natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, they specified the reasons for its conversion into EPIC form, which they said was intended to ensure that IFP’s legal form was consistent with the nature of its activities and its method of funding; relinquishing the form of trade body governed by private law would bring IFP closer to the public sphere.
Pe e altă parte, au explicat motivele schimbării statutului acesteia în IPIC: asigurarea coerenței între natura activităților și metoda de finanțare a IFP, pe de o parte, și statutul său juridic, pe de altă parte, ar fi justificat schimbarea de statut, astfel încât să aducă IFP în sfera publică prin abandonarea formei de instituție profesională de drept privat.
The French authorities disputed the existence of State aid, since, in their opinion, two of the conditions laid down in Article 107(1) TFEU were not met: the mechanism at issue did not involve any transfer of State resources (5.1.1) and did not confer any advantage on IFP (5.1.2).
Autoritățile franceze au contestat existența unui ajutor de stat, din moment ce, potrivit afirmațiilor lor, două dintre condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE nu erau îndeplinite, pe de o parte, mecanismul în cauză neimplicând niciun transfer de resurse ale statului (5.1.1) și, pe de altă parte, neacordând niciun avantaj instituției publice IFP (5.1.2).
THERE IS NO GUARANTEE IMPUTABLE TO THE STATE INVOLVING A TRANSFER OF STATE RESOURCES
INEXISTENȚA UNEI GARANȚII IMPUTABILE STATULUI CARE SĂ IMPLICE UN TRANSFER DE RESURSE ALE STATULUI
According to the French authorities, (A) publicly owned establishments do not enjoy any guarantee because of their legal form, and (B) the Commission’s argument in the opening decision is flawed.
Potrivit autorităților franceze, pe de o parte, instituțiile publice nu ar beneficia de nicio garanție în virtutea statutului lor (A), iar, pe de altă parte, raționamentul Comisiei din decizia de inițiere ar fi eronat (B).
No unlimited State guarantee
Inexistența unei garanții de stat nelimitate
As explained in recitals 41 to 45 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities develop five pleas in law in support of their arguments.
După cum se menționează la considerentele 41-45 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze dezvoltă cinci mijloace în susținerea argumentării lor.
First, no legislation or decision lays down the principle that the State would, out of principle, indefinitely guarantee the debts of EPICs.
În primul rând, nicio lege și nicio decizie nu ar prevedea principiul conform căruia statul ar garanta, în principiu, în mod nelimitat, datoriile IPIC.
Second, the Council of State has found against the existence of guarantees, in particular in its judgment in Société de l’hôtel d’Albe [27] and in its two judgments in the Campoloro case [28].
În al doilea rând, jurisprudența Consiliului de stat s-ar fi pronunțat cu privire la inexistența garanțiilor, în special în hotărârea Société de l'hôtel d'Albe [27], precum și în cele două decizii adoptate în cauza Campoloro [28].
Debts contracted since 1 January 2005 are therefore not covered by an implied guarantee.
Datoriile contractate după 1 ianuarie 2005 nu ar beneficia de o garanție implicită.
As for debts incurred before 1 January 2005, the expert takes the view that, in the absence of a court judgment, it is impossible to determine whether it might be held that implied guarantees given before 1 January 2005 which were not expressly authorised by a finance act retain their validity on the basis of respect for the constitutionally protected rights of creditors.
În ceea ce privește datoriile contractate înainte de 1 ianuarie 2005, expertul apreciază că în lipsa unei hotărâri în contencios, nu se poate stabili dacă ar putea sau nu să fie evitată, în baza respectării drepturilor creditorilor protejate constituțional, caducitatea garanților implicite acordate înainte de 1 ianuarie 2005 care nu ar fi fost în mod expres autorizate de legislația bugetară.
Fourth, France considers that if EPICs enjoyed a State guarantee, the change in their legal form would require the introduction of new measures to protect creditors’ rights.
În al patrulea rând, Franța consideră că dacă IPIC ar beneficia de o garanție a statului, schimbarea statutului lor ar necesita instituirea unor măsuri de menținere a drepturilor creditorilor.
