natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This Chapter is without prejudice to the application of other provisions of EEA law, in particular those relating to public procurement and requirements flowing from the EEA Agreement, including from sectoral legislation incorporated into the Agreement.
Prezentul capitol nu aduce atingere aplicării altor dispoziții ale legislației SEE, în special a celor referitoare la achizițiile publice și nici cerințelor care decurg din Acordul privind SEE, inclusiv din legislația sectorială încorporată în acord.
Where a public authority chooses to entrust a third party with the provision of a service, it is required to comply with EEA law governing public procurement, contained in Annex XVI to the EEA Agreement.
În cazul în care o autoritate publică locală alege să încredințeze unui terț prestarea unui serviciu, aceasta are obligația de a respecta legislația SEE care reglementează achizițiile publice, cuprinsă în anexa XVI la Acordul privind SEE.
Also in cases where the directives on public procurement are wholly or partially inapplicable (for example, for service concessions and service contracts listed in Annex IIB to Directive 2004/18/EC [6], including different types of social services), the award may nevertheless have to meet requirements of the EEA Agreement on transparency, equality of treatment, proportionality and mutual recognition [7].
De asemenea, în cazurile în care directivele privind achizițiile publice sunt inaplicabile în întregime sau parțial (de exemplu, în cazul concesionărilor de servicii și al contractelor de servicii enumerate în anexa IIB la Directiva 2004/18/CE [6], inclusiv în cazul diferitelor tipuri de servicii sociale), este posibil ca atribuirea contractului să trebuiască, totuși, să îndeplinească cerințele de transparență, egalitate de tratament, proporționalitate și recunoaștere reciprocă prevăzute de Acordul privind SEE [7].
In addition to the issues addressed in this Chapter, Decision 2012/21/EU and the Framework, the Authority will answer individual questions that arise in the context of the application of the state aid rules to SGEIs [8].
Pe lângă aspectele abordate în prezentul capitol, în Decizia 2012/21/UE și în cadru, Autoritatea va răspunde întrebărilor individuale care apar în contextul punerii în aplicare a normelor în materie de ajutoare de stat pentru SIEG [8].
This Chapter is without prejudice to the relevant case-law of the Court of Justice of the European Union (the Court of Justice) and the EFTA Court.
Prezentul capitol nu aduce atingere jurisprudenței relevante a Curții de Justiție a Uniunii Europene (denumită în continuare „Curtea de Justiție”) și a Curții AELS.
General provisions relating to the concept of state aid
2 Dispoziții generale referitoare la noțiunea de ajutor de stat
Concepts of undertaking and economic activity
2.1 Noțiunea de întreprindere și de activitate economică
Based on Article 61(1) of the EEA Agreement, the state aid rules generally only apply where the recipient is an ‘undertaking’.
În temeiul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE, normele în materie de ajutoare de stat se aplică, în general, numai în cazul în care beneficiarul este o „întreprindere”.
Whether or not the provider of a service of general interest is to be regarded as an undertaking is therefore fundamental for the application of the state aid rules.
Este, prin urmare, esențial pentru aplicarea normelor în materie de ajutoare de stat să se determine dacă prestatorul unui serviciu de interes general trebuie considerat sau nu ca fiind o întreprindere.
The Court of Justice has consistently defined undertakings as entities engaged in an economic activity, regardless of their legal status and the way in which they are financed [9].
Curtea de Justiție a definit, în mod sistematic, întreprinderile ca fiind entități care desfășoară o activitate economică, indiferent de statutul juridic și de modul de finanțare a acestora [9].
The classification of a particular entity as an undertaking thus depends entirely on the nature of its activities.
Încadrarea unei anumite entități în categoria întreprinderilor depinde astfel, în totalitate, de natura activităților sale.
This general principle has three important consequences:
Acest principiu general are trei consecințe importante:
First, the status of the entity under national law is not decisive.
în primul rând, statutul entității în dreptul intern nu este determinant.
For example, an entity that is classified as an association or a sports club under national law may nevertheless have to be regarded as an undertaking within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
De exemplu, o entitate care, în dreptul intern, are statut de asociație sau de club sportiv poate, cu toate acestea, să fie considerată ca fiind o întreprindere în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.
