natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, by letter of 16 February 2000 addressed to the Spanish authorities, the Commission decided to initiate the formal investigation procedure [5] laid down in the first subparagraph of Article 88(2) of the Treaty in order to partially revoke the Decision of 1998 (hereinafter the second initiation of the procedure).
În consecință, prin scrisoarea din data de 16 februarie 2000, adresată autorităților spaniole, Comisia și-a comunicat decizia de deschidere a procedurii oficiale de investigare [5] prevăzute la articolul 88 alineatul (2) primul paragraf din tratat, cu scopul de a revoca parțial Decizia din 1998 (denumită în continuare „cea de-a doua deschidere a procedurii”).
By letter of 21 March 2000, Spain sent its comments to the Commission on the decision concerning the second initiation of the procedure.
Prin scrisoarea din data de 21 martie 2000, Spania a prezentat Comisiei observațiile sale în legătură cu decizia privind cea de-a doua deschidere a procedurii.
In the light of the comments made by the Spanish authorities and interested parties after the second initiation of the procedure, the Commission terminated the formal investigation procedure on 20 September 2000 by means of Commission Decision 2001/43/EC [6] (hereinafter the Decision of 2000), concluding that the measures granted to SNIACE did not constitute State aid pursuant to the Tubacex judgment.
Având în vedere observațiile prezentate de către autoritățile spaniole și de către părțile interesate în cadrul celei de-a doua deschideri a procedurii, Comisia a considerat drept finalizată procedura oficială de investigare la data de 20 septembrie 2000, prin intermediul Deciziei 2001/43/CE a Comisiei [6] (denumită în continuare „Decizia din 2000”) și a concluzionat că măsurile luate în favoarea SNIACE nu constituie ajutoare de stat în temeiul hotărârii Tubacex.
The Decision of 1998 was partially amended pursuant to the Decision of 2000, whereby the first paragraph of Article 1 was replaced and Article 2 revoked.
Pe baza Deciziei din 2000 s-a modificat parțial Decizia din 1998, prin înlocuirea primului paragraf din articolul 1 al acesteia și prin suprimarea articolului 2.
In its Decision of 2000, the Commission considered that the public creditors, by applying the legal interest rate, had sought to maximise their prospects of recovering the sums due to them without suffering any financial loss. In the Commission’s opinion, ‘Spain acted as a hypothetical private creditor would have done, vis-a-vis SNIACE.’
În Decizia din 2000, Comisia a considerat că ceea ce au încercat creditorii publici, prin aplicarea ratei legale a dobânzii, a fost creșterea la maxim a posibilităților acestora de recuperare a sumelor care le erau datorate fără a suferi pierderi economice.
In the light of the Decision of 2000, the undertaking Lenzing brought an action against the Decision of 2000 before the Court of First Instance.
În urma Deciziei din 2000, întreprinderea Lenzing a formulat recurs împotriva Deciziei din 2000 în fața Tribunalului de Primă Instanță.
The Court of First Instance annulled the Decision of 2000 in its judgment of 21 October in Case T-36/99 [8] because the Commission made a manifest error of assessment when applying the private creditor behaviour test to the public creditor.
Tribunalul de Primă Instanță a anulat Decizia din 2000 prin hotărârea acestuia din 21 octombrie în cauza T-36/99 [8], pe motiv de eroare vădită de apreciere a faptelor în ceea ce privește aplicarea criteriului comportamentului creditorului public asemenea unui creditor privat.
The Court of Justice confirmed the judgment of the Court of First Instance [9].
Curtea de Justiție a confirmat hotărârea Tribunalului de Primă Instanță [9].
As a result of that annulment, the second formal investigation procedure is still open.
Din cauza anulării, a doua procedură oficială de investigare este în continuare deschisă.
By letters of 3 December 2004, 13 May 2005, 18 July 2005 and 7 August 2008, the Commission requested additional information from the Spanish authorities, which was provided by letters of 28 February 2005, 4 July 2005, 29 September 2005, 10 September 2008 and 15 September 2008.
Prin scrisorile din data de 3 decembrie 2004, 13 mai 2005, 18 iulie 2005 și 7 august 2008, Comisia a solicitat informații suplimentare autorităților spaniole, informații care au fost furnizate prin scrisorile din data de 28 februarie 2005, 4 iulie 2005, 29 septembrie 2005, 10 septembrie 2008 și, respectiv, 15 septembrie 2008.
DESCRIPTION OF THE MEASURE
DESCRIEREA MĂSURII DE AJUTOR
SNIACE’s turnover in 2007 was EUR 15 million.