Since such a mechanism has never been introduced [32], France concludes conversely that EPICs do not benefit from any State guarantee.
Având în vedere că un astfel de mecanism nu a fost niciodată instituit [32], acestea deduc că, din contră, IPIC nu beneficiază de nicio garanție a statului.
Fifth, the French authorities refer to an article by Mr Labetoulle, a former president of the litigation division of the Council of State, according to which ‘in law, there is nothing automatic about the granting, enjoyment and scope of this guarantee [a State guarantee that applies automatically to State-owned public establishments]’ [33].
În al cincilea rând, autoritățile franceze fac referire la un articol [33] al domnului Labetoulle, fostul președinte al secției contencios a Consiliului de stat, potrivit căruia „în legislație nu există nicio prevedere referitoare la caracterul automat al acordării, beneficiului și dimensiunii acestei garanții [o garanție de stat care s-ar aplica de drept instituțiilor publice ale statului].”
Flawed Commission argument [34]
Raționamentul eronat al Comisiei [34]
The French authorities consider that, as far as EPICs are concerned, (a) the reimbursement of individual claims is not guaranteed, and (b) there is no assurance of the continued existence of the publicly owned establishment or of its obligations.
Autoritățile franceze consideră că, în cazul IPIC, rambursarea creanțelor individuale nu ar fi garantată (a), la fel cum nu ar fi asigurată menținerea existenței instituției publice sau a obligațiilor acesteia (b).
The reimbursement of individual claims is not guaranteed
Inexistența garanției în ceea ce privește rambursarea creanțelor individuale
As explained in recitals 46 to 49 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities consider that the Law of 16 July 1980 cannot serve as a basis for a guarantee. In the light of the legislative history of the Law, an interpretation of the Campoloro decisions of 10 November 1999 [35] and 18 November 2005 [36], and the academic literature on the subject [37], France argues that the Law of 16 July 1980 does not impose an obligation on the State to commit its own resources.
După cum se explică la considerentele 46-49 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze consideră că Legea din 16 iulie 1980 nu ar putea fonda o garanție: pe baza lucrărilor pregătitoare ale legii, a unei interpretări a jurisprudenței Campoloro din 10 noiembrie 1999 [35] și din 18 noiembrie 2005 [36] și a unor articole de doctrină [37], Franța afirmă că, în opinia sa, Legea din16 iulie 1980 nu ar prevedea obligația statului de a aloca resursele sale proprii: expresia „va dispune în consecință” menționată la articolul 1 ar conferi numai statului o putere de „substituire” a organului executiv al persoanei căreia i se substituie, în exercitarea căreia „substituentul [ar] deține, în principiu, aceleași competențe ca substituitul”.
The expression ‘y pourvoit’ (‘shall do so’) in Article 1 confers on the State only a power of ‘substitution’ for the executive of the person whom it replaces, in the exercise of which it is a matter of principle that the substitute has the same powers as the person replaced. When acting as a substitute, therefore, the State may exercise only the powers of that executive, which do not include access to the State budget, and the granting of an exceptional subsidy is outside the scope of the power of substitution.
Prin urmare, în cadrul acestei substituiri, statul nu ar putea exercita decât competențele acestui executiv, care nu includ posibilitatea de a dispune de bugetul statului, atribuirea unei subvenții excepționale aflându-se „în afara exercitării unei puteri de substituire”.
Furthermore, as indicated in recitals 50 to 53 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities maintain that the State cannot incur strict liability solely on the ground of a lack of assets.
Pe de altă parte, după cum se menționează la considerentele 50-53 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze susțin că răspunderea obiectivă a statului nu poate fi angajată exclusiv pe motivul unei insuficiențe a activelor.
According to the French authorities, any guarantee requires the guarantor to accept the fact of the guarantee.
Conform autorităților franceze, orice garanție presupune asumarea de către garant a faptei garantatului.
Where liability arises out of responsibility for a fault or, in the case of strict liability, for the consequences of one’s own actions, there can be no question of a guarantee.
