natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Investment companies are active in assembling and managing the assets of various investors with the intention of making profits via various fees for the services provided.
Societățile de investiții au ca obiect de activitate gruparea și gestionarea activelor diverșilor investitori în scopul obținerii de profit prin diverse comisioane percepute pentru serviciile furnizate.
The Authority consequently considers that management companies carry out economic activities in the form of asset management and are thus undertakings within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement [27].1.3.
În consecință, Autoritatea consideră că societățile de gestionare desfășoară activități economice sub forma gestionării de active și sunt, prin urmare, întreprinderi în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE [27].1.3.
Distortion of competition and effect on trade between Contracting Parties
Denaturarea concurenței și efectul asupra comerțului dintre părțile contractante
The aid measure must distort competition and affect trade between the Contracting Parties to the EEA Agreement.
Măsura de ajutor trebuie să denatureze concurența și să afecteze comerțul dintre părțile contractante la Acordul privind SEE.
According to established case-law, the prohibition under Article 61(1) of the EEA Agreement applies to any aid which distorts or threatens to distort competition, irrespective of the amount, in so far as it affects trade between the Contracting Parties [28].
Conform jurisprudenței consacrate, interdicția de la articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE se aplică tuturor ajutoarelor care denaturează sau amenință să denatureze concurența, indiferent de valoarea acestora, în măsura în care este afectat comerțul între statele contractante [28].
The Commission has also concluded that investment vehicles operate in international markets and pursue commercial and other economic activities in markets where competition is intense [29].
Comisia a concluzionat, de asemenea, că vehiculele investiționale operează pe piețele internaționale și desfășoară activități comerciale și alte activități economice pe piețe pe care concurența este strânsă [29].
The Authority takes the view, therefore, that the tax concessions on the own assets of investment companies from 1996 to 2006 strengthened the competitive position of those investment companies within the EEA, as these tax concessions reduced the ordinary operational costs of these companies compared to others [30].
Prin urmare, Autoritatea este de părere că avantajele fiscale pentru activele proprii ale societăților de investiții în perioada 1996-2006 au întărit poziția concurențială a acestor societăți de investiții din SEE, deoarece aceste avantaje fiscale au redus costurile obișnuite de funcționare ale acestor societăți față de alte societăți [30].
Investment companies compete with other financial undertakings and operate in an open market characterised by substantial intra-EEA trade.
Societățile de investiții concurează cu alte întreprinderi financiare și operează pe o piață deschisă, caracterizată de schimburi comerciale importante în interiorul SEE.
Trade between the Contracting Parties is also affected [31].
Comerțul dintre părțile contractante este, la rândul său, afectat [31].
The Authority is therefore of the view that the tax concessions distort or threaten to distort competition and affect trade between the Contracting Parties.
Prin urmare, Autoritatea este de părere că avantajele fiscale denaturează sau amenință să denatureze concurența și să afecteze comerțul dintre părțile contractante.
The Authority therefore concludes that the reduced taxation of management companies’ own assets under the Liechtenstein Tax Act between 1996 and 2006 was State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Autoritatea concluzionează, prin urmare, că reducerea impozitelor aplicate activelor proprii ale societăților de gestionare în temeiul Legii fiscale a statului Liechtenstein în perioada 1996-2006 a constituit ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.
Pursuant to Article 1(3) of Part I of Protocol 3, ‘the EFTA Surveillance Authority shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aid (…). The State concerned shall not put its proposed measures into effect until the procedure has resulted in a final decision’.
În temeiul articolului 1 alineatul (3) partea I din Protocolul 3, „Autoritatea AELS de supraveghere trebuie să fie informată în timp util pentru a-și putea prezenta observațiile cu privire la orice proiect de aprobare sau de modificare a unui ajutor (…). Statul membru în cauză nu poate pune în aplicare măsurile propuse înainte de adoptarea unei decizii finale”.
The Liechtenstein authorities did not notify the aid measures to the Authority.
Autoritățile din Liechtenstein nu au notificat Autorității măsurile de ajutor.
The Liechtenstein authorities have argued that the aid is existing aid as the measures only became aid due to an evolution of the EEA and/or as a result of Articles 1(b)(iv) and 15 of Part II of Protocol 3 which provides that the powers of the Authority to recover aid shall be subject to a limitation period of 10 years.
