză, ar crește riscul de contagiune reciprocă între instituțiile de credit și entitățile lor suverane („legătura dintre bănci și entitățile suverane”).
As regards third countries, level 1 status should be given to exposures to central banks and sovereigns which are assigned a 0 % risk weight under the credit risk rules in Title II of Part 3 of Regulation (EU) No 575/2013, as is provided for in the BCBS standard.
În ceea ce privește țările terțe, ar trebui să se acorde statutul de nivel 1 expunerilor față de băncile centrale și față de entitățile suverane cărora li se atribuie o pondere a riscului de 0 % în temeiul normelor aplicabile riscului de credit din partea a treia titlul II din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, astfel cum se prevede în standardul BCBS.
Exposures to regional governments, local authorities and public sector entities should be given level 1 status only where they are treated as exposures to their central government and the latter benefits from a 0 % risk weight in accordance with the same credit risk rules.
Expunerilor față de administrațiile regionale, de autoritățile locale și de entitățile din sectorul public ar trebui să li se acorde statutul de nivel 1 numai în cazul în care acestea sunt tratate ca expuneri față de administrația lor centrală și aceasta din urmă beneficiază de o pondere a riscului de 0 % în conformitate cu aceleași norme privind riscul de credit.
The same status should apply to exposures to 0 % risk-weighted multilateral development banks and international organisations.
Ar trebui să se aplice același statut expunerilor față de băncile multilaterale de dezvoltare și față de organizațiile internaționale cu o pondere a riscului de 0 %.
Given the extremely high liquidity and credit quality demonstrated by those assets, credit institutions should be allowed to hold them in their buffers without limit and they should not be subject to a haircut or a diversification requirement.
Având în vedere nivelul extrem de ridicat de lichiditate și de calitate a creditului demonstrat de aceste active, instituțiilor de credit ar trebui să li se permită să le dețină fără limitări în rezervele lor și aceste active nu ar trebui să facă obiectul unei marje de ajustare sau al unei cerințe de diversificare.
Assets issued by credit institutions should generally not be recognised as liquid assets, but level 1 treatment should be conferred upon bank assets supported by Member States governments, such as promotional and government-owned lenders as well as private bank assets with an explicit State guarantee.
Activele emise de instituțiile de credit nu ar trebui, în general, să fie recunoscute ca active lichide, dar ar trebui să se acorde tratamentul de nivel 1 activelor bancare susținute de guvernele statelor membre, cum ar fi creditorii promoționali și cei aflați în proprietatea statului, precum și activele bancare private cu o garanție de stat explicită.
The latter constitute a legacy from the financial crisis that should be phased-out and, accordingly, only bank assets with a government guarantee granted or committed to prior to 30 June 2014 should be eligible as liquid assets.
Acestea din urmă constituie o moștenire a crizei financiare care ar trebui să fie eliminată treptat și, în consecință, numai activele bancare cu garanție guvernamentală acordată sau angajată înainte de data de 30 iunie 2014 ar trebui să fie eligibile ca active lichide.
Similarly, senior bonds issued by certain specified asset management agencies of certain Member States should be treated as level 1 assets subject to the same requirements applicable to exposures to the central government of their respective Member State but only with a time-limited effect.
În mod similar, obligațiunile de rang superior emise de anumite agenții de administrare a activelor din anumite state membre ar trebui să fie tratate ca active de nivel 1, sub rezerva acelorași cerințe aplicabile expunerilor față de administrația centrală din statul lor membru respectiv, însă numai cu un efect limitat în timp.
Covered bonds are debt instruments issued by credit institutions and secured by a cover pool of assets which typically consist of mortgage loans or public sector debt to which investors have a preferential claim in the event of default.
Obligațiunile garantate sunt instrumente de datorie emise de instituții de credit și garantate prin active grupate într-un portofoliu de acoperire care constau, în general, în împrumuturi ipotecare sau în datoria sectorului public pentru care investitorii beneficiază de un tratament preferențial în caz de nerambursare.
Their secured nature and certain additional safety features, such as the requirement on the issuer to replace non-performing assets in the cover pool and maintain the cover pool at a value exceeding the par value of the bonds (‘asset coverage requirement’), have contributed to make covered bonds relatively low-risk, yield-bearing instruments with a key funding role in mortgage markets of most Member States.
Caracterul lor garantat și anumite elemente de siguranță suplimentare, cum ar fi obligația emitentului de a înlocui activele neperformante în portofoliul de acoperire și de a menține portofoliul de acoperire la o valoare care depășește valoarea nominală a obligațiunilor („cerința de acoperire prin active”), au contribuit la faptul că obligațiunile garantate au devenit instrumente cu risc relativ scăzut și generatoare de randament, cu un rol esențial în materie de finanțare pe piețele ipotecare din majoritatea statelor membre.
In certain Member States outstanding covered bond issuance exceeds the pool of outstanding government bonds.
În anumite state membre, emiterea de obligațiuni garantate exigibile depășește portofoliul de obligațiuni de stat exigibile.
Certain covered bonds of credit quality step 1, in particular, exhibited an excellent liquidity performance during the period from 1 January 2008 to 30 June 2012 analysed by the EBA in its report.
Anumite obligațiuni garantate cu o calitate a creditului de nivel 1, în special, au demonstrat o performanță excelentă în materie de lichiditate în perioada 1 ianuarie 2008-30 iunie 2012, analizată de ABE în raportul său.
Nevertheless the EBA recommended treating these covered bonds as level 2A assets to align with BCBS standards.
ABE a recomandat însă ca aceste obligațiuni garantate să fie tratate ca active de nivel 2A, pentru alinierea la standardele BCBS.
However, in the light of the considerations made above about their credit quality, liquidity performance and role in the funding markets of the Union, it is appropriate for these credit quality step 1 covered bonds to be treated as level 1 assets.
Totuși, având în vedere observațiile de mai sus cu privire calitatea creditului lor, la performanța lor în materie de lichiditate și la rolul lor pe piețele de finanțare ale Uniunii, este oportun ca aceste obligațiuni garantate cu o calitate a creditului de nivel 1 să fie tratate ca active de nivel 1.
In order to avoid excessive concentration risks and unlike other level 1 assets, the holdings of credit quality step 1 covered bonds in the liquidity buffer should be subject to a 70 % cap of the overall buffer, a minimum 7 % haircut and to the diversification requirement.
Pentru se evita riscurile de concentrare excesivă, și spre deosebire de alte active de nivel 1, obligațiunile garantate cu o calitate a creditului de nivel 1 deținute în rezerva de lichidități ar trebui să facă obiectul unui plafon de 70 % din rezerva globală, al unei marje de ajustare minime de 7 % și al cerinței de diversificare.
Covered bonds of credit quality step 2 should be recognised as level 2A assets subject to the same cap (40 %) and haircut (15 %) applicable to other liquid assets of this level.
Obligațiunile garantate cu o calitate a creditului de nivel 2 ar trebui să fie recunoscute ca active de nivel 2A care fac obiectul aceluiași plafon (40 %) și aceleiași marje de ajustare (15 %) aplicabile altor active lichide de acest nivel.
This can be justified on the basis of available market data which indicate that credit quality step 2 covered bonds exhibited greater liquidity than other comparable level 2A and 2B assets, such as residential mortgage-backed securities (‘RMBSs’) of credit quality step 1.
Această recunoaștere poate fi justificată pe baza datelor de piață disponibile care arată că obligațiunile garantate cu o calitate a creditului de nivel 2 au prezentat o lichiditate mai mare decât alte active comparabile de nivel 2A și 2B, cum ar fi titlurile garantate cu ipoteci rezidențiale („RMBS”) cu o calitate a creditului de nivel 1.
Furthermore, permitting these covered bonds to qualify for the purposes of the liquidity buffer would contribute to diversifying the pool of available assets within the buffer and prevent an undue discrimination or a cliff effect between them and covered bonds of credit quality step 1.
În plus, faptul de a permite ca aceste obligațiuni garantate să fie incluse în rezerva de lichidități ar contribui la diversificarea portofoliului de active disponibile în cadrul rezervei și ar împiedica o discriminare nejustificată sau un efect în cascadă disproporționat între acestea și obligațiunile garantate cu o calitate a creditului de nivel 1.
It should be noted, however, that a significant proportion of these covered bonds became credit quality step 2 as a result of the downgrade in the rating of the Member State's central government where their issuer was established.
Ar trebui însă remarcat faptul că o proporție semnificativă din aceste obligațiuni garantate au devenit obligațiuni garantate cu o calitate a creditului de nivel 2 ca urmare a reclasificării într-o categorie inferioară de rating a administrației centrale a statului membru în care era stabilit emitentul lor.
This reflected the country ceiling typically included in the methodologies of rating agencies which determines that financial instruments may not be rated over a certain level relative to their respective sovereign rating.
Acest fapt a reflectat plafonul de țară inclus în mod uzual în metodologiile agențiilor de rating, conform cărora instrumentele financiare nu pot beneficia de un rating peste un anumit nivel în raport cu ratingul lor suveran respectiv.