natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the reasoning of the Council of State, Simet acquired the right to obtain compensation for the provision of the transport services in question at the point in time at which it carried out those services.
Conform raționamentului Consiliului de Stat, Simet a dobândit dreptul de a obține compensații pentru furnizarea serviciilor de transport în cauză la momentul prestării serviciilor respective.
For this reasoning to hold, the compensation payments would have to have been exempted from the compulsory notification procedure pursuant to Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69: otherwise failure to notify that compensation would have rendered it illegal, as it would have been contrary to the state aid provisions of the Treaty.
Pentru ca acest raționament să fie valabil, plățile compensației ar fi trebuit să fie exceptate de la procedura de notificare obligatorie în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69; în caz contrar, lipsa notificării compensației ar fi făcut ca aceasta să fie ilegală, întrucât ar fi contravenit dispozițiilor privind ajutorul de stat cuprinse în tratat.
This is because, under Article 17(2) of that Regulation (EEC) No 1191/69, compensation paid pursuant to the Regulation is exempted from the preliminary information procedure laid down in Article 108(3) of the Treaty and thus from prior notification.
Motivul constă în faptul că, în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, compensațiile care rezultă din aplicarea acestui regulament sunt exceptate de la procedura de informare prealabilă prevăzută la articolul 108 alineatul (3) din tratat și, prin urmare, de la obligația de notificare prealabilă.
It follows from the Combus judgment that the concept of ‘public service compensation’ within the meaning of that provision must be interpreted in a very narrow manner [32].
Din Hotărârea Combus rezultă că noțiunea de „compensație pentru obligația de serviciu public” în sensul dispoziției respective trebuie să fie interpretată de o manieră foarte restrânsă [32].
The exemption from notification provided by Article 17(2) covers only compensation for public service obligations imposed unilaterally on an undertaking, pursuant to Article 2 of that Regulation, which are calculated using the method described in Articles 10 to 13 of that Regulation (the common compensation procedure), and not to public service contracts as defined by Article 14.
Exceptarea de la notificare prevăzută la articolul 17 alineatul (2) se referă exclusiv la compensațiile pentru obligațiile de serviciu public impuse unilateral unei întreprinderi, în conformitate cu articolul 2 din regulamentul respectiv, calculate prin metoda descrisă la articolele 10-13 din regulament (metoda comună de compensare), și nu la contractele de serviciu public definite la articolul 14.
Compensation paid pursuant to a public service contract as defined by Article 14 of Regulation (EEC) No 1191/69 which constitutes state aid must be notified to the Commission before it is put into effect.
Compensațiile plătite în temeiul unui contract de serviciu public definit la articolul 14 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, care constituie ajutor de stat, trebuie să fie notificate Comisiei înainte de a fi acordate efectiv.
Failure to do so will result in that compensation being deemed illegally implemented aid.
În cazul în care această cerință nu este respectată, compensația se consideră ajutor acordat ilegal.
The question of whether Article 17(2) indeed dispensed the Italian authorities from prior notification in the present case therefore depends, first, on whether a public service obligation was in fact unilaterally imposed on Simet by the Italian authorities and, second, on whether the compensation paid pursuant to that obligation complies with Regulation (EEC) No 1191/69.
Pentru a stabili dacă în cazul de față autoritățile italiene au fost, într-adevăr, exceptate de la obligația de notificare prealabilă în conformitate cu articolul 17 alineatul (2), este necesar să se știe, în primul rând, dacă acestea au impus efectiv, în mod unilateral, obligații de serviciu public societății Simet și, în al doilea rând, dacă plata compensației aferente acestei obligații este în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 1191/69.
The Commission will examine both questions in turn.
Comisia va examina ambele chestiuni pe rând.
Did the Italian authorities unilaterally impose a public service obligation on Simet?
Autoritățile italiene au impus unilateral o obligație de serviciu public societății Simet?
According to Simet [33], the unilateral imposition of a public service obligation upon it can be inferred from the specifications regarding the details of the services to be provided as laid down in the concession specifications issued for each separate inter-regional scheduled bus route, the imposition of fares by the Ministry and the ministerial refusals to accept changes to existing services or to issue new service concessions.
