natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Norwegian authorities, Hurtigruten is obliged to keep separate accounts for the company’s services on the Bergen-Kirkenes route and for the activities that are not part of this route, but there is no obligation on Hurtigruten in the current agreement to keep separate accounts for the public service obligation part of the Bergen-Kirkenes route and the commercial part of the same route.
Conform autorităților norvegiene, Hurtigruten este obligată să țină o contabilitate separată pentru serviciile societății pentru ruta Bergen-Kirkenes și pentru activitățile care nu fac parte din această rută, însă nu are nicio obligație în prezentul acord de a ține o contabilitate separată pentru partea obligației de serviciu public a rutei Bergen-Kirkenes și pentru partea comercială a aceleiași rute.
In addition to the service covered by the Hurtigruten Agreement, Hurtigruten is a commercial operator and offers round trips, excursions, and catering on the route Bergen-Kirkenes.
Pe lângă serviciul cuprins în Acordul Hurtigruten, societatea Hurtigruten este un operator comercial și oferă călătorii dus-întors, excursii și servicii de catering pe ruta Bergen-Kirkenes.
Moreover, in connection with this route, Hurtigruten also provides transport services in the Geiranger fjord, outside the scope of the Hurtigruten Agreement.
În plus, în legătură cu această rută, societatea Hurtigruten furnizează de asemenea servicii de transport în fiordul Geiranger, în afara sferei de aplicare a Acordului Hurtigruten.
Furthermore, Hurtigruten operates a number of different cruises in different European states, Russia, Antarctica, Spitsbergen and Greenland.
Mai mult, societatea Hurtigruten realizează o serie de croaziere în diferite state europene, Rusia, Antarctica, Spitsbergen și Groenlanda.
DESCRIPTION OF THE THREE MEASURES UNDER ASSESSMENT
DESCRIEREA CELOR TREI MĂSURI EVALUATE
The three measures
Cele trei măsuri
The Norwegian authorities have explained that on 27 October 2008, the Norwegian authorities and Hurtigruten concluded an agreement on the basis of which the state’s payment for the provision of the transport services between Bergen and Kirkenes was increased as follows (hereinafter referred to collectively as ‘the three measures’):
Autoritățile norvegiene au explicat că la 27 octombrie 2008, autoritățile norvegiene și societatea Hurtigruten au încheiat un acord pe baza căruia plata statului pentru furnizarea serviciilor de transport dintre Bergen și Kirkenes a crescut după cum urmează (denumite în continuare „cele trei măsuri”):
reimbursement of 90 % of the so-called Nox tax for 2007 and 90 % of the contributions to the Nox Fund from January 2008 onwards for the remaining duration of the Hurtigruten Agreement, i.e. until 31 December 2012 [7];
rambursarea a 90 % din așa-numita taxă Nox pentru 2007 și a 90 % din contribuțiile pentru Fondul Nox Fund începând cu ianuarie 2008, pentru perioada rămasă din Acordul Hurtigruten, și anume până la 31 decembrie 2012 [7];
a ‘general compensation’ NOK 66 million was granted for 2008 due to the weak financial situation of Hurtigruten resulting from a general increase in costs for the service provided.
în 2008, s-a acordat o „despăgubire generală” în valoare de 66 milioane NOK, datorită situației financiare slabe a societății Hurtigruten, ca urmare a creșterii generale a costurilor pentru serviciul furnizat.
A general compensation is provided for annually for the remaining duration of the contract, i.e. until 31 December 2012, provided the financial situation of the company related to the public service does not significantly improve [8]; and
Pentru perioada rămasă din contract, și anume până la 31 decembrie 2012, se prevede o despăgubire generală anuală, cu condiția ca situația financiară a societății legată de serviciul public să nu se îmbunătățească în mod semnificativ [8]; și
a reduction in the number of ships from 11 to 10 in the winter season (from 1 November to 31 March) until the Hurtigruten Agreement expires, without reducing the remuneration for the service as foreseen under the provisions of the Hurtigruten Agreement [9].
o diminuare a numărului de nave de la 11 la 10, pe perioada iernii (din 1 noiembrie până în 31 martie) până la expirarea Acordului Hurtigruten, fără reducerea remunerației pentru serviciu, în conformitate cu dispozițiile Acordului Hurtigruten [9].
This reduced service is intended to continue throughout the remaining duration of the Hurtigruten Agreement, i.e. until 31 December 2012.
Se urmărește continuarea acestui serviciu redus până la sfârșitul Acordului Hurtigruten, și anume până la 31 decembrie 2012.
