natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, according to the Belgian authorities, the intervening parties do not explain how the Loi CPAS would not apply to the IRIS-H while according to Belgium this law is the specific legal cause for the existence of the IRIS-H.
Autoritățile belgiene subliniază că articolul 147 din LCH admite în mod explicit că, în cazul spitalelor gestionate de un CPAS [cum ar fi spitalele IRIS [131]], LCH completează Legea CPAS, ceea ce confirmă că LCH nu este singurul temei juridic relevant aplicabil spitalelor gestionate de un CPAS.
The Belgian authorities point out that Article 147 of the LCH explicitly acknowledges that for hospitals managed by a CPAS (such as the IRIS-H [131]), the LCH supplements the Loi CPAS which confirms that the LCH is not the only relevant legal basis when it comes to a hospital managed by a CPAS.
Autoritățile belgiene consideră eronată afirmația CBI potrivit căreia intenția anunțată de guvernul bruxellez de a reformula ordonanța din 13 februarie 2003, astfel încât să precizeze misiunile de interes general care ar justifica plata unor subvenții speciale comunelor (a se vedea considerentul 70) ar indica faptul că în prezent nu există nicio misiune specifică (aplicabilă numai spitalelor IRIS).
The CBI's assertion that the Brussels government's intention to reword the Ordonnance of 13 February 2003 to specify the missions of general interest which justify specific subsidies to municipalities (see recital 70) is an indication that no specific missions (only applying to the IRIS-H) currently exist, is deemed incorrect by the Belgian authorities.
Autoritățile belgiene amintesc, în special, că subvențiile speciale prevăzute de prezenta ordonanță sunt acordate numai comunelor, nu și spitalelor IRIS.
In particular, they point out that the specific subsidies foreseen by this Ordonnance are only awarded to the municipalities and not to the IRIS-H.
Belgia confirmă, de asemenea, că intervențiile FRBRTC și ale regiunii Bruxelles-Capitală [pentru o sumă maximă de 10 milioane EUR pe an [132]] pentru a sprijini comunele constituie transferuri financiare între autorități publice care nu intră în domeniul de aplicare a articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
Belgium furthermore confirms that the interventions by both the FRBRTC and the Brussels Capital Region itself (of up to EUR 10 million per year [132]) in support of the municipalities constitute financial transfers between public authorities outside the scope of Article 107(1) TFEU.
Autoritățile belgiene reiterează că niciuna dintre aceste sume nu a fost acordată de regiune, nici de FRBRTC spitalelor IRIS.
The Belgian authorities repeat that none of these amounts have been granted by the Region or the FRBRTC to the IRIS-H.
Dimpotrivă, potrivit Belgiei, acestea sunt, pur și simplu, transferuri între regiune și comune care intră în domeniul de competență al finanțării generale a comunelor de către regiune.
On the contrary, according to Belgium they are simply transfers between the Region and the municipalities within the Region's remit in terms of the overall funding of municipalities.
Această finanțare globală este concepută pentru a permite comunelor să își îndeplinească misiunile de interes comunal, care includ misiunile CPAS-urilor.
This overall funding is designed to enable the municipalities to fulfil their tasks of communal interest which includes the missions of the CPAS.
Potrivit autorităților belgiene, reforma anunțată de ordonanța din 13 februarie 2003 nu constituie în niciun caz o acceptare a absenței unor SIEG suplimentare încredințate spitalelor IRIS.
It is the municipalities that specify the SGEI entrusted to the hospitals they establish and the Ordonnance has no relevance in this context as it only concerns intra-State financing.
De asemenea, autoritățile belgiene resping descrierea misiunilor sociale, eronată în opinia lor, pe care CBI o prezintă în observațiile sale.
The Belgian authorities also refute the allegedly inaccurate portrayal of the social missions made by CBI in its observations.
CBI afirmă, în special, că LCH definește o „misiune socială de bază” comună spitalelor publice și private, dar pe care numai spitalele IRIS ar îndeplini-o mai intens.
In particular, CBI considered that the LCH defines a ‘basic social mission’ common to public and private hospitals, but which only the IRIS-H would perform more intensively.
Din acest punct de vedere, misiunile sociale „suplimentare” ale spitalelor IRIS nu ar putea fi separate de serviciile spitalicești și ar face parte integrantă din acestea.
From this perspective, the ‘additional’ social missions of the IRIS-H could not be separated from the hospital services provided and would be an integral part of these.
Autoritățile belgiene nu împărtășesc acest punct de vedere.
According to the Belgian authorities, this view cannot be followed.
