natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mandatory Convertible Security to cover part of the of ABN AMRO Z capital shortfall (Measure B1, EUR 500 million)
Titlul de valoare convertibil în mod obligatoriu care acoperă parțial deficitul de capital al ABN AMRO Z (Măsura B1, 500 milioane EUR)
Since the CRI did not suffice to cover the entire EUR 2,2 billion capital shortfall of ABN AMRO Z, the Dutch State provided extra capital to ABN AMRO Bank via an MCS.
Deoarece CRI s-a dovedit insuficient pentru a acoperi integral deficitul de 2,2 miliarde EUR al ABN AMRO Z, statul olandez a suplimentat capitalul pus la dispoziția ABN AMRO Bank prin intermediul unui MCS.
The conversion took place at nominal value [59].
Conversia a avut loc la valoarea nominală [59].
The measure allowed ABN AMRO II (renamed ABN AMRO Bank) to contribute EUR 500 million to ABN AMRO Z.
Măsura a permis ABN AMRO II (redenumită ABN AMRO Bank) să contribuie cu 500 milioane EUR la ABN AMRO Z.
Mandatory Convertible Security to cover separation costs (Measures B2 and B3, EUR 1,08 billion in total)
Titlul de valoare convertibil în mod obligatoriu care acoperă costurile de separare (măsurile B2 și B3, în total 1,08 miliarde EUR)
In order to cover costs related to the separation of ABN AMRO N from ABN AMRO Bank, the Dutch State subscribed to additional MCS.
Pentru a acoperi costurile de separare a ABN AMRO N de ABN AMRO Bank, statul olandez a subscris instrumente MCS suplimentare.
A first tranche of roughly EUR 300 million (Measure B2) was notified in July 2009, with the remainder (namely EUR 780 million) notified in January 2010 (Measure B3).
O primă tranșă de aproximativ 300 milioane EUR (măsura B2) a fost notificată în iulie 2009, iar suma rămasă (respectiv, 780 milioane EUR) a fost notificată în ianuarie 2010 (măsura B3).
The full amount of EUR 1,08 billion (namely Measures B2 and B3 together) was needed to cover the following costs:
Suma integrală de 1,08 miliarde EUR (respectiv, măsurile B2 și B3 combinate) era necesară pentru acoperirea următoarelor costuri:
EUR 480 million of well-defined separation costs;
480 milioane EUR drept costuri de separare clar definite;
EUR 90 million to set up a money market desk; and
90 milioane EUR pentru înființarea unui birou pentru piața monetară și
EUR 500 million to provide for a prudential margin.
500 milioane EUR pentru asigurarea unei marje de prudență.
The Dutch State provided a further breakdown of the separation costs of EUR 480 million. They related to cross liabilities exposure (EUR [0 - 200] million), unwinding of risk allocation letters (EUR [0 - 200] million), repurchase of securitisation notes (EUR [0 - 200] million), the transfer from ABN AMRO R of trading-related market risk of ABN AMRO N customers (EUR [0 - 200] million), discontinuation of capital relief instruments (EUR [0 - 200] million) and sundry separation and unwinding costs (EUR [0 - 300] million).
Statul olandez a prezentat o nouă defalcare a costurilor de separare în valoare de 480 de milioane EUR. Acestea includeau expunerea la obligații reciproce ([0 - 200] milioane EUR), executarea scrisorilor de alocare a riscurilor ([0 - 200] milioane EUR), răscumpărarea notelor de securitizare [0 - 200] milioane EUR), transferul de la ABN AMRO R al riscului de piață asociat tranzacționării al clienților ABN AMRO N [0 - 200] milioane EUR), rezilierea instrumentelor de recuperare a capitalului [0 - 200] milioane EUR) și diferite costuri de separare și lichidare [0 - 300] milioane EUR).
After the separation from its parent company ABN AMRO Bank, ABN AMRO II needed to set up a money market desk on its own, which cost EUR 90 million.
După separarea de societatea-mamă ABN AMRO Bank, ABN AMRO II a fost nevoită să înființeze un birou propriu pentru piața monetară, al cărui cost a fost de 90 milioane EUR.
