natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The KPMG study concludes that the Ablieferungen could not be qualified as tax or dividend payment but should be viewed as a levy sui generis that only Deutsche Bundespost and its successors was liable to pay.
Studiul KPMG concluzionează că plățile de transfer nu pot fi clasificate ca taxe sau dividende, ci ar trebui considerate o taxă sui generis, pe care exclusiv Deutsche Bundespost și succesorii acesteia erau obligate să o achite.
Based on the KPMG study, Germany rejects the Commission's contention that the Ablieferungen should be considered as a substitute for tax and dividend payments.
Pe baza studiului KPMG, Germania respinge ipoteza Comisiei potrivit căreia plățile de transfer trebuie considerate drept un substitut pentru taxe și dividende.
It maintains that the Ablieferungen constituted a burden for Deutsche Post that could not be justified on factual or economic terms.
Germania susține că, pentru Deutsche Post, plățile de transfer constituiau o sarcină care nu putea fi justificată din motive obiective sau din rațiuni economice.
As the public transfers only relieved Deutsche Post of the Ablieferungen, they did not provide any economic advantage and therefore did not constitute aid.
Deoarece plățile compensatorii de stat au exonerat Deutsche Post doar de la achitarea plăților de transfer, acestea nu au conferit niciun avantaj economic și, prin urmare, nu constituie ajutor de stat.
In the alternative, Germany puts forward two further justifications why the public transfers would not constitute aid.
În subsidiar, Germania prezintă două justificări suplimentare privind motivul pentru care plățile compensatorii de stat nu constituie ajutor.
First, the public transfers would fulfil the market-economy-investor principle in light of the substantial return on investment in later years and the high proceeds realised in the stock-market flotation of Deutsche Post.
În primul rând, acestea ar fi conforme cu principiul investitorului în economia de piață, având în vedere randamentul substanțial al investiției din anii ulteriori și veniturile ridicate obținute prin listarea la bursă a Deutsche Post.
Second, the public transfers would also not constitute aid because both the 2009 regulatory accounts as well as the WIK study show that the cumulated universal service losses from 1990 to 1994 were higher than the public transfers.
În al doilea rând, nu constituie ajutor deoarece atât situațiile financiare din 2009, cât și studiul WIK arată că pierderile acumulate de serviciul universal în perioada 1990-1994 erau mai mari decât plățile compensatorii de stat.
Deutsche Post was therefore under-compensated for its universal service obligation.
Prin urmare, Deutsche Post a fost subcompensată pentru obligația sa de serviciu universal.
Public guarantee
Garanția de stat
Germany argues that the continued public guarantee pursuant to Article 2(4) PostUmwG 1994 for debt obligations that were issued prior to 1995 did not provide any selective advantage to Deutsche Post after 1995 because of several reasons.
Germania susține că garanția de stat continuă, prevăzută de articolul 2 alineatul (4) din PostUmwG 1994, pentru titluri de creanță emise înainte de 1995 nu a oferit niciun avantaj selectiv Deutsche Post după 1995 din mai multe motive.
Firstly, any private company, hiving off a subsidiary, would continue to be liable for debt obligations entered into by that subsidiary.
Mai întâi, orice societate privată care cedează o filială continuă să fie responsabilă pentru datoriile contractate de respectiva filială.
A private company would remain liable for its outstanding debts even after selling those debts to a third party.
O societate privată rămâne răspunzătoare pentru datoriile sale neachitate chiar și după vânzarea acestora către un terț.
Furthermore, it must be noted that the initial public guarantee for the debt obligations was only a consequence of the non-existence of a separate legal personality of POSTDIENST.
În plus, trebuie remarcat că prima garanție de stat pentru titlurile de creanță a fost necesară exclusiv deoarece Postdienst nu avea personalitate juridică distinctă.
Article 40 PostVerfG 1989, which provided that debt obligations issued by Deutsche Bundespost had the same legal value as debt obligations issued by Germany, had therefore only declaratory character.
Articolul 40 din PostVerfG 1989, care stabilea că titlurile de creanță emise de Deutsche Bundespost aveau aceeași valoare juridică ca titlurile de creanță emise de Germania, avea așadar doar un efect declarativ.
Secondly, DPAG would not have benefited from the take-over of the POSTDIENST debt obligations because DPAG could have refinanced itself in 1995 at lower interest rates.
În al doilea rând, DPAG nu ar fi obținut avantaje de pe urma preluării titlurilor de creanță ale Postdienst, deoarece, în 1995, s-ar fi putut refinanța la rate ale dobânzii mai reduse.