Autoritățile din Liechtenstein au argumentat că ajutorul constituie ajutor existent întrucât măsurile nu au devenit ajutor decât ca urmare a evoluției SEE și/sau a dispozițiilor articolului 1 alineatul (b) punctul (iv) și a articolului 15 din partea II a Protocolului 3, conform cărora competențele Autorității în ceea ce privește recuperarea ajutorului trebuie să respecte o perioadă de prescripție de 10 ani.
The Authority is of the view, however, that the European Court of Justice made it clear as early as the 1970s that tax exemptions of the nature of those under assessment could be State aid.
Autoritatea este, totuși, de părere că, încă din anii 1970, Curtea Europeană de Justiție a indicat clar că scutirile fiscale de natura celor care fac obiectul investigării ar putea reprezenta ajutoare de stat.
The Court held in 1974 [32] that any measures intended to exempt firms in a particular sector from the charges arising from the normal application of a tax system (without there being any justification for this exemption on the basis of the nature or general scheme of this system) constituted State aid.
Curtea a statuat în 1974 [32] că orice măsură care vizează scutirea firmelor dintr-un anumit sector de plata obligațiilor care rezultă din aplicarea normală a unui sistem fiscal (fără a exista o justificare pentru această scutire bazată pe natura sau regimul general al acestui sistem) constituie ajutor de stat.
In 1987 [33] the Court explicitly stated that a loss of tax revenue was equivalent to consumption of State resources in the form of fiscal expenditure.This approach is also reflected in decisions of the Authority prior to the implementation of the Liechtenstein Tax Act, where it concluded that exemptions from the tax payable by undertakings was (incompatible) State aid in Finland in 1994 [34] and in Norway in 1995 [35] and 1997 [36].
În 1987 [33], Curtea a declarat în mod explicit că o pierdere a veniturilor fiscale este echivalentă cu consumul resurselor de stat sub formă de cheltuieli fiscale.Această abordare se reflectă și în deciziile Autorității anterioare punerii în aplicare a Legii fiscale a statului Liechtenstein, în care concluzia este că scutirile de plata impozitului aplicabil întreprinderilor au constituit ajutor de stat (incompatibil) în Finlanda în 1994 [34] și în Norvegia în 1995 [35] și 1997 [36].
On 1 December 1997, following a wide-ranging discussion on the need for coordinated action at Community level to tackle harmful tax competition, the European Council of Ministers adopted a series of conclusions and agreed a resolution on a code of conduct for business taxation [37].
La 1 decembrie 1997, în urma unei discuții ample referitoare la necesitatea unei acțiuni coordonate la nivel comunitar care să abordeze problema concurenței fiscale dăunătoare, Consiliul European de Miniștri a adoptat o serie de concluzii și a convenit asupra unei hotărâri privind un cod de conduită pentru impozitarea întreprinderilor [37].
As part of the agreement reached, the Commission undertook to contribute to the objective of tackling harmful tax competition by implementing a notice [38] on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation and committed itself ‘to the strict application of the aid rules concerned.’ When published in December 1998, the notice stated that ‘According to well-established practice and case-law [39], a tax measure whose main effect is to promote one or more sectors of activity constitutes aid’ [40].
Ca parte a acordului obținut, Comisia s-a angajat să contribuie la obiectivul legat de gestionarea concurenței fiscale dăunătoare prin punerea în aplicare a unei comunicări [38] privind aplicarea normelor privind ajutoarele de stat în cazul măsurilor legate de impozitarea directă a întreprinderilor și s-a angajat „la stricta aplicare a normelor privind ajutoarele în cauză”. La data publicării sale în decembrie 1998, comunicarea a constatat că „Potrivit unei practici și unei jurisprudențe [39] bine stabilite, o măsură fiscală al cărei efect principal constă în promovarea unuia sau mai multor sectoare de activitate constituie ajutor” [40].
The Commission, therefore, committed itself to the stricter application of rules which already existed [41].
Prin urmare, Comisia s-a angajat să aplice cu mai mare strictețe regulile deja existente [41].
The Authority does not accept that the arguments put forward by the Liechtenstein authorities and third parties show that the criteria for establishing selectivity applied by the Commission (or the Authority) in its assessment of tax issues has changed since the adoption of the tax measures under investigation.
Autoritatea nu acceptă ideea că argumentele prezentate de autoritățile din Liechtenstein și părțile terțe demonstrează că, de la adoptarea măsurilor fiscale care fac obiectul investigării, criteriile de stabilire a selectivității aplicate de Comisie (sau de Autoritate) în evaluarea aspectelor fiscale s-au schimbat.