Finally, the Dutch State injected another EUR 500 million in capital to ensure that ABN AMRO N could operate with some margin above the minimum regulatory requirements.
În sfârșit, statul olandez a injectat alte 500 milioane EUR sub formă de capital pentru a se asigura că ABN AMRO N poate să funcționeze cu o marjă peste limita cerințelor minime de reglementare.
Mandatory Convertible Security to cover capital shortfall due to sale of New HBU (Measure B4, EUR 300 million)
Titlul de valoare convertibil în mod obligatoriu care acoperă deficitul de capital ca urmare a vânzării New HBU (măsura B4, 300 milioane EUR)
FBN and ABN AMRO N could only merge once the concentration issues identified in the Merger Decision were resolved.
FBN și ABN AMRO N puteau fuziona numai după soluționarea problemelor de concentrare identificate în decizia privind fuziunea.
Therefore, the Dutch State decided to sell New HBU and IFN to Deutsche Bank.
Astfel, statul olandez a decis să vândă New HBU și IFN către Deutsche Bank.
That transaction resulted however in an additional capital need of EUR 470 million, which ABN AMRO N could not deal with entirely on its own.
Totuși, această tranzacție a necesitat un capital suplimentar de 470 milioane EUR, pe care ABN AMRO N nu îl putea obține integral din resurse proprii.
The Dutch State decided to help and injected EUR 300 million in the form of MCS [60].
Statul olandez a decis să intervină și a injectat 300 milioane EUR sub formă de MCS [60].
Mandatory Convertible Security to cover integration costs (Measure B5, EUR 1,2 billion)
Titlul de valoare convertibil în mod obligatoriu care acoperă costurile de integrare (măsura B5, 1,2 miliarde EUR)
To implement the merger, ABN AMRO N and FBN (and after the merger ABN AMRO Group) had to pay for upfront integration costs of EUR 1,2 billion (after tax), related to redundancy costs, the integration of ICT platforms and the restructuring of the branch network.
Pentru punerea în aplicare a fuziunii, ABN AMRO N și FBN (și, după fuziune, grupul ABN AMRO) au plătit costuri anticipate de integrare de 1,2 miliarde EUR (după impozitare) aferente costurilor disponibilizărilor de personal, integrării platformelor TIC și restructurării rețelei de sucursale.
Since ABN AMRO N and FBN were not able to finance those costs themselves, the Dutch State decided to inject capital in the form of MCS [61].
Deoarece ABN AMRO N și FBN nu aveau capacitatea de a finanța aceste costuri din resurse proprii, statul olandez a decis să injecteze capital sub formă de MCS [61].
Conversion of FBN Tier 2 hybrid capital into core Tier 1 capital (Measure C, EUR 1,35 billion)
Conversia capitalului hibrid de rangul 2 al FBN în capital de rangul 1 (măsura C, 1,35 miliarde EUR)
FBN was obliged to increase its Tier 1 capital after the DNB [62] had indicated that there was a Tier 1 capital shortage of approximately EUR 1,26 billion. After the separation from its parent company Fortis SA/NV, FBN also had to spend EUR 90 million to cover costs related to the set up of a treasury desk, Basel-related models, licenses and consultancy services.
FBN a fost nevoită să crească nivelul capitalului său de rangul 1 după ce DNB [62] a menționat existența unui deficit de capital de rangul 1 de aproximativ 1,26 miliarde EUR. După separarea de societatea-mamă, Fortis SA/NV, FBN a mai fost nevoită să plătească 90 milioane EUR pentru a acoperi costurile înființării unui birou de trezorerie, modelelor Basel, autorizațiilor și serviciilor de consultanță.
Payment obligations towards other consortium members (Measure D, EUR 740 million)
Obligații de plată față de alți membri ai consorțiului (măsura D, 740 milioane EUR)
When the consortium members negotiated the acquisition of ABN AMRO Holding in 2007, they realised that not all facts were already known at the time.
Atunci când au negociat achiziția ABN AMRO Holding în 2007, membrii consorțiului și-au dat seama realizat că la momentul respectiv nu erau cunoscute toate faptele.
