natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The granting of a full or partial tax exemption involves a loss of tax revenues for the State which is equivalent to consumption of State resources in the form of fiscal (tax) expenditure [19].
Acordarea unei scutiri totale sau parțiale de la plata impozitului generează o pierdere a veniturilor fiscale pentru stat echivalentă consumului de resurse de stat sub formă de cheltuieli fiscale [19].
Favouring certain undertakings or the production of certain goods
Favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri
Undertaking
Întreprindere
State aid can only be granted to undertakings that are engaged in economic activity.
Ajutoarele de stat pot fi acordate doar întreprinderilor care desfășoară o activitate economică.
According to the European Court of Justice, the notion of an undertaking within the meaning of Article 87 EC (now Article 107 of the Treaty on the Functioning of the European Union), which corresponds to Article 61(1) of the EEA Agreement, encompasses ‘every entity engaged in an economic activity, regardless of the legal status of the entity and the way in which it is financed’ [20].
Conform Curții Europene de Justiție, noțiunea de întreprindere în sensul articolului 87 CE (devenit articolul 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene), care corespunde articolului 61 alineatul (1) din Acordul SEE, cuprinde „orice entitate angajată într-o activitate economică, indiferent de statutul juridic al entității și de modul său de finanțare” [20].
The Court has further ‘consistently held that any activity consisting in offering goods or services on a given market is an economic activity’ [21].Providing insurance is a service, which in principle is an economic activity [22].
În continuare, Comisia a „susținut în mod constant că orice activitate care constă în a oferi bunuri sau servicii pe o anumită piață reprezintă o activitate economică” [21].Furnizarea de asigurări este un serviciu care reprezintă, în principiu, o activitate economică [22].
Captive insurance companies offer insurance services for a premium on a given market.
Societățile de asigurare captive oferă servicii de asigurare în schimbul unei prime pe o anumită piață.
The fact that their clients are restricted only to undertakings of the same group to which they belong does not affect this conclusion.
Faptul că singurii lor clienți sunt întreprinderile din grupul de care aparțin nu afectează această constatare.
The undertakings of the group to which the captive belongs have chosen to purchase insurance from another company within its group which provides such services instead of purchasing from a third party insurance company.
Întreprinderile din grupul din care face parte o societate de asigurare captivă au ales să achiziționeze pachete de asigurări de la altă societate a grupului, care oferă astfel de servicii, în loc să achiziționeze de la o societate de asigurare terță.
As referred to below, the Authority is of the view, therefore, that the services provided by captive insurers are an alternative to purchasing insurance from a third party.
Conform celor specificate în continuare, Autoritatea consideră, prin urmare, că serviciile furnizate de societățile de asigurare captive sunt o alternativă la asigurarea prin intermediul unui asigurător terț.
The fact that captive insurance companies supply demand for insurance from certain undertakings is sufficient to conclude that they offer their services on the market.
Faptul că societățile de asigurare captive satisfac cererea de asigurare a anumitor întreprinderi este suficient pentru a conchide că își oferă serviciile pe piață.
By establishing a captive, the insurance of these risks is ‘captive’ to one company of the group, which means that none of the other insurance companies active in the market will be able to compete for the insurance of the risks of the group.
Prin constituirea unei societăți captive, asigurarea acestor riscuri este „captivă” unei societăți a grupului, ceea ce înseamnă că niciuna dintre celelalte societăți de asigurare de pe piață nu va putea să concureze pentru asigurarea riscurilor grupului de societăți.
The insurance of these risks would normally be undertaken by choosing another commercial provider but here the service is provided by the captive insurance company formed by the group instead.
Asigurarea acestor riscuri ar putea fi întreprinsă, de regulă, prin alegerea unui alt asigurător comercial, însă, în acest caz, serviciul este furnizat de societatea de asigurare captivă înființată în cadrul grupului.
A captive insurance company is established as a separate legal entity in Liechtenstein and set up like any other company.
O societate de asigurare captivă se constituie ca o entitate juridică distinctă în Liechtenstein și se înființează ca orice altă societate.
The services it provides are paid for, risk is transferred to it on an arm’s length basis, it keeps separate accounts and is liable to tax under national law.