The Commission’s notice on business taxation, and the Authority’s corresponding guidelines, are based on the long-established case-law of the Court of Justice and of the Court of First Instance, and confirm that Articles 107 and 108 TFEU and Article 61(1) EEA (respectively) apply to tax measures.
Comunicarea Comisiei privind impozitarea întreprinderilor și orientările corespunzătoare ale Autorității se bazează pe jurisprudența îndelungată a Curții de Justiție și a Tribunalului de Primă Instanță și confirmă că articolele 107 și 108 din TFUE și (respectiv) articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE se aplică măsurilor fiscale.
Further, in line with case-law, even if it could be established that there had been such a change of practice, the argument that the tax measures are existing aid still could not be accepted, for it fails to show that any change in the criteria for ascertaining selectivity applied by either the Commission or the Authority is attributable to the ‘evolution of the European Economic Area’ within the meaning of Article 1(b)(v) of Part II of Protocol 3 [42].The Authority does not accept, therefore, that the measures can be defined as existing aid implemented prior to an evolution of the EEA Agreement.
De asemenea, în conformitate cu jurisprudența, deși s-ar putea stabili că a existat o modificare a practicii, argumentul potrivit căruia măsurile fiscale reprezintă ajutor existent tot nu poate fi acceptat, pentru că nu demonstrează că orice modificare a criteriilor privind stabilirea selectivității aplicate de Comisie sau de Autoritate se datorează „evoluției Spațiului Economic European”, în sensul articolului 1 alineatul (b) punctul (v) din partea II a Protocolului 3 [42].Prin urmare, Autoritatea nu acceptă ideea că măsurile pot fi definite ca ajutor existent pus în aplicare înaintea unei evoluții a Acordului SEE.
In so far as the 10 year limitation period is concerned, the Authority accepts that aid paid prior to 15 March 1997 cannot be recovered by virtue of Articles 1(b)(iv) and 15 of Part II of Protocol 3.
În ceea ce privește perioada de prescripție de 10 ani, Autoritatea acceptă faptul că ajutorul plătit până la 15 martie 1997 nu poate fi recuperat în temeiul articolului 1 litera (b) punctul (iv) și a articolului 15 din partea II a Protocolului 3.
However the Authority does not accept that the mere fact that the relevant statutory provisions were implemented before 15 March 1997 means that all aid paid thereafter is existing aid.
Cu toate acestea, Autoritatea nu acceptă că simplul fapt că dispozițiile legale relevante au fost puse în aplicare înainte de 15 martie 1997 antrenează după sine considerarea tuturor ajutoarelor plătite după aceea ca ajutoare existente.
In cases where aid is paid repeatedly (such as a scheme or tax provision such as the case in hand), the limitation period begins on the day each individual aid is granted (as opposed to when the tax measure or scheme was first put into effect).
În cazurile în care ajutorul este plătit în mod repetat (de exemplu, o schemă sau o dispoziție fiscală, cum este cazul de față), perioada de prescripție începe să curgă în ziua din care se acordă fiecare ajutor individual (spre deosebire de situația în care măsura sau schema fiscală au intrat în vigoare).
As stated by the Court of First Instance [43], ‘In the case of an aid scheme introduced more than 10 years before the first interruption of the limitation period, the unlawful aid incompatible with the common market granted under that scheme during the last 10 years is therefore subject to recovery’.
Astfel cum statuează Curtea de Primă Instanță [43], „În cazul unei scheme de ajutor instituite cu mai mult de 10 ani înainte de prima întrerupere a prescripției, ajutoarele ilegale și incompatibile cu piața comună acordate în temeiul acestei scheme în cursul ultimilor 10 ani sunt, prin urmare, supuse recuperării”.
Support measures designated as State aid under Article 61(1) of the EEA Agreement are generally incompatible with the functioning of the EEA Agreement, unless one of the exemptions in Article 61(2) or (3) of the EEA Agreement applies.
Măsurile de sprijin considerate drept ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE sunt, în general, incompatibile cu funcționarea Acordului privind SEE, cu excepția cazului în care se aplică una dintre scutirile prevăzute la articolul 61 alineatele (2) sau (3) din Acordul privind SEE.
Nor do Article 61(3)(a) or Article 61(3)(b) of the EEA Agreement apply.
