natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, the Belgian authorities note that this assessment could not be based purely on the financial situation of the establishment or on the costs incurred for its maintenance.
Această evaluare trebuie să ia în considerare în mod corespunzător evaluarea efectuată în momentul creării unității, precum și toate modificările apărute de la luarea deciziei de creare a unității.
On this basis, the Belgian authorities conclude that a CPAS cannot close its hospital unless it has first established that the medical and social needs the hospital was created to meet no longer exist.
În plus, autoritățile belgiene menționează că evaluarea nu se poate baza numai pe situația financiară a unității, nici pe costurile suportate pentru întreținerea acesteia.
According to the Belgian authorities, for a public hospital to be established, both the requirements of Article 60(6) Loi CPAS and of the authorities' hospital programming need to be fulfilled while for private hospitals only the latter applies.
Pe această bază, autoritățile belgiene concluzionează că un CPAS nu își poate închide spitalul fără a fi stabilit mai întâi că nevoile medicale și sociale pentru care spitalul a fost înființat nu mai există.
Under Article 60(6) Loi CPAS, the opening of a new public hospital has to be justified by the existence of a genuine need.
Potrivit autorităților belgiene, înființarea unui spital public necesită respectarea atât a obligațiilor care decurg din articolul 60 alineatul (6) din Legea CPAS, cât și a programării spitalicești a autorităților publice, în timp ce, în cazul spitalelor private, numai programarea este relevantă.
Furthermore, the Belgian authorities explain that if a public hospital is opened with a capacity that equals the number of beds foreseen under the hospital programming, then there is no longer room for another (public or private) hospital in that area under that programme, in which case there is no other way of meeting the needs of the population.
În temeiul articolului 60 alineatul (6) din Legea CPAS, deschiderea unui nou spital public trebuie să fie justificată de existența unei nevoi reale.
The Belgian authorities note that if at some point a CPAS wishes to close its public hospital it must first ensure that it is no longer needed in line with the jurisprudence by the Council of State.
În plus, autoritățile belgiene menționează că, în cazul în care un spital public este deschis cu o capacitate egală cu numărul de paturi prevăzut de programarea spitalicească, nu mai există loc pentru un alt spital (public sau privat) în zona respectivă în cadrul acestui program, situație în care nu există niciun alt mijloc de a răspunde nevoilor populației.
On the contrary, if a private operator decides to close its hospital, that operator, unlike the CPAS, is not legally required to ensure that the population continues to be provided with healthcare.
Autoritățile belgiene constată că, în cazul în care, la un moment dat, un CPAS dorește să își închidă spitalul public, acesta trebuie, în primul rând, să se asigure că spitalul nu mai este necesar, având în vedere jurisprudența Consiliului de Stat.
According to the Belgian authorities, it is only its own choice that motivates a private hospital to remain open, a choice which can be changed at any time.
Spre deosebire de un CPAS, un operator privat care decide să își închidă spitalul nu este obligat prin lege să se asigure de faptul că populația continuă să beneficieze de asistență medicală.
The Belgian authorities refer to the abrupt closure of the private Hôpital Français of Berchem-Sainte-Agathe (Brussels) in 2008 [130] as an illustration.
Potrivit autorităților belgiene, un spital privat rămâne deschis doar prin propria decizie, o decizie care se poate schimba în orice moment.
To conclude, the Belgian authorities explain that the hospital programming mechanism equally restrains the freedom of public and private operators to establish a hospital (as this is only possible if the maximum number of hospital beds in an area has not yet been reached).
Drept exemplu, autoritățile belgiene menționează închiderea subită a Hôpital français, un spital privat din Berchem-Sainte-Agathe (Bruxelles) în 2008 [130].
In their view, the obligations arising from the Loi CPAS however put additional constraints on both the possibility for a CPAS to establish and to close a public hospital while private hospitals can close at any time.
În concluzie, autoritățile belgiene explică faptul că mecanismul de programare spitalicească limitează libertatea atât a operatorilor publici, cît și a celor privați de a crea un spital (crearea unui spital este posibilă numai dacă numărul maxim de paturi într-o zonă nu a fost încă atins).
With respect to the obligations that allegedly only apply to the IRIS-H (see recitals 87 to 89 of the opening decision), the Belgian authorities argue that these obligations are the direct consequence of the fact that the IRIS-H have been set up to contribute to the provision of social aid by the CPAS (see also Section 2.2).