Acestea consideră că, pe lângă faptul că CBI admite în mod expres existența unei diferențe intrinseci între spitalele publice și cele private (și anume, volumul mai mare de servicii sociale furnizate de spitalele IRIS), CBI nu definește ce se înțelege exact prin „misiune socială de bază”, pe care o consideră ca fiind un SIEG spitalicesc, și nu definește nici temeiul juridic pe care s-ar sprijini această misiune, nici mandatul specific care o impune.
The Belgian authorities consider that beyond the fact that CBI expressly recognises here that there is indeed an intrinsic difference between public and private hospitals (i.e. a higher volume of social services being provided by the IRIS-H), CBI does not define what it means exactly by ‘basic social mission’, which it considers to be a hospital SGEI, or determine the legal basis which supports it or the specific mandate which grants it.
Autoritățile belgiene consideră că numai Legea CPAS poate încredința „misiuni sociale de bază” spitalelor publice.
The Belgian authorities are of the opinion that only the Loi CPAS can be used to entrust ‘basic social missions’ to public hospitals.
Într-adevăr, în opinia acestora, în ceea ce privește numai spitalele publice, LCH nu face decât să completeze Legea CPAS (a se vedea articolul 147 din LCH).
In their view, as far as the public hospitals alone are concerned, the LCH in fact merely supplements the Loi CPAS (see Article 147 LCH).
Misiunea esențială, sau „misiunea de bază”, a spitalelor IRIS este definită prin Legea CPAS sau în temeiul acesteia și, prin urmare, nu este „comună” tuturor spitalelor.
The essential, or ‘basic’, mission of the IRIS-H is defined by or under the Loi CPAS and is therefore not ‘common’ to all hospitals.
Potrivit autorităților belgiene, această misiune nu este de natură economică.
According to them, this mission is not economic in nature.
Spitalele IRIS sunt înființate, prin urmare, în conformitate cu Legea CPAS și, odată create, sunt obligate să respecte normele suplimentare prevăzute de LCH [133].
Hence, the IRIS-H are established under the Loi CPAS and, once set up, expected to abide by the LCH's additional rules [133].
În plus, autoritățile belgiene susțin că trimiterea făcută de către CBI la misiunea de interes public descrisă la articolul 2 din LCH nu constituie temeiul pentru o astfel de obligație.
With respect to CBI's observations concerning the universal care mission, the Belgian authorities observe that CBI limits the universal care mission, which it alleges to be common to all hospitals, solely to emergencies and post-emergencies.
În opinia acestora, faptul de a fi responsabil de o misiune spitalicească de bază nu implică, în mod similar, responsabilitatea unei misiuni de a furniza îngrijiri pentru orice persoană, în orice împrejurare, indiferent de capacitatea de plată a persoanei respective.
In this way, the Belgian authorities consider that CBI would implicitly recognise that private Brussels hospitals have no obligation to treat patients outside of emergency and ‘post-emergency’ cases, which nonetheless account for the bulk of care provided for needy people.
Însăși existența unor norme specifice care reglementează situațiile de urgență oferă dovezi ample în acest sens.
Furthermore, the Belgian authorities argue that CBI's reference to the public interest mission described in Article 2 of the LCH does not provide a basis for any such obligation.
Autoritățile belgiene susțin că misiunea de interes general nu poate fi implicită, ci este impusă în mod explicit.
According to them being entrusted with a basic hospital mission is not sufficient in order to be similarly entrusted with the mission of providing care to all persons in all situations and regardless of their ability to pay.
Acestea consideră că a fost necesar să se stabilească cerințe specifice pentru situațiile de urgență, deoarece definiția misiunii spitalicești de bază prevăzute de LCH nu face referire la situațiile de urgență.
The mere fact that there are specific rules governing emergencies amply demonstrates this.
Autoritățile belgiene invocă argumentul potrivit căruia Legea din 8 iulie 1964 [134] și decretele sale de punere în aplicare acoperă asistența medicală de urgență [135] și serviciile de urgență (inclusiv ambulanțele).
The Belgian authorities argue that a general interest mission cannot be implied, but is imposed.
Pe această bază, anumite spitale, atât publice, cât și private, îndeplinesc anumite sarcini în domeniul asistenței medicale de urgență.
In their view, it was necessary to lay down specific requirements for emergencies because there is no mention of emergencies in the LCH definition of the basic hospital mission.
Autoritățile belgiene susțin, cu toate acestea, că obligația de a acorda îngrijiri de urgență în spitalele publice și în cele private nu este conferită de LCH.