Dat fiind că răspunderea implică asumarea unei culpe sau, în cazul răspunderii obiective, consecințele unei acțiuni proprii, nu poate fi vorba despre o garanție.
According to France, the liability of the State cannot be incurred on the sole ground that the prefect or supervising authority was unable to take any measures that could allow the claim to be repaid because of the financial and asset situation of the publicly owned establishment.
Potrivit Franței, răspunderea statului nu este susceptibilă a fi angajată din simplul motiv că prefectul sau autoritatea de tutelă nu a putut lua nicio măsură pentru a permite rambursarea creanței, dată fiind situația financiară și patrimonială a instituției publice.
There is no fault: inaction on the part of the prefect or the supervising authority is not necessarily a fault.
Culpa ar trebui exclusă, deoarece abținerea prefectului sau a autorității de tutelă nu ar constitui, prin ea însăși, o culpă.
The French authorities recognise that when implementing the procedure laid down by the Law of 16 July 1980 the representative of the State is subject to the requirement of continuity of the public service, but consider that even if a court were to order that a creditor be compensated, such compensation would merely place the creditor in the same position that he would have been in under ordinary law, because under ordinary law the asset would have been sold and the body of creditors would have received the corresponding sum.
Autoritățile franceze recunosc, cu toate acestea, că cerința de continuitate a serviciului public se impune reprezentantului statului în executarea procedurii instituite prin Legea din 16 iulie 1980, însă consideră că, chiar dacă judecătorul ar ordona despăgubirea creditorului, această despăgubire ar avea ca efect readucerea creditorului în situația în care s-ar fi aflat în dreptul comun, deoarece, în acest din urmă caz, patrimoniul în cauză ar fi fost cedat, iar masa credală ar fi primit cuantumul corespunzător.
There is therefore be no advantage to the creditor.
Prin urmare, creditorul nu ar avea niciun avantaj.
The continued existence of IFP or of its obligations is not guaranteed
Inexistența garanției în ceea ce privește menținerea existenței instituției publice IFP sau a obligațiilor sale
As explained in recitals 54 to 56 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities consider that the inapplicability to legal persons governed by public law of the administration and winding-up procedures provided for under ordinary law does not exclude the possibility of the bankruptcy of an EPIC or prevent bankruptcy proceedings being brought against it.
Astfel cum se menționează la considerentele 54-56 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze consideră că inaplicabilitatea procedurii de redresare și lichidare de drept comun pentru persoanele publice nu exclude posibilitatea de faliment al unui IPIC sau a unei proceduri de faliment instituite împotriva acestuia.
They challenge the Commission’s analysis, which is based on its Notice on State aid in the form of guarantees (‘the Guarantees Notice’) [38], and consider that in the case in point the Commission has not demonstrated the existence of ‘more favourable funding terms’ attributable to the exclusion of the possibility of bankruptcy, and has not established that IFP cannot go bankrupt, nor that insolvency proceedings are impossible: the Law of 1985 is merely a procedural law, and the fact that EPICs lie outside its scope does not mean that administration, winding-up or ad hoc bankruptcy proceedings cannot be brought against them.
Autoritățile franceze contestă analiza Comisiei bazate pe Comunicarea privind ajutoarele de stat sub formă de garanții [38] (în continuare „Comunicare privind garanțiile”) și consideră că, în speță, Comisia nu ar fi demonstrat existența unor „condiții de creditare mai favorabile” imputabile excluderii posibilității unei proceduri de faliment și nu ar fi stabilit că instituția publică IFP nu poate fi declarată falimentară și nici că nicio procedură de insolvabilitate nu este posibilă, în măsura în care Legea din 1985 nu este decât o lege de procedură, iar faptul că IPIC nu intră în sfera sa de aplicare nu înseamnă că nu ar putea fi instituită împotriva acestora o procedură de redresare, de lichidare sau de „faliment”ad hoc.
Moreover, as explained in recitals 57 to 67 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities maintain that the application of the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980, rather than the collective procedure under ordinary law, does not confer any advantage on the creditor.