The stock of POSTDIENST debt obligations as of 1 January 1995 amounted to EUR 931 million at an average interest rate of 7,17 % with a remaining duration of 8,8 years.
La 1 ianuarie 1995, titlurile de creanță ale Postdienst aveau o valoare de 931 milioane EUR, la o dobândă medie de 7,17 % și scadență de 8,8 ani.
As the short-term interest rate amounted to about 5 % to 5,5 % at 1 January 1995, DPAG suffered a cost disadvantage of 1,7 % which amounted to higher annual interest costs of about EUR 15,3 million.
Deoarece rata dobânzii pe termen scurt era cuprinsă între 5,0 și 5,5 % la 1 ianuarie 1995, DPAG a suferit un dezavantaj în materie de costuri de 1,7 %, echivalent cu creșterea costurilor anuale cu rata dobânzii la aproximativ 15,3 milioane EUR.
Thirdly, by comparing the average market interest rates for debt obligations issued by private companies and the interest rates for POSTDIENST debt obligations with reference to date when the obligations were initially issued, Germany estimates that POSTDIENST borrowed on average at interest rates above the market average.
În al treilea rând, Germania consideră că, dacă se compară ratele medii ale dobânzilor de pe piață pentru titlurile de creanță emise de societăți private cu ratele dobânzii pentru titlurile de creanță Postdienst la data primei emiteri a titlurilor, se constată că Postdienst s-a împrumutat la dobânzi mai mari decât media de piață.
Germany did not carry out a comprehensive investigation but only compared the interest rates of certain POSTDIENST debt obligation with an aggregated market average.
Germania nu a efectuat o investigație cuprinzătoare, ci doar a comparat ratele dobânzii pentru anumite titluri de creanță ale Postdienst cu o medie de piață agregată.
Alternatively, Germany argues that the public guarantees constitute existing aid according to Article 1(b)(i) of Regulation (EC) No 659/1999.
Pe de altă parte, Germania argumentează că garanțiile de stat constituie ajutor existent în temeiul articolului 1 litera (b) punctul (i) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
Germany also refers to the Commission decision on EDF [61] where a similar guarantee was considered as existing aid.
Germania face referire, de asemenea, la decizia Comisiei privind EDF [61], unde o garanție similară a fost evaluată ca ajutor existent.
Exclusive right
Dreptul exclusiv
Germany argues that the regulated letter revenues are not State resources in light of the Preussen-Elektra judgment [62].
Germania susține că, în lumina hotărârii Preussen Elektra [62], veniturile reglementate din livrarea corespondenței nu reprezintă resurse de stat.
Consequently, as the regulated letter revenues would not constitute State resources, any allegations of excessive pricing could only be the subject of proceedings pursuant to Article 102 TFEU.
Prin urmare, deoarece veniturile reglementate din livrarea corespondenței nu sunt resurse de stat, orice acuzații privind tarifarea excesivă pot fi supuse doar procedurii prevăzute de articolul 102 din TFUE.
Comments on WIK study
Observațiile Germaniei cu privire la studiul WIK
WIK study confirms the necessity of public transfers as compensation for net costs of universal service obligations up to 1995
Studiul WIK confirmă necesitatea plăților compensatorii de stat pentru remunerarea costurilor nete ale obligațiilor de serviciu universal până în 1995
Regardless of all methodological objections, Germany considers that the WIK study confirms Germany's point of view that the public transfers were necessary as compensation for Deutsche Post's losses with its universal services in the period 1990-1995.
Indiferent de obiecțiile privind metodologia, Germania consideră că studiul WIK îi confirmă argumentul potrivit căruia plățile compensatorii de stat erau necesare pentru a compensa pierderile înregistrate de serviciile universale ale Deutsche Post în perioada 1990-1995.
Given that the public transfers had been eaten up by the universal service losses up to 1995, it would not be possible for the public transfers to finance later excess profit.
Deoarece plățile compensatorii de stat au fost preluate în contul pierderilor generate de serviciul universal până în 1995, acestea nu puteau finanța profituri suplimentare ulterioare.
Defective profit benchmarking
Stabilirea incorectă a profitului de referință
Based on the Deloitte studies, Germany's main objection is that the WIK study includes too many small companies.
Făcând referire la studiile Deloitte, principala obiecție a Germaniei este aceea că stabilirea nivelului de referință din studiul WIK ia în calcul prea multe societăți de mici dimensiuni.