În opinia societății Simet [33], faptul că i s-a impus unilateral o obligație de serviciu public poate fi dedus din specificarea detaliilor serviciilor care urmau să fie furnizate, cuprinse în specificațiile concesiunilor emise pentru fiecare rută separată de transport interregional regulat cu autocarul, din impunerea tarifelor de către minister și din refuzurile ministerului de a aproba modificarea serviciilor existente sau emiterea unor concesiuni pentru servicii noi.
However, on the basis of the information it has received, the Commission finds that Simet has not convincingly shown that the Italian authorities unilaterally imposed a public service obligation upon it.
Cu toate acestea, pe baza informațiilor primite, Comisia constată că Simet nu a dovedit într-o manieră convingătoare că autoritățile italiene i-au impus unilateral o obligație de serviciu public.
First, Simet’s initiative in requesting the renewal of concession specifications for all sixteen years during the period under review cannot be reconciled with the unilateral imposition of a public service obligation.
În primul rând, inițiativa Simet de a solicita reînnoirea specificațiilor concesiunilor în toți cei șaisprezece ani din cadrul perioadei analizate nu poate fi reconciliată cu impunerea unilaterală a unei obligații de serviciu public.
The purpose of those specifications was to provide Simet with the exclusive right to provide the relevant services for the period under review.
Scopul specificațiilor era acela de a oferi societății Simet dreptul exclusiv de a presta serviciile relevante în perioada analizată.
Despite the fact that each of those specifications stipulated that the operation of the service was not subject to compensation and that the service was operated entirely at the company’s own risk, Simet repeatedly requested the prolongation of those rights.
În ciuda faptului că fiecare dintre aceste specificații prevedea că prestarea serviciului nu face obiectul niciunei compensații și că serviciul se realizează exclusiv pe riscul societății, Simet a solicitat în mod repetat prelungirea acestor drepturi.
Second, the fact that these specifications stipulated the fares, the routes and the frequency and timing of the services does not necessarily mean that unilateral public service obligations were imposed on Simet as a result of the concessions.
În al doilea rând, faptul că specificațiile prevedeau tarifele, rutele, frecvența și orarul serviciilor nu înseamnă neapărat că societății Simet i s-au impus în mod unilateral obligații de serviciu public în baza concesiunilor.
Rather, considering that the services provided were regular scheduled services, it was necessary for the concession specifications, which granted Simet an exclusive right to provide those services, to stipulate in advance the details of the services to be provided.
Mai degrabă, având în vedere faptul că serviciile prestate erau regulate, specificațiile concesiunilor care acordau societății Simet dreptul exclusiv de a presta aceste servicii trebuiau să prevadă în prealabil detaliile serviciilor care urmau să fie furnizate.
No evidence has been provided of formal requests to change those details followed by refusals by the Ministry.
Nu a fost pusă la dispoziție nicio dovadă privind înaintarea unor cereri oficiale de modificare a acestor detalii, urmate de un refuz din partea ministerului.
Nor has Simet provided evidence to show that these details were unilaterally imposed by the Italian authorities on Simet, rather than proposed by that operator, in return for the right to provide services on an exclusive basis, and subsequently authorised by the Ministry.
Simet nu a furnizat nici dovezi care să arate că aceste detalii i-ar fi fost impuse în mod unilateral de către autoritățile italiene, și nu că ar fi fost propuse chiar de către operator în schimbul dreptului de a presta serviciile în mod exclusiv, fiind ulterior autorizate de minister.
Third, as regards the alleged obligation to transport postal items, Simet has failed to provide any evidence setting out the services actually provided and the net cost involved.
În al treilea rând, în ceea ce privește presupusa obligație de transport al expedierilor poștale, Simet nu a furnizat nicio dovadă care să evidențieze serviciile prestate efectiv și costurile nete implicate.
Nor has Simet provided evidence that it ever contested the clauses of the concession specifications concerning the transportation of postal items.