Or, în opinia acestora, obligațiile care decurg din Legea CPAS impun restricții suplimentare pentru CPAS în ceea ce privește deschiderea și închiderea unui spital public, în timp ce spitalele private pot fi închise în orice moment.
The Belgian authorities consider that these obligations derive from the Loi CPAS, pursuant to which the IRIS-H were created, and are entrusted by means of the bylaws of the IRIS-H and the IRIS strategic plans.
În ceea ce privește obligațiile care se pretinde că s-ar aplica numai spitalelor IRIS (a se vedea considerentele 87-89 din decizia de inițiere a procedurii), autoritățile belgiene susțin că aceste obligații sunt consecința directă a faptului că spitalele IRIS au fost create cu scopul de a contribui la furnizarea unui ajutor social de către CPAS (a se vedea secțiunea 2.2).
The Belgian authorities also refer to these documents for the exact definition of these obligations.
Autoritățile belgiene consideră că aceste obligații decurg din Legea CPAS, în temeiul căreia au fost create spitalele IRIS, și că sunt impuse spitalelor IRIS prin statutul acestora și prin planurile strategice ale IRIS.
For reasons of brevity and in order to avoid repetition, the Commission will only cite the relevant quotations in its assessment (see Section 7.3.4.1).
De asemenea, autoritățile belgiene se referă la aceste documente pentru definirea exactă a acestor obligații.
In its opening decision (see recital 48), the Commission expressed doubts with respect to the economic or non-economic nature of the additional social services carried out by the IRIS-H.
Din motive de simplificare și pentru a se evita repetarea, Comisia va cita doar fragmentele relevante în cadrul evaluării sale (a se vedea secțiunea 7.3.4.1).
In their reply to the opening decision, the Belgian authorities consider that these social services are non-economic activities.
În decizia de inițiere a procedurii (a se vedea considerentul 48), Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la caracterul economic sau neeconomic al serviciilor sociale suplimentare furnizate de spitalele IRIS.
In essence, they argue that the social aid in the form of material, social, medical, medico-social and psychological assistance provided by the Brussels CPAS is not part of a competitive market and that this remains the case even if part of the social aid (i.e. the additional social services) is performed by the IRIS-H on the basis of an entrustment.
În răspunsul lor la decizia de inițiere a procedurii, autoritățile belgiene consideră că aceste servicii sociale nu sunt de natură economică.
With respect to the legal basis for the compensation of the deficits (see recital 91 of the opening decision), the Belgian authorities consider that the obligation for the municipalities to cover the deficit of their public hospitals is laid down in Article 46 of the IRIS-H bylaws and also in Article 109 of the LCH.
Acestea susțin, în esență, că asistența socială acordată de CPAS din Bruxelles sub formă de ajutor material, social, medical, medico-social sau psihologic nu se înscrie într-o piață concurențială și că acest lucru este valabil chiar dacă o parte din asistența socială (și anume, serviciile sociale suplimentare) este asigurată de spitalele IRIS în baza unui mandat.
They explain that Article 109 LCH lays down a general principle that applies to all Belgian public hospitals and that determines the minimum that municipalities have to do (since it only requires them to cover part of the deficit, see also recital 47).
În ceea ce privește temeiul juridic pentru compensarea deficitelor (a se vedea considerentul 91 din decizia de inițiere a procedurii), autoritățile belgiene consideră că obligația impusă comunelor de a acoperi deficitul spitalelor lor publice este prevăzută la articolul 46 din statutele spitalelor IRIS, precum și la articolul 109 din LCH.
The Belgian authorities also note that Article 46 of the IRIS-H bylaws is a specific obligation that applies only to the six municipalities that established the IRIS-H and who chose to go beyond the minimum of Article 109 LCH by covering the entire accounting deficit of the IRIS-H.
Acestea explică faptul că articolul 109 din LCH prevede un principiu general aplicabil tuturor spitalelor publice belgiene și care stabilește obligația minimă impusă comunelor (întrucât acestea sunt obligate să acopere doar o parte a deficitului, a se vedea, de asemenea, considerentul 47).
In recital 92 of its opening decision, the Commission asked whether or not the passing on of the special subsidies (which the Brussels Capital Region grants to the municipalities) by the municipalities to the IRIS-H can be considered as a separate transaction from the deficit coverage mechanism.