Therefore, the CSA contained a number of general principles to settle certain payment obligations, which would only become apparent during the separation process.
Astfel, CSA conținea câteva principii generale privind stingerea anumitor obligații de plată, care deveneau evidente numai în cursul procesului de separare.
The exact amounts result from a negotiating process in which the Dutch State (and Fortis SA/NV before it) participated.
Sumele exacte sunt rezultatul negocierilor la care a participat statul olandez (și, înaintea sa, Fortis SA/NV).
The total amount of EUR 740 million relates to:
Suma totală de 740 milioane EUR se referă la:
Those cash outflows are partly compensated by the fact that the Dutch State received […] from the other consortium members related to stranded costs.
Aceste efluxuri de numerar au fost parțial compensate de faptul că statul olandez a primit […] pentru costuri nerecuperabile din partea celorlalți membri ai consorțiului.
The balance of the payment obligations in respect of other consortium members (namely EUR 740 million) was paid in cash, in part directly to the other consortium members and in part to ABN AMRO Bank (now RBS NV).
Soldul obligațiilor de plată față de ceilalți membri ai consorțiului (respectiv, 740 milioane EUR) a fost plătit în numerar, parțial în mod direct celorlalți membri ai consorțiului, parțial către ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV).
Cross liabilities (Measure E, EUR 950 million)
Obligații reciproce (măsura E, 950 milioane EUR)
Even after the divestment of New HBU, ABN AMRO Bank (now RBS NV) and ABN AMRO II (or its legal successors) will remain liable towards creditors of New HBU if New HBU is unable to meet its obligations towards its own creditors.
Chiar și după vânzarea New HBU, ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV) și ABN AMRO II (sau succesorii săi legali) își mențin obligațiile față de creditorii New HBU, dacă aceasta nu reușește să își îndeplinească obligațiile față de propriii creditori.
Likewise New HBU will face cross liabilities towards creditors of ABN AMRO Bank and ABN AMRO II.
De asemenea, New HBU va avea obligații reciproce față de creditorii ABN AMRO Bank și ABN AMRO II.
Since the cross liabilities were rooted in the sale of New HBU which resulted from a decision of ABN AMRO II and its shareholders, it was also their responsibility to find a solution.
Deoarece obligațiile reciproce decurg din vânzarea New HBU, care a survenit în urma unei decizii a ABN AMRO II și a acționarilor săi, sarcina găsirii unei soluții revenea tot acestora.
The proposed solution implied that the Dutch State and Deutsche Bank (namely the purchaser of New HBU) agreed that new HBU and ABN AMRO II would indemnify each other for those cross liabilities by providing each other collateral, so as to reduce the induced regulatory capital requirements to a desired 20 %.
Conform soluției propuse, statul olandez și Deutsche Bank (respectiv, cumpărătorul New HBU) au stabilit că New HBU și ABN AMRO II se vor despăgubi reciproc pentru obligațiile reciproce prin oferirea reciprocă de garanții, astfel încât să reducă cerințele de capital reglementat la un nivel convenabil de 20 %.
As a result of that agreement, ABN AMRO II had to provide collateral to New HBU for an amount up to EUR 950 million (declining over time as underlying liabilities mature) for the liabilities of New HBU towards ABN AMRO II and towards ABN AMRO Bank (now RBS NV).
Ca urmare a acestui acord, ABN AMRO II trebuia să ofere New HBU garanții în valoare de până la 950 milioane EUR (scăzând în timp, pe măsură ce obligațiile subiacente ajung la scadență) pentru obligațiile New HBU față de ABN AMRO II și ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV).
Since ABN AMRO II did not have the means to provide the collateral needed in respect of the liability towards ABN AMRO Bank (now RBS NV), the State provided a counter-indemnity in the form of a guarantee on the debt of ABN AMRO Bank (now RBS NV).
Deoarece ABN AMRO II nu deținea resursele necesare pentru a oferi garanțiile cu privire la obligația față de ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV), statul a oferit o contragaranție sub forma unei garanții asupra datoriei ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV).