Simet nu a pus la dispoziție nici dovezi că ar fi contestat vreodată clauzele specificațiilor concesiunilor care prevedeau transportul de expedieri poștale.
This could either mean that the provision of those services did not go against the commercial interests of the company or that it considered the provision of those services as a fair remuneration for the right to operate the inter-regional transport services on an exclusive basis.
Acest lucru ar putea să însemne fie că furnizarea serviciilor respective nu era contrară intereselor comerciale ale societății, fie că aceasta considera că furnizarea serviciilor respective reprezintă o remunerare echitabilă pentru dreptul de a exploata în mod exclusiv servicii de transport interregional.
Fourth, as regards the fares that Simet could charge to passengers for the services it provided, while the Italian authorities acknowledge that until 2001 there were indeed national provisions setting broad principles for the pricing of bus transport services pricing as part of a wider national transport policy and a wider pricing policy [34], operators could submit a specific application to apply a different fare.
În al patrulea rând, în ceea ce privește tarifele pe care Simet putea să le perceapă de la călători pentru serviciile prestate, deși autoritățile italiene confirmă că până în 2001 au existat într-adevăr dispoziții naționale care prevedeau principii generale de stabilire a prețurilor serviciilor de transport cu autocarul în cadrul unei politici de transport naționale și a unei politici de stabilire a prețurilor mai ample [34], operatorii puteau să depună o cerere specifică pentru aplicarea unui tarif diferit.
This is clearly explained in the ministerial letter that Simet refers to [35].
Acest aspect este explicat în mod clar în scrisoarea ministerială la care face trimitere Simet [35].
The Commission notes, however, that Simet has provided no evidence that it ever submitted such an application to the Italian authorities, nor that any applications for fare changes during the period 1987-2003 were ever rejected by the Ministry.
Cu toate acestea, Comisia constată că Simet nu a furnizat nicio dovadă care să arate că a înaintat vreodată o astfel de cerere autorităților italiene sau că ministerul a respins vreodată o cerere de modificare a tarifelor în perioada 1987-2003.
Contrary to Simet’s contention, the fact that long-distance scheduled transport fares were ‘approved’ by the Provincial Motor Vehicle Office of the Ministry [36] and the reference to ‘regulated’ fares in circular No 3/02 of 5 April 2002 [37] do not mean that those fares were not initially set by the operators.
În contradicție cu afirmațiile societății Simet, faptul că tarifele pentru transportul regulat pe distanțe lungi erau „aprobate” de către Oficiul Regional pentru Autovehicule de pe lângă minister [36] și referirea la tarifele „reglementate” din circulara nr. 3/02 din 5 aprilie 2002 [37] nu înseamnă că tarifele respective nu au fost stabilite inițial de către operatori.
Rather, the use of these terms only means that the fares were set in advance in the interests of transparency and publicity for passengers and subsequently authorised by the competent ministerial services.
Folosirea acestor termeni arată mai degrabă că tarifele au fost stabilite în prealabil în vederea asigurării transparenței și publicității pentru călători, iar ulterior au fost autorizate de serviciile ministeriale competente.
In any event, such measures do not constitute a ‘tariff obligation’ within the meaning of Article 2(5) of Regulation (EEC) No 1191/69 which would have been subject to the common compensation procedure.
În orice caz, măsurile de acest tip nu constituie o „obligație tarifară” în sensul articolului 2 alineatul (5) din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, care ar fi făcut obiectul metodei comune de compensare.
The latter is limited to ‘any obligation imposed upon transport undertakings to apply, in particular for certain categories of passenger, for certain categories of goods, or on certain routes, rates fixed or approved by any public authority which are contrary to the commercial interests of the undertaking and which result from the imposition of, or refusal to modify, special tariff provisions’.
Aceasta din urmă se limitează la „obligația întreprinderilor de transport de a aplica tarife stabilite sau omologate de către autoritățile competente, contrare interesului comercial al întreprinderii și rezultând fie din impunerea, fie din refuzul de a modifica măsurile tarifare speciale, mai ales pentru anumite categorii de călători, anumite categorii de produse sau pentru anumite relații”.
The definition of tariff obligations ‘shall not apply to obligations arising from general measures of price policy applying to the economy as a whole or to measures taken with respect to transport rates and conditions in general with a view to the organisation of the transport market or of part thereof’.
Definiția obligațiilor tarifare „nu se aplică obligațiilor care decurg din măsurile generale de politică a prețurilor aplicate tuturor activităților economice sau din măsurile luate în ce privește tarifele și condițiile generale de transport în vederea organizării pieței transporturilor sau a unei părți a pieței”.
Finally, as regards the ministerial refusals submitted by Simet, the Commission observes that these were requests for expansion and did not concern changes in the manner of provision of existing services.
În sfârșit, în ceea ce privește refuzurile ministerului prezentate de Simet, Comisia observă că acestea vizau cereri de extindere care nu aveau legătură cu modificarea modului de furnizare a serviciilor existente.
An expansion of services was not always possible, because of the way in which the operation of scheduled passenger transport services is regulated under Law No 1822/39.
Extinderea serviciilor nu era întotdeauna posibilă din cauza modului de reglementare a furnizării serviciilor regulate de transport de pasageri în Legea nr. 1822/39.
Concessions to provide new services or to extend the scope of existing services could be granted only to the extent they did not impinge on the rights of other scheduled services operators, so that the refusals to start new services or extend existing services were the result of a balancing of interests of different economic operators, rather than the consequence of imposing public service obligations as alleged by Simet.
Se puteau acorda concesiuni pentru furnizarea de servicii noi sau pentru extinderea sferei de aplicare a serviciilor existente doar în măsura în care acestea nu încălcau drepturile altor operatori de servicii regulate, astfel încât refuzurile de a permite introducerea unor servicii noi sau extinderea serviciilor existente au fost rezultatul punerii în balanță a intereselor diferiților operatori economici și nu consecința impunerii unor obligații de serviciu public, astfel cum pretinde Simet.
Consequently, Simet has not shown that the Italian authorities unilaterally imposed a public service obligation upon it.
În consecință, Simet nu a demonstrat că autoritățile italiene i-au impus unilateral o obligație de serviciu public.
Does the compensation paid pursuant to that obligation comply with Regulation (EEC) No 1191/69?
Compensația plătită în baza acestei obligații este în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 1191/69?
In any event, even if a unilateral imposition of public service obligations were shown to exist in some form, the compensation for those services, in order to be exempted from prior notification under Article 17(2) of that Regulation, would still need to comply with the common compensation procedure (Section IV) of Regulation (EEC) No 1191/69.
În orice caz, chiar dacă s-ar demonstra că a existat o formă de impunere unilaterală a unor obligații de serviciu public, pentru a beneficia de exceptarea de la obligația de notificare prealabilă prevăzută la articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, compensația pentru aceste servicii ar trebui să fie în conformitate cu metoda comună de compensare (secțiunea IV) din acest regulament.
The Commission does not consider this to be the case.
Comisia consideră că nu este cazul.
First, the Commission notes that Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 provides, inter alia, that the amount of the compensation must, in the case of an obligation to operate or to carry, be equal to the difference between the reduction in financial burden and the reduction in revenue of the undertaking if the whole or the relevant part of the obligation in question were terminated for the period of time under consideration.
În primul rând, Comisia ia notă de faptul că articolul 10 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 prevede, printre altele, că, în cazul unei obligații de exploatare sau de transport, valoarea compensației trebuie să fie egală cu diferența dintre diminuarea costurilor și diminuarea veniturilor întreprinderii ce pot rezulta din încetarea, totală sau parțială, a obligației în cauză pe perioada de timp luată în considerare.
The Commission further notes that, according to the Court of Justice in the Antrop judgment, the requirement set out in that provision is not fulfilled where ‘it is not possible to ascertain on the basis of reliable data [from the company’s accounts] the difference between the costs imputable to the parts of [its] activities in the areas covered by the respective concessions and the corresponding income and consequently it is not possible to calculate the additional cost deriving from the performance of public service obligations by [that undertaking]’ [38].