Autoritățile belgiene subliniază, de asemenea, că articolul 46 din statutele spitalelor IRIS definește o obligație specifică, care se aplică doar celor șase comune care au creat spitale IRIS și care au decis să depășească minimul impus prin articolul 109 din LCH, acoperind întregul deficit contabil al spitalelor IRIS.
In their reply, the Belgian authorities argue that the Brussels municipalities only use the special subsidies to (partially) fulfil their obligation to cover the deficits of the IRIS-H.
În considerentul 92 din decizia de inițiere a procedurii, Comisia a pus sub semnul întrebării dacă transferul subvențiilor speciale (pe care regiunea Bruxelles-Capitală le acordă comunelor) ale comunelor către spitalele IRIS poate sau nu să fie considerat ca o operațiune separată de mecanismul de acoperire a deficitelor.
As will be explained in more detail below (see Section 7.3.5), the deficit compensation is paid out in several steps, among which the transfer of the special subsidies from the municipality to the IRIS-H, but all these payments are made on the same basis, namely the municipal obligation to cover the deficit.
În răspunsul lor, autoritățile belgiene afirmă că comunele bruxelleze utilizează numai subvențiile speciale pentru a răspunde (parțial) obligației de a acoperi deficitele spitalelor IRIS.
The Commission also asked for clarification regarding an alleged mechanism of advance payments (if any), its legal basis and operation, the difference with the deficit coverage mechanism, and the role of the FRBRTC in its funding (see recital 93 of the opening decision).
Astfel cum se explică în detaliu mai jos (a se vedea secțiunea 7.3.5), compensarea deficitelor este plătită în mai multe etape, printre care transferul subvențiilor speciale ale comunei către spitalul IRIS, dar toate aceste plăți se efectuează pe aceeași bază, și anume obligația impusă comunelor de a acoperi deficitul.
The Belgian authorities consider that there is no mechanism for advances in place.
De asemenea, Comisia a solicitat clarificări cu privire la un eventual mecanism de plăți în avans (dacă este cazul), temeiul juridic al mecanismului respectiv și modul de funcționare a acestuia, diferența față de mecanismul de acoperire a deficitelor și rolul jucat de FRBRTC în finanțarea acestuia (a se vedea considerentul 93 din decizia de inițiere a procedurii).
More specifically, they explain that the obligation to cover the deficit of the IRIS-H comes into effect as soon as the deficit occurs.
Autoritățile belgiene consideră că nu există niciun mecanism de plată a avansurilor.
In contrast, the calculation of the Article 109 LCH deficit by the Federal Public Service for Public Health takes much longer (up to 10 years).
Într-adevăr, potrivit autorităților belgiene, articolul 46 din statutul spitalelor IRIS se referă la deficitul contabil, care figurează în situațiile financiare ale spitalelor cel târziu la șase luni după încheierea exercițiului financiar.
However, the Belgian authorities argue that since the Article 109 LCH deficit is merely a part of the accounting deficit which is covered immediately under Article 46 of the IRIS-H bylaws, the IRIS-H are not paid any advances that might be classified as aid distinct from the deficit cover mechanism.
Cu toate acestea, calcularea deficitului în temeiul articolului 109 din LCH de către serviciul public federal pentru sănătate publică necesită mult mai mult timp (până la 10 ani).
Finally, the Belgian authorities repeat that the FRBRTC has provided financing to the municipalities which helped them to fulfil their deficit cover obligation which as explained above does not constitute a mechanism of advance payments.
Autoritățile belgiene susțin, cu toate acestea, că, dat fiind că deficitul conform articolului 109 din LCH este doar o parte din deficitul contabil acoperit imediat în temeiul articolului 46 din statutele spitalelor IRIS, acestea din urmă nu beneficiază de avansuri care pot fi considerate ca ajutoare diferite de mecanismul de recuperare a deficitelor.
With regard to the measures to avoid overcompensation and the absence of overcompensation in fact (see recitals 95-97 of the opening decision), the Belgian authorities provide the following arguments.
În cele din urmă, autoritățile belgiene reiterează faptul că FRBRTC a furnizat comunelor o finanțare care le-a ajutat să își îndeplinească obligația de a acoperi deficitele care, astfel cum s-a explicat mai sus, nu constituie un mecanism de plată a avansurilor.
They first explain that the decisions to compensate the deficit are annual and are taken at a time when the estimated deficit for the respective year is known so that there is no risk of overcompensation.