The set of comparable companies should focus much more on large parcel and logistics companies that are comparable in size and complexity of their network to Deutsche Post [63].
Setul de societăți comparabile ar trebui să vizeze mai multe societăți mari de coletărie și logistică, ale căror rețele sunt comparabile ca dimensiune și complexitate cu cele ale Deutsche Post [63]:
The Deloitte-II study considers that companies in the parcel and postal sector that operate a complex, large collection and delivery networks are reasonable comparators to Deutsche Post.
Studiul Deloitte-II pornește de la premisa că Deutsche Post trebuie să fie comparată cu societăți poștale și de coletărie care dețin rețele mari și complexe de colectare și livrare.
The importance of economies of scale, scope and density prevalent in postal networks implies that large businesses would be more relevant comparators than small mail businesses.
Importanța economiilor de scară și sfera și densitatea caracteristice rețelelor poștale presupun că societățile mari vor reprezenta repere mai relevante decât societățile mici.
Freight transport and logistics companies are also — to a limited degree — suitable comparable undertakings because they employ similar assets.
De asemenea, societățile de transport de mărfuri și logistică reprezintă – într-o măsură limitată – întreprinderi comparabile adecvate deoarece utilizează active similare.
Consequently, the Deloitte-II study admits only companies with annual revenue higher than EUR 100 million. It leaves a comparator set with 6 postal companies, e.g. the big multinational express parcel operators (UPS, FedEx, and TNT Express) and some other postal operators mostly from the United States and the United Kingdom.
Studiul Deloitte-II admite numai operatori poștali cu venituri anuale de peste 100 milioane EUR. Astfel, rezultă un set de șase societăți de referință, care include marii operatori multinaționali de pe piața serviciilor de coletărie expres (UPS, FedEx și TNT Express), precum și alți operatori poștali (în principal din Statele Unite și Regatul Unit).
That comparator set shows a median ROS of 7,4 % for the period 1998-2007 and a third-quartile ROS of 12 % as upper bound for reasonable profit.
Acest set de referință are o ROS medie de 7,4 % în perioada 1998-2007 și o ROS la a treia cuartilă de 12 % ca limită superioară a profitului rezonabil.
A larger comparable set, which includes 18 logistic and 19 freight companies yield a median ROS between 4,6 % and 5,7 %, but the Deloitte-II-study expresses some doubts on their comparability to Deutsche Post.
Un set de referință de dimensiuni mai mari, care include 18 societăți de logistică și 19 societăți de transport de mărfuri, are ca rezultat o ROS medie între 4,6 și 5,7 %, deși studiul Deloitte-II pune la îndoială similitudinile dintre aceste societăți și Deutsche Post.
Based on the data of both comparable sets, the Deloitte-II study recommends a range from a lower bound ROS of 6,1 % up to an upper bound ROS of 11,7 % as benchmark for a reasonable profit.
Pe baza datelor pentru ambele seturi de referință, studiul Deloitte-II recomandă un interval al ROS între 6,1 % și 7,11 % ca referință pentru un profit rezonabil.
Concerning the determination of the appropriate profit range from the comparator set, the Deloitte-II study notes that a simple multi-year ROS as reasonable profit benchmark underestimates reasonable profit because (i) there would be significant and systematic dispersion from one year to the other and (ii) there would be also a significant dispersion between the companies' profitability within the sector.
În ceea ce privește determinarea marjei de profit corespunzătoare pe baza setului de referință, studiul Deloitte-II observă că utilizarea unei ROS simple multianuale ca referință a profitului rezonabil subestimează profitul rezonabil deoarece (i) pot apărea abateri semnificative și sistematice de la un an la altul și (ii) pot apărea, de asemenea, diferențe semnificative între profitabilitatea societăților din același sector.
Using an inappropriately low reasonable profit benchmark would incur the risk of deterring efficient investment.
Utilizarea unei referințe excesiv de reduse a profitului rezonabil poate risca să descurajeze investițiile eficiente.
Moreover, as emphasised by the Deloitte-I study, the use of the comparable firms' median profit as a benchmark by the WIK study entirely ignores the efficiency gains that Deutsche Post achieved to an extraordinarily large extent from 1990 onwards.
Mai mult, așa cum se subliniază în studiul Deloitte-I, utilizarea ca referință de către studiul WIK a profitului mediu al întreprinderilor comparabile ignoră complet creșterile de eficiență pe care Deutsche Post a reușit să le realizeze în principal după anul 1990.