The only relevant criterion in this respect is whether it carries out an economic activity.
Singurul criteriu pertinent în acest sens este dacă aceasta desfășoară sau nu o activitate economică;
Second, the application of the state aid rules as such does not depend on whether the entity is set up to generate profits.
în al doilea rând, aplicarea în sine a normelor în materie de ajutoare de stat nu este condiționată de existența unui scop lucrativ al entității instituite.
Based on the case-law of the Court of Justice and the General Court, non-profit entities can offer goods and services on a market too [10].
Conform jurisprudenței Curții de Justiție și a Tribunalului, și entitățile non-profit pot oferi bunuri și servicii pe o piață [10].
Where this is not the case, non-profit providers remain of course entirely outside of state aid control.Third, the classification of an entity as an undertaking is always relative to a specific activity.
În caz contrar, furnizorii fără scop lucrativ rămân, bineînțeles, în întregime în afara controlului ajutoarelor de stat; în al treilea rând, clasificarea unei entități ca întreprindere se face întotdeauna în raport cu o activitate specifică.
An entity that carries out both economic and non-economic activities is to be regarded as an undertaking only with regard to the former.
O entitate care desfășoară atât activități economice, cât și activități neeconomice trebuie considerată ca fiind o întreprindere numai în ceea ce privește prima categorie de activități.
Two separate legal entities may be considered to form one economic unit for the purposes of the application of state aid rules.
Se poate considera că două entități juridice distincte formează o singură unitate economică în sensul aplicării normelor în materie de ajutoare de stat.
That economic unit is then considered to be the relevant undertaking.
Această unitate economică este așadar considerată a fi întreprinderea în cauză.
In this respect, the Court of Justice looks at the existence of a controlling share or functional, economic and organic links [11].
În acest sens, Curtea de Justiție verifică existența unei participații de control sau a unor legături de natură funcțională, economică sau organică [11].
On the other hand, an entity that in itself does not provide goods or services on a market is not an undertaking for the simple fact of holding shares, even a majority shareholding, when the shareholding gives rise only to the exercise of the rights attached to the status of shareholder or member as well as, if appropriate, the receipt of dividends, which are merely the fruits of the ownership of an asset [12].
Pe de altă parte, o entitate care nu furnizează ea însăși bunuri sau servicii pe o piață nu constituie o întreprindere doar pentru că deține titluri de participare, chiar și majoritare, atâta vreme cât respectivele titluri de participare nu conferă deținătorului decât dreptul de a-și exercita drepturile aferente statutului de acționar sau de asociat, precum și, dacă este cazul, de a beneficia de dividende, care sunt pur și simplu rezultatul deținerii unui activ [12].
To clarify the distinction between economic and non-economic activities, the Court of Justice has consistently held that any activity consisting in offering goods and services on a market is an economic activity [13].
Pentru a clarifica distincția dintre activitățile economice și cele neeconomice, Curtea de Justiție a statuat în mod sistematic faptul că orice activitate care constă în furnizarea de bunuri și servicii pe o piață constituie o activitate economică [13].
The question whether a market exists for certain services may depend on the way those services are organised in the EFTA State concerned [14].
Răspunsul la întrebarea dacă există o piață pentru anumite servicii poate depinde de modul în care aceste servicii sunt organizate în statul AELS în cauză [14].
The state aid rules only apply where a certain activity is provided in a market environment.
Normele în materie de ajutoare de stat se aplică doar atunci când o anumită activitate este furnizată într-un cadru de piață.
The economic nature of certain services can therefore differ from one EFTA State to another.
Natura economică a anumitor servicii poate, prin urmare, să difere de la un stat AELS la altul.
Moreover, due to political choice or economic developments, the classification of a given service can change over time.
Mai mult, în funcție de opțiunile politice sau de evoluțiile economice, clasificarea unui anumit serviciu poate varia în timp.
What is not a market activity today may turn into one in the future, and vice versa.