În ceea ce privește măsurile pentru evitarea supracompensării și absența unei supracompensări efective (a se vedea considerentele 95-97 din decizia de inițiere a procedurii), autoritățile belgiene invocă următoarele argumente.
They add that the Belgian legal framework (among others the Law of 14 November 1983 and the Loi CPAS) allows the municipalities to ensure that the IRIS-H use the State aid correctly and to recover this aid in the event of non-compliance or overcompensation.
Acestea explică, în primul rând, că deciziile de a compensa deficitul sunt luate anual după ce deficitul estimat pentru anul în cauză este cunoscut, astfel încât nu există niciun risc de supracompensare.
In addition, to show the absence of overcompensation the Belgian authorities refer to several tables submitted to the Commission which contain the deficits and municipal interventions for each of the five IRIS-H over the period 1996-2014 (see also Section 7.3.5 for these figures).
Acestea adaugă că actualul cadru juridic belgian (în special, Legea din 14 noiembrie 1983 și Legea CPAS) permite comunelor să se asigure că spitalele IRIS folosesc ajutoarele de stat în mod corespunzător și să recupereze acest ajutor în caz de nerespectare a condițiilor sau a supracompensării.
As requested, in their reply the Belgian authorities also provide further clarification on the concept of pérennité (see recitals 102-103 of the opening decision).
În plus, pentru a demonstra absența unei supracompensări, autoritățile belgiene se referă la diferite tabele transmise Comisiei, care indică deficitul și intervențiile comunelor pentru fiecare dintre cele cinci spitale IRIS pentru perioada 1996-2014 (a se vedea, de asemenea, secțiunea 7.3.5 pentru aceste cifre).
According to them, the obligation to ensure the continuity (or pérennité) of the IRIS-H is based directly on the Loi CPAS.
Astfel cum s-a solicitat, autoritățile belgiene oferă, de asemenea, în răspunsul lor clarificări suplimentare privind noțiunea de „perenitate” (a se vedea considerentele 102-103 din decizia de inițiere a procedurii).
As has been explained above (see Section 2.1), each CPAS can set up establishments to provide social aid, including medical and medico-social assistance, if they can demonstrate that this is necessary to fulfil a genuine need in line with Article 60(6) Loi CPAS.
În opinia acestora, obligația de a asigura perenitatea spitalelor IRIS se întemeiază direct pe Legea CPAS.
They explain that historically, six of the nineteen CPAS in the Brussels Capital Region established hospitals (without separate legal personality) that they managed themselves until the end of 1995 in order to provide social aid.
Astfel cum s-a explicat mai sus (a se vedea secțiunea 2.1), fiecare CPAS poate crea instituții responsabile de furnizarea de asistență socială, inclusiv asistență medicală și medico-socială, dacă poate demonstra că acest lucru este necesar pentru a răspunde unei nevoi reale, în conformitate cu articolul 60 alineatul (6) din Legea CPAS.
According to them, the restructuring of these public hospitals which led to the creation of the public IRIS-H that became legally independent of the CPAS on 1 January 1996 (see also Section 2.2) did not alter the obligation on the CPAS to provide social aid whether directly themselves or via the IRIS-H.
În acest context, autoritățile belgiene subliniază că obiectivul principal al restructurării și al creării rețelei IRIS și a spitalelor IRIS era de a asigura continuitatea serviciilor spitalicești publice din regiunea Bruxelles-Capitală (a se vedea, de asemenea, considerentul 27).
In this context, the Belgian authorities point out that the primary objective of the restructuring and the creation of the IRIS network and the IRIS-H was to ensure the continuity of public hospital services in the Brussels Capital Region (see also recital 27).
Prin urmare, acestea observă că, pentru a asigura perenitatea spitalelor IRIS și a garanta, astfel, satisfacerea nevoilor sociale ale populației, comunele și CPAS sunt obligate să absoarbă orice deficit al acestor spitale pe baza articolului 46 din statutul spitalelor IRIS.
Hence, they note that to ensure the continuity of the IRIS-H and hence guarantee that the social needs of the population are fulfilled, the municipalities and the CPAS are required to absorb any hospital deficit on the basis of Article 46 of the IRIS-H bylaws.
Autoritățile belgiene concluzionează, în plus, că, atât timp cât această nevoie reală există, în conformitate cu jurisprudența Consiliului de Stat (a se vedea considerentul 83), autoritățile publice nu pot să închidă spitalele IRIS, nici să le cedeze unui proprietar din sectorul privat.