Cifra de afaceri a SNIACE se ridica în 2007 la 15 milioane EUR.
FOGASA and the TGSS concluded debt repayment and rescheduling agreements with SNIACE as described in recitals 15 to 21.
FOGASA și TGSS au încheiat cu SNIACE acorduri de rambursare și de reeșalonare a datoriilor astfel cum sunt descrise la considerentele 15-21.
Agreements concluded with FOGASA
Acorduri încheiate cu FOGASA
FOGASA is an autonomous body answerable to the Ministry of Employment and Immigration which is financed by contributions from undertakings.
FOGASA este un organism autonom care ține de Ministerul Muncii și Imigrării și care este finanțat prin intermediul contribuțiilor din partea întreprinderilor.
Its main function, according to the first subparagraph of Article 33(1) of the Workers’ Statute, is to pay ‘to workers the remuneration owed to them in the event of insolvency or administration of their employers’.
În conformitate cu dispozițiile articolului 33 alineatul (1) primul paragraf din Statutul angajaților, misiunea principală a acestuia este de a acorda „angajaților valoarea salariilor restante pe motiv de insolvență sau din vina întreprinzătorului”.
Under paragraph 4 of Article 33, FOGASA is required to subrogate itself to the rights and actions of workers in order to obtain repayment of the sums advanced.
La articolul 33 alineatul (4), statutul obligă FOGASA să se subroge în drepturile și acțiunile angajaților cu scopul de a obține rambursarea sumelor avansate.
Under the provisions of Royal Decree 505/85 of 6 March 1985 [10], FOGASA may conclude repayment agreements relating to the sums advanced to workers in payment of wages and compensation in order to assist the recovery of sums due, which will bear interest at the statutory rate in force.
În temeiul dispozițiilor Decretului regal nr. 505/85 din 6 martie 1985 [10], FOGASA poate încheia acorduri de rambursare a sumelor avansate cu titlul de acordare de salarii și indemnizații către angajați, cu scopul de a facilita recuperarea sumelor care îi sunt datorate și care sunt purtătoare de dobânzi la rata legală în vigoare.
FOGASA concluded two debt repayment agreements with SNIACE on 5 November 1993 and 31 October 1995.
FOGASA a încheiat două acorduri de rambursare a datoriilor cu SNIACE la data de 5 noiembrie 1993 și, respectiv, 31 octombrie 1995.
In the first case the sum owed was ESP 1362708700 (including interest) and in the second it was ESP 339459878 (including interest).
În primul caz, suma datorată era de 1362708700 pesetas (inclusiv dobânzi), iar în al doilea caz, de 339459878 pesetas (inclusiv dobânzi).
The first agreement, of 5 November 1993 (hereinafter the FOGASA I agreement), related to the amounts paid by FOGASA in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Primul acord, din data de 5 noiembrie 1993 (denumit în continuare „acordul FOGASA I”), avea drept obiect sumele acordate de către FOGASA cu titlul de salarii și indemnizații datorate de către SNIACE personalului acesteia.
The debt amounted to ESP 897652759, to which interest at a rate of 10 % amounting to ESP 465055911 had to be added, making a total of ESP 1362708700.
Datoria se ridica la 897652759 pesetas, sumă la care se adăugau dobânzi de 465055911 pesetas la o rată de 10 %, rezultând un total de 1362708700 pesetas.
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule, which was renegotiated on 18 March 1999, setting out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
Datoria era legată de o ipotecă asupra activelor SNIACE și trebuia rambursată conform unui calendar, care a fost renegociat la data de 18 martie 1999, sumele fiind exprimate în pesetas (ESP) după cum urmează:
The FOGASA I agreement
Acordul FOGASA I
Initial agreement of 5 November 1993
Acordul inițial din 5 noiembrie 1993
Renegotiated agreement of 18 March 1999
Acordul renegociat din 18 martie 1999
The second agreement of 31 October 1995 (hereinafter the FOGASA II agreement) related to the amounts that FOGASA had continued to pay after the agreement of 5 November 1993 in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Al doilea acord, din data de 31 octombrie 1995 (denumit în continuare „acordul FOGASA II”), avea drept obiect sumele pe care FOGASA a continuat să le plătească după acordul din 5 noiembrie 1993 cu titlul de salarii și indemnizații datorate de către SNIACE personalului acesteia.
The new debt amounted to ESP 229424860, to which interest at a rate of 9 % amounting to ESP 110035018 had to be added, making a total of ESP 339459878.