In line with margin numbers 14 and 18 of the 2005 Framework, the reasonable profit should, however, take into account appropriate incentives for productivity and quality.
În conformitate cu alineatele (14) și 18 din Cadrul din 2005, profitul rezonabil ar trebui totuși să introducă unele „criterii de stimulare legate, între altele, de calitatea serviciului prestat și de creșterea eficienței productivității”.
Accordingly, the appropriate profit benchmark should be based on an annual range.
În consecință, profitul de referință adecvat ar trebui să se bazeze pe un interval anual.
Profits at the top-end or even in excess of that reasonable-profit range may reflect out-performance of the average company due to superior operating or commercial performance.
Profiturile aflate la limita superioară a profitului rezonabil sau care depășesc această limită pot reflecta performanțe superioare ale societății medii, datorate unor condiții avantajoase de funcționare sau unor performanțe comerciale superioare.
As such, such profits should be permitted by regulatory authorities in order to preserve incentives for efficiency.
Autoritățile de reglementare ar trebui să permită aceste profituri pentru a menține stimulentele pentru eficiență.
Finally, Germany points out that the level of the reasonable profit should be in line with previous Commission decisions that have approved ROS in the range between 7 % and 8 % for railways and bus companies [64].
În concluzie, Germania subliniază că nivelul profitului rezonabil ar trebui să fie în conformitate cu deciziile anterioare ale Comisiei, prin care aceasta a aprobat o ROS între 7 și 8 % pentru societățile feroviare și de transport rutier de călători [64].
Inappropriate cost allocation and valuation
Alocarea și calculul inadecvat al costurilor
Firstly, Germany maintains that any reallocation of universal service burdens to the commercial services would be factually and legally ill-founded.
Germania reamintește faptul că orice transfer al sarcinilor de serviciu universal către serviciile comerciale este inacceptabil din punct de vedere obiectiv și juridic.
Pursuant to Article 7 of the Postal Directive [65], any net costs caused by the universal service obligations are to be funded by the revenues of the letter monopoly and not by the commercial services.
În conformitate cu articolul 7 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a consiliului din 15 decembrie 1998 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului [65], orice costuri nete suplimentare care decurg din obligația de serviciu universal trebuie finanțate din veniturile monopolului de livrare a corespondenței, nu din servicii comerciale.
Secondly, Germany considers that the WIK study underestimates certain of Deutsche Post's costs:
În al doilea rând, Germania consideră că studiul WIK subevaluează unele dintre costurile Deutsche Post:
The Ablieferungen — which Deutsche Post had to pay until 1995 — should have been deducted as costs and not been used as a proxy for the capital costs or reasonable profit.
plățile de transfer pe care Deutsche Post trebuia să le efectueze până în 1995 ar fi trebuit deduse drept costuri, nu utilizate ca vehicul pentru costurile de capital sau profitul rezonabil.
Based on the KPMG study, Germany rejects the WIK study's contention that the Ablieferungen should be considered as a substitute for tax and dividend payments.
Invocând studiul KPMG, Germania respinge afirmația studiului WIK conform căreia plățile de transfer ar trebui considerate un substitut pentru taxe și dividende.
The Ablieferungen should therefore have been deducted as universal service costs in addition to a reasonable profit as remuneration for the employed capital.
Plățile de transfer ar fi trebuit, prin urmare, deduse drept costuri de serviciu universal, împreună cu un profit rezonabil, ca remunerație pentru capitalul investit;
The depreciation charges should have been based on the realistic market values of the fixed assets as reported in the tax accounts and not on the lower book values in the annual accounts.
costurile de amortizare ar fi trebuit să se bazeze pe valori realiste de piață ale imobilizărilor utilizate în conturile fiscale, nu pe valorile contabile mai scăzute din situațiile financiare anuale;
The costs for private employees' supplementary pension commitments should have fully been taken into account.
costurile obligațiilor de plată a pensiilor suplimentare pentru angajații privați ar fi trebuit luate integral în calcul.
Comments on interested parties' comments
Răspunsuri la observațiile părților interesate
Thus, the pension subsidies have not granted a financial advantage to Deutsche Post.
Subvențiile pentru pensii nu au conferit un avantaj financiar Deutsche Post.
While UPS emphasises that a normal operator has to bear its own pension costs, Germany argues that civil servants' pension costs are abnormal costs which cannot be compared to social contributions paid by the competitors of Deutsche Post for their private employees.