Furthermore, the Belgian authorities conclude that as long as the genuine need exists, in line with the jurisprudence of the Council of State (see recital 83), the public authorities cannot close the IRIS-H nor transfer them to a private owner.
În sfârșit, în considerentul 103 din decizia de inițiere a procedurii, Comisia întreabă dacă există alte motive care ar putea justifica finanțarea suplimentară a spitalelor IRIS.
Finally, in recital 103 of the opening decision, the Commission asked whether there are other reasons that may justify the additional financing for the IRIS-H.
În această privință, autoritățile belgiene menționează că spitalele IRIS nu au drept unic obiectiv să creeze servicii, misiuni și programe spitalicești „viabile”, astfel cum ar putea face spitalele private belgiene.
In this respect, the Belgian authorities note that the aim of the IRIS-H is not merely to establish ‘viable’ hospital services, missions and programmes, as Belgian private hospitals could do.
Dimpotrivă, potrivit autorităților belgiene, spitalele IRIS trebuie să asigure cea mai largă gamă posibilă de îngrijiri medicale, în special în scopul de a garanta accesul tuturor și mai ales al celor mai săraci membri ai societății, la orice tratament pe care îl impune patologia lor, chiar dacă tratamentul respectiv depășește cu mult standardele de planificare și de autorizare aplicabile tuturor spitalelor în temeiul LCH.
Instead, according to the Belgian authorities, the IRIS-H have to guarantee the widest possible range of healthcare, specifically in order to ensure access for everyone, including the poorest members of society, to whatever treatment their pathology requires, even if that goes well beyond the norms of hospital planning and approval applicable to all hospitals, by and under the LCH.
În acest context, autoritățile belgiene se referă, de asemenea, la punctul 162 din hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2012, conform căruia „compensarea deficitelor spitalelor publice se poate dovedi necesară din motive de ordin sanitar și social pentru a asigura continuitatea și viabilitatea sistemului spitalicesc”.
In this context, the Belgian authorities also make reference to paragraph 162 of the General Court judgment of 7 November 2012 which states: ‘compensation for public hospital deficits may be necessary for health and social reasons in order to ensure the continuity and viability of the hospital system’.
Autoritățile belgiene amintesc, de asemenea, că statutul unui spital public implică anumite costuri care nu sunt pe deplin compensate prin măsuri federale de finanțare.
The Belgian authorities also point out that the status of a public hospital entails certain costs that are not fully compensated by the federal financing measures.
Acestea subliniază că respectivele costuri includ, printre altele, plata primelor pentru competențe lingvistice acordate membrilor bilingvi ai personalului, cheltuielile cu pensia și cu asigurarea de sănătate mai mari pentru personalul statutar (funcționari) și creșterile salariale impuse (însă plătite doar parțial) de către regiunea Bruxelles-Capitală.
They note that these costs include among others: the payment of language bonuses to bilingual staff, higher pension and sickness expenses for statutory employees (civil servants), and pay scale increases imposed (but only partially paid) by the Brussels Capital Region.
Comentariile Belgiei cu privire la observațiile părților terțe
Comments from Belgium on third party comments
Autoritățile belgiene încep prin a sublinia că observațiile formulate de către CBI, ABISP și Zorgnet Vlaanderen cu privire la decizia Comisiei de inițiere a procedurii se întemeiază pe același argument, și anume că, în opinia acestor organizații, spitalele IRIS nu sunt însărcinate cu SIEG suplimentare față de SIEG impuse oricărui spital (public sau privat) în Belgia.
The Belgian authorities start by noting that the observations by CBI, ABISP and Zorgnet Vlaanderen to the Commission's opening decision are founded on the common assertion that in their opinion the IRIS-H are not entrusted with SGEI in addition to those incumbent on any hospital (public or private) in Belgium.
În opinia lor, această afirmație se sprijină pe aceeași bază, și anume că LCH impune spitalelor private și celor publice aceeași obligație de serviciu public, indiferent de orice considerație regională.
In their view, this assertion is based on a single premise, namely the fact that the LCH entrusts private and public hospitals with the same public service obligation regardless of any particular regional aspect.
Cu toate acestea, potrivit autorităților belgiene, intervenienții nu explică modul în care Legea CPAS nu s-ar aplica spitalelor IRIS, în timp ce, potrivit Belgiei, această lege este temeiul juridic însuși al existenței spitalelor IRIS.