The renegotiation of the Hurtigruten Agreement
Renegocierea Acordului Hurtigruten
The renegotiation clause
Clauza de renegociere
Article 8 of the Hurtigruten Agreement contains a revision clause, whereby both parties may initiate a renegotiation procedure.
Articolul 8 din Acordul Hurtigruten conține o clauză de revizuire, prin care ambele părți pot iniția o procedură de renegociere.
The revision clause reads as follows (translation by the Authority):
Clauza de revizuire are următorul cuprins (traducerea este efectuată de către Autoritate):
‘Official acts that entail considerable changes of cost as well as radical changes of prices of input factors that the parties could not reasonably foresee, are grounds for either of the contracting parties to demand a renegotiation about extraordinary adjustments of the state's remuneration, changes in the service delivered or other measures. In such negotiations, the other party shall be entitled to access all necessary documentation.’ [10]3.2.2.
„Documentele oficiale care duc la modificări semnificative ale costurilor, precum și la modificări radicale ale prețurilor factorilor de intrare pe care părțile nu le-au putut prevedea în mod rezonabil, justifică solicitarea unei renegocieri de către oricare dintre părțile contractante, cu privire la ajustările extraordinare ale remunerației statului, modificările legate de serviciul furnizat sau alte măsuri. În cadrul acestor negocieri, cealaltă parte va avea drept de acces la toate documentele necesare”.
The Supplementary Agreement
Acordul suplimentar
As referred to above, the renegotiation of the Hurtigruten Agreement was concluded on 27 October 2008, which increased the public service compensation to Hurtigruten by way of the three different measures referred to also above.
Așa cum s-a menționat mai sus, renegocierea Acordului Hurtigruten s-a realizat la 27 octombrie 2008, fapt ce a dus la creșterea compensației pentru obligația de serviciu public a societății Hurtigruten, prin intermediul celor trei măsuri diferite mai-sus menționate.
This agreement was confirmed in writing by way of a letter signed by the Norwegian authorities on 5 November 2008, referring to the renegotiation concluded on 27 October 2008.
Acest acord a fost confirmat în scris printr-o scrisoare semnată de autoritățile norvegiene la 5 noiembrie 2008, făcând referire la renegocierea realizată la 27 octombrie 2008.
On 8 July 2009 and 19 August 2009 respectively, the Norwegian authorities and Hurtigruten signed a document formalizing the renegotiations concluded in respect of the original Hurtigruten Agreement (‘the Supplementary Agreement’), referring to the letter signed by the Norwegian authorities on 5 November 2008.
La 8 iulie 2009, respectiv 19 august 2009, autoritățile norvegiene și societatea Hurtigruten au semnat un document de oficializare a renegocierilor realizate cu privire la Acordul Hurtigruten inițial („Acordul suplimentar”), făcând referire la scrisoarea semnată de autoritățile norvegiene la 5 noiembrie 2008.
The payments which have taken place under the three measures
Plățile care au fost efectuate în cadrul celor trei măsuri
In accordance with the revised agreement and the subsequent budgetary allocation of the Norwegian Parliament [11], NOK 125 million [12] was paid to Hurtigruten in December 2008 as an additional compensation for 2007 and 2008.
În conformitate cu acordul revizuit și cu alocarea ulterioară a bugetului Parlamentului norvegian [11], în decembrie 2008, s-au plătit 125 milioane NOK [12] societății Hurtigruten, ca o despăgubire suplimentară pentru 2007 și 2008.
According to the information available to the Authority, the following additional payments have already taken place following the renegotiation and the Supplementary Agreement:
Conform informațiilor disponibile Autorității, următoarele plăți suplimentare au fost deja efectuate în urma renegocierii Acordului suplimentar:
NOx tax / NOx Fund reimbursement
Rambursarea taxei NOx/ Fondului NOx
General compensation
Despăgubire generală
NOK 53,4 million
53,4 milioane NOK
For 2008 1st half
Pentru prima jumătate a anului 2008
NOK 5,4 million
5,4 milioane NOK
NOK 66 million
66 milioane NOK
For 2008 2nd half
Pentru a doua jumătate a anului 2008
NOK 11,3 million
11,3 milioane NOK
For 2009 1st half
Pentru prima jumătate a anului 2009
NOK 5,9 million
5,9 milioane NOK
Furthermore, the Norwegian authorities have informed the Authority that no ‘general compensation’ has so far been paid out for 2009, 2010 or 2011 and no further payments under the Supplementary Agreement will be made until a final decision is taken by the Authority.