The Dutch State priced that risk as if it was a State guarantee on ABN AMRO Bank (now RBS NV) subordinated debt.
Statul olandez a evaluat riscul ca și cum ar fi fost o garanție de stat asupra datoriei subordonate a ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV).
The pricing – based on the European Central Bank (‘ECB’) Recapitalisation Recommendation [64]– was set at 200 basis points plus the median CDS-spread [65].
Prețul – bazat pe Recomandarea privind recapitalizarea a Băncii Centrale Europene [64] („BCE”) – a fost stabilit la 200 puncte de bază plus marja CDS medie [65].
Table 4 summarises the measures assessed in this Decision.
Tabelul 4 prezintă măsurile evaluate în cadrul prezentei decizii.
State support measures
Măsuri de ajutor de stat
Size
Valoare
(in EUR billion)
(în miliarde EUR)
Legal entity to which the measure is granted
Entitatea juridică beneficiară a măsurii
ST funding
Finanțare pe termen scurt
LT funding
Finanțare pe termen lung
FBN (to allow repayment to Fortis Bank SA/NV)
FBN (pentru a permite rambursarea către Fortis Bank SA/NV)
Acquisition of ABN AMRO N
Achiziționarea ABN AMRO N
FBN (purchase price paid by waiving debt)
FBN (preț de achiziție plătit prin anularea datoriei)
Capital measures notified in July 2009 and implemented in July/August 2009
Măsuri de capital notificate în iulie 2009 și puse în aplicare în iulie/august 2009
Measure A
Măsura A
Capital relief instrument
Instrument de recuperare a capitalului
CDS-protection on a EUR 34,5 billion portfolio (having a capital relief effect of EUR 1,7 billion)
Protecție CDS asupra unui portofoliu de 34,5 miliarde EUR (având un efect de recuperare a capitalului de 1,7 miliarde EUR)
Filling the capital shortage of ABN AMRO Z
Acoperirea deficitului de capital al ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (now RBS NV) and moved to ABN AMRO II (now ABN AMRO Bank) on separation date
ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV), apoi transferată către ABN AMRO II (în prezent, ABN AMRO Bank) la data separării
Measure B1
Măsura B1
Measure B2
Măsura B2
First tranche of separation costs
Prima tranșă a costurilor de separare
ABN AMRO Bank NV (now RBS NV) and moved to ABN AMRO II (now ABN AMRO Bank on separation)
ABN AMRO Bank NV (în prezent, RBS NV), apoi transferată către ABN AMRO II (în prezent, ABN AMRO Bank) în momentul separării
Additional capital measures notified in January 2010
Măsuri suplimentare de capital notificate în ianuarie 2010
Measure B3
Măsura B3
Second tranche of separation costs and prudential margin of EUR 0,5 billion
A doua tranșă a costurilor de separare și marja de prudență de 0,5 miliarde EUR
EUR 967 million paid to ABN AMRO Bank (now RBS NV) and then moved to ABN AMRO II (now ABN AMRO Bank) on separation, the remainder directly paid to ABN AMRO II
967 milioane EUR plătite către ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV), apoi transferate către ABN AMRO II (în prezent, ABN AMRO Bank) în momentul separării, soldul fiind plătit direct către ABN AMRO II
Measure B4
Măsura B4
Capital impact from sale of new HBU
Impactul vânzării New HBU asupra capitalului
Measure B5
Măsura B5
Integration costs
Costuri de integrare
Measure C
Măsura C
Exchange Tier 2 into common equity
Schimbarea capitalului de rangul 2 în capital comun
Tier 1 shortage at the level of FBN
Deficit de capital de rangul 1 la nivelul FBN
Measure D
Măsura D
Cash payment to consortium partners
Plată în numerar către partenerii consorțiului
Payment obligations resulting from the CSA
Obligații de plată rezultate din CSA
Other consortium partners/ABN AMRO Bank (now RBS NV)
Alți parteneri ai consorțiului/ABN AMRO Bank (în prezent, RBS NV)
Measure E
Măsura E
Guarantee on liabilities of EUR 950 million
Garanții asupra obligațiilor de 950 milioane EUR
Cross liabilities resulting from sale of new HBU
Obligații reciproce rezultate din vânzarea New HBU
ABN AMRO II (now ABN AMRO Bank)
ABN AMRO II (în prezent, ABN AMRO Bank)
GROUNDS TO OPEN
MOTIVE PENTRU INIȚIEREA PROCEDURII
Grounds to open in the Decision of 8 April 2009
Motive pentru inițierea procedurii prevăzute în decizia din 8 aprilie 2009
In the Decision of 8 April 2009, the Commission opened proceedings because it had grounds to believe that Measures Y1, Y2 and Z [66] represented State aid in favour of FBN and ABN AMRO N. The Commission believed that those measures allowed FBN and ABN AMRO N to stay on the market and pursue their activities.