Serviciile pe care le oferă sunt plătite, riscul este transferat acesteia în condiții normale de concurență, păstrează evidențe contabile separate și plătește impozit conform legislației naționale.
Captive insurance companies are indeed subject to taxation in Liechtenstein in the first place as they are undertakings that are engaged in economic activity within the jurisdiction.
Societățile de asigurare captive fac, într-adevăr, obiectul impozitării în primul rând în Liechtenstein, deoarece sunt întreprinderi care exercită o activitate economică pe teritoriul acestui stat.
Forming a separate company is a deliberate choice on the part of companies which decide to form captives, and it is common practice to locate the captive in a low tax jurisdiction in order to benefit from lower rates of taxation.
Înființarea unei societăți separate este o alegere deliberată a întreprinderilor care hotărăsc să înființeze societăți captive, fiind o practică obișnuită ca aceasta să fie situată într-o jurisdicție caracterizată de impozite reduse pentru a beneficia de cote de impozitare mai mici.
If a new, separate company was not created, and the risks were self-insured within the existing company structure, generally speaking, the cost benefit from deciding not to pay commercial insurers would merely be reflected in lower costs — and therefore higher profits, paid at the normal rate within the company’s home tax jurisdiction.
Dacă nu ar fi creată o societate nouă, separată, iar riscurile ar fi auto-asigurate în cadrul structurii de societăți existente, în general, beneficiile în materie de costuri obținute în urma hotărârii de a nu plăti asigurători comerciali s-ar reflecta în mică măsură în costuri mai mici – și, prin urmare, în profituri mai mari, plătite la cota normală în cadrul jurisdicției fiscale naționale a societății.
Creating a company and locating it offshore means that the insurance services can be provided outside the company’s home tax jurisdiction(s), enabling the group to benefit (among other ways [23]) from lower taxation on the profits made from the decision to self-insure [24].During the formal investigation some of the parties involved argued that captives are not undertakings, firstly, because they only provide insurance services ‘in-house’, and, secondly, because the services provided are not offered by the open market mainly as they concern common high frequency risks commonly retained by companies, or complex, high value risks that cannot be insured on the market or can only be insured at prohibitive cost.
Înființarea unei societăți și situarea acesteia off-shore presupune că serviciile de asigurare pot fi furnizate în afara jurisdicției (jurisdicțiilor) fiscale naționale a(le) societății, permițând grupului să beneficieze (printre alte metode [23] de impozitare redusă pe profiturile realizate din decizia de auto-asigurare [24].În cadrul procedurii oficiale de investigare, unele dintre părțile implicate au susținut că societățile de asigurare captive nu sunt întreprinderi, în primul rând deoarece oferă doar servicii de asigurare în cadrul grupului și, în al doilea rând, deoarece serviciile furnizate nu sunt oferite de piața liberă, pentru că privesc, în principal, riscuri frecvente, comune, reținute, de regulă, de societăți sau riscuri complexe de valoare ridicată care nu pot fi asigurate pe piață sau care pot fi asigurate doar pentru un preț prohibitiv.
‘In-house’ provisions
Dispoziții interne
As stated above, specific references were made during the investigation to the Authority’s decision concerning the Norwegian Road Administration Møre and Romsdal District Office.
Astfel cum s-a precizat anterior, în timpul procedurii de investigare s-au făcut referiri explicite la decizia Autorității privind Administrația Drumurilor din Norvegia, Biroul districtual Møre și Romsdal.
The Norwegian Road Administration was reorganised in 1995 and split into district offices, each with a production department responsible for construction and maintenance of roads, tunnels and bridges, and an administrative department in charge of ordering works and administering public tenders.
Administrația Drumurilor din Norvegia a fost reorganizată în 1995 și divizată în birouri districtuale, fiecare având un departament de producție responsabil pentru construirea și întreținerea drumurilor, tunelurilor și podurilor, și un departament administrativ însărcinat cu comandarea lucrărilor și cu administrarea licitațiilor publice.
The production departments carried out tasks falling within the responsibilities of the Road Administration according to applicable quality standards and framework conditions, but was not engaged in any work falling outside the responsibilities of the Road Administration, for example on the open market.
Departamentele de producție au îndeplinit sarcini care sunt de competența Administrației Drumurilor, conform standardelor de calitate aplicabile și condițiilor-cadru, însă nu au întreprins lucrări care să nu fie de responsabilitatea Administrației Drumurilor, de exemplu, pe piața liberă.
Since the Production Department of the Møre and Romsdal District Office carried out its activities confined to the State ‘in-house’, the Authority concluded that those activities did not compete on a market with other market players.
Întrucât Departamentul de producție al Biroului districtual Møre și Romsdal a desfășurat activități doar la nivel „intern”, Autoritatea a concluzionat că respectivele activități nu intră în concurență pe o piață în care există și alți jucători.
Accordingly, the Department was not considered to be an undertaking, and its funding, therefore, was not State aid.
În consecință, Departamentul nu a fost considerat o întreprindere, iar finanțarea sa nu a constituit, prin urmare, ajutor de stat.
Interested parties have argued that the same reasoning should apply to captive insurance companies.
Părțile interesate au susținut că același raționament ar trebui să se aplice și societăților de asigurare captive.
The Authority does not concur with such a position.
Autoritatea nu este de acord cu această poziție.
Consistent with case-law [25], the principles referred to in the Norwegian Road Administration decision are applicable in the case of public authorities exercising their right to undertake public services themselves without offering a contract to tender on the open market.
Conform jurisprudenței [25], principiile la care se face referire în decizia privind Administrația Drumurilor din Norvegia sunt aplicabile în cazul autorităților publice care își exercită dreptul de a presta ele însele servicii publice, fără a oferi un contract spre licitare pe piața liberă.
As referred to by the Court of Justice in the Stadt Halle judgment [26]: ‘A public authority which is a contracting authority has the possibility of performing the tasks conferred on it in the public interest by using its own administrative, technical and other resources, without being obliged to call on outside entities not forming part of its own departments.’ Referring to the difference between such a scenario and one involving a private undertaking, the Court went on to say that ‘it must be observed … that the relationship between a public authority which is a contracting authority and its own departments is governed by considerations and requirements proper to the pursuit of objectives in the public interest. Any private capital investment in an undertaking, on the other hand, follows considerations proper to private interests and pursues objectives of a different kind.’
Astfel cum este prevăzut de Curtea de Justiție în Hotărârea Stadt Halle [26]: „O autoritate publică, care este în același timp o autoritate contractantă, are posibilitatea de a îndeplini sarcinile de interes public care îi revin prin mijloace proprii, administrative, tehnice sau de altă natură, fără a fi obligată să apeleze la entități externe care nu fac parte din departamentele sale”. Invocând diferența dintre un astfel de scenariu și un scenariu în care este implicată o întreprindere privată, Curtea a adăugat că „trebuie observat […] că raportul dintre o autoritate publică, care este în același timp o autoritate contractantă, și propriile sale departamente este guvernat de considerente și condiții proprii urmăririi obiectivelor în interesul publicului. Pe de altă parte, orice plasament de capital privat într-o întreprindere se supune unor considerente proprii intereselor private și urmărește obiective de altă natură”.
The Authority, in line with such reasoning, considers the legal and factual position of captive insurance companies to be very different from that of public authorities providing services in the public need.
Conform acestui raționament, autoritatea consideră că situația de fapt și de drept a societăților de asigurare captive este extrem de diferită de cea a autorităților publice care furnizează servicii de interes public.
Captive insurance companies provide commercial services to private undertakings and are not in a comparable position — and any assistance provided to them by the State through tax exemptions must be considered within that context.
Societățile de asigurare captive furnizează servicii comerciale întreprinderilor private și nu se află într-o poziție comparabilă – iar asistența acordată acestora de stat prin scutiri de impozit trebuie analizată în acest context.
Captives providing services that are not available from commercial insurance providers
Societăți captive care oferă servicii care nu sunt disponibile din partea furnizorilor comerciali de asigurări.
The European Commission recently completed a sectoral investigation into the European insurance industry.
Comisia Europeană a încheiat recent o analiză sectorială în industria europeană a asigurărilor.
In its interim report [27], the Commission explained that insurance undertakings can be classified in various ways, for example [28]:
În raportul său intermediar [27], Comisia a explicat că societățile de asigurare pot fi clasificate în diverse moduri, de exemplu [28]:
according to whether they are proprietary insurance companies or mutual insurers,
în funcție de statut, societăți de asigurare autonome sau societăți de asigurare mutuale;
according to the line(s) of insurance they write,
în funcție de domeniul (domeniile) de asigurare pentru care oferă servicii;
according to whether they are direct (primary) insurers or reinsurers,
în funcție de natura serviciilor, asigurători direcți (primari) sau reasigurători;
according to whether they are independent of any particular buyer of insurance or closely affiliated to a particular buyer or group of buyers (as in the case of captive insurers or reinsurers).
în funcție de independența de orice cumpărător de asigurare sau de strânsa afiliere la un anumit cumpărător sau grup de cumpărători (în cazul societăților captive de asigurare și reasigurare).
Competition in the insurance market is impacted upon by the availability of alternatives to taking out traditional insurance products [29].
Concurența pe piața asigurărilor este influențată de disponibilitatea unor alternative de eliminare a produselor de asigurare tradiționale [29].
The Authority is of the view that there are three main alternatives: self-insurance, captive insurance and alternative risk transfer products [30].
Autoritatea consideră că există trei alternative principale: auto-asigurarea, asigurarea prin societăți de asigurare captive și produsele de transfer alternativ al riscului [30].
In each case, the primary reason for using a substitute for insurance is the potential for reducing costs.
În fiecare situație, motivul principal de utilizare a unui substitut pentru asigurare îl constituie potențialul de reducere a costurilor.
A captive insurance company enables investment income on the premiums to be retained within the group and potentially allows for more flexibility in the pattern of premiums.
O societate de asigurare captivă asigură reținerea unor venituri din investiții la primele din cadrul grupului și poate permite o mai mare flexibilitate în modelul primelor.
Although these are not necessarily perfect substitutes for insurance, they pose a degree of competitive restraint on the insurance market.
Deși acestea nu sunt neapărat substitute perfecte pentru asigurări, ridică un grad de constrângere concurențială pe piața asigurărilor.
Captive insurance companies are, therefore, considered to be an alternative to the third party insurance available on the market.
Societățile de asigurare captive sunt considerate, prin urmare, o alternativă la asigurarea terță disponibilă pe piață.
According to the Commission’s Report, ‘large commercial clients (and they are increasingly large, since many are themselves the product of M&A activity) may now use their size to justify buying less insurance rather than more. They retain more exposures, take bigger deductibles, and increasingly use captives and other corporate vehicles in preference to full commercial insurance.’
Conform raportului Comisiei, „marii clienți comerciali (din ce în ce mai mari, deoarece mulți dintre ei sunt rezultatul unei activități de fuziuni și achiziții) se pot folosi acum de dimensiunea lor pentru a justifica achiziția unui volum mai mic de asigurări. Acestea rețin mai multe riscuri, beneficiază de sume deductibile mai mari și utilizează din ce în ce mai mult societăți de asigurare captive și alte instrumente corporative în locul asigurării comerciale complete”.
The Commission’s report states that the main objectives in establishing a captive are:
Raportul Comisiei prevede că obiectivele principale ale constituirii unei societăți de asigurare captive sunt:
to obtain the full benefit of the parent company/group’s risk control techniques by paying premiums based on its own experience,
obținerea tuturor avantajelor ce rezultă din tehnicile de control al riscului ale societății-mamă/grupului prin plata unor prime, pe baza propriei experiențe;
to avoid the direct insurers’ overheads and administrative costs,
evitarea cheltuielilor indirecte și a costurilor administrative ale asigurătorilor direcți;
to retain as much of the premiums, and the investment income on them, as possible within the group,
reținerea, în cadrul grupului, a unei părți cât mai mari din prime și din veniturile din investiții obținute din acestea;
to obtain tax advantages and the lower cost of (less rigorous) regulation in an offshore base,
obținerea de avantaje fiscale și costul redus de reglementare (mai permisivă) într-o zonă off-shore;
to obtain a lower overall risk premium level by purchasing reinsurance ‘wholesale’ and at lower cost than that required by the conventional or direct insurer.
obținerea unui nivel global al primei de risc mai scăzut prin încheierea unei reasigurări „en gros” și la un cost mai mic decât cel impus de asigurătorul tradițional sau direct.
The Authority disagrees with the contentions of certain third parties that the services provided by captives are not alternatives to commercial insurance.
Autoritatea nu este de acord cu cele susținute de anumite părți terțe, conform cărora serviciile furnizate de societățile de asigurare captive nu sunt alternative la asigurarea comercială.
As stated above, the Authority considers that captive insurance is a service substitutable for commercial insurance [31].
După cum s-a menționat anterior, Autoritatea consideră că asigurarea oferită de societățile captive este un serviciu substituibil asigurării comerciale [31].
Although it may be the case that certain risks cannot be insured on the market (or, more likely, cannot be insured at what the potential purchaser considers to be a reasonable price), the Authority does not accept that captive insurance companies exclusively provide insurance services that are not available from commercial insurers.
Deși este posibil ca anumite riscuri să nu poată fi asigurate pe piață (sau, mai curând, nu pot fi asigurate la un preț considerat rezonabil de potențialul cumpărător), Autoritatea nu acceptă ideea că societățile de asigurare captive furnizează doar servicii de asigurare care nu sunt disponibile din partea asigurătorilor comerciali.
The Authority, furthermore, does not accept that what may be prohibitive pricing by commercial insurers means that captive insurance companies are not engaged in economic activities in competition with those insurers.
În plus, autoritatea, nu acceptă ideea că ceea ce poate reprezenta preț prohibitiv pentru asigurătorii comerciali înseamnă că societățile de asigurare captive nu desfășoară activități economice în concurență cu alți asiguratori.
Undertakings belonging to a group have the choice to insure their (obligatory and voluntary) risks with a commercial insurer or create a captive insurance company.
Întreprinderile care aparțin unui grup pot opta pentru asigurarea riscurilor (obligatorii sau voluntare) la un asigurător comercial sau pentru înființarea unei societăți de asigurare captive.
If they choose the latter option, they are foreclosing the insurance market as far as their risks are concerned.
Dacă optează pentru a doua variantă, acestea exclud piața asigurărilor în ceea ce privește propriile riscuri.
Competition with other insurance providers therefore exists at the point of formation of the captive, and at each point in which the client of the captive decides to what extent it wishes to retain risk within the captive or purchase insurance (or reinsurance) on the open market.
Prin urmare, concurența cu alți furnizori de asigurări există în momentul înființării societății captive și de fiecare dată când clientul societății de asigurare captive decide în ce măsură dorește să rețină riscul în cadrul societății captive sau să încheie o asigurare (sau o reasigurare) pe piața liberă.
The Authority also notes that captive insurance companies are at present subject to tax in Liechtenstein, like other undertakings, albeit with exemptions and at different rates.
Autoritatea observă, de asemenea, că, în prezent, societățile de asigurare captive se supun impozitării în Liechtenstein, asemenea altor întreprinderi, deși beneficiind de scutiri și de cote de impozitare diferite.
The Authority has concluded, therefore, that the activities carried out by captive insurance companies in providing insurance (or reinsurance) services to their associated companies constitute an economic activity.
Prin urmare, Autoritatea a concluzionat că activitățile desfășurate de societățile de asigurare captive prin furnizarea de servicii de asigurare (sau reasigurare) societăților afiliate constituie activități economice.
On that basis the companies are undertakings within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
În acest sens, societățile sunt întreprinderi în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul SEE.
The measure confers upon captive insurance companies falling under Article 82a of the Tax Act an advantage by relieving them of charges (non-payment of income tax and only a reduced payment of a capital tax) that would normally be borne from their budgets.
Măsura conferă un avantaj societăților de asigurare captive guvernate de secțiunea 82 litera (a) din Legea fiscală prin scutirea acestora (neplata impozitului pe venit și achitarea unui impozit redus pe capital) de taxele pe care, în mod normal, le-ar suporta din bugetul lor.