Nu se aplică nici articolul 61 alineatul (3) litera (a), nici articolul 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE.
Operating aid is normally not considered suitable to facilitate the development of certain economic activities or of certain regions as provided for in Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
În general, ajutorul de operare nu este considerat potrivit pentru facilitarea dezvoltării anumitor activități economice sau a anumitor regiuni, astfel cum se prevede la articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE.
The Authority therefore concludes that the aid paid through special tax rules applicable to investment management companies is not compatible with the EEA Agreement.
În consecință, Autoritatea concluzionează că ajutoarele plătite prin norme fiscale speciale aplicabile societăților de gestionare de investiții nu sunt compatibile cu Acordul privind SEE.
LEGITIMATE EXPECTATIONS AND LEGAL CERTAINTY
ÎNCREDEREA LEGITIMĂ ȘI SECURITATEA JURIDICĂ
The Liechtenstein authorities and third party recipients of aid have argued that recovery of aid would breach fundamental principles of EEA law, arguing that actions of the European Commission created an expectation on the part of beneficiaries that the aid had been lawfully granted.
Autoritățile din Liechtenstein și părțile terțe beneficiare ale ajutorului au prezentat argumentul că recuperarea ajutorului ar încălca principiile fundamentale ale legislației SEE, prin aceea că acțiunile Comisiei Europene au creat în rândul beneficiarilor așteptarea ca ajutorul să fie acordat legal.
It has also been argued that when Liechtenstein became a party to the EEA Agreement the taxation of investment companies did not involve State aid, nor was it foreseeable.
S-a argumentat, de asemenea, că atunci când Liechtenstein a devenit parte la Acordul privind SEE, impozitele aplicate societăților de investiții nu constituiau ajutor de stat și nici nu se putea prevedea o situație în care aceste impozite ar fi constituit ajutor de stat.
The fundamental legal principles of legitimate expectations and legal certainty can be invoked by beneficiaries of aid to challenge an order for recovery of unlawfully granted State aid.
Principiile juridice fundamentale ale încrederii legitime și securității juridice pot fi invocate de beneficiarii ajutorului pentru a contesta un ordin de recuperare a unui ajutor de stat acordat ilegal.
The Authority concludes that the Liechtenstein authorities have unlawfully implemented the aid in question in breach of Article 1(3) of Part I to Protocol 3.
Autoritatea concluzionează că autoritățile din Liechtenstein au pus în aplicare ajutorul în cauză în mod ilegal, încălcând astfel articolul 1 alineatul (3) din Partea I a Protocolului 3.
The aid is not compatible with the functioning of the EEA Agreement for the reasons set out above,
Ajutorul nu este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE din motivele indicate mai sus,
The aid measures implemented by the Liechtenstein authorities in favour of investment companies, and which were repealed with effect from 30 June 2006, are not compatible with the functioning of the EEA Agreement within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Măsurile de ajutor puse în aplicare de autoritățile din Liechtenstein în favoarea societăților de investiții și care au fost abrogate la 30 iunie 2006 nu sunt compatibile cu funcționarea Acordului privind SEE în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.
In view of the failure by the Liechtenstein authorities to comply with the requirement to notify the Authority before implementing aid in accordance with Article 1(3) of Part I of Protocol 3, the measures involved unlawful State aid.
Având în vedere că autoritățile din Liechtenstein nu au reușit să respecte obligația de a notifica Autoritatea înainte să pună în aplicare ajutorul în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) din Partea I a Protocolului 3, măsurile respective constituie ajutor de stat ilegal.
The Liechtenstein authorities shall take all necessary measures to recover from the investment companies the aid referred to in Article 1 and unlawfully made available to the beneficiaries from 15 March 1997 until the date in which beneficiaries last benefitted from the tax exemptions following their repeal in 2006.
Autoritățile din Liechtenstein adoptă toate măsurile necesare pentru a recupera de la societățile de investiții ajutorul menționat la articolul 1 și pus la dispoziția beneficiarilor în mod ilegal de la 15 martie 1997 până la data la care aceștia au beneficiat ultima oară de scutire de impozit în urma abrogării măsurilor în 2006.
Recovery shall be effected without delay, and in any event by 3 March 2011, and in accordance with the procedures of national law, provided that they allow the immediate and effective execution of the decision.
Recuperarea se va face fără întârziere și, în orice caz, înainte de 3 martie 2011, cu respectarea procedurile legislației naționale, cu condiția ca acestea să permită executarea imediată și efectivă a deciziei.