În plus, autoritățile norvegiene au informat Autoritatea că până în prezent nu a fost plătită nicio „despăgubire generală” pentru 2009, 2010 sau 2011 și că, până când Autoritatea nu ia decizia finală, nu se vor face alte plăți în cadrul Acordului suplimentar.
In addition, effective as from 16 November 2008, Hurtigruten was authorised to reduce the number of ships from 11 to 10 in the winter season (1 November to 31 March) without any deduction in the public service compensation.
În plus, începând cu 16 noiembrie 2008, societatea Hurtigruten a fost autorizată să reducă numărul de nave de la 11 la 10 pe timpul sezonului de iarnă (1 noiembrie - 31 martie), fără nicio deducere a compensației pentru obligația de serviciu public.
According to the information provided by the Norwegian authorities, this reduction corresponds to a further NOK 11,3 million [13] in additional compensation in the winter season 2008 to 2009, calculated on the basis of the deduction in compensation Hurtigruten would otherwise be subject to under the Hurtigruten Agreement for reduced service.
Conform informațiilor furnizate de autoritățile norvegiene, această reducere corespunde unei sume suplimentare de 11,3 milioane NOK [13] pe lângă compensația din timpul sezonului de iarnă 2008 - 2009, calculată pe baza deducerii compensației la care Hurtigruten ar fi altfel supusă în conformitate cu Acordul Hurtigruten pentru serviciul redus.
This arrangement was also in force in the winter season 2009 to 2010 and, according to information available to the Authority, for the winter season 2010 to 2011, but calculations have not been provided for this period.According to the Norwegian authorities, the Supplementary Agreement results in a total 26 % increase in the contributions for the year 2008, on top of the price adjustment under Article 6.2 of the Hurtigruten Agreement [14].4.
Acest acord era în vigoare și în sezonul de iarnă 2009 - 2010 și, în conformitate cu informațiile disponibile Autorității, în sezonul de iarnă 2010 - 2011, însă pentru această perioadă nu există calcule.Conform autorităților norvegiene, Acordul suplimentar duce la o creștere totală cu 26 % a contribuțiilor pentru anul 2008, pe lângă on ajustare de preț în conformitate cu articolul 6.2 din Acordul Hurtigruten [14].4.
The Authority opened the formal investigation procedure on the basis that the additional payments to Hurtigruten could involve state aid.
Autoritatea a inițiat procedura de investigație formală pe baza faptului că plățile suplimentare către Hurtigruten ar putea implica ajutorul de stat.
In particular, the Authority had doubts as to whether the increased compensation provided for by the renegotiation and the Supplementary Agreement could be considered as covered by the contract signed following the tender procedure carried out in 2004.
Autoritatea a avut îndoieli în special cu privire la aspectul dacă creșterea compensației prevăzută în renegociere și în Acordul suplimentar ar putea fi considerată ca făcând obiectul contractului semnat în urma procedurii de licitație efectuate în 2004.
The Authority harboured further doubts as to whether the measures adopted by the Norwegian authorities complied with the requirements of Article 59(2) of the EEA Agreement in the sense that they only correspond to the compensation for the provision of the public service.
Autoritatea a manifestat îndoieli și legate de respectarea de către măsurile adoptate de autoritățile norvegiene a cerințelor articolului 59 alineatul (2) al Acordului privind SEE, în sensul că acestea nu corespund decât compensației pentru furnizarea serviciului public.
Moreover, the Authority expressed doubts as to whether the interventions could be considered compatible with the functioning of the EEA Agreement, especially on the basis of Article 61(3) of the EEA Agreement in conjunction with the Authority’s Guidelines on Rescuing and Restructuring Firms in Difficulty (‘the Rescue and Restructuring Guidelines’) [15].5.
În plus, Autoritatea a exprimat îndoieli cu privire la compatibilitatea intervențiilor cu funcționarea Acordului privind SEE, în special pe baza articolului 61 alineatul (3) al Acordului privind SEE și a Liniilor directoare ale Autorității privind salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate („Orientările privind salvarea și restructurarea întreprinderilor”) [15].5.
COMMENTS BY THE NORWEGIAN AUTHORITIES
OBSERVAȚII ALE AUTORITĂȚILOR NORVEGIENE
The additional payments do not constitute state aid or are a necessary compensation for the provision of a public service under Article 59(2) EEA
Plățile suplimentare nu constituie ajutor de stat sau sunt o compensație necesară pentru furnizarea unui serviciu public în conformitate cu articolul 59 alineatul (2) al Acordului privind SEE
The Norwegian authorities have argued that the three measures do not constitute state aid.
Autoritățile norvegiene au argumentat că cele trei măsuri nu constituie un ajutor de stat.