Indeed, the Belgian authorities argue that the Law of 8 July 1964 [134] and its implementing decrees deal with emergency medical assistance [135] and emergency services (including ambulances).
Aceasta decurge, în schimb, din obligația generală de a acorda asistență oricărei persoane aflate în pericol.
On this basis, some hospitals, both public and private, carry out certain tasks in the field of emergency medical assistance.
Potrivit autorităților belgiene, spitalele sunt obligate să ofere asistență în situațiile de urgență medicală, în funcție de structura lor și de expertiza disponibilă [136].
However, the Belgian authorities argue that the obligation to provide emergency care in both public and private hospitals is not conferred by the LCH.
Atât spitalele publice, cât și spitalele private sunt supuse acestei obligații, astfel cum, de altfel, orice cetățean are obligația de a ajuta persoanele aflate în pericol.
It is, instead, a general obligation to assist persons in danger.
Autoritățile belgiene explică, de asemenea, că, în temeiul articolul 422b din Codul penal belgian, această obligație nu se aplică decât în situațiile de urgență, și în special în cazurile de urgență medicală care pun viața în pericol.
According to the Belgian authorities, hospitals are required to provide assistance in cases of medical emergency, according to their structure and available expertise [136].
Autoritățile belgiene subliniază, cu toate acestea, că în toate celelalte situații (și anume, alte situații decât cele de urgență), spitalele nu au responsabilitatea unei misiuni de asigurare a accesului universal la îngrijiri medicale și nu sunt obligate să trateze pacienții care nu sunt în măsură să își plătească tratamentul.
Both public and private hospitals are subject to this obligation, as indeed is everyone else, by virtue of their duty to assist persons in danger.
În cele din urmă, autoritățile belgiene observă că, deși este evident că spitalele belgiene nu au dreptul de a face discriminări fondate pe situația financiară a pacienților (și, prin urmare, pe simplul fapt că o persoană este săracă), ele nu pot fi obligate să ofere servicii de îngrijire în afara situațiilor de urgență dacă un pacient se află în incapacitatea de a plăti sau nu vrea să plătească.
The Belgian authorities also explain that under Article 422 ter of the Belgian Criminal Code, this obligation only applies in emergency situations, and particularly in medical emergencies of a life-threatening nature.
În observațiile lor ca răspuns la observațiile CBI, autoritățile belgiene menționează, de asemenea, trimiterea făcută de CBI la o hotărâre pronunțată de Tribunalul de Primă Instanță din Bruxelles (a se vedea considerentul 72).
However, they point out that in all other (i.e. non-emergency) situations hospitals that have not been entrusted with a universal care mission, are not obliged to treat patients if these cannot pay for the treatment.
Potrivit autorităților belgiene, hotărârea menționată de CBI se referă doar la un caz foarte special de ajutor medical de urgență [137] pentru un migrant fără acte de identitate care necesita îngrijiri psihiatrice.
Finally, the Belgian authorities observe that while Belgian hospitals are naturally not allowed to discriminate based on a patient's wealth (and hence on the pure fact that someone is poor), they cannot be forced to provide care for free if a patient cannot or will not pay in a non-emergency situation.
Acestea subliniază faptul că spitalele IRIS nu furnizează îngrijiri medicale de acest tip.
In their comments to CBI's observations, the Belgian authorities also put into context CBI's reference to a judgment of the Brussels Court of First Instance (see recital 72).
În opinia lor, această hotărâre confirmă faptul că asistența medicală de urgență pentru migranții fără acte de identitate este în mod normal asigurată fie de către un CPAS, fie de către spitale cu care CPAS au încheiat o convenție [138].
According to the Belgian authorities, the judgment referred to by CBI only concerns a very specific case of urgent medical aid [137] provision for an undocumented migrant who needed psychiatric care.
În sfârșit, autoritățile belgiene subliniază că CBI nu justifică, și nici nu încearcă să justifice, o pretinsă obligație impusă spitalelor private de a trata toți pacienții în situațiile „post-urgență”.
They point out that the IRIS-H do not provide this type of care.
Potrivit autorităților belgiene, nu există o astfel de obligație impusă spitalelor private pentru situațiile „post-urgență”, în timp ce spitalele IRIS sunt obligate să acorde îngrijiri tuturor pacienților în orice împrejurare, chiar în absența unei urgențe medicale.
In their view, this judgment actually confirms that urgent medical aid for undocumented migrants is normally either provided by hospitals established by a CPAS or by hospitals with which the CPAS have concluded an agreement [138].