Noua datorie se ridica la 229424860 pesetas, sumă la care se adăugau dobânzi de 110035018 pesetas la o rată de 9 %, rezultând un total de 339459878 pesetas.
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule that was renegotiated on 18 March 1999 that set out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
Datoria era legată de o ipotecă asupra activelor SNIACE și trebuia rambursată conform unui calendar, care a fost renegociat la data de 18 martie 1999, sumele fiind exprimate în pesetas (ESP) după cum urmează:
The FOGASA II agreement
Acordul FOGASA II
Initial agreement of 31 October 1995
Acordul inițial din 31 octombrie 1995
Under Article 20 of the General Law on Social Security [11], the TGSS may agree to the deferment or payment in instalments of the social security contributions owed and surcharges relating to those contributions.
TGSS poate dispune, în temeiul dispozițiilor articolului 20 din Legea generală a securității sociale [11], amânarea sau eșalonarea cotizațiilor de securitate socială datorate, precum și plata de penalități privind cotizațiile.
Article 27 of that Law states that surcharges for payments outside the time limit must be added to the deferred debt.
Articolul 27 din legea în cauză precizează faptul că penalitățile de întârziere se adaugă datoriilor reeșalonate.
The agreement of 8 March 1996, as amended by the agreements of 7 May 1996 and 30 September 1997, provided for the rescheduling of the debt payment to a total amount of ESP 3510387323 plus accrued interest, which, at a rate of 7,5 %, amounted to ESP 615056349.
Acordul din 8 martie 1996, astfel cum a fost modificat prin acordurile din 7 mai 1996 și 30 septembrie 1997, avea drept obiect reeșalonarea plății datoriilor cu o valoare totală de 3510387323 pesetas, inclusiv dobânzile datorate, care se ridicau la 615056349 pesetas la o rată de 7,5 %.
REASONS THAT LED TO INITIATION OF THE PROCEDURE
MOTIVE CARE AU CONDUS LA DESCHIDEREA PROCEDURII
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the Court of Justice’s analysis in the Tubacex case was fully applicable to the measures in question in the Decision of 1998 and, therefore, that that decision should be partially revoked and the agreements concluded between SNIACE and the public creditors should be reassessed.
În decizia sa de deschidere a procedurii, Comisia a considerat că analiza efectuată de Curtea de Justiție în cauza Tubacex se putea aplica pe deplin măsurilor care au făcut obiectul Deciziei din 1998 și că, prin urmare, era necesară revocarea parțială a deciziei în cauză și reevaluarea acordurilor încheiate între SNIACE și creditorii publici.
Indeed, in the light of the Tubacex judgment, the Commission expressed some doubts concerning the measures implemented by the public creditors:
În fapt, având în vedere hotărârea Tubacex, Comisia și-a exprimat unele îndoieli cu privire la măsurile întreprinse de către creditorii publici:
firstly, concerning the presence of elements constituting State Aid in the measures deemed incompatible in the Decision of 1998 and, if so, their compatibility; and
în primul rând, privind existența elementelor de ajutor de stat în cadrul măsurilor considerate incompatibile prin Decizia din 1998 și, în caz afirmativ, privind compatibilitatea acestora; și
secondly, concerning the behaviour of a private creditor who, in a comparable situation, would have demanded a higher interest rate than that required by the public creditors.
în al doilea rând, privind comportamentul unui creditor privat care s-ar afla într-o situație comparabilă și care ar fi solicitat o rată a dobânzii mai ridicată decât cea a creditorilor publici.
No comments were submitted by interested parties.
Părțile interesate nu au prezentat observații.
SPAIN’S COMMENTS
COMENTARII DIN PARTEA SPANIEI
The Spanish Government submitted its comments by letter of 21 March 2000.
Prin scrisoarea din data de 21 martie 2000, guvernul spaniol și-a prezentat observațiile.
The Spanish authorities disagree with the Commission’s decision to open the formal investigation procedure, inasmuch as in their view the investigation procedure was not necessary to carry out the envisaged partial revocation of the Decision of 1998.
Autoritățile spaniole nu sunt de acord cu decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare, întrucât, în opinia acestora, procedura nu era necesară pentru punerea în aplicare a revocării parțiale prevăzute a Deciziei din 1998.
As regards the rescheduling agreement between SNIACE and the TGSS, the Spanish authorities do not share the Commission’s view that ‘it seems probable that, in the case of out-of-court agreements concerned with or having the effect of rescheduling pre-existing debts, the creditor would seek to obtain from the debtor a rate of interest on arrears that would be higher than the legal interest rate as compensation for not pursuing the recovery of the debt by legal means’.