De asemenea, Comisia ia notă de faptul că, potrivit opiniei Curții de Justiție exprimate în Hotărârea Antrop, cerința inclusă în această prevedere nu este îndeplinită dacă „nu se poate stabili, pe baza datelor certe [din contabilitatea societății], diferența dintre costurile imputabile părții din activitatea [acestei] întreprinderi în zona care face obiectul concesiunii respective și veniturile corespunzătoare și, în consecință, nu este posibil să se calculeze costul suplimentar presupus de executarea obligațiilor de serviciu public de către [întreprinderea respectivă]” [38].
Moreover, as of 1 July 1992, Regulation (EEC) No 1191/69, by virtue of Article 1(5)(a) thereof, requires transport undertakings which operate not only services subject to public service obligations but also engage in other activities to operate the public services as separate divisions, whereby: (i) the operating accounts corresponding to each of those activities are separate and the proportion of the assets pertaining to each is used in accordance with the accounting rules in force, and (ii) expenditure is balanced by operating revenue and payments from public authorities, without any possibility of transfer from or to another sector of the undertaking’s activity.
În plus, de la 1 iulie 1992, întreprinderile de transport care nu prestează doar servicii supuse obligațiilor de serviciu public, ci sunt angajate și în alte activități au obligația, în conformitate cu articolul 1 alineatul (5) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, să presteze serviciile publice ca diviziuni separate, astfel încât: (i) conturile corespunzătoare fiecăreia dintre aceste activități să fie separate, iar partea de active aferentă fiecărei activități să se utilizeze în conformitate cu normele contabile în vigoare; și (ii) cheltuielile să fie echilibrate prin veniturile de exploatare și vărsămintele de la autoritățile publice, fără nicio posibilitate de transfer de la sau către alt sector al activității întreprinderii.
In the present case, Simet failed to implement a proper account separation for the different services provided by it until 2002 and the robustness of the cost accounts as regards account separation for the years 2002 and 2003 can be called into question since there is no evidence that those cost accounts were used by the company’s governance bodies to exercise control over its operations.
În cazul de față, Simet nu a realizat o separare adecvată a conturilor pentru serviciile diferite prestate până în 2002, iar soliditatea contabilității analitice din 2002 și 2003 poate fi pusă la îndoială în ceea ce privește separarea conturilor, întrucât nu există dovezi care să indice că organele de conducere ale societății au folosit această contabilitate analitică pentru exercitarea controlului asupra activităților sale.
Article 10 has therefore not been complied with.
Prin urmare, articolul 10 nu a fost respectat.
Second, Simet has not demonstrated that ‘economic disadvantages … were determined taking into account the effects of the obligation on the undertaking’s activities as a whole’ (Article 5(1) of Regulation (EEC) No 1191/69), nor was the requirement to fix the amount of compensation in advance (Article 13 of the Regulation) fulfilled, as explained in section 7.1.2.
În al doilea rând, Simet nu a demonstrat că „dezavantajele economice […] se stabilesc ținând cont de repercusiunile obligației asupra întregii activități a întreprinderii” [articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69], iar cerința de a stabili în avans valoarea compensației (articolul 13 din regulament) nu a fost îndeplinită, după cum s-a explicat în secțiunea 7.1.2.
The Commission therefore finds that the notified compensation does not comply with the common compensation procedure laid down in Regulation (EEC) No 1191/69.
Prin urmare, potrivit constatărilor Comisiei, compensația notificată nu este în conformitate cu metoda comună de compensare prevăzută în Regulamentul (CEE) nr. 1191/69.
Conclusion on the exemption from notification
Concluzie privind exceptarea de la obligația de notificare
In light of the above, the Commission concludes that the compensation the Council of State considers due to Simet for the provision of inter-regional bus transport services in the period 1987-2003 was not exempted from compulsory prior notification on the basis of Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69.
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează: compensația pe care Consiliul de Stat o consideră datorată societății Simet pentru prestarea serviciilor de transport interregional cu autocarul în perioada 1987-2003 nu era exceptată de la obligația de notificare prealabilă în baza articolului 17 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69.