Pe de altă parte, astfel cum se explică la considerentele 57-67 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze susțin că aplicarea „procedurii” instituite prin Legea din 16 iulie 1980, și nu a procedurii colective de drept comun, nu ar conferi niciun avantaj creditorului.
To assess whether the application of a specific procedure in the event of insolvency confers an advantage on the entity subject to the procedure as compared with undertakings subject to commercial law, they challenge the need to fulfil the criteria of publicity [39] and equivalence [40] referred to by the Commission in recital 81 of the opening decision [41], but they use these same criteria to analyse the procedure established by the Law of 16 July 1980.
Acestea contestă necesitatea respectării criteriilor de publicitate [39] și de echivalență [40] impuse de Comisie la considerentul 81 din decizia de inițiere pentru a evalua dacă aplicarea unei proceduri specifice în caz de insolvabilitate conferă un avantaj entității supuse acestei proceduri față de întreprinderile supuse dreptului comercial [41], însă rețin aceste criterii pentru a analiza procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980.
As regards the publicity criterion, they consider that the procedure is correctly identified by the rating agencies as applicable in the event of the insolvency of an EPIC; as regards the equivalence criterion, they draw a distinction depending on whether or not there is a requirement for continuity of the public service, at the same time noting that the financial situation of IFP and its subsidiaries makes it unlikely that IFP might be short of assets, since available funds and investments at the end of 2007 (EUR 150,3 million) represented approximately five times the amount of borrowings and financial liabilities (EUR 25,2 million):
Acestea estimează că, în ceea ce privește criteriul de publicitate, această procedură ar fi în mod corect identificată de agențiile de rating ca fiind aplicabilă în cazul insolvabilității unui IPIC, în timp ce, în privința criteriului de echivalență, fac deosebire între situația în care s-ar aplica și cea în care nu s-ar aplica o cerință privind continuitatea serviciului public, notând că situația financiară a instituției publice IFP și a filialelor sale face improbabilă o situație de insuficiență a activelor grupului IFP, ale cărui disponibilități și plasamente (150,3 milioane EUR) erau echivalente, la sfârșitul anului 2007, cu aproximativ de cinci ori valoarea împrumuturilor și datoriilor financiare (25,2 milioane EUR):
If there is no requirement for continuity of the public service, in the event of lack of assets of the publicly owned establishment, application of the procedure introduced by the Law of 1980 would not place the creditors in a more favourable position than if the procedure under ordinary law had been applied: they would recover the same amount as the creditors of an entity subject to commercial law, i.e. the proceeds from the sale of the assets, and would no longer have any redress at the end of the procedure [42], since, according to France, the State cannot be held liable solely on the ground of lack of assets.
în ipoteza în care nu s-ar aplica nicio condiție de serviciu public, în cazul insuficienței activelor instituției publice, aplicarea procedurii instituite prin Legea din 1980 nu ar plasa creditorii într-o situație mai favorabilă decât în cazul aplicării procedurii de drept comun: aceștia ar recupera aceeași sumă ca și creditorii unei entități supuse dreptului comercial, respectiv suma obținută din realizarea activelor, și nu ar avea nicio cale de atac la încheierea procedurii [42], răspunderea statului neputând fi angajată, potrivit Franței, doar pe motiv de lipsă de active.
Only two aspects would be different:
Doar două aspecte ar fi diferite:
The absence of a single procedure for all creditors: unlike the procedure under private law, whereby claims are processed en masse and creditors are satisfied in decreasing order of priority and pro rata from the amounts available, the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 requires creditors to take action to protect their rights.
lipsa unui tratament global al creditorilor: contrar procedurii de drept privat în care creanțele sunt tratate în masă, iar creditorii sunt despăgubiți în ordinea descrescătoare a privilegiului și proporțional cu sumele disponibile, procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980 se deosebește prin faptul că doar acțiunea în justiție permite creditorului să își păstreze drepturile.
The approach of the Law of 16 July 1980 is ‘first come, first served’.