The aid to be recovered shall include interest and compound interest from the date on which it was at the disposal of the beneficiaries until the date of its recovery.
Ajutorul care urmează să fie recuperat include dobânda și dobânda compusă percepute de la data la care ajutorul a fost pus la dispoziția beneficiarilor și până la data recuperării acestuia.
Interest shall be calculated on the basis of Article 9 of the Implementing Provisions Decision.
Dobânda se calculează pe baza articolului 9 din decizia privind dispozițiile de punere în aplicare.
The Liechtenstein authorities shall inform the Authority, within two months of notification of this Decision, of the measures taken to comply with it.
Autoritățile din Liechtenstein informează Autoritatea, în termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, cu privire la măsurile luate pentru a asigura respectarea acesteia.
Only the English language version of this Decision is authentic.
Doar versiunea în limba engleză a prezentei decizii este autentică.
Available at: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf
Disponibilă la: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf
OJ C 236, 1.10.2009 and EEA Supplement No 51, 1.10.2009.
JO C 236, 1.10.2009 și suplimentul SEE nr. 51, 1.10.2009.
Liechtensteinisches Landesgesetzblatt 1961, Nr. 7, with subsequent amendments.
Liechtensteinisches Landesgesetzblatt 1961, Nr. 7, cu modificările ulterioare.
Section 2(1) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Secțiunea 2 alineatul (1) din Legea privind societățile de investiții din 1996.
See Section 3(2) of the 1996 Investment Undertakings Act.
A se vedea secțiunea 3 alineatul (2) din Legea privind întreprinderile de investiții din 1996.
See Section 3(3) of the 1996 Investment Undertakings Act.
A se vedea secțiunea 3 alineatul (3) din Legea privind întreprinderile de investiții din 1996.
See Section 39(2) of the 1996 Investment Undertakings Act.
A se vedea secțiunea 39 alineatul (2) din Legea privind întreprinderile de investiții din 1996.
The Liechtenstein authorities have stated that it is impossible to list these fees exhaustively as a fund direction (or the management side of the investment company) is free to levy fees at its own discretion.
Autoritățile din Liechtenstein au afirmat că este imposibil să se enumere aceste taxe de manieră exhaustivă întrucât conducerea unui fond (sau componenta de gestionare a unei societăți de investiții) are libertatea de a percepe taxe după cum dorește.
Private persons are subject to income tax (Erwerbssteuer) and property tax (Vermögenssteuer), which are not relevant for this investigation.
Persoanele fizice trebuie să plătească impozit pe venit („Erwerbssteuer”) și impozit pe proprietate ( „Vermögenssteuer”), categorii de impozite care nu sunt relevante pentru prezenta investigare.
The net profit is set in relation to the taxable capital.
Profitul net este stabilit în raport cu capitalul impozabil.
The tax rate is then set at half the percentage which the net profit constitutes of the taxable capital.
Rata impozitului se stabilește apoi la jumătate din procentajul pe care îl reprezintă profitul net în capitalul impozabil.
However, there is a minimum level of 7,5 % and a maximum ceiling of 15 %, see Section 79(2) of the Tax Act.
Cu toate acestea, se aplică un nivel minim de 7,5 % și un plafon maxim de 15 %, a se vedea secțiunea 79 alineatul (2) din Legea fiscală.
Section 88(d) of the Tax Act.
A se vedea secțiunea 88 litera (d) din Legea fiscală.
Domiciliary companies are legal entities registered in the public register which only have their seat or an office in Liechtenstein, but do not exercise any commercial or business activity in Liechtenstein.
Societățile „de domiciliu” ( domiciliary companies) sunt persoane juridice înregistrate în registrul public care nu au în Liechtenstein decât sediul sau un birou de reprezentare, dar nu desfășoară nicio activitate comercială sau economică în Liechtenstein.
The tax derogation in favour of domiciliary companies pre-dates the entry of Liechtenstein to the EEA Agreement and is therefore not part of this Decision, which deals only with tax derogations introduced after 1.5.1995, the date of Liechtenstein’s entry to the EEA.
Derogarea fiscală în favoarea societăților de domiciliu este anterioară aderării Liechtenstein la Acordul privind SEE și, prin urmare, nu face parte din prezenta decizie, care nu privește decât derogările fiscale introduse după 1 mai 1995, data intrării Liechtenstein în SEE.