They have submitted that by confining the additional payments to what was strictly necessary to ensure a continuation of the public service, the additional payments did not represent an economic advantage within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement and the Altmark case law.
Acestea au susținut că prin limitarea plăților suplimentare la strictul necesar pentru a asigura furnizarea în continuare a serviciului public, plățile suplimentare nu reprezintă un avantaj economic în sensul articolului 61 alineatul (1) al Acordului privind SEE și al jurisprudenței Altmark.
The Norwegian authorities maintain that the measures taken in October 2008 were emergency measures adopted to remedy the acute difficult economic situation of Hurtigruten in 2008, to ensure continuous service in the interim period until a new tendering procedure could be finalised, and in doing so, they acted like a rational market operator.
Autoritățile norvegiene susțin că măsurile luate în octombrie 2008 au fost măsuri de urgență adoptate în vederea remedierii situației economice dificile a societății Hurtigruten în 2008, pentru a asigura un serviciu continuu pe perioada interimară, până la finalizarea noii proceduri de licitație; în acest sens, acestea au acționat ca un operator rațional de pe piață.
To support this argument, the Norwegian authorities refer to the Linde judgment [16] of the Court of First Instance.Further, the Norwegian authorities argue that the compensation for NOx tax and NOx tax Fund contributions fail to satisfy the requirement of selectivity as the same reimbursement applies to all maritime passenger transport services carrying out public service obligations.
În vederea susținerii acestui argument, autoritățile norvegiene fac trimitere la hotărârea Linde [16] pronunțată de Tribunalul de Primă Instanță.Mai mult, autoritățile norvegiene susțin că compensația pentru taxa NOx tax și contribuțiile la Fondul pentru taxa NOx nu îndeplinesc condiția selectivității, deoarece aceeași rambursare se aplică tuturor serviciilor maritime de transport de pasageri care au obligații privind serviciile publice.
Alternatively, in case the Authority were to find that the three measures do constitute state aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement, the Norwegian authorities put forward that the measures constitute necessary compensation for a public service obligation in accordance with Article 59(2) of the EEA Agreement.
Ca alternativă, în cazul în care Autoritatea ar constata că cele trei măsuri nu reprezintă un ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) al Acordului privind SEE, autoritățile norvegiene susțin că măsurile reprezintă compensația necesară pentru obligația de serviciu public, în conformitate cu articolul 59 alineatul (2) al Acordului privind SEE.
In order to substantiate that Hurtigruten has not been excessively compensated for the provision of a public service under Article 59(2) of the EEA Agreement, the Norwegian authorities have provided the Authority with one report commissioned from PWC and two from BDO Noraudit.
Pentru a demonstra că societatea Hurtigruten nu a fost compensată în mod excesiv pentru furnizarea unui serviciu public în conformitate cu articolul 59 alineatul (2) al Acordului privind SEE, autoritățile norvegiene au transmis Autorității un raport din partea PWC și două rapoarte din partea BDO Noraudit.
The reports note that Hurtigruten has not implemented a proper separation of accounts for the public service activities and other activities outside the public service remit [17].
Rapoartele indică faptul că societatea Hurtigruten nu a separat în mod adecvat contabilitatea pentru activitățile aferente serviciului public și contabilitatea pentru alte activități care nu intră în sfera de aplicare a serviciului public.
Due to this, an ex post cost and income allocation is simulated.
Datorită acestui fapt, se simulează un cost ex post și o repartizare a veniturilor.
These three reports contain the following:
Aceste trei rapoarte conțin:
PWC Report of 14 October 2008
Raportul PWC din 14 octombrie 2008
The PWC Report of 14 October 2008 with its underlying material (‘the PWC Report’) [18] provides three alternative methods for demonstrating the extent to which Hurtigruten has been undercompensated for the provision of the public service.The first two methods used are production cost models where an attempt is made at separating the costs and revenues connected with both the public service activities and the commercial activities.
Raportul PWC din 14 octombrie 2008, împreună cu materialul său de bază („Raportul PWC”) [18] prevede trei metode alternative care demonstrează măsura în care societatea Hurtigruten a fost subcompensată pentru furnizarea serviciului public.Primele două metode utilizate sunt modele de cost al producției, încercându-se să se separe costurile și veniturile legate atât de activitățile aferente serviciului public, cât și de activitățile comerciale.
The first method involves using the costs and revenues of one ship ‘MS Narvik’ for the year 2006 to demonstrate how Hurtigruten has been undercompensated for the provision of the public service.