În ceea ce privește acordul de reeșalonare încheiat între SNIACE și TGSS, autoritățile spaniole nu împărtășesc opinia Comisiei potrivit căreia „pare normal ca în acordurile extrajudiciare care au ca obiect sau ca efect reeșalonarea datoriilor preexistente creditorul să încerce a obține de la debitor o rată a dobânzii de întârziere mai ridicată decât rata legală a dobânzii în schimbul abținerii de la acțiunea în justiție pentru recuperarea datoriei”.
On the contrary, they claim that, owing to the financial situation of the company as well as the cost, duration and uncertainty inherent in legal proceedings, out-of-court agreements would frequently lead to agreeing an interest rate lower than the legal interest rate.
Dimpotrivă, acestea afirmă că, din cauza situației financiare a întreprinderii, precum și a costului, duratei și incertitudinii inerente procedurilor judiciare, acordurile extrajudiciare urmăresc stabilirea unei rate a dobânzii inferioare ratei legale a dobânzii.
Thus, the Spanish authorities reiterate their argument that the granting of a deferment applying the legal interest rate protects the interests of the social security system, in terms of recovering debts, better than any other form of action that a private creditor could have taken.
Prin urmare, autoritățile spaniole reiterează argumentul acestora potrivit căruia acordarea unei amânări cu aplicarea ratei legale a dobânzii protejează interesele sistemului de securitate socială, în vederea acoperirii datoriilor, mai mult decât orice altă formă de acțiune pe care ar putea-o întreprinde un creditor privat.
The Spanish Government also recalls that while a private creditor can agree any interest rate with the debtor, the Social Security authorities are bound by Article 20 of the General Law on Social Security, which lays down that the legal interest rate is to be applied in the debt rescheduling agreements.
De asemenea, guvernul spaniol reamintește faptul că, în timp ce un creditor privat poate conveni orice tip de dobândă cu debitorul, autoritățile de securitate socială sunt obligate să respecte articolul 20 din Legea generală a securității sociale, care prevede că în acordurile de reeșalonare a datoriilor se aplică dobânda legală.
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the comparison of the terms contained in the private creditors’ agreement of October 1996 with the terms of the rescheduling agreement between the social security authorities and SNIACE might not be the correct way of applying the ‘private creditor’ test, as defined by the Court of Justice.
În decizia sa de deschidere a procedurii, Comisia a considerat că o comparație a termenilor acordului creditorilor privați din octombrie 1996 cu cei ai acordului de reeșalonare încheiat între Securitatea socială și SNIACE putea să nu constituie modul corect de aplicare a criteriului „creditorului privat”, astfel cum a fost definit de către Curtea de Justiție.
In this regard, the Spanish authorities stated that, due to legal obligations of the public administration, the situation of public creditors could not be treated in the same way as the situation of private creditors.
În această privință, autoritățile spaniole au declarat că, datorită obligațiilor legale ale administrației publice, situația creditorilor publici nu poate fi asimilată celei a creditorilor privați.
However, they emphasised that, in spite of the differences, the terms and conditions of the agreements between the social security authorities and SNIACE, on the one hand, and between FOGASA and SNIACE, on the other hand, were stricter than the terms reached in the private creditors’ agreement.
Cu toate acestea, ele au subliniat faptul că, în ciuda diferențelor, termenii și condițiile acordurilor încheiate între Securitatea socială și SNIACE, pe de o parte, și ale celor încheiate între FOGASA și SNIACE, pe de altă parte, erau mai riguroase decât termenii și condițiile stabilite prin acordul încheiat cu creditorii privați.
Finally, the Spanish authorities reiterated the views expressed in the procedure which led to the Decision of 1998.
În sfârșit, autoritățile spaniole au reiterat punctele de vedere expuse în cadrul procedurii finalizate prin Decizia din 1998.
ON THE JUSTIFICATION OF THE SECOND INITIATION OF THE PROCEDURE
PRIVIND JUSTIFICAREA CELEI DE-A DOUA DESCHIDERI A PROCEDURII
The Spanish authorities maintain that it was not necessary to initiate a new formal investigation procedure to resolve the case and that respect for the rights of interested parties was not a sufficient reason for doing so.
Autoritățile spaniole susțin că deschiderea unei noi proceduri oficiale de investigare nu era necesară pentru soluționarea cazului și că respectarea drepturilor părților interesate nu constituia un motiv suficient pentru aceasta.
For its part, the Commission considers that the Tubacex judgment was sufficiently relevant for the Spanish authorities and the interested parties to be informed of it.
În ceea ce o privește, Comisia consideