natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At a meeting on 23 April 2008 the Italian authorities informed the Commission that the Italian Council of Ministers had approved, on 22 April 2008, the granting of a loan of EUR 300 million to Alitalia through Decree-Law No 80 of 23 April 2008 [2].
În cursul unei reuniuni care a avut loc la 23 aprilie 2008, autoritățile italiene au informat Comisia că, la 22 aprilie 2008, Consiliul de miniștri italian a aprobat acordarea unui împrumut de 300 de milioane de euro companiei Alitalia prin Decretul-lege nr. 80 din 23 aprilie 2008 [2].
Since it had not received notification from the Italian authorities prior to the decision to grant this loan, by letter of 24 April 2008 (D/422119) the Commission asked them to confirm the existence of this loan, to provide any relevant information allowing an assessment of the measure in respect of Articles 87 and 88 of the Treaty, to suspend granting of the loan and to inform the Commission of the measures taken to comply with this obligation in accordance with Article 88(2) of the Treaty.
Deoarece nu a primit nicio notificare din partea autorităților italiene înainte de decizia de acordare a împrumutului menționat, Comisia le-a cerut acestora, printr-o scrisoare datată 24 aprilie 2008 (D/422119), să confirme existența unui astfel de împrumut, să furnizeze în acest sens toate informațiile utile care pot permite evaluarea unei astfel de măsuri în conformitate cu articolele 87 și 88 din tratat, precum și să suspende acordarea împrumutului respectiv și să informeze Comisia în legătură cu măsurile luate pentru a se conforma acestei obligații în temeiul articolului 88 alineatul (2) din tratat.
In that letter, the Commission also reminded the Italian authorities of the requirement on them to notify all plans to grant or alter aid and not to implement any planned measure before a final decision has been reached in the Commission’s investigation procedure.
De asemenea, în scrisoarea menționată, Comisia le-a reamintit autorităților italiene că le revine obligația de a proceda la notificarea oricărui proiect de acordare sau de modificare a ajutoarelor și de a nu pune în aplicare măsura planificată înainte ca procedura de investigare a acesteia de către Comisie în vederea adoptării unei decizii finale să se fi încheiat.
By letter of 7 May 2008 the Italian authorities asked for an extension to the deadline which they had been given to reply to the Commission’s letter of 24 April 2008. The Commission granted this request by letter of 8 May 2008 (D/423186), asking the Italian authorities to reply by 30 May 2008.
Prin scrisoarea din 7 mai 2008, autoritățile italiene au solicitat prelungirea termenului care le fusese acordat pentru a răspunde la scrisoarea Comisiei din 24 aprilie 2008, cerere cu care Comisia a fost de acord, prin scrisoarea din 8 mai 2008 (D/423186), solicitându-le autorităților italiene un răspuns până la 30 mai 2008.
At the same time, the Commission received several complaints, including from various airlines, regarding the granting of the EUR 300 million loan by the Italian Government to Alitalia.
La Comisie au fost depuse în paralel mai multe plângeri, de către diferite companii aeriene, pentru a denunța acordarea de către guvernul italian a împrumutului de 300 de milioane de euro companiei Alitalia.
By letter of 12 June 2008 (D/203822) the Commission notified the Italian authorities of its decision of 11 June 2008 to initiate the formal investigation procedure pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty.
Prin scrisoarea din 12 iunie 2008 (D/203822), Comisia a notificat autorităților italiene decizia din 11 iunie 2008 de inițiere a procedurii oficiale de investigație în conformitate cu articolul 88 alineatul (2) din tratat.
In this decision, the Commission asked Italy and other interested parties to submit their comments within a certain time limit.
În această decizie, Comisia invita Italia și celelalte părți interesate să-și prezinte observațiile într-un interval de timp determinat.
The decision was published in the Official Journal of the European Union [4].
Această decizie s-a publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene [4].
By letter of 12 July 2008 (A/509783) the Italian authorities sent their comments to the Commission. The Commission also received comments from five interested parties.
Prin scrisoarea din 12 iulie 2008 (A/509783), autoritățile italiene au transmis Comisiei observațiile lor.
These were sent to the Italian authorities by letter of 3 September 2008 (D/433031).
De asemenea, Comisia a primit observațiile celor cinci părți interesate, acestea fiind transmise autorităților italiene prin scrisoarea din 3 septembrie 2008 (D/433031).
A list of these interested parties is annexed to this Decision.
Lista acestor părți interesate este anexată la prezenta decizie.
The Italian authorities have not commented on the comments from the interested parties.
Autoritățile italiene nu au comentat observațiile părților interesate.
DESCRIPTION OF THE MEASURE
DESCRIEREA MĂSURII
At the meeting on 23 April 2008 the Italian authorities submitted to the Commission the aforementioned Decree-Law No 80, granting a loan of EUR 300 million from the Italian State to Alitalia, a company in which it held a 49,9 % stake.
La reuniunea din 23 aprilie 2008, autoritățile italiene au prezentat Comisiei Decretul-lege nr. 80 menționat anterior, de acordare a unui împrumut de 300 de milioane de euro companiei Alitalia de către statul italian, care deține 49,9 % din capitalul acesteia.
The recitals to that Decree-Law state the following:
În conformitate cu considerentele acestui decret-lege:
‘Having regard to the financial situation of Alitalia […], as demonstrated by the information disclosed to the market, and its role as the carrier which provides the largest share of the public air transport service between the national territory and countries not belonging to the European Union, and the onward connections on these routes for passenger and cargo traffic from and to regional catchment areas;
„Având în vedere situația financiară a companiei Alitalia […], așa cum reiese din informațiile furnizate pieței, și rolul acesteia de vector care asigură partea cea mai importantă din serviciul public de transport aerian în conexiunile între teritoriul național și țările care nu fac parte din Uniunea Europeană și în conexiunile spre rutele menționate anterior pentru traficul de călători și de mărfuri dinspre și înspre zonele comerciale;
Given the extraordinary need and urgency to guarantee, for purposes of public order and territorial continuity, the aforementioned public air transport service by granting Alitalia […] a short-term loan from the State, at market conditions, for the duration strictly needed to avoid compromising operational continuity until the new Government takes office, thus enabling it to take, with its full powers, the initiatives chosen to make possible the recovery of the company and completion of its liberalisation process.’
ținând seama de necesitatea și urgența extraordinară de a asigura, din rațiuni de ordine publică și de continuitate teritorială, serviciul public de transport aerian menționat anterior prin intermediul acordării […] unui împrumut pe termen scurt din partea statului companiei Alitalia, în condițiile pieței, pentru o perioadă strict necesară pentru a nu compromite continuitatea operațională până la instalarea noului guvern, oferindu-i acestuia condițiile pentru asumarea, cu depline puteri, a inițiativelor considerate necesare pentru a face posibilă redresarea și încheierea procesului de privatizare a companiei.”
By letter of 30 May 2008 the Italian authorities informed the Commission that, by means of the aforementioned Decree-Law No 93, the Italian Government had given Alitalia the option of counting the value of the loan as part of its capital, in order to cover its losses (see Article 4(3) of the aforementioned Decree-Law).
Prin scrisoarea din 30 mai 2008, autoritățile italiene au informat Comisia că guvernul italian a prevăzut pentru Alitalia, prin Decretul-lege nr. 93 menționat anterior, posibilitatea de a încorpora împrumutul în capitalurile proprii cu scopul de a acoperi pierderile [a se vedea articolul 4 alineatul (3) din decretul-lege menționat].
The intention behind this was to allow the company to maintain the value of its capital, in order to ensure that its losses did not make its share capital and reserves fall below the legal limit, thereby preventing insolvency proceedings (procedura concorsuale), and to ensure that the possibility of privatisation remained open and credible.
Respectiva facilitate este destinată să permită companiei să păstreze valoarea capitalului său, pentru a evita ca pierderile să inducă o scădere a capitalului social și a rezervelor sub limita legală și pentru a evita ca în acest fel să se declanșeze procedura de insolvabilitate („procedura concorsuale”), și să păstreze o perspectivă de privatizare deschisă și credibilă.
The loan repayment terms laid down in Decree-Law No 80 remain applicable in the context of Decree-Law No 93, except for the fact that the interest rate to which the loan is subject has been increased by 1 % (see Article 4(1) and (2) of Decree-Law No 93) and that, in the event of the company being liquidated, the amount in question will be repaid only after all the other creditors have been paid off, jointly and in proportion to the share capital (see Article 4(4) of Decree-Law No 93).
Modalitățile de rambursare a împrumutului prevăzute prin Decretul-lege nr. 80 continuă să se aplice în contextul Decretului-lege nr. 93, cu excepția ratei dobânzii care grevează împrumutul, aceasta majorându-se cu 1 % [a se vedea articolul 4 alineatele (1) și (2) din Decretul-lege nr. 93] și a faptului că, în ipoteza unei lichidări a companiei, suma respectivă va fi rambursată numai după rambursarea tuturor celorlalți creditori, în solidar și proporțional cu capitalul social [a se vedea articolul 4 alineatul (4) din Decretul-lege nr. 93].
GROUNDS FOR INITIATING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
MOTIVELE CARE AU DUS LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE
In its Decision of 11 June 2008, the Commission found that the measure in question (hereinafter referred to as the measure) was a loan granted by the Italian State, the value of which could be counted as part of Alitalia’s capital [7].
În decizia din 11 iunie 2008, Comisia arată că măsura respectivă este un împrumut acordat de statul italian, a cărui valoare poate fi încorporată de Alitalia în capitalurile proprii [7] (denumită în continuare „măsura”).
On the subject of whether the measure in question could be regarded as aid, the Commission expressed its doubts as to whether the Italian State, in granting Alitalia the measure, acted as a prudent shareholder pursuing a structural policy — whether general or sectoral — guided by longer-term prospects of profitability on the capital invested than those of an ordinary investor.
În ceea ce privește calificarea măsurii în cauză ca ajutor, Comisia și-a exprimat îndoielile în privința faptului că, prin acordarea respectivei măsuri de ajutor companiei Alitalia, statul italian s-a comportat ca un acționar prudent, care urmărește o politică structurală, globală sau sectorială și care se orientează în funcție de perspectivele de rentabilitate a capitalurilor investite pe un termen mai lung decât perspectivele unui investitor obișnuit.
In this context, the Commission took the view, on the basis of the information at its disposal, that, irrespective of how the relevant funds were used, the measure in question provided Alitalia with an economic advantage it would not have had under normal market conditions.
În acest context, Comisia a considerat, pe baza informațiilor de care dispunea, că măsura în cauză, indiferent în ce scop sunt utilizate fondurile respective, conferă companiei Alitalia un avantaj economic pe care nu l-ar fi avut în condiții normale de piață.
This assessment was based on the company’s financial situation and on the conditions and circumstances under which the measure was granted.
Această evaluare se baza pe situația financiară a companiei, precum și pe condițiile și circumstanțele în care a fost acordată măsura examinată.
The Commission also expressed doubts as to whether the measure was compatible with the common market.
Comisia și-a exprimat, de asemenea, îndoielile în ceea ce privește compatibilitatea măsurii cu piața comună.
On the basis of the information at its disposal at that stage of the procedure, it took the view that the measure could not be declared compatible with the common market in accordance with the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (hereinafter referred to as the 2004 guidelines) [8].
În acest sens, Comisia a considerat, pe baza informațiilor de care dispunea în acea etapă a procedurii, că măsura de ajutor respectivă nu putea fi declarată compatibilă cu piața comună în temeiul liniilor directoare comunitare privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (denumite în continuare „liniile directoare din 2004”) [8].
It pointed out that Alitalia had already received rescue and restructuring aid.
Comisia a reamintit că Alitalia a beneficiat deja de ajutoare pentru restructurare și salvare.
Accordingly, the Commission decided to initiate the formal investigation procedure in order to allay its doubts both as to whether the scheme in question constituted State aid and as to its compatibility with the common market.
Prin urmare, Comisia a decis inițierea procedurii oficiale de investigare în scopul de a elimina îndoielile privind statutul de ajutor de stat al sistemului respectiv și compatibilitatea acestuia cu piața comună.
COMMENTS BY THE ITALIAN AUTHORITIES
OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR ITALIENE
In their comments, the Italian authorities asserted that the measure in question did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Autoritățile italiene susțin, în cadrul observațiilor prezentate, că măsura respectivă nu constituie un ajutor de stat în temeiul articolului 87 alineatul (1) din tratat.
They considered that the Italian State had acted as a shareholder whose objective was to ensure that a company in which it held a stake had the financial resources necessary to meet its liquidity needs in the short term.
În această privință, autoritățile italiene consideră că statul italian a acționat în calitate de acționar al cărui obiectiv este garantarea resurselor financiare necesare companiei unde deține titluri de participare pentru a face față, pe termen scurt, nevoii de lichidități.
The ordinary shareholder loan granted by Italy thus constituted a simple bridging loan intended to protect the value of the State’s holding and would have been granted by any prudent shareholder pursuing a structural policy — whether general or sectoral — guided by longer-term prospects of profitability on the capital invested than those of an ordinary investor.
Împrumutul în calitate de acționar obișnuit acordat de Italia este prin urmare considerat drept o simplă punte de finanțare destinată valorificării participației statului care ar fi fost acordată de un acționar prudent, care urmărește o politică structurală, globală sau sectorială și care se orientează în funcție de perspective de rentabilitate a capitalurilor investite pe termen mai lung față de perspectivele unui investitor obișnuit.
In this context, the interest rates applied in the case in point were consistent with the nature and objectives of a shareholder loan.
În acest context, autoritățile italiene consideră că rata dobânzii practicată este coerentă cu de natura și obiectivele unei finanțări din partea acționarilor.
Although such financing is often not onerous, in the case in point it was considered to be onerous, taking into account the nature of the lender and the setting of the interest rate at a level allowing a direct and appropriate return on the capital.
Cu toate că, cel mai adesea, o astfel de finanțare nu are caracter oneros, în cazul de față s-a considerat că aceasta este oneroasă, având în vedere calitatea celui care a acordat împrumutul și deoarece acesta a stabilit rata dobânzii la un nivel care permite o rambursare economică directă și corespunzătoare a capitalului.
With regard to the Commission’s claim that the doubts concerning the aid nature of the measure in question were substantiated by the fact that it was adopted at the same time as withdrawal of a takeover bid submitted to Alitalia on 14 March 2008 and by the fact that the existence of ‘certain and immediate prospects of Alitalia being purchased by another investor’ was not proven, Italy pointed out that the reasons preventing the privatisation process being finalised with the Air France-KLM group had already been made clear.
În privința afirmației Comisiei conform căreia îndoielile referitoare la caracterul de ajutor al măsurii respective se bazează pe faptul că aceasta a fost adoptată simultan cu retragerea unei oferte de cumpărare prezentată companiei Alitalia la 14 martie 2008, precum și pe faptul că nu s-a putut demonstra existența unor „perspective sigure și imediate în ceea ce privește cumpărarea companiei Alitalia de către un alt investitor”, Italia reamintește că a adus lămuriri asupra motivelor pentru care nu s-a putut finaliza procesul de privatizare cu grupul Air France-KLM.
According to the Italian authorities, however, the non-completion of this process did not undermine the prospect of privatisation in a context making best use of the company’s assets, while safeguarding its residual value for shareholders.
Autoritățile italiene consideră că, deoarece acest proces nu a fost finalizat, el nu intră în contradicție cu un proiect de privatizare, într-un context de valorizare a patrimoniului companiei și de salvare, în același timp, a valorii reziduale a acestuia pentru acționari.
Moreover, developments after 30 May 2008 suggested that this course could still reasonably be followed.
Mai mult, evoluția situației după 30 mai 2008 sugerează că această cale încă mai poate fi urmată în mod rezonabil.
In this context, the Italian authorities referred to the contract concluded on 9 and 10 June 2008 with which Alitalia charged Intesa Sanpaolo SpA (hereinafter referred to as Intesa Sanpaolo) with seeking out a bid to the Ministry of Economic Affairs and Finance, as shareholder in Alitalia, and to Alitalia, with the aim that one or more industrial or financial investors interested in participating in the recovery, development and relaunching of Alitalia, particularly through its capitalisation, would take lasting control of the company.
Autoritățile italiene se referă, în acest context, la contractul încheiat la 9-10 iunie 2008 prin care compania Alitalia a încredințat companiei Intesa Sanpaolo S.p.A. (denumită în continuare „Intesa Sanpaolo”) misiunea de a promova și de a căuta o ofertă destinată Ministerului Economiei și Finanțelor, în calitatea acestuia de acționar al companiei Alitalia, și companiei Alitalia, cu scopul preluării stabile a controlului companiei de către unul sau mai mulți investitori din domeniul industriei sau al finanțelor, interesați să participe la însănătoșirea, la dezvoltarea și la redresarea companiei Alitalia prin intermediul capitalizării acesteia.
This mandate had a duration of 60 days and could be extended by 30 days at the company’s request.
Acest mandat, în curs de executare, este valabil, conform autorităților italiene, pe o perioadă de 60 de zile și ar putea fi prelungit cu 30 de zile la cererea companiei.
In the alternative, the Italian authorities asserted that, in any event, the measure was compatible with the common market in accordance with the 2004 guidelines.
În subsidiar, autoritățile italiene susțin că măsura este, în orice caz, compatibilă cu piața comună în temeiul liniilor directoare din 2004.
Firstly, Alitalia was a firm in difficulty within the meaning of those guidelines.
În opinia autorităților italiene, în primul rând, Alitalia este o companie aflată în dificultate în sensul liniilor directoare din 2004.
Secondly, the measure in question was reversible and thus complied with the requirement of the 2004 guidelines according to which rescue aid must involve purely temporary forms of support and must not constitute structural measures.
În al doilea rând, măsura respectivă este o operațiune reversibilă și prin aceasta respectă liniile directoare din 2004 conform cărora ajutoarele pentru salvare trebuie să fie forme de sprijin pur temporar și nu trebuie să constituie măsuri structurale.
Fifthly, in accordance with the requirements of paragraph 25(d) of the 2004 guidelines, granting of the loan in question was necessary by virtue of the company’s immediate liquidity need caused by objective economic difficulties, which were recognised by the Commission in its Decision of 11 June 2008 (see recitals 18 to 20 of the Decision).
În al cincilea rând, în conformitate cu prevederile punctului 25 litera (d) din liniile directoare din 2004, acordarea împrumutului respectiv a fost necesară având în vedere nevoia imediată de lichidități a companiei, ca urmare a dificultăților economice obiective și recunoscute, de altfel, de Comisie în decizia din 11 iunie 2008 (a se vedea considerentele 18-20 din această decizie).
In this connection, the Italian authorities pointed out that the loan simply aimed to safeguard, in the short term, the survival and assets of Alitalia, in order to allow the privatisation process to succeed.
În această privință, autoritățile italiene reamintesc că împrumutul are ca obiectiv numai garantarea pe termen scurt a perenității și a patrimoniului companiei Alitalia pentru a permite finalizarea procesului de privatizare.
The total amount of EUR 300 million was strictly necessary and proportional to achieving these objectives, as demonstrated by Italy’s presentation of the company’s economic and financial situation in its letter of 30 May 2008 to the Commission (see pages 6 to 9).
Acestea consideră că valoarea totală a intervenției de 300 de milioane de euro este strict necesară și proporțională cu realizarea obiectivelor menționate, fapt demonstrat de altfel de prezentarea situației economice și financiare a companiei de către Italia în scrisoarea adresată Comisiei și datată 30 mai 2008 (a se vedea paginile 6-9).
Sixthly, and lastly, application of the ‘one time, last time’ principle referred to in paragraph 25(e) of the 2004 guidelines was not contrary to the specific circumstances of the case in point.
În sfârșit, în al șaselea rând, aplicarea condiției „prima și ultima dată” enunțată la punctul 25 litera (e) din liniile directoare din 2004 nu este în contradicție cu circumstanțele specifice ale acestui caz.
Although Alitalia had already received restructuring aid linked to the recovery plan over the 1996-2000 period, and rescue aid in 2004, it could be exempted from the ‘one time, last time’ principle.
Deși Alitalia a beneficiat deja de un ajutor pentru restructurare, legat de un plan de însănătoșire în perioada 1996-2000 și de un ajutor pentru salvare în 2004, s-ar putea face o derogare de la principiul de acordare a ajutorului o singură dată.
The Italian authorities referred, in this context, to the Commission Decision of 1 December 2004 concerning the State aid which France was planning to implement for Bull [10] (hereinafter the Bull Decision).
Autoritățile italiene se referă, în acest context, la Decizia Comisiei din 1 decembrie 2004 privind ajutorul de stat pe care urmează să-l pună în aplicare Franța în favoarea companiei Bull [10] (denumită în continuare „decizia Bull”).