Prima metodă implică utilizarea costurilor și a veniturilor navei „MS Narvik” pentru anul 2006, pentru a demonstra modul în care societatea Hurtigruten a fost subcompensată pentru serviciului public.
The second method is similar to the first, but instead of restricting the assessment to MS Narvik, the costs and revenues of the whole Hurtigruten fleet for 2006 is used as a basis for the calculations.
A doua metodă este similară celei dintâi, însă în loc să limiteze evaluarea la nava MS Narvik, se utilizează ca bază de calcul costurile și veniturile întregii flote a societății Hurtigruten pentru anul 2006.
The third method involves not distinguishing between the public service and the commercial activities.
A treia metodă implică nediferențierea dintre serviciul public și activitățile comerciale.
Its calculations are based on the 2006 accounts for the whole Hurtigruten fleet.
Calculele sale se bazează pe înregistrările contabile pe 2006 pentru întreaga flotă a societății Hurtigruten.
The idea is that the Norwegian authorities, with the aid, can ensure that the combined operation of the public service and the commercial activities is profitable for Hurtigruten, in the sense that all costs are covered and that Hurtigruten gets a return on capital within the range of 3-5 % on income before tax or 10 % on EBITDA [19].
Ideea este că autoritățile norvegiene, pot asigura, prin acest ajutor, profitabilitatea serviciului public combinat cu activitățile comerciale pentru societatea Hurtigruten, în sensul că toate costurile sunt acoperite și societatea Hurtigruten obține o rentabilitate a capitalului de 3-5 % din profitul înainte de impozitare sau 10 % din EBITDA. [19]
With the third method of the PWC Report, the Norwegian authorities appear to argue that no distinction between the public service and the commercial activities needs to be made, and that aid can be granted in order to ensure the profitability of the contract (taking account of the costs and revenues of both the public service activities and the commercial activities).
Cu a treia metodă a Raportului PWC, autoritățile norvegiene par să susțină că nu trebuie să se facă nicio distincție între serviciul public și activitățile comerciale și că ajutorul poate fi acordat pentru a asigura profitabilitatea contractului (ținând seama de costurile și veniturile aferente atât activităților legate de serviciul public, cât și activităților comerciale).
BDO Noraudit Report of 23 March 2009
Raportul BDO Noraudit din 23 martie 2009
BDO Noraudit Report of 27 September 2010
Raportul BDO Noraudit din 27 septembrie 2010
The second BDO Noraudit Report of 27 September 2010 (‘the second BDO Report’) provides an alternative explanation as to how the three measures [21] did not involve any over-compensation.
Cel de-al doilea Raport BDO Noraudit din 27 septembrie 2010 („al doilea Raport BDO”) oferă o explicație alternativă cu privire la modul în care cele trei măsuri [21] nu au implicat nicio compensare excesivă.
Two substantial differences from the first report being that (i) instead of examining the verifiable cost of operating the entire Hurtigruten fleet, the actual costs related to the operation of the ship which, of those subject to the NOx tax, is closest to the minimum requirements of the public service obligation [22] (MS Vesterålen) is used to calculate the cost of providing the public service, and (ii) the compensation is linked to the total 2007 and 2008 deficits of what is classified as Hurtigruten’s public service operations instead of the increased fuel prices in 2008.
Există două diferențe semnificative față de primul raport, și anume faptul că (i) pentru a calcula costul de furnizare a serviciului public, în loc să se analizeze costul verificabil legat de exploatarea întregii flote a societății Hurtigruten, se utilizează costurile efective legate de exploatarea navei care, dintre cele care fac obiectul taxei NOx, îndeplinește cel mai bine cerințele minime ale obligației privind serviciul public [22] (MS Vesterålen), și că (ii) compensația depinde de deficitele totale pe 2007 și 2008 legate de operațiunile privind serviciul public ale societății Hurtigruten și nu de creșterea prețurilor combustibilului din 2008.
Regarding the method of cost allocation followed in the reports, the first two methods of the PWC Report and the two BDO Reports tend to classify only the extra incremental cost connected to the commercial activities (i.a. the extra fuel and NOx cost incurred by the cruise in the Geirangerfjord), as commercial costs.
În ce privește metoda repartizării costurilor utilizată în rapoarte, primele două metode din Raportul PWC și cele două Rapoarte BDO tind să clasifice numai costul marginal suplimentar legat de activitățile comerciale (și anume, costul suplimentar al combustibilului și costul NOx aferent unei croaziere în Geirangerfjord), ca și costuri comerciale.
The rest of the costs tend to be allocated to the public service side.
Restul costurilor tind să fie repartizate serviciului public.