Comisia a inițiat procedura prin decizia din 8 aprilie 2009 deoarece avea motive să considere că măsurile Y1, Y2 și Z [66] reprezentau ajutor de stat în favoarea FBN și ABN AMRO N. În opinia Comisiei, aceste măsuri permiteau FBN și ABN AMRO N să rămână pe piață și să își continue activitățile.
It had reasons to believe that those measures were selectively advantageous to FBN and ABN AMRO N.
Comisia avea motive să creadă că aceste măsuri ofereau avantaje în mod selectiv pentru FBN și ABN AMRO N.
In recitals 29 and 30 of the Decision of 8 April 2009, the Commission noted that Measures X, Y1 and Y2 were part of the same sale contract, which aimed at separating FBN from the rest of the Fortis SA/NV.
La considerentele 29 și 30 ale deciziei din 8 aprilie 2009, Comisia observa că măsurile X, Y1 și Y2 fac parte din același contract de vânzare, care urmărea separarea FBN de restul Fortis SA/NV.
The Decision of 3 December 2008 already concluded that by entering in that contract on 3 October 2008, the Dutch State had not acted as a normal investor in a market economy.
Decizia din 3 decembrie 2008 concluzionase deja că, prin încheierea respectivului contract la 3 octombrie 2008, statul olandez nu acționase ca un investitor normal în economia de piață.
In recital 33 of the Decision of 8 April 2009, the Commission argued that Measure Y1 was apparently advantageous to FBN as it had received an amount of funding, which it could not have found on the markets, the markets being at the time in complete disarray.
La considerentul 33 al deciziei din 8 aprilie 2009, Comisia argumenta că măsura Y1 este în mod clar avantajoasă pentru FBN, întrucât primise un nivel de finanțare pe care nu ar fi putut să-l obțină pe piețe, acestea fiind într-o stare de totală confuzie în acea perioadă.
Keeping in mind those extreme market circumstances, the Commission also doubted that the interest rates required by the Dutch State would have been acceptable to a private investor.
Având în vedere aceste condiții de piață extreme, Comisia se îndoia, de asemenea, că ratele dobânzii cerute de statul olandez ar fi fost acceptabile pentru un investitor privat.
The Commission also noted that the solidity of its new funding provider seemed advantageous to FBN.
Comisia a observat, în plus, că soliditatea noului său finanțator părea avantajoasă pentru FBN.
FBN was no longer dependent on a liquidity-constrained company in distress like Fortis SA/NV but received its funding from the Dutch State.
FBN nu mai depindea de o societate cu probleme de lichiditate și aflată în dificultate precum Fortis SA/NV, ci beneficia de finanțare din partea statului olandez.
The Commission doubted that Measure Y1 was compatible with the Communication from the Commission – The application of State aid rules to measures taken in relation to financial institutions in the context of the current global financial crisis (the ‘Banking Communication’) [67] as it was neither proportional nor limited to the minimum necessary.
Comisia se îndoia că măsura Y1 este compatibilă cu Comunicarea Comisiei – Aplicarea normelor privind ajutoarele de stat în cazul măsurilor adoptate în legătură cu instituțiile financiare în contextul actualei crize financiare mondiale („Comunicarea privind sectorul bancar”) [67], deoarece nu era nici proporțională, nici limitată la minimul necesar.
