natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission’s expert has identified three reasons why publicly owned establishments may be closed down: because they have reached the ends of their lives (1), because the tasks assigned to them no longer need to be carried out (2), and (the case most frequently encountered) because the tasks assigned to them have been transferred elsewhere, necessarily implying a transfer of the rights and obligations (3).
Expertul Comisiei distinge trei cauze de desființare a instituțiilor publice: expirarea mandatului (1), dispariția misiunii (2) și, cazul cel mai des întâlnit, transferul misiunii, care implică neapărat un transfer al drepturilor și obligațiilor (3).
Publicly owned establishments that have reached the ends of their lives
Instituțiile publice al căror mandat a expirat
There are few cases of publicly owned establishments reaching the ends of their lives.
Cazul instituțiilor publice al căror mandat a expirat este un caz rar întâlnit.
The only example found by the Commission’s expert shows that the rights and obligations of the publicly owned establishment — particularly its debts (which are expressly referred to) — are transferred to other legal entities governed by public law.
Singurul exemplu găsit de expertul Comisiei arată că drepturile și obligațiile instituției publice, în special datoriile (care sunt vizate în mod expres) sunt transferate altor persoane juridice de drept public.
Publicly owned establishments closed down due to their tasks no longer needing to be carried out
Desființarea instituțiilor publice prin dispariția misiunii lor
The cancellation of the task of the publicly owned establishment is almost always preceded by the cancellation of a public-service task, meaning that the public authorities no longer wish to see a particular activity as representing a public-interest task that they are obliged to take over or guarantee.
Dispariția misiunii instituției publice implică aproape întotdeauna dispariția, în prealabil, a unei misiuni de serviciu public. Acest lucru înseamnă că autoritățile publice nu mai vor să considere o activitate sau alta o misiune de interes general pe care trebuie să și-o asume sau să o asigure.
In fact, the trend is to identify more and more activities as public services.
Tendința este mai degrabă de a identifica drept servicii publice tot mai multe activități.
This explains why the cancellation of public service tasks is a very rare phenomenon.
Astfel se explică de ce amploarea acestui fenomen rămâne foarte limitată.
It is necessary, however, to set aside cases of publicly owned establishments without a public-service task whose closing down due to the cancellation of their task does not imply the prior cancellation of a public-service task.
Totuși, trebuie menționat cazul instituțiilor publice care nu au o misiune de serviciu public, a căror desființare prin dispariția misiunii nu implică dispariția prealabilă a unei misiuni de serviciu public.
La Poste does not fall into the latter category.
La Poste nu se înscrie în această categorie.
Even in this hypothetical case, experience in any case demonstrates that the rights and obligations of these establishments are systematically taken over by another legal entity governed by public law, more often than not the State itself, as shown by the numerous legislative instruments and examples identified by the Commission’s expert on the basis of the study carried out by S. Carpi-Petit .
În orice caz, chiar și în cel de față, practica demonstrează că drepturile și obligațiile acestor instituții sunt în mod sistematic preluate de o altă entitate juridică de drept public, cel mai adesea chiar de către stat, după cum se arată în numeroase texte de lege și exemple identificate de expertul Comisiei pornind de la studiul realizat de S. Carpi-Petit .
Transfer of the task, implying a transfer of the rights and obligations
Transferul misiunii care implică un transfer al drepturilor și obligațiilor
Transfer of the task of a publicly owned establishment to another body, implying a transfer of the rights and obligations, is the most frequent scenario.
Transferul misiunii unei instituții publice către o altă entitate, care implică un transfer al drepturilor și obligațiilor este cazul cel mai frecvent întâlnit.
The principle of continuity of public service implies a transfer of the assets assigned to the task and, therefore, a transfer of the rights and obligations.
Principiul continuității serviciului public implică un transfer al patrimoniului alocat misiunii și, în consecință, un transfer al drepturilor și obligațiilor.
A basic principle emerges: if the task remains, the debts of the former publicly owned establishment are transferred to the body that takes over the task.
Rezultă un principiu fundamental: din moment ce misiunea există, datoriile fostei instituții publice sunt transferate organismului care preia misiunea.
More often than not, the task is transferred to a single body and, as a result, the assets are transferred in their entirety rather than being split up.
