natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Having regard to Council Regulation (EU) No 53/2010 of 14 January 2010 fixing for 2010 the fishing opportunities for certain fish stocks and groups of fish stocks, applicable in EU waters and, for EU vessels, in waters where catch limitations are required and amending Regulations (EC) No 1359/2008, (EC) No 754/2009, (EC) No 1226/2009 and (EC) No 1287/2009 [1], and in particular point 7.5 of Annex IIB thereto,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 53/2010 al Consiliului din 14 ianuarie 2010 de stabilire, pentru 2010, a posibilităților de pescuit pentru anumite resurse halieutice și grupe de resurse halieutice, aplicabile în apele UE și, pentru navele din UE, în ape în care sunt necesare limitări ale capturilor și de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1359/2008, (CE) nr. 754/2009, (CE) nr. 1226/2009 și (CE) nr. 1287/2009 [1], în special punctul 7.5 din anexa IIB,
Point 5.1 of Annex IIB to Regulation (EU) No 53/2010 specifies the maximum number of days on which EU vessels of an overall length equal to or greater than 10 meters carrying on board trawls, Danish seines and similar gears of mesh size equal to or larger than 32 mm and gill-nets of mesh size equal to or larger than 60 mm and bottom long-lines may be present within ICES Divisions VIIIc and IXa, excluding the Gulf of Cadiz, from 1 February 2010 to 31 January 2011.
Punctul 5.1 din anexa IIB la Regulamentul (UE) nr. 53/2010 specifică numărul maxim de zile în timpul cărora navele UE cu o lungime totală egală sau mai mare de 10 metri, deținând la bord traule, plase-pungă daneze sau unelte de pescuit asemănătoare cu dimensiunea ochiului de plasă egală sau mai mare de 32 mm și setci cu o dimensiune a ochiului de plasă egală sau mai mare de 60 mm, precum și paragate de fund, pot fi prezente în cadrul diviziunilor ICES VIIIc și IXa, cu excepția Golfului Cadiz, de la 1 februarie 2010 la 31 ianuarie 2011.
Point 7.5 of Annex IIB enables the Commission to take a decision that reassesses additional number of days resulting from a permanent cessation of fishing activity previously allocated by the Commission.
Conform punctului 7.5 din anexa IIB, Comisia poate să ia decizia de reevaluare a numărului de zile suplimentare rezultate din încetarea permanentă a activității de pescuit alocată anterior de Comisie.
The reassessment of additional fishing days previously allocated by the Commission should take account of the calculation method provided for in the second paragraph of point 7.1 of Annex IIB and be computed on the basis of the current gear groupings and limitations on days at sea.
Reevaluarea zilelor suplimentare de pescuit alocate anterior de Comisie trebuie să țină seama de metoda de calcul prevăzută la punctul 7.1 al doilea paragraf din anexa IIB, calculul urmând să se bazeze pe actualele categorii de unelte și limitări ale zilelor de prezență pe mare.
On 8 and 23 February, 25 March and 22 April 2010 Portugal submitted data and requested the Commission to reassess the number of days previously allocated by the Commission.
La 8 februarie, 23 februarie, 25 martie și 22 aprilie 2010, Portugalia a prezentat o serie de date și i-a adresat Comisiei solicitarea de a reevalua numărul zilelor alocate anterior de Comisie.
Having regard to Commission Decision 2007/474/EC of 4 July 2007 on the allocation to Portugal of additional days at sea within ICES Divisions VIIIc and IXa excluding the Gulf of Cadiz [2], and on the basis of the current gear groupings and limitations on days at sea, fourteen additional days at sea for vessels carrying on board the fishing gears specified in point 2 a) of Annex IIB to Regulation (EU) No 53/2010 should be allocated to Portugal for the period from 1 February 2010 to 31 January 2011.
Având în vedere Decizia 2007/474/CE a Comisiei din 4 iulie 2007 privind alocarea de zile suplimentare pe mare Portugaliei în cadrul diviziunilor ICES VIIIc și IXa, cu excepția Golfului Cadiz [2], și pe baza actualelor categorii de unelte și limitări ale zilelor de prezență pe mare, Portugaliei trebuie să i se aloce, pentru perioada 1 februarie 2010-31 ianuarie 2011, paisprezece zile suplimentare pe mare pentru navele care dețin la bord unelte de pescuit de tipul celor specificate la punctul 2 litera (a) din anexa IIB la Regulamentul (UE) nr. 53/2010.
Having regard to Commission Decision 2010/415/EU of 26 July 2010 on the allocation to Portugal of additional days at sea within ICES Divisions VIIIc and IXa excluding the Gulf of Cadiz [3], and on the basis of the current gear groupings and limitations on days at sea, nineteen additional days at sea for vessels carrying on board the fishing gears specified in point 2 a) of Annex IIB to Regulation (EU) No 53/2010 should be allocated to Portugal for the period from 1 February 2010 to 31 January 2011,
Având în vedere Decizia 2010/415/UE a Comisiei din 26 iulie 2010 privind alocarea de zile suplimentare pe mare Portugaliei în cadrul diviziunilor ICES VIIIc și IXa, cu excepția Golfului Cadiz [3], și pe baza actualelor categorii de unelte și limitări ale zilelor de prezență pe mare, Portugaliei trebuie să i se aloce, pentru perioada 1 februarie 2010-31 ianuarie 2011, nouăsprezece zile suplimentare pe mare pentru navele care dețin la bord unelte de pescuit de tipul celor specificate la punctul 2 litera (a) din anexa IIB la Regulamentul (UE) nr. 53/2010,
The maximum number of days on which a fishing vessel flying the flag of Portugal and carrying on board the fishing gear grouping mentioned in point 2 a) of Annex IIB to Regulation (EU) No 53/2010 and not subject to any of the special conditions listed in point 5.2 of that Annex may be present within ICES Divisions VIIIc and IXa excluding the Gulf of Cadiz, as laid down in Table I of that Annex, shall be amended to 191 days per year.
Numărul maxim de zile în timpul cărora o navă de pescuit aflată sub pavilion portughez și care deține la bord unelte de pescuit aparținând categoriei menționate la punctul 2 litera (a) din anexa IIB la Regulamentul (UE) nr. 53/2010 și căreia nu i se aplică niciuna dintre condițiile speciale enumerate la punctul 5.2 din respectiva anexă poate fi prezentă în diviziunile ICES VIIIc și IXa, cu excepția Golfului Cadiz, în conformitate cu tabelul I din respectiva anexă, crește la 191 de zile pe an.
OJ L 179, 7.7.2007, p. 53.
JO L 179, 7.7.2007, p. 53.
OJ L 195, 27.7.2010, p. 76.
JO L 195, 27.7.2010, p. 76.
of 26 January 2010
din 26 ianuarie 2010
on State aid C 56/07 (ex E 15/05) granted by France to La Poste
privind ajutorul de stat C 56/07 (ex E 15/05) acordat de Franța în favoarea La Poste
(notified under document C(2010) 133)
[notificată cu numărul C(2010) 133]
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’), and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”), în special articolul 108 alineatul (2) paragraful (1),
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above,
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolele menționate anterior,
On 21 December 2005 the Commission approved the transfer of the banking and financial business of the French Post Office (La Poste) to its subsidiary La Banque Postale.
La 21 decembrie 2005, Comisia a aprobat transferul activităților bancare și financiare ale întreprinderii La Poste către filiala acesteia, La Banque Postale.
In its Decision the Commission stated that the question of the unlimited state guarantee in favour of La Poste would be the subject of a separate proceeding.
În decizia sa, Comisia a subliniat că problema garanției de stat nelimitate în favoarea întreprinderii La Poste va face subiectul unei proceduri separate.
On 21 February 2006, in accordance with Article 17 of Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘the Procedural Regulation’), the Commission informed the French authorities of its preliminary finding as to the existence of an unlimited state guarantee which resulted from the legal form of La Poste and which constituted State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, and it invited them to submit their comments.
La 21 februarie 2006, în conformitate cu articolul 17 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (în continuare „regulamentul de procedură”), Comisia a comunicat autorităților franceze concluziile sale preliminare în ceea ce privește existența unei garanții de stat nelimitate care ar decurge din statutul juridic al întreprinderii La Poste și care ar constitui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul TFUE, invitându-le să-și prezinte observațiile.
Inasmuch as this presumed unlimited state guarantee was in force before 1 January 1958, the Commission applied the rules of procedure concerning existing aid in accordance with Article 1(b) of the Procedural Regulation.
În măsura în care această presupusă garanție de stat nelimitată era în vigoare încă dinainte de 1 ianuarie 1958, Comisia a aplicat normele de procedură privind ajutoarele existente, în conformitate cu articolul 1 litera (b) din regulamentul de procedură sus-menționat.
The Commission received the French authorities’ reply on 24 April 2006.
Comisia a primit răspunsul autorităților franceze la 24 aprilie 2006.
On 4 October 2006, in accordance with Article 18 of the Procedural Regulation, the Commission called on France to withdraw, by 31 December 2008, the guarantee given, on all its liabilities, to La Poste by virtue of its legal form.
La 4 octombrie 2006, în conformitate cu articolul 18 din regulamentul de procedură, Comisia a invitat Franța să anuleze garanția de care beneficiază La Poste în virtutea statutului acesteia, pentru toate angajamentele sale, cel târziu la 31 decembrie 2008.
On 6 December 2006 the Commission received a memorandum from the French authorities challenging the findings presented by the Commission in its letter of 4 October 2006.
La 6 decembrie 2006, Comisia a primit o notă din partea autorităților franceze prin care acestea contestau concluziile prezentate de Comisie în scrisoarea din 4 octombrie 2006.
Following a meeting with the Commission department in charge of competition questions (‘DG Competition’), by letter dated 16 January 2007 the French authorities submitted to the Commission a draft amendment to the Decree implementing Law No 80-539 of 16 July 1980 on the penalties imposed in administrative matters and on the execution of judgments by legal entities governed by public law (‘the Law of 16 July 1980’), namely Decree No 81-501 of 12 May 1981 adopted for the implementation of the Law of 16 July 1980 on the penalties imposed in administrative matters and on the execution of judgments by legal entities governed by public law (‘the Decree of 12 May 1981’).
În urma unei reuniuni cu serviciile Comisiei responsabile cu concurența (în continuare „DG Concurență”), prin scrisoarea din 16 ianuarie 2007, autoritățile franceze au înaintat Comisiei un proiect de modificare a decretului de punere în aplicare a Legii nr. 80-539 din 16 iulie 1980 privind daunele cominatorii pronunțate în materie administrativă și executarea hotărârilor judecătorești de către persoanele juridice de drept public (în continuare „legea din 16 iulie 1980”), mai exact Decretul nr. 81-501 din 12 mai 1981 de aplicare a legii din 16 iulie 1980 privind daunele cominatorii pronunțate în materie administrativă și executarea hotărârilor judecătorești de către persoanele juridice de drept public (în continuare „decretul din 12 mai 1981”).
Following a request from the Commission for clarification, the French authorities sent a memorandum, which was received on 1 February 2007, explaining the situation of creditors of La Poste should the latter find itself in financial difficulties.
După solicitarea unor clarificări de către Comisie, autoritățile franceze au transmis o notă, primită la 1 februarie 2007, explicând situația creditorilor La Poste în cazul în care aceasta s-ar afla în dificultate financiară.
By memorandum dated 19 March 2007 the French authorities made an additional proposal consisting in undertaking, together with La Poste, to mention in any financing agreement or issuing prospectus of La Poste the fact that no guarantee was being provided.
Prin nota din 19 martie 2007, autoritățile franceze au prezentat o propunere suplimentară, constând în angajamentul, alături de La Poste, de a menționa inexistența garanției în orice contract de finanțare și prospecte de emisiune ale întreprinderii La Poste.
By letter dated 29 November 2007 the Commission informed France of its decision to open the procedure provided for in Article 108(2) TFEU in respect of the measure (‘the opening decision’).
Prin scrisoarea din 29 noiembrie 2007, Comisia a informat Franța cu privire la decizia de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE împotriva acestei măsuri (în continuare „decizia de inițiere”).
The opening decision was published in the Official Journal of the European Union.
Decizia de inițiere a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
The Commission called on interested parties to submit their comments on the measure.
Comisia a invitat părțile interesate să-și prezinte observațiile referitoare la măsura în cauză.
The Commission received no comments from interested parties.
Comisia nu a primit nicio observație de la părțile interesate cu privire la acest subiect.
By letter dated 23 January 2008 the Commission received comments from France.
Comisia a primit observațiile Franței prin scrisoarea din 23 ianuarie 2008.
The Commission published on DG Competition’s website an invitation to tender for carrying out a study into the unlimited guarantee given by the French Republic to La Poste.
Comisia a publicat pe site-ul internet al DG Concurență o cerere de ofertă pentru realizarea unui studiu privind garanția nelimitată acordată de Republica Franceză întreprinderii La Poste.
Four bids were received before the deadline of 21 April 2008.
Au fost primite 4 oferte înainte de termenul limită prevăzut, respectiv 21 aprilie 2008.
The study was entrusted to Ms Sophie Nicinski, professeur des universités, agrégée de droit public, Doctor of Laws and author of publications on the subject of state guarantees for publicly owned establishments of an industrial and commercial character.
Studiul a fost încredințat doamnei Sophie NICINSKI, profesor universitar la catedra de drept public, doctor în drept și autoare de publicații pe tema garanției de stat în favoarea întreprinderilor publice industriale și comerciale.
The expert (‘the Commission’s expert’) submitted her report on 17 November 2008.
Expertul (în continuare „expertul Comisiei”) și-a prezentat raportul la 17 noiembrie 2008.
Following the appearance in the French press of information about the adoption by the French Government of a draft law approving the change of La Poste’s legal form, on 20 July 2009 the Commission asked France whether it would agree to undertake to convert La Poste into a public limited company subject to the compulsory administration and winding-up procedures provided for under ordinary law.
În urma apariției în presă a unor informații despre adoptarea de către guvernul francez a unui proiect de lege privind aprobarea schimbării statutului întreprinderii La Poste, Comisia a adresat Franței, la 20 iulie 2009, întrebarea dacă acceptă să își asume angajamentul în ceea ce privește transformarea La Poste în societate pe acțiuni care să se supună procedurilor de redresare și lichidare judiciară de drept comun.
Under cover of its letter, the Commission forwarded its expert’s report to the French authorities.
Prin intermediul aceleiași corespondențe, Comisia a transmis autorităților franceze raportul expertului său.
After two reminder letters from the Commission dated 9 September and 6 October 2009, France made known, by memorandum transmitted on 27 October 2009, its comments on the Commission’s expert’s report and forwarded an opinion by Mr Guy Carcassonne, professeur des universités and agrégé des facultés de droit (‘the French authorities’ expert’).
După două scrisori de rapel ale Comisiei, din 9 septembrie și din 6 octombrie 2009, Franța și-a făcut cunoscute observațiile cu privire la raportul expertului Comisiei printr-o notă transmisă la 27 octombrie 2009 și a comunicat avizul domnului Guy CARCASSONNE, profesor universitar doctor al facultății de drept (în continuare „expertul autorităților franceze”).
An amendment to the draft law on La Poste and postal activities was tabled on 11 December 2009, postponing La Poste’s conversion into a public limited company until March 2010.
La 11 decembrie 2009 a fost depus un amendament la proiectul de lege privind La Poste și activitățile poștale prin care data transformării acesteia în societate pe acțiuni se amâna pentru luna martie 2010.
Law No 90-568 of 2 July 1990 on the organisation of public postal and telecommunication services (‘the Law of 2 July 1990’) converted the former Directorate-General for Posts and Telecommunications into two legal entities governed by public law: La Poste and France Telecom.
Legea nr. 90-568 din 2 iulie 1990 privind organizarea serviciului public al poștei și privind France Télécom (în continuare „legea din 2 iulie 1990”) a transformat vechea direcție generală de poștă și telecomunicații în două persoane juridice de drept public: La Poste și France Télécom.
Some legal entities governed by public law are not, legally speaking, publicly owned establishments of an administrative character (établissements publics à caractère administratif — EPAs) or publicly owned establishments of an industrial and commercial character (établissements publics à caractère industriel et commercial — EPICs).
Anumite persoane juridice nu au fost calificate de lege drept instituții publice administrative (IPA) sau instituții publice industriale și comerciale (IPIC).
Such is the case with La Poste.
Acesta este și cazul La Poste.
In its judgment of 18 January 2001 (2nd Civil Division), the Court of Cassation nevertheless held that La Poste is to be deemed equivalent to an EPIC.
În hotărârea din 18 ianuarie 2001 (Camera a doua civilă) Curtea de Casație a reținut, totuși, principiul conform căruia La Poste este asimilată unei IPIC.
The legal consequences of La Poste’s legal form are as follows:
Consecințele juridice ale statutului întreprinderii La Poste sunt următoarele:
INAPPLICABILITY OF INSOLVENCY AND BANKRUPTCY PROCEDURES TO LA POSTE
INAPLICABILITATEA PROCEDURILOR DE INSOLVABILITATE ȘI FALIMENT PENTRU LA POSTE
Article 1 of the Law of 2 July 1990 states that La Poste is a legal entity governed by public law.
Articolul 1 din legea din 2 iulie 1990 a calificat La Poste drept persoană juridică de drept public.
Now, in France, legal entities governed by public law are not subject to ordinary law as regards the compulsory administration and winding up of firms in difficulty.
Or, în Franța, persoanele juridice de drept public nu se supun dreptului comun în ceea ce privește redresarea și lichidarea judiciară a întreprinderilor aflate în dificultate.
The inapplicability of insolvency and bankruptcy procedures to legal entities governed by public law apparently derives from the general principle of the immunity from seizure of the assets of legal entities governed by public law, which has been recognised by the French courts, including the Court of Cassation, since the late 19th century.
Inaplicabilitatea procedurilor de insolvabilitate și faliment persoanelor juridice de drept public decurge din principiul general de imposibilitate a urmăririi patrimoniului persoanelor juridice de drept public, recunoscut de jurisprudența franceză încă de la sfârșitul secolului al XIX-lea și, în special, de Curtea de Casație.
Moreover, Article 2 of Law No 85-98 of 25 January 1985 on the compulsory administration and winding up of undertakings (‘the Law of 25 January 1985’), which defines the scope of the ordinary-law procedures of compulsory administration and winding up of undertakings in France, and which has become Article L 620-2 of the Commercial Code, provides that ‘administration and winding-up procedures shall apply to traders, persons registered with the craftsmen’s register, farmers and private-law entities’.
În plus, articolul 2 din Legea nr. 85-98 din 25 ianuarie 1985 privind redresarea și lichidarea judiciară a întreprinderilor (în continuare „legea din 25 ianuarie 1985”), care definește sfera de aplicare a procedurilor de redresare și lichidare judiciară de drept comun în Franța, devenit articolul L620-2 din Codul comercial, prevede că: „redresarea și lichidarea judiciară sunt aplicabile oricărui comerciant, oricărei persoane înregistrate în registrul profesiilor, oricărui agricultor și oricărei persoane juridice de drept privat”.
It follows from the wording of that article and from the interpretation of it by the French courts that ordinary-law collective procedures do not apply to legal entities governed by public law.
Din litera acestui articol, precum și din interpretarea dată de jurisprudența franceză, rezultă că procedurile colective de drept comun nu se aplică persoanelor juridice de drept public.
APPLICABILITY TO LA POSTE OF THE LAW OF 16 JULY 1980 AND OF THE PRINCIPLE OF LAST-RESORT STATE LIABILITY FOR THE DEBTS OF LEGAL ENTITIES GOVERNED BY PUBLIC LAW
APLICABILITATEA, ÎN CAZUL LA POSTE, A LEGII DIN 16 IULIE 1980 ȘI A PRINCIPIULUI RĂSPUNDERII STATULUI, ÎN ULTIMĂ INSTANȚĂ, PENTRU DATORIILE PERSOANELOR JURIDICE DE DREPT PUBLIC
The Law of 16 July 1980 is applicable to La Poste, which is categorised by the Law of 2 July 1990 as a legal entity governed by public law.
Legea din 16 iulie 1980 se aplică în cazul La Poste, calificată ca persoană juridică de drept public prin legea din 2 iulie 1990.
Article 1, Section II, of the Law of 16 July 1980 provides that ‘Where a judicial decision which has become final orders a local authority or a publicly owned establishment to pay a sum of money the amount of which is fixed in the decision itself, payment of the sum must be ordered within two months of notification of the decision.
Alineatul II al articolului 1 din legea din 16 iulie 1980 prevede că: „dacă hotărârea unei instanțe, care a dobândit autoritate de lucru judecat, condamnă o colectivitate locală sau o instituție publică la plata unei sume de bani stabilită prin decizia respectivă, această sumă trebuie mandatată sau ordonanțată în termen de două luni de la notificarea hotărârii judecătorești.
If payment is not ordered within that period, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall issue a mandatory payment order.
În cazul nedispunerii mandatării sau ordonanțării în termenul prevăzut, reprezentantul statului în departamentul respectiv sau autoritatea de tutelă va proceda la mandatarea din oficiu.
If insufficient funds are available, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall give the authority or establishment formal notice to create the necessary resources; if the decision-making body of the authority or establishment has not released or created the resources, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall do so, and if necessary shall issue a mandatory payment order’.
În cazul creditelor insuficiente, reprezentantul statului în departamentul respectiv sau autoritatea de tutelă adresează colectivității sau instituției o notificare de punere în întârziere pentru obținerea resurselor necesare; în cazul în care organul deliberativ al colectivității sau instituției nu a eliberat sau obținut aceste resurse, reprezentantul statului în departamentul respectiv sau autoritatea de tutelă va dispune în consecință și va proceda, dacă este cazul, la mandatarea din oficiu”.