More specific concerns were raised in recital 52 of the Decision of 8 April 2009 on the compatibility of the following elements: (1) the remuneration that FBN paid, (2) the maximum period during which FBN could benefit from funding, (3) the maximum maturity of instruments concerned and (4) the volume of the liquidity facility.
Motive de îngrijorare mai precise au fost semnalate la considerentul 52 al deciziei din 8 aprilie 2009, cu privire la compatibilitatea următoarelor elemente: (1) remunerarea plătită de FBN, (2) perioada maximă de timp în care FBN putea beneficia de finanțare, (3) perioada maximă de scadență a instrumentelor în cauză și (4) volumul facilității de lichiditate.
The Commission also indicated that Measure Y2 could contain elements of State aid if Fortis Bank SA/NV was at the time of the acquisition in a position to request the immediate redemption of the long-term loans should the ownership of FBN change.
Comisia mai arăta că măsura Y2 poate conține elemente de ajutor de stat dacă, în momentul achiziției, Fortis Bank SA/NV se afla în poziția de a solicita rambursarea imediată a împrumuturilor pe termen lung în cazul în care structura acționariatului FBN s-ar schimbă.
If there was indeed an ownership-related redemption clause, Measure Y2 allowed FBN to benefit from long-term loans at pre-crisis interest rates.
Dacă a existat, într-adevăr, o clauză de rambursare în cazul schimbării structurii acționariatului, măsura Y2 a permis FBN să beneficieze de împrumuturi pe termen lung la rate ale dobânzii valabile în perioada dinainte de criză.
Measure Y2 implied that FBN was not obliged to find alternative funding at the prevailing market conditions at that time.
Măsura Y2 presupunea că FBN nu este obligată să găsească surse alternative de finanțare în condițiile predominante pe piață din acea perioadă.
Moreover, since Fortis Bank SA/NV had the right to ask for redemption, the Dutch State choice to provide of long-term loans rather than short-term loans could be questioned.
În plus, deoarece Fortis Bank SA/NV avea dreptul să solicite rambursarea, opțiunea statului olandez de a furniza împrumuturi pe termen lung în locul unora pe termen scurt poate fi pusă sub semnul întrebării.
Therefore, in the Decision of 8 April 2009, the Commission voiced concerns that Measure Y2 contained State aid for a longer-term period than was strictly necessary.
Prin urmare, în decizia din 8 aprilie 2009, Comisia exprima motive de îngrijorare legate de faptul că măsura Y2 conținea ajutor de stat pe o perioadă de timp mai lungă decât era strict necesar.
To be in a position to evaluate the State aid implications of Measure Y2, the Commission requested the Dutch State to provide more information on the contractual early redemption terms of the long-term loan contracts.
Pentru a se afla în poziția de a evalua posibilul caracter de ajutor de stat al măsurii Y2, Comisia a solicitat autorităților olandeze să furnizeze informații suplimentare privind condițiile contractuale de rambursare anticipată ale contractelor de credit pe termen lung.
In recital 54 of the Decision of 8 April 2009, the Commission also doubted whether the Dutch State had taken sufficient measures to limit undue distortions of competition, in line with point (27) of the Banking Communication.
La considerentul 54 al deciziei din 8 aprilie 2009, Comisia se îndoia, de asemenea, dacă autoritățile olandeze au luat suficiente măsuri pentru a limita denaturarea nejustificată a concurenței, în conformitate cu punctul (27) din Comunicarea privind sectorul bancar.
The Commission was also concerned that ABN AMRO N had – potentially indirectly – benefited from the liquidity measures provided to FBN.
De asemenea, Comisia era preocupată dacă ABN AMRO N beneficiase – eventual indirect – de măsurile de lichiditate puse la dispoziția FBN.
Therefore, it asked the Dutch State to provide more information on ABN AMRO N’s funding position and funding strategy.
Prin urmare, a solicitat autorităților olandeze să furnizeze informații suplimentare privind poziția de finanțare și strategia de finanțare a ABN AMRO N.