Cel mai frecvent, misiunea este transferată unui singur organism, ceea ce are drept consecință transferul integral al patrimoniului, fără ca acesta să facă obiectul unui partaj.
The same principle applies in scenarios in which the assets are transferred to a private person .
Același principiu se aplică și în cazul transferului patrimoniului către o persoană privată .
There are also scenarios in which assets are split up, showing in this case too that there is continuity in the rights and obligations of publicly owned establishments.
De asemenea, există ipoteze de partaj al patrimoniului, demonstrând o continuitate a drepturilor și obligațiilor instituțiilor publice.
Article 1 of Decree No 74-947 of 14 November 1974, concerning the transfer to the Institut de l’audiovisuel of the ORTF’s assets, rights and obligations, gives concrete expression to the existence of a principle whereby a successor body is appointed ‘by default’: ‘it will be possible for the assets, rights and obligations of the Office de radiodiffusion-télévision française that have not been transferred […] to the public broadcasting establishment or to one of the companies created by this law to be transferred to the Institut de l’audiovisuel as from 1 January 1975 by order of the Prime Minister’.
Decretul nr. 74-947 din 14 noiembrie 1974 privind transferul bunurilor, drepturilor și obligațiilor ORTF (Office de Radiodiffusion-Télévision Française – Oficiul de radio-televiziune franceză) către Institutul Audiovizualului confirmă existența unui principiu de desemnare a unui organism succesor „în lipsă”: articolul 1 „bunurile, drepturile și obligațiile Oficiului de radio-televiziune franceză care nu au fost transferate […] instituției publice de difuziune sau unei societăți înființate în temeiul prezentei legi, pot fi transferate către Institutul Audiovizualului începând cu 1 ianuarie 1975 prin decret al prim-ministrului”.
The scenarios in which the assets are transferred in more than one stage confirm the trend described above.
Cazurile în care patrimoniul este transferat în mai multe etape confirmă tendința evidențiată mai sus.
When a publicly owned establishment is converted into a public limited company, there are several ‘conversion’ procedures:
Atunci când o instituție publică se transformă în societate pe acțiuni, există mai multe metode de „transformare”:
closing down/abolition: the simplest procedure is that of closing down by abolition, the publicly owned establishment then being wound up,
dispariția-desființarea: cazul cel mai simplu este cel al dispariției prin desființare, instituția fiind, așadar, dizolvată;
closing down/substitution: as B. Plessix expresses it, closing down by substitution is ‘the abolition of the publicly owned establishment, accompanied by the creation of a new legal entity to which is entrusted the statutory task for which the wound-up establishment was responsible’.
dispariția-substituția: dispariția prin substituție, potrivit expresiei lui B. Plessix, este „desființarea instituției publice [care este] însoțită de înființarea unei noi persoane juridice, căreia i se încredințează misiunea statutară cu care era însărcinată instituția dizolvată.
In other words, a new legal entity is substituted in the rights and obligations of the wound-up publicly owned establishment; a new legal entity inherits the tasks of the abolished establishment’,
Cu alte cuvinte, o nouă persoană juridică se substituie în drepturile și obligațiile instituției publice dizolvate; o nouă persoană juridică preia misiunile instituției desființate”;
conversion without abolition: conversion without abolition, or without closing down, is an operation based on organising the continuity of the converted legal entity.
transformarea fără desființare: transformarea fără desființare sau fără dispariție este o operațiune întemeiată pe organizarea continuității persoanei juridice transformate.
The legislature has committed itself in recent years to conversion without closing down.
Legislatorul a vizat în ultimii ani transformarea fără dispariție.
Where the initial conversions, and especially that of France Télécom, were concerned, the legislature abolished the EPIC, then transferred all of its assets, rights and obligations to a new legal entity taking the form of a company governed by private law.
La primele transformări, în special în cazul France Télécom, legislatorul desființează IPIC, apoi procedează la transferul integral al bunurilor, drepturilor și obligațiilor către noua persoană juridică ce capătă forma unei societăți de drept privat.
Then, in the course of the subsequent operations, the legislature effected only a change in legal form without creating a new legal entity.
În plus, în momentul operațiunilor care urmează, legislatorul nu operează decât o modificare a formei juridice, fără înființarea unei noi persoane juridice.
There is therefore no transfer of the assets, rights and obligations of the EPIC, nor cessation of activity but, rather, the organisation of legal continuity by the legislature, as shown for example by Article 25 of Law No 2004-803 of 9 August 2004 relating to the public gas and electricity service and to gas and electricity companies: ‘conversion into the companies Electricité de France and Gaz de France involves neither the creation of new legal entities nor the cessation of activity.
Așadar, nu se produce un transfer de bunuri, drepturi și obligații ale IPIC, nici încetarea activității, ci organizarea unei continuități juridice de către legislator, după cum, de exemplu, demonstrează dispozițiile legii nr. 2004-803 din 9 august 2004 privind serviciul public de distribuție a energiei electrice și a gazelor și întreprinderile din sectoarele de electricitate și gaze, la articolul 25: „transformarea în societate a întreprinderii Electricité de France, respectiv a Gaz de France, nu implică nici înființarea de persoane juridice noi, nici încetarea activității.
The assets, rights, obligations, contracts and authorisations of any kind of the companies Electricité de France and Gaz de France, both within France and outside France, are those of each of the publicly owned establishments at the time when their legal form is changed.
Bunurile, drepturile, obligațiile, contractele și autorizațiile de orice natură a societăților Electricité de France și Gaz de France, pe teritoriul Franței, cât și în afara Franței, sunt cele aparținând fiecăreia dintre instituțiile publice în cauză la momentul transformării formei lor juridice.
Such a conversion does not allow these assets, rights, obligations, contracts and authorisations to be in any way called into question and, in particular, has no effect on the contracts concluded with third parties by Electricité de France, Gaz de France, etc. The operations brought about by this conversion do not lead to the collection of duties or taxes of any kind’.
Această transformare nu permite nicio preluare a bunurilor, drepturilor, obligațiilor, contractelor și autorizațiilor și nu are, mai ales, nicio incidență asupra contractelor încheiate cu terți de către Electricité de France, Gaz de France […]. Operațiunile pe care această transformare le implică nu presupun perceperea de bunuri, impozite sau taxe, indiferent de natura acestora”.
Guided by its expert, the Commission concludes that analysis of the various scenarios whereby publicly owned establishments are closed down enables the following conclusions to be drawn:
Conform celor arătate de expertul său, Comisia constată că analiza diferitelor ipoteze privind dispariția instituțiilor publice permite formularea următoarelor concluzii:
although there is no overall judicial scheme for organising the closing down of publicly owned establishments, experience shows that the legislation always provides for transferring the rights and obligations of the establishment that is to be closed down either to the State or to the body that is to take over its task.
în lipsa unui regim juridic general pentru reglementarea desființării instituțiilor publice, practica demonstrează că legislația prevede întotdeauna un transfer al drepturilor și obligațiilor instituției desființate către stat sau către o entitate care îi preia misiunea.
To the Commission’s knowledge, no example of legislation is to be found noting the cancellation of the debts,
Conform informațiilor Comisiei, nu există niciun exemplu de text legislativ care să constate dispariția datoriilor;
it is the ‘rights and obligations’ that are transferred, with the term ‘obligations’ undoubtedly referring to debts.
„drepturile și obligațiile” sunt transferate, termenul obligații însemnând în mod sigur datorii.
Some legislation uses the vaguer term, ‘assets’ [patrimoine].
În unele texte legislative se utilizează termenul mai ambiguu „patrimoniu”.
According to Cornu’s Vocabulaire juridique, by ‘assets’ is meant a ‘collection of the property and obligations of one and the same person (that is to say of his duties and charges assessable in monetary terms)’ — a formulation that would also include debts.
Potrivit Vocabularului juridic al lui Cornu, patrimoniul reprezintă „totalitatea bunurilor și obligațiilor unei persoane (adică a drepturilor și obligațiilor sale evaluate în bani)”, formulare care include și datoriile.
The only example found of the pure and simple closing down of a publicly owned establishment involves, in any case, the transfer of the ‘debts’ themselves,
Singurul exemplu identificat de dispariție pură și simplă a unei instituții publice vizează, în orice situație, transferul „datoriilor”;
even when the task disappears, the establishment’s rights and obligations are, in practice, taken over by another body,
chiar și atunci când dispare misiunea, în practică, drepturile și obligațiile instituției sunt preluate de un alt organism;
the practice described is in accordance with codifying instruction No 02-060-M95 of 18 July 2002 and the Guide sur l’organisation financière des créations, transformations et suppressions des établissements publics nationaux [Guide to the financial organisation of the creation, conversion and abolition of national publicly owned establishments].
practica descrisă este conformă cu Instrucțiunea de codificare nr. 02-060-M95 din 18 iulie 2002 și cu Ghidul privind organizarea financiară a creărilor, transformărilor și desființărilor instituțiilor publice naționale.
Even though such legislation concerns only establishments with a public accountant — such as La Poste does not have — it nonetheless confirms the lessons drawn from actual practice, namely that the rights and obligations of a wound-up EPIC go either to the State or to the legal entity that will take over the establishment’s task.
Deși aceste documente se referă exclusiv la instituțiile care au un contabil public, ceea ce nu este cazul La Poste, ele confirmă totuși ceea ce aflăm din practică, și anume, că drepturile și obligațiile unui IPIC lichidat revin statului sau persoanei juridice care preia misiunea instituției respective.
The Commission concludes that this analysis shows that the creditor of such a publicly owned establishment can be certain that his claim will not be cancelled with the closing down of the establishment.
Comisia constată că această analiză demonstrează că, de fapt, creditorul unei astfel de instituții publice poate nutri speranța că, odată cu desființarea instituției, creanța sa nu va dispărea.
The demonstration would not be complete without examining the issue of whether, on the model of successions under private law, the heir may refuse the succession, particularly if the debts are too great.
Demonstrația nu este însă completă fără a examina chestiunea potrivit succesorul poate refuza căreia succesiunea, după exemplul succesiunilor din dreptul privat, în special în cazul în care obligațiile sunt importante.
It appears that there is only very limited scope for refusing a succession under administrative law.
Se pare că opțiunea de a refuza o succesiune în dreptul administrativ este foarte limitată.
According to S. Carpi-Petit: ‘unlike in civil law, which makes the option available to all beneficiaries, the ability to exercise an option is not a general principle of administrative law governing successions.
Conform S. Carpi-Petit: „spre deosebire de dreptul civil care deschide opțiunea tuturor persoanelor cu drept de succesiune, posibilitatea de a opta nu este un principiu general în dreptul administrativ în materie de succesiuni.
It is offered only to certain beneficiaries, depending on the nature of the operation carried out.
Această posibilitate nu este oferită decât anumitor persoane cu drept de succesiune, în funcție de natura operațiunii realizate.
Thus, the transfers implied by abolition pure and simple are not optional.
Astfel, transferurile pe care le implică desființările efective nu sunt facultative.
As for transfers brought about by replacements, whether or not they are optional depends on the pre-existence of the testator’.
În privința celor deschise prin substituții, caracterul lor facultativ depinde de existența prealabilă a de cujus”.
Where abolitions pure and simple are concerned, S. Carpi-Petit deduces from his exhaustive study that ‘there being no option available for the benefit of the State is a situation that also obtains in administrative law.
În ceea ce privește desființările efective, S. Carpi-Petit deduce, din studiul său exhaustiv, că „lipsa unei opțiuni deschise în avantajul statului se aplică și în dreptul administrativ.
This implies that, where the existence or otherwise of the right to exercise an option is concerned, the simplest scenario is doubtless that in which a national publicly owned establishment is abolished, without its task being taken over.
Aceasta înseamnă că, în privința existenței sau inexistenței dreptului de opțiune, ipoteza cea mai simplă este cu siguranță cea a desființării unei instituții publice naționale fără preluarea misiunii.
In that case, the successor in title is always the State.
În acest caz, într-adevăr, succesorul este întotdeauna statul.
If the State were to refuse the assets left by the abolished publicly owned establishment, the assets would then necessarily have no one in charge of them — a state of affairs that is not permitted.
Dacă refuză bunurile lăsate de instituția publică desființată, acestea se vor afla, în mod necesar, în situația de a nu avea un proprietar, ceea ce este exclus.
Moreover, it is not possible to impute the burden of the succession to another property.
De asemenea, nu este posibil să se impute obligația unei succesiuni unui alt patrimoniu.
Thus, there is no ability to exercise an option in the case of the abolition pure and simple of a national publicly owned establishment’.
Astfel, nu există nicio posibilitate de opțiune în cazul desființării efective a unei instituții publice naționale”.
With regard to possible ways of finding a replacement body to carry out an establishment’s task, ‘there are two types of replacement in administrative law in relation to successions.
În privința ipotezelor de înlocuire în misiune, „există două tipuri de înlocuire în dreptul administrativ în materie de succesiuni.
In the first scenario, a legal entity to replace the natural person/testator is created for this function.
În prima ipoteză, persoana juridică ce înlocuiește persoana fizică – de cujus este înființată pentru această funcție.
The Commission’s expert points out that, when it comes to the abolition pure and simple of publicly owned establishments through the abolition of their tasks, the objection could be made to this reasoning that the fact that the State is in no position to refuse the assets does not necessarily imply that it is also unable to refuse the debts.
Expertul Comisiei subliniază că acest raționament poate fi contestat, fiind vorba de desființări efective de instituții publice prin desființarea misiunii, că imposibilitatea statului de a refuza bunurile nu implică neapărat imposibilitatea de a refuza datoriile.
It nonetheless seems that, where publicly owned entities are concerned, inability to refuse a succession is based mainly on the public law status of publicly owned establishments rather than on its not being possible to leave assets with no one in charge of them.
Se pare, totuși, că, în cazul persoanelor publice, imposibilitatea de a refuza o succesiune se bazează, în principal, pe statutul de drept public al instituțiilor publice și nu pe imposibilitatea de a lăsa bunurile fără proprietar.
Guided by its expert, the Commission concludes that the debts of publicly owned establishments are in practice always transferred to another legal entity governed by public law in the event of the closing down of the publicly owned establishment that carried out the task concerned.
Conform celor arătate de expertul său, Comisia constată că datoriile instituțiilor publice sunt, în realitate, transferate întotdeauna unei alte persoane juridice de drept public în cazul dispariției instituției publice care îndeplinea o misiune.
The creditors of these publicly owned establishments, such as La Poste, therefore have a guarantee that their unpaid claims will not be cancelled.
Creditorii acestor instituții publice, din categoria cărora face parte și La Poste, sunt asigurați astfel în privința faptului că datoriile lor neachitate nu se vor stinge.
Conclusion regarding the existence of a state guarantee in favour of La Poste
Concluzie privind existența unei garanții de stat în favoarea La Poste
On the basis of the evidence of the existence of a guarantee ensuring the payment of individual claims and the continued existence of La Poste’s obligations, the Commission concludes that:
În temeiul elementelor prezentate pentru a demonstra existența unei garanții pentru compensarea creanțelor individuale și menținerea existenței obligațiilor La Poste, Comisia constată următoarele:
the creditors of La Poste do not encounter the usual private and public law obstacles to the payment of a claim,
creditorii La Poste nu întâlnesc obstacolele obișnuite prevăzute în dreptul privat și în dreptul public care pot împiedica achitarea unei creanțe;
in recovering the amounts owed to them, the creditors of La Poste may use specific procedures authorising the State to force the debtor body to settle the claim and, if need be, enabling the State to increase La Poste’s resources for settling it,
creditorii La Poste pot utiliza, pentru recuperarea creanțelor lor, proceduri specifice care autorizează statul să oblige organismul debitor la plata creanței și care permit statului, dacă este cazul, să sporească resursele La Poste pentru achitarea creanței;
nowhere does French law give the creditors of La Poste to understand that La Poste could face, for good, a situation in which it had a shortage of funds,
dreptul francez nu dă nicăieri de înțeles creditorilor La Poste că aceasta poate face față unei situații definitive de insuficiență de fonduri;
the budgetary documents indicate that, if there is a shortage funds, the State could give an exceptional grant to public sector bodies, of which La Poste is one,
în caz de insuficiență de fonduri, documentele bugetare lasă să se înțeleagă că statul poate acorda o subvenție excepțională organismelor din sectorul public, din care face parte și La Poste;