Deși UPS subliniază că un operator normal trebuie să suporte propriile costuri de pensii, Germania susține că obligațiile de pensii pentru funcționari publici reprezintă costuri excepționale, care nu pot fi comparate cu contribuțiile de asigurări sociale achitate de concurenții Deutsche Post pentru angajații lor privați.
The latter only pay the employer's share to the social contribution scheme without facing legacy costs relating to pension claims.
Aceștia din urmă plătesc doar cota angajatorului din contribuția totală la fondul de asigurări sociale, fără a fi nevoiți să suporte costuri moștenite legate de plata pensiilor.
Germany emphasises the necessity of an overcompensation calculation, as the comments submitted by UPS and FFIP are based on the assumption that the Commission conducted such a calculation to prove that Deutsche Post was overcompensated.
Germania subliniază necesitatea calculării supracompensării, deoarece observațiile prezentate de UPS și FFIP pornesc de la premisa că Comisia a realizat un astfel de calcul pentru a dovedi că Deutsche Post a făcut obiectul unei supracompensări.
Referring to the 2006 NERA study, Germany highlights that the Commission itself considered in the context of Case COMP/37.821 that the returns on capital employed — which the 2006 NERA Study estimated for DPWN's mail division — were insufficient to prove the existence of excessive pricing for the purposes of Article 102 TFEU.
Făcând referire la studiul NERA 2006, Germania subliniază că însăși Comisia a considerat, în cazul COMP/37.821, că randamentul capitalului investit de DPWN în divizia sa de corespondență, astfel cum a fost estimat în studiul NERA din 2006, a fost insuficient pentru a dovedi existența unei tarifări excesive în sensul articolului 102 din TFUE.
On a more general level, Germany considers that the return on capital employed is not the appropriate measure for determining excessive profits.
La nivel mai general, Germania consideră că randamentul capitalului investit nu este cea mai adecvată metodă de determinare a profiturilor excedentare.
It explains that with low capital intensity, a high return on capital employed could be linked to a low return on sales.
Aceasta explică faptul că, în condițiile unei intensități reduse a capitalului, un randament ridicat al capitalului investit poate fi asociat cu o rentabilitate redusă a vânzărilor.
As most risks are related to revenue and costs, the return on sales is the appropriate measure to determine the excessiveness of profits, especially for companies with low capital intensity.
Deoarece majoritatea riscurilor sunt legate de venituri și costuri, rentabilitatea vânzărilor reprezintă cea mai adecvată metodă de stabilire a profiturilor excedentare, în special în cazul societăților cu o intensitate redusă a capitalului.
To the extent that the NERA studies use in the alternative the return on sales as profit measure, it shows that Deutsche Post had a higher return on sales as Royal Mail but a significantly lower return on sales than TNT.
În măsura în care studiile NERA utilizează, alternativ, rentabilitatea vânzărilor ca profit de referință, aceasta demonstrează că Deutsche Post a înregistrat o rentabilitate a vânzărilor mai mare decât Royal Mail, dar semnificativ mai redusă decât TNT.
The returns on sales for DPWN's mail division — which the NERA studies had estimated — therefore remain significantly below the benchmark for excessive profits.
Rentabilitatea vânzărilor pentru divizia de corespondență a DPWN, astfel cum a fost estimată în studiile NERA, a rămas, prin urmare, semnificativ mai redusă decât nivelul de referință pentru profituri excedentare.
Germany considers therefore that the 2006 NERA Study and its update are neither of relevance for the State aid investigation nor could they provide sufficient evidence for excessive profits.
Astfel, Germania susține că nici studiul NERA din 2006, nici versiunea actualizată a acestuia nu sunt relevante pentru investigarea ajutorului de stat și nu oferă suficiente dovezi privind profiturile excedentare.
Regarding UPS' allegation that Deutsche Post's own accounting data would not be a good basis for analysing the revenues and burdens of the universal services, Germany retorts that the accounts would have been checked and approved by a certified accountant as well as by the Postal regulator.
În ceea ce privește afirmația UPS potrivit căreia datele Deutsche Post privind contabilitatea analitică nu reprezintă o bază optimă pentru analiza veniturilor și sarcinilor de serviciu universal, Germania răspunde că evidențele contabile analitice au fost verificate și aprobate atât de auditori, cât și de autoritatea de reglementare din sectorul poștal.
It adds that they are in line with the requirements of the Postal Directive.
Autoritățile germane adaugă că acestea sunt în conformitate cu dispozițiile Directivei 97/67/CE.
There have been no objections by the Commission so far.
Până în prezent, Comisia nu a transmis nicio obiecție.