Logica legii din 16 iulie 1980 este „primul sosit, primul servit”;
It is the representative of the State who, under the supervision of the administrative court (monitoring for gross negligence as established by the Council of State in the Campoloro judgment cited above), takes on the role equivalent to that of the liquidator and court-appointed administrator.
reprezentantul statului este cel care își asumă o funcție echivalentă cu cea a lichidatorului și a administratorului judiciar sub controlul instanței administrative (controlul culpei grave, așa cum a fost stabilit de Consiliul de Stat în hotărârea Campoloro, menționată mai sus).
In the event that the continuity of the public service has to be guaranteed, the French authorities admit that the representative of the State, when exercising the powers conferred by the Law of 16 July 1980, could decide not to sell certain assets needed to perform a public service task.
în ipoteza în care ar trebui asigurată continuitatea serviciului public, autoritățile franceze admit că reprezentantul statului, în exercițiul puterilor conferite de Legea din 16 iulie 1980, ar putea decide să nu cedeze anumite active necesare îndeplinirii unei misiuni de serviciu public.
This failure to sell certain assets would then be reflected, if the State did not pay compensation, in lower proceeds from the assets and a corresponding reduction in the amounts recoverable by creditors.
Necedarea anumitor bunuri s-ar traduce, dacă aceasta nu ar face obiectul unei despăgubiri de către stat, prin realizarea unor active mai puține și, deci, prin diminuarea corelată a sumelor recuperabile de către creditori.
According to the French authorities, such a procedure would not confer on IFP’s creditors rights greater than those they would have had under commercial law.
Conform autorităților franceze, o astfel de procedură nu ar conferi creditorilor instituției publice IFP mai multe drepturi decât cele care le-ar reveni prin aplicarea dreptului comercial.
However, the French authorities admit that, in such an event, the State might incur strict liability, and would have to compensate creditors for the loss they had suffered (not exceeding the market value of the assets retained by the State for the continuity of the public service).
Cu toate acestea, autoritățile franceze recunosc că, în această situație, s-ar putea invoca răspunderea obiectivă a statului: aceasta s-ar traduce printr-o despăgubire a creditorilor la valoarea prejudiciului suferit de aceștia (cel mult la valoarea de piață a activelor păstrate de stat pentru continuitatea serviciului public).
The creditors would therefore potentially be reinstated in the same situation as that which would have resulted from the application of ordinary law.
Creditorii ar putea fi, astfel, puși în aceeași situație ca cea care ar rezulta din aplicarea dreptului comun.
The French authorities conclude that the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 does not confer any advantage over the procedure under ordinary law and that there is therefore no justification for subjecting IFP directly to a procedure such as that which applies under ordinary law.
Autoritățile franceze constată că procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980 nu conferă niciun avantaj față de procedura de drept comun și că, prin urmare, supunerea în mod direct a instituției publice IFP la o astfel de procedură nu ar fi justificată.
In the opening decision, in particular in recital 82, the Commission referred specifically to the French consolidating instruction No 02-060-M95 of 18 July 2002, on the financial and accounting regulation of national publicly owned industrial and commercial establishments, and to the guide to the financial organisation of the creation, conversion and abolition of national publicly owned establishments and of public interest groups (Guide sur l’organisation financière des créations, transformations et suppressions des établissements publics nationaux et des groupements d’intérêt) of 14 November 2006; as explained in recital 68 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities contend that the instruments in question are neither applicable nor transferable to IFP.
Astfel cum se explică la considerentul 68 din Decizia C 56/2007, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze subliniază că normele menționate de Comisie în decizia de inițiere, în special la considerentul 82, mai precis directiva de codificare nr. 02-060-M95 din 18 iulie 2002 privind reglementarea financiar-contabilă a instituțiilor publice naționale industriale și comerciale și ghidul privind organizarea financiară a creărilor, transformărilor și desființărilor instituțiilor publice naționale și a grupurilor de interes public din 14 noiembrie 2006, nu sunt nici aplicabile, nici nu pot fi transpuse în cazul instituției publice IFP.