O activitate care astăzi nu este considerată comercială poate deveni comercială în viitor și viceversa.
The decision of an authority not to allow third parties to provide a certain service (for example, because it wishes to provide the service in-house) does not rule out the existence of an economic activity.
Decizia unei autorități de a nu permite terților să furnizeze un anumit serviciu (de exemplu, deoarece dorește să furnizeze serviciul prin mijloace proprii) nu exclude existența unei activități economice.
In spite of such market closure, an economic activity can exist where other operators would be willing and able to provide the service in the market concerned.
În pofida unei astfel de închideri a pieței, o activitate economică poate exista atunci când alți operatori sunt dispuși și capabili să furnizeze serviciul în cauză pe piața avută în vedere.
More generally, the fact that a particular service is provided in-house [15] has no relevance for the economic nature of the activity [16].
Mai general, faptul că un serviciu anume este furnizat prin mijloace proprii [15] nu are relevanță pentru caracterul economic al activității [16].
Since the distinction between economic and non-economic services depends on political and economic specificities in a given EFTA State, it is not possible to draw up an exhaustive list of activities that a priori would never be economic.
Întrucât distincția dintre un serviciu economic și un serviciu neeconomic depinde de specificitățile politice și economice dintr-un anumit stat AELS, este imposibil să se întocmească o listă exhaustivă a activităților care a priori nu vor avea niciodată un caracter economic.
Such a list would not provide genuine legal certainty and would thus be of little use.
O astfel de listă nu ar oferi o securitate juridică reală și, prin urmare, ar avea o utilitate limitată.
The following paragraphs instead seek to clarify the distinction with respect to a number of important areas.
Următoarele puncte încearcă totuși să clarifice această distincție pentru mai multe domenii importante.
In the absence of a definition of economic activity in the EEA Agreement, the case-law appears to offer different criteria for the application of internal market rules and for the application of competition law [17].
În absența unei definiții a activității economice în textul Acordului privind SEE, jurisprudența pare să ofere criterii diferite pentru aplicarea normelor privind piața internă și pentru aplicarea dreptului concurenței [17].
Exercise of public powers
2.1.2 Exercitarea prerogativelor de autoritate publică
It follows from the Court of Justice case-law that Article 107 of the Treaty, which corresponds to Article 61 of the EEA Agreement, does not apply where the State acts ‘by exercising public power’ [18] or where authorities emanating from the State act ‘in their capacity as public authorities’ [19].
După cum reiese din jurisprudența Curții de Justiție potrivit căreia articolul 107 din tratat, care corespunde articolului 61 din Acordul privind SEE, nu se aplică atunci când statul acționează „prin exercitarea prerogativelor de autoritate publică” [18] sau în cazurile în care autoritățile din statul respectiv acționează „în calitatea lor de autorități publice” [19].
An entity may be deemed to act by exercising public powers where the activity in question is a task that forms part of the essential functions of the State or is connected with those functions by its nature, its aim and the rules to which it is subject [20].
Se poate considera că o entitate acționează prin exercitarea prerogativelor de autoritate publică în cazul în care activitatea respectivă este o sarcină care face parte din funcțiile esențiale ale statului sau este legată de aceste funcții, prin natura sa, prin obiectivul său și prin normele care se aplică în cazul acesteia [20].
Generally speaking, unless the EFTA State concerned has decided to introduce market mechanisms, activities that intrinsically form part of the prerogatives of official authority and are performed by the State do not constitute economic activities.
În general, cu excepția cazului în care statul AELS în cauză a decis să introducă mecanisme de piață, activitățile care fac parte în mod intrinsec din prerogativele autorității oficiale și sunt efectuate de stat nu constituie activități economice.
Examples are activities related to:
Exemple în acest sens sunt activitățile legate de:
the army or the police;
armată sau poliție;
air navigation safety and control [21];
siguranța și controlul navigației aeriene [21];
maritime traffic control and safety [22];
controlul și siguranța traficului maritim [22];
anti-pollution surveillance [23]; and
supravegherea antipoluare [23] și
the organisation, financing and enforcement of prison sentences [24].
organizarea, finanțarea și executarea pedepselor cu închisoarea [24].