EVALUAREA MĂSURILOR
Finally, the Belgian authorities point out that CBI does not justify, or even attempt to justify, an alleged obligation for private hospitals to treat all patients for ‘post-emergencies’.
Obiectul prezentei decizii
According to the Belgian authorities, no such ‘post-emergency’ obligation exists for private hospitals while the IRIS-H are obliged to treat all patients in all circumstances, even if there is no medical emergency.
Plângerea a făcut referire la o măsură de ajutor de aproximativ 100 de milioane EUR acordată în contextul restructurării care a condus la crearea spitalelor IRIS (a se vedea secțiunea 2.2).
ASSESSMENT OF THE MEASURES
Cu toate acestea, astfel cum s-a explicat în secțiunea 3.1 din decizia de inițiere a procedurii, Comisia a întreprins o măsură în ceea ce privește ajutorul în cauză abia după expirarea termenului de prescripție aplicabil recuperării ajutorului de restructurare.
Scope of this decision
Prin urmare, această măsură de ajutor nu a fost inclusă în procedura oficială de investigare inițiată de Comisie și, în consecință, nu va fi abordată în prezenta decizie.
The complaint made reference to an aid measure of approximately EUR 100 million in the context of the restructuring operation that led to the creation of the IRIS-H (see Section 2.2).
Pe lângă măsura supusă termenului de prescripție, plângerea a vizat oficial: (i) fondurile plătite prin intermediul FRBRTC comunelor responsabile de spitalele IRIS; și (ii) subvențiile speciale (de până la 10 milioane EUR pe an) acordate acestor comune de către regiunea Bruxelles-Capitală în temeiul ordonanței din 13 februarie 2003.
However, as explained in Section 3.1 of the opening decision, the Commission only took action with respect to the restructuring aid after the limitation period for the recovery of this aid had expired.
Cu toate acestea, cele două tipuri de fonduri nu sunt acordate decât comunelor responsabile de spitalele IRIS, și nu spitalelor IRIS însele.
Therefore, this aid measure was not included in the scope of the formal investigation carried out by the Commission and will hence not be addressed further in this decision.
Acestea nu constituie, în realitate, decât fluxuri financiare între regiunea Bruxelles-Capitală și cele șase comune bruxelleze responsabile de spitalele IRIS și, prin urmare, nu constituie ajutor de stat în favoarea spitalelor IRIS.
Apart from the measure covered by the limitation period, the complaint formally targeted (i) the funds distributed by the FRBRTC to the municipalities in charge of the IRIS-H and (ii) the special subsidies (of up to EUR 10 million per year) granted to these municipalities by the Brussels Capital Region on the basis of the Ordonnance of 13 February 2003.
Este adevărat că, în decizia anulată din 2009, Comisia a avut tendința de a confunda plățile în cadrul FRBRTC cu mecanismul de compensare a deficitelor prevăzut la articolul 109 din LCH și că aceasta a omis să realizeze o evaluare distinctă a parametrilor de compensare a acestor două măsuri [139].
These two types of funds are however awarded only to the municipalities in charge of the IRIS-H and not to the IRIS-H themselves.
În plus, fondurile FRBRTC sunt utilizate de către comune pentru a compensa deficitul spitalelor IRIS [140], iar comunele aveau obligația de a plăti fondurile FRBRTC spitalelor IRIS într-un termen maxim de șapte zile lucrătoare [141].
They are in reality only financing flows between the Brussels Capital Region and the six Brussels municipalities in charge of the IRIS-H and therefore do not constitute State aid to the IRIS-H.
Cu toate acestea, astfel cum este confirmat de informațiile primite ca răspuns la decizia de inițiere a procedurii și după cum se explică mai jos (a se vedea considerentul 230), transferurile financiare ale FRBRTC și ale regiunii BruxellesCapitală către comunele responsabile de spitalele IRIS sunt necesare deoarece resursele proprii de care dispun aceste comune sunt insuficiente pentru îndeplinirea obligației de compensare a deficitului comunal în ceea ce privește spitalele IRIS.
It is true that the Commission's 2009 annulled decision tended to confuse the FRBRTC payments and the deficit compensation mechanism of Article 109 LCH and did not separate the assessment of the compensation parameters of these two measures [139].
În acest context, FRBRTC și regiunea Bruxelles-Capitală au solicitat comunelor bruxelleze să pună fondurile FRBRTC și subvențiile speciale la dispoziția spitalelor IRIS, aproape imediat după primirea acestor plăți.
Furthermore, the FRBRTC funds are used by the municipalities to compensate the deficit of the IRIS-H [140] and the municipalities had the obligation to pay the FRBRTC funds to the IRIS-H within a maximum period of seven working days [141].
Independent de această obligație de transfer, obligația de a compensa deficitele spitalelor IRIS le revine exclusiv comunelor în cauză și aceste spitale nu au dreptul la nicio compensație din partea regiunii Bruxelles-Capitală sau a FRBRTC.
Nevertheless, on the basis of the information received in reply to its opening decision and as explained below (see recital 230) the financial transfers from the FRBRTC and the Brussels Capital Region to the municipalities in charge of the IRIS-H are necessary since these municipalities have insufficient own resources to fulfil the municipal deficit compensation obligation towards the IRIS-H.
În mod similar, spitalelor IRIS le-au fost impuse anumite obligații numai de către comune, și nu de către regiunea Bruxelles-Capitală (a se vedea secțiunea 7.3.4.1).
It is in this context that both the FRBRTC and the Brussels Capital Region have required the Brussels municipalities to almost immediately upon receipt of these transfers make the FRBRTC funds and the special subsidies available to the IRIS-H.
Prin urmare, doar plățile efectuate de comune în favoarea spitalelor IRIS pentru a compensa deficitele acestora, indiferent dacă sunt finanțate prin intermediul resurselor proprii ale comunelor sau al fondurilor acordate comunelor de către regiunea BruxellesCapitală, ar putea fi considerate ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
Regardless of this pass-on obligation, it is only the respective municipalities that have the obligation to compensate the deficits of the IRIS-H and these hospitals have no right to any compensation from the Brussels Capital Region or the FRBRTC.
Comisia concluzionează că finanțarea națională (de la regiunea Bruxelles-Capitală către comune, fie direct, fie indirect prin intermediul FRBRTC) nu constituie decât o sursă de finanțare a plăților efectuate de comune pentru a compensa deficitele și nu o măsură de care spitalele IRIS pot beneficia în plus față de această compensare a deficitului.
For this reason, the overcompensation tests that are described below (see Tables 9 to 13 in Section 7.3.5) also identify the deficit compensation payments that were financed using FRBRTC funds and special subsidies from the Brussels Capital Region.
Pe această bază, graficul 1 de mai jos rezumă finanțările publice care fac obiectul prezentei decizii (în chenarul cu contur continuu) și indică, de asemenea, măsurile de finanțare naționale menționate de reclamanți (în chenarul cu contur punctat).
Finally, it should be underlined that the part of the municipal deficit compensation payments that was funded by the Brussels Capital Region or via the FRBRTC was insufficient [143] to cover the entire deficits incurred by the IRIS-H and these payments have at no point in time in the period 1996-2014 lead to a situation where any of the IRIS-H was actually overcompensated and would have had to repay (part of) the deficit compensation (see also recitals 234 and 238).
Mai multe informații vor fi furnizate cu privire la aceste măsuri în secțiunea 7.3.5 de mai jos.
The Commission will therefore assess the deficit compensation awarded by the municipalities to the IRIS-H since 1996 [144].
Graficul 1
On that basis, Figure 1 below summarises the public financing that is in scope of this decision (in the full line rectangle) and also indicates the intra-State financing measures that were targeted in the complaint (in the dashed line rectangle).
Fluxuri financiare și obiectul prezentei decizii Finanțate prin intermediul FRBRTC (1) Cinci spitale IRIS (4)
More detail on these measures will be provided in Section 7.3.5 below.
Acoperire parțială a deficiențelor (art.
Figure 1
109 LCH) dar rambursare imediată Șase comune (2) și CPAS (3) bruxelleze Vizate în mod official în plângere
Financing flows and scope of this decision
Obiectul deciziei
100 % deficit cover (Art. 46 bylaws IRIS-H)
Fondul regional bruxellez de refinanțare a trezoreriilor comunale.
Partially deficit cover (Art. 109 LCH) but repaid immediately In scope of this decision Formally targeted by complaint
Orașul Bruxelles, Anderlecht, Etterbeek, Ixelles, Saint-Gilles și Schaerbeek (până la sfârșitul anului 2013).
Special subsidy (of max.
Centre Publice de Acțiune Socială (aferente comunelor).
EUR 10 million per year)
CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann, Institut Bordet, Spitalul Universitar pentru copii Reine Fabiola (HUDERF) și spitalele IRIS Sud.
Funding via the FRBRTC (1)
Ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE
Five IRIS Hospitals (4)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede că „sunt incompatibile cu piața internă, în măsura în care afectează schimburile comerciale dintre statele membre, ajutoarele acordate de stat sau prin intermediul unor resurse de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri”.