natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the applicability of the Regulation or a scheme is at stake, the national court can only assess whether all the conditions of the Regulation or scheme are met.
Atunci când se contestă aplicabilitatea unui asemenea regulament sau a unei asemenea scheme, instanța națională poate evalua numai îndeplinirea tuturor condițiilor din regulament sau schemă.
It cannot assess the compatibility of an aid measure where this is not the case, since this assessment is the exclusive responsibility of the Authority [23].
Instanța națională nu poate evalua compatibilitatea unei măsuri de ajutor în situația în care condițiile nu sunt îndeplinite, deoarece o astfel de evaluare rămâne responsabilitatea exclusivă a Autorității [23].
If the national court needs to determine whether the measure falls under an approved aid scheme, it can only check whether all conditions of the approval decision are met.
În cazul în care trebuie să stabilească dacă măsura face obiectul unei scheme de ajutor aprobate, instanța națională poate verifica numai îndeplinirea tuturor condițiilor din decizia de aprobare.
Where the issues raised at national level concern the validity of an Authority decision, the national court should rely on the procedure laid down in Article 34 of the Surveillance and Court Agreement [24].
Atunci când aspectele invocate la nivel național privesc validitatea unei decizii a Autorității, instanța națională trebuie să se bazeze pe procedura prevăzută la articolul 34 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție [24].
The possibility to question the validity of the underlying Authority decision by way of an advisory opinion is, however, no longer available where the claimant could undoubtedly have challenged the decision before the EFTA Court under Article 36 of the Surveillance and Court Agreement, but failed to do so [25].
Totuși, posibilitatea de a contesta validitatea deciziei subiacente a Autorității prin intermediul unui aviz consultativ nu mai este disponibilă dacă reclamantul ar fi putut contesta fără îndoială decizia înaintea Curții de Justiție a AELS în temeiul articolului 36 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, însă nu a făcut acest lucru [25].
The national court may ask the Authority for an opinion under section 2 of this Chapter if it has doubts concerning the applicability of the General Block Exemption Regulation or an existing or approved aid scheme.
Instanța națională poate solicita Autorității un aviz în temeiul secțiunii 2 din prezentul capitol în cazul în care are îndoieli cu privire la aplicabilitatea regulamentului de exceptare pe categorii sau a unei scheme de ajutor existente sau aprobate.
Respective roles of the EFTA Surveillance Authority and national courts
Rolul Autorității AELS de Supraveghere și al instanțelor naționale
Both national courts and the Authority play essential, but distinct roles in the context of state aid enforcement [26].
Atât instanțele naționale, cât și Autoritatea joacă roluri esențiale, dar distincte, în contextul aplicării normelor privind ajutoarele de stat [26].
The Authority’s main role is to examine the compatibility of proposed aid measures with the functioning of the EEA Agreement, based on the criteria laid down in Article 61(2) and (3) of the Agreement.
Rolul principal al Autorității este de a examina compatibilitatea cu Acordul privind SEE a măsurilor de ajutor propuse, pe baza criteriilor prevăzute la articolul 61 alineatele (2) și (3) din acord.
This compatibility assessment is the exclusive responsibility of the Authority, subject to review by the EFTA Court.
Evaluarea compatibilității rămâne responsabilitatea exclusivă a Autorității, fiind supusă controlului jurisdicțional al Curții de Justiție a AELS.
National courts do not have the power to declare a state aid measure compatible with Article 61(2) or (3) of the EEA Agreement [27].
Instanțele naționale nu au competența de a declara o măsură de ajutor de stat ca fiind compatibilă cu articolul 61 alineatele (2) sau (3) din Acordul privind SEE [27].
The role of the national court depends on the aid measure at stake and whether this has been duly notified and approved by the Authority:
Rolul instanței naționale depinde de măsura de ajutor în cauză și de existența notificării corespunzătoare și a aprobării de către Autoritate:
National courts may be asked to intervene in cases where an EFTA State authority [28] has granted aid without respecting the standstill obligation.
Instanțele naționale pot fi chemate să intervină în cazurile în care o autoritate a unui stat AELS [28] a acordat ajutor fără respectarea obligației de statu quo.
This situation can arise either because the aid was not notified at all, or because the national authority implemented it before the Authority’s approval.
Această situație poate apărea fie întrucât ajutorul nu a fost notificat, fie pentru că autoritatea națională l-a pus în aplicare înainte de a fi aprobat de Autoritate.
National courts also play an important role in the enforcement of recovery decisions adopted under Article 14(1) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, where the Authority’s assessment leads it to conclude that aid granted unlawfully is incompatible with the functioning of the EEA Agreement and enjoins the EFTA State concerned to recover the incompatible aid from the beneficiary.
De asemenea, instanțele naționale joacă un rol important în aplicarea deciziilor de recuperare adoptate în temeiul articolului 14 alineatul (1) din partea II a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, atunci când evaluarea Autorității concluzionează că ajutorul acordat în mod ilegal este incompatibil cu Acordul privind SEE și obligă statul AELS în cauză să recupereze ajutorul incompatibil de la beneficiar.
The involvement of national courts in such cases will usually arise from actions brought by beneficiaries for review of the legality of the repayment request issued by national authorities.
Implicarea instanțelor naționale în asemenea cazuri rezultă, de obicei, ca urmare a acțiunilor introduse de beneficiari în vederea analizării legalității cererii de rambursare emise de autoritățile naționale.
However, depending on national procedural law, also other types of legal action can be possible (e.g. actions by EFTA State authorities against the beneficiary aimed at the full implementation of an Authority recovery decision).
Cu toate acestea, în funcție de dreptul procedural național, este posibilă și introducerea altor tipuri de acțiuni în justiție (de exemplu, acțiuni introduse de autoritățile unui stat AELS împotriva beneficiarului în vederea executării integrale a unei decizii de recuperare a Autorității).
When preserving the interests of individuals, the national courts must take full account of the effectiveness of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and the interests of the EEA market.
Atunci când protejează interesele particularilor, instanțele naționale trebuie să ia pe deplin în considerare aplicarea efectivă a articolului 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție și interesele pieței SEE.
The role of national courts in the above settings is set out in more detail under sections 1.2 and 1.3 of this Chapter.
Rolul instanțelor naționale în situațiile de mai sus este detaliat în secțiunile 1.2 și 1.3 din prezentul capitol.
Role of national courts in giving effect to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement - Unlawful state aid
Rolul instanțelor naționale în aplicarea articolului 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție – ajutoare de stat ilegale
According to the case law of the European Court of Justice, the standstill obligation laid down in Article 88(3) of the EC Treaty, which is mirrored by the last sentence of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, gives rise to directly effective individual rights of affected parties (such as the competitors of the beneficiary) [30].
Conform jurisprudenței Curții Europene de Justiție, clauza de statu quo prevăzută la articolul 88 alineatul (3) din Tratatul CE, care se reflectă în ultima teză a articolului 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, creează drepturi individuale care au un efect direct pentru părțile vizate (de exemplu, pentru concurenții beneficiarului) [30].
These affected parties can enforce their rights by bringing legal action before competent national courts against the granting EC Member State.
Părțile vizate își pot exercita drepturile prin introducerea unei acțiuni împotriva statului membru al CE care a acordat ajutorul în fața instanțelor naționale competente.
Dealing with such legal actions and thus protecting competitor’s rights under Article 88(3) of the EC Treaty is one of the most important roles of national courts in the state aid field.
Astfel, instrumentarea acțiunilor și, în consecință, protejarea drepturilor concurenților, în conformitate cu articolul 88 alineatul (3) din Tratatul CE, constituie unul dintre rolurile cele mai importante de care dispun instanțele naționale în domeniul ajutoarelor de stat.
The national courts in the EFTA States fulfill the same function.
Instanțele naționale din statele AELS îndeplinesc aceeași funcție.
However, in the EFTA States the internal effect of EEA law is governed by constitutional law, subject to Protocol 35 to the EEA Agreement.
Cu toate acestea, în statele AELS, efectul intern al legislației SEE este reglementat de legea constituțională, în temeiul Protocolului 35 la Acordul privind SEE.
According to Protocol 35 the EFTA States must ensure, if necessary by a separate statutory provision, that in cases of conflict between implemented EEA rules and other statutory provisions, the implemented EEA rules prevail.
În conformitate cu Protocolul 35, statele AELS trebuie să se asigure, dacă este cazul printr-o dispoziție statutară separată, că în cazuri de conflict între normele SEE puse în aplicare și alte dispoziții statutare, normele SEE puse în aplicare au întâietate.
According to the EFTA Court, individuals and economic operators must be entitled to invoke and to claim at the national level any rights derived from provisions of the EEA law [31], as being or having been made part of the respective national legal order, if they are unconditional and sufficiently precise. [32].
Potrivit Curții, persoanele fizice și operatorii economici trebuie să aibă dreptul să invoce și să solicite la nivel național orice drepturi care decurg din dispozițiile legislației SEE [31], ca făcând parte din respectiva ordine juridică națională, în cazul în care acestea sunt necondiționate și suficient de precise [32].
In the view of the Authority and in accordance with the case law of the European Court of Justice on the identical provision in Article 88(3) of the EC Treaty, Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement fulfils the implicit criteria in Protocol 35 to the EEA Agreement of being unconditional and sufficiently precise.
În opinia Autorității și în temeiul jurisprudenței Curții Europene de Justiție privind dispoziția identică de la articolul 88 alineatul (3) din Tratatul CE, articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție îndeplinește criteriile implicite din Protocolul 35 la Acordul privind SEE de a fi necondiționat și suficient de precis.
The fact that the last sentence of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement has been incorporated in the national legal order of the EFTA States [33], gives affected parties a possibility to bring legal actions against a breach of the standstill provision before national courts.
Faptul că ultima teză din articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție a fost încorporată în ordinea juridică națională a statelor AELS [33] permite părților afectate să introducă acțiuni împotriva încălcării obligației de statu quo în fața instanțelor naționale.
A national court should consequently use all appropriate devices and remedies and apply all relevant provisions of national law to give effect to the national law implementing the last sentence of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [34].
Prin urmare, o instanță națională ar trebui să apeleze la toate instrumentele și căile de atac corespunzătoare și să aplice toate dispozițiile relevante ale legislației naționale în vederea respectării legislației naționale de aplicare a ultimei teze din articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție [34].
The essential role played by national courts in this context also stems from the fact that the Authority’s own powers to protect competitors and other third parties against unlawful aid are limited.
Rolul esențial jucat de instanțele naționale în acest context rezultă, de asemenea, din faptul că propriile competențe ale Autorității în ceea ce privește protecția concurenților și a altor terți împotriva ajutoarelor ilegale sunt limitate.
Most importantly, the Authority cannot adopt a final decision ordering recovery merely because the aid was not notified in accordance with Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [35].
Mai important, Autoritatea nu poate adopta o decizie finală de dispunere a recuperării numai ca urmare a faptului că ajutorul nu a fost notificat în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție [35].
The Authority must therefore conduct a full compatibility assessment, regardless of whether the standstill obligation has been respected or not [36].
Prin urmare, Autoritatea trebuie să realizeze o evaluare completă a compatibilității, indiferent dacă obligația de statu quo a fost respectată sau nu [36].
This assessment can be time-consuming and the Authority’s powers to issue preliminary recovery injunctions are subject to very strict legal requirements [37].
Evaluarea poate fi îndelungată, iar competențele Autorității de a emite ordine de recuperare preliminare sunt supuse unor cerințe legale foarte stricte [37].
As a result, actions before national courts offer an important means of redress for competitors and other third parties affected by unlawful state aid.
În consecință, acțiunile în fața instanțelor naționale oferă un important mijloc de despăgubire a concurenților și a altor terți afectați de ajutoarele de stat ilegale.
Remedies available before national courts include:
Printre căile de atac disponibile în fața instanțelor naționale se numără:
preventing the payment of unlawful aid;
împiedicarea plății ajutoarelor ilegale;
recovery of unlawful aid (regardless of compatibility);
recuperarea ajutoarelor ilegale (indiferent de compatibilitate);
recovery of illegality interest;
recuperarea dobânzilor corespunzătoare unei perioade de ilegalitate;
damages for competitors and other third parties; and
despăgubiri pentru concurenți și alți terți și
interim measures against unlawful aid.
măsuri provizorii împotriva ajutoarelor ilegale.
Each of these remedies is set out in more detail in sections 1.2.1 to 1.2.6 of this Chapter.
Fiecare dintre aceste căi de atac este detaliată în secțiunile 1.2.1 – 1.2.6 din prezentul capitol.
Preventing the payment of unlawful aid
Împiedicarea plății ajutoarelor ilegale
National courts are obliged to protect the rights of individuals affected by violations of the standstill obligation.
Instanțele naționale sunt obligate să protejeze drepturile particularilor afectați de încălcarea obligației de statu quo.
National courts must therefore draw all appropriate legal consequences, in accordance with national law, where an infringement of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement has occurred [38].
Prin urmare, instanțele naționale trebuie să impună toate consecințele juridice corespunzătoare, în conformitate cu legislația națională, atunci când are loc o încălcare a articolului 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.
However, the national courts’ obligations are not limited to unlawful aid already disbursed.
Cu toate acestea, obligațiile instanțelor naționale nu sunt limitate la ajutoare ilegale deja plătite.
They also extend to cases where an unlawful payment is about to be made.
Acestea se extind și la cazurile în care urmează a fi efectuată o plată ilegală.
National courts must safeguard the rights of individuals against possible disregard of those rights [39].
Instanțele naționale trebuie să protejeze drepturile persoanelor împotriva unei posibile încălcări a acestor drepturi [39].
Where unlawful aid is about to be disbursed, the national court is therefore obliged to prevent this payment from taking place.
Prin urmare, atunci când urmează să se plătească un ajutor ilegal, instanța națională este obligată să împiedice efectuarea plății.
The national courts’ obligation to prevent the payment of unlawful aid can arise in a variety of procedural settings, depending on the different types of actions available under national law.
Obligația instanțelor naționale de a împiedica plata unui ajutor ilegal poate apărea într-o varietate de situații procedurale, în funcție de diferitele tipuri de acțiuni disponibile în temeiul legislației naționale.
Very often, the claimant will seek to challenge the validity of the national act granting the unlawful state aid.
Frecvent, reclamantul va încerca să conteste valabilitatea actului național de acordare a ajutorului de stat ilegal.
In such cases, preventing the unlawful payment will usually be the logical consequence of finding that the granting act is invalid as a result of the EFTA State’s breach of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [40]
În asemenea cazuri, împiedicarea plății ilegale va fi, de obicei, consecința logică a constatării invalidității actului de acordare, ca urmare a încălcării de către statul AELS a articolului 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție [40].
Recovery of unlawful aid
Recuperarea ajutoarelor ilegale
Where a national court is confronted with unlawfully granted aid, it must draw all legal consequences from this unlawfulness under national law.
Atunci când se confruntă cu ajutoare acordate în mod ilegal, o instanță națională trebuie să impună toate consecințele juridice ale ilegalității în temeiul legislației naționale.
The national court must therefore in principle order the full recovery of unlawful state aid from the beneficiary [41].
Prin urmare, instanța națională trebuie, în principiu, să dispună recuperarea integrală a ajutorului de stat ilegal de la beneficiar [41].
Ordering the full recovery of unlawful aid is part of the national court’s obligation to protect the individual rights of the claimant (e.g. competitor) under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Hotărârea privind recuperarea integrală a ajutorului de stat ilegal este legată de obligația care revine instanțelor naționale de a proteja drepturile individuale ale reclamantului (de exemplu, concurentul), în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.
The recovery obligation of the national court is thus not dependent on the compatibility of the aid measure with Article 61(2) or (3) of the EEA Agreement.
Astfel, obligația de recuperare care incumbă instanțelor naționale este independentă de compatibilitatea măsurii de ajutor cu articolul 61 alineatele (2) sau (3) din Acordul privind SEE.
Since national courts must order the full recovery of unlawful aid regardless of its compatibility, recovery can be swifter before a national court than through a complaint with the Authority.
Deoarece instanțele naționale trebuie să dispună recuperarea integrală a ajutoarelor ilegale, indiferent de compatibilitatea acestora, recuperarea poate fi mai rapidă în fața unei instanțe naționale decât printr-o plângere adresată Autorității.
Indeed, unlike the Authority [42], the national court can and must limit itself to determining whether the measure constitutes state aid and whether the standstill obligation applies to it.
Într-adevăr, spre deosebire de Autoritate [42], instanța națională poate și trebuie să se limiteze la a stabili dacă măsura constituie ajutor de stat și dacă i se aplică obligația de statu quo.
However, the national courts’ recovery obligation is not absolute.
Cu toate acestea, obligația de recuperare în sarcina instanțelor naționale nu este absolută.
According to the “SFEI” case [43], there can be exceptional circumstances in which the recovery of unlawful state aid would not be appropriate.
În conformitate cu cauza „SFEI” [43], pot exista circumstanțe excepționale în care nu ar fi indicată recuperarea unui ajutor de stat ilegal.
The legal standard to be applied in this context should be similar to the one applicable under Articles 14 and 15 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [44].
Standardul juridic care ar trebui aplicat în acest context ar trebui să fie similar celui aplicabil în temeiul articolelor 14 și 15 din partea II a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție [44].
In other words, circumstances which would not stand in the way of a recovery order by the Authority cannot justify a national court refraining from ordering full recovery.
Cu alte cuvinte, circumstanțele care nu ar împiedica un ordin de recuperare al Autorității nu pot justifica abținerea unei instanțe naționale de la dispunerea recuperării integrale.
The standard which the EFTA Court will apply in this respect is very strict [45].
Standardul aplicat de Curtea de Justiție a AELS în această privință este foarte strict.
In line with the approach taken by the EFTA Court and the European Court of Justice, a beneficiary of unlawful aid cannot in principle plead legitimate expectations against a recovery order by the Authority [46].
În principiu, în temeiul abordării Curții de Justiție a AELS și a Curții Europene de Justiție, beneficiarul unui ajutor acordat în mod ilegal nu poate invoca principiul așteptărilor legitime împotriva unui ordin de recuperare al Autorității.
This is because a diligent businessman would have been able to verify whether the aid he received was notified or not [47].
Aceasta se datorează faptului că un operator economic diligent ar fi trebuit să poată verifica dacă ajutorul pe care l-a primit a fost notificat sau nu [47].
To justify the national court not ordering recovery with reference to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, a specific and concrete fact must therefore have generated legitimate expectations on the beneficiary’s part [48].
Pentru a justifica nedispunerea recuperării de către instanța națională în temeiul articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, trebuie ca un fapt specific și concret să fi generat așteptări legitime din partea beneficiarului [48].
This can be the case if the Authority itself has given precise assurances that the measure in question does not constitute state aid, or that it is not covered by the standstill obligation [49].
Acesta poate fi cazul atunci când Autoritatea însăși a oferit asigurări precise că măsura în cauză nu constituie ajutor de stat sau că nu face obiectul obligației de statu quo [49].