Whether schemes in the area of social security are to be classified as involving an economic activity depends on the way they are set up and structured.
Decizia de a clasifica sistemele din domeniul securității sociale ca implicând sau nu activități economice depinde de modul în care acestea sunt instituite și structurate.
In essence, the Court of Justice and the General Court distinguish between schemes based on the principle of solidarity and economic schemes.
În esență, Curtea de Justiție și Tribunalul fac distincție între sistemele bazate pe principiul solidarității și sistemele economice.
The Court of Justice and the General Court have used a range of criteria to determine whether a social security scheme is solidarity-based and therefore does not involve an economic activity.
Curtea de Justiție și Tribunalul au utilizat o serie de criterii pentru a determina dacă un sistem de securitate socială este bazat pe principiul solidarității și, prin urmare, nu implică o activitate economică.
A bundle of factors can be relevant in this respect:
O serie de factori pot fi relevanți în această privință:
whether affiliation with the scheme is compulsory [25];
dacă afilierea la sistem este obligatorie sau nu [25];
whether the scheme pursues an exclusively social purpose [26];
dacă sistemul urmărește un obiectiv exclusiv social sau nu [26];
whether the scheme is non-profit [27];
dacă sistemul are sau nu un scop lucrativ [27];
whether the benefits are independent of the contributions made [28];
dacă prestațiile acordate depind sau nu de contribuțiile făcute [28];
whether the benefits paid are not necessarily proportionate to the earnings of the person insured [29]; and
dacă prestațiile acordate nu sunt neapărat proporționale cu câștigurile salariale ale persoanei asigurate [29] și
whether the scheme is supervised by the State [30].
dacă sistemul este supus sau nu controlului statului [30].
Such solidarity-based schemes must be distinguished from economic schemes [31].
Trebuie să se facă distincția între astfel de sisteme bazate pe principiul solidarității și sistemele economice [31].
In contrast with solidarity-based schemes, economic schemes are regularly characterised by:
Spre deosebire de sistemele bazate pe principiul solidarității, sistemele economice sunt, în mod constant, caracterizate prin:
optional membership [32];
caracterul opțional al afilierii [32];
the principle of capitalisation (dependency of entitlements on the contributions paid and the financial results of the scheme) [33];
principiul capitalizării (corelarea drepturilor cu contribuțiile plătite și cu rezultatele financiare ale sistemului) [33];
their profit-making nature [34]; and
caracterul lor lucrativ [34] și
the provision of entitlements which are supplementary to those under a basic scheme [35].
acordarea unor drepturi care sunt în plus față de cele acordate de un sistem de bază [35].
Some schemes combine features of both categories.
Unele sisteme combină caracteristici din ambele categorii.
In such cases, the classification of the scheme depends on an analysis of different elements and their respective importance [36].
În astfel de cazuri, clasificarea sistemului depinde de o analiză a diferitelor elemente și a importanței fiecăreia dintre ele [36].
In the EEA, the health care systems differ significantly between the States.
În SEE, sistemele de asistență medicală sunt foarte diferite de la un stat la altul.
The degree to which different health care providers compete with each other in a market environment largely depends on these national specificities.
Gradul de concurență care există pe piață între diferiții furnizori de servicii medicale depinde, în mare măsură, de aceste particularități naționale.
In some national systems, public hospitals are an integral part of a national health service and are almost entirely based on the principle of solidarity [37].
În unele sisteme naționale, spitalele publice sunt parte integrantă a unui serviciu național de sănătate și sunt bazate aproape în totalitate pe principiul solidarității [37].
Such hospitals are directly funded from social security contributions and other state resources and provide their services free of charge to affiliated persons on the basis of universal coverage [38].
Astfel de spitale sunt finanțate direct din contribuțiile de securitate socială și din alte resurse de stat și furnizează serviciile respective gratuit pentru persoanele afiliate, pe baza principiului acoperirii universale [38].
The Court of Justice and the General Court have confirmed that, where such a structure exists, the relevant organisations do not act as undertakings [39].
Curtea de Justiție și Tribunalul au confirmat că, în cazul în care există o astfel de structură, organizațiile în cauză nu acționează ca întreprinderi [39].
Where that structure exists, even activities that in themselves could be of an economic nature, but are carried out merely for the purpose of providing another non-economic service, are not of an economic nature.
În cazul în care respectiva structură există, chiar și acele activități care în sine ar putea avea un caracter economic, dar care se desfășoară doar cu scopul de a furniza un alt serviciu neeconomic, nu au un caracter economic.
An organisation that purchases goods — even in large quantities — for the purpose of offering a non-economic service does not act as an undertaking simply because it is a purchaser in a given market [40].
O organizație care achiziționează bunuri – chiar și în cantități mari – cu scopul de a furniza un serviciu neeconomic nu acționează ca întreprindere doar pentru că este un cumpărător pe o anumită piață [40].
In other national systems, hospitals and other health care providers offer their services for remuneration, be it directly from patients or from their insurance [41].
În alte sisteme naționale, spitalele și alți furnizori de servicii medicale își oferă serviciile contra unei remunerații obținute fie direct de la pacienți, fie de la societatea de asigurări la care sunt afiliați aceștia [41].
In such systems, there is a certain degree of competition between hospitals concerning the provision of health care services.
În cadrul acestor sisteme, există un anumit grad de concurență între spitale în ceea ce privește furnizarea serviciilor medicale.
Where this is the case, the fact that a health service is provided by a public hospital is not sufficient for the activity to be classified as non-economic.
Acolo unde se întâmplă acest lucru, faptul că un serviciu medical este furnizat de un spital public nu este suficient pentru ca activitatea respectivă să fie clasificată ca fiind neeconomică.
The Court of Justice and the General Court have also clarified that health care services which independent doctors and other private practitioners provide for remuneration at their own risk are to be regarded as an economic activity [42].
Curtea de Justiție și Tribunalul au clarificat, de asemenea, că serviciile de sănătate furnizate de medici independenți și de alți practicieni privați contra cost și pe propriul risc trebuie să fie considerate activitate economică [42].
The same principles would apply as regards independent pharmacies.
Aceleași principii se aplică în ceea ce privește farmaciile independente.
Case-law has established that public education organised within the national educational system funded and supervised by the State may be considered as a non-economic activity.
Conform jurisprudenței, învățământul public organizat în cadrul sistemului național de învățământ finanțat și controlat de stat poate fi considerat o activitate neeconomică.
In this regard, the Court of Justice has indicated that the State,
În această privință, Curtea a indicat că statul,
‘by establishing and maintaining such a system of public education and financed entirely or mainly by public funds and not by pupils or their parents … does not intend to become involved in activities for remuneration, but carries out its task towards its population in the social, cultural and educational areas’ [43].27.
„prin stabilirea și menținerea unui astfel de sistem de învățământ public finanțat integral sau în principal din fonduri publice și nu de către elevi sau de către părinții lor … nu intenționează să se angajeze în activități remunerate, ci își îndeplinește misiunea față de populație în domeniile social, cultural și educativ” [43].27.
According to the same case-law, the non-economic nature of public education is in principle not affected by the fact that pupils or their parents sometimes have to pay tuition or enrolment fees which contribute to the operating expenses of the system.
Conform aceleiași jurisprudențe, caracterul neeconomic al învățământului public nu este, în principiu, afectat de faptul că elevii sau părinții lor sunt nevoiți uneori să plătească taxe de studii sau taxe de înscriere care contribuie la cheltuielile de funcționare ale sistemului.
Such financial contributions often only cover a fraction of the true costs of the service and can thus not be considered as remuneration for the service provided.
Astfel de contribuții financiare reprezintă adeseori doar o fracțiune din costurile reale ale serviciului și pot, prin urmare, să nu fie considerate ca o remunerație pentru serviciul furnizat.
They therefore do not alter the non-economic nature of a general education service predominantly funded by the public purse [44].
Prin urmare, ele nu afectează caracterul neeconomic al unui serviciu de învățământ general finanțat în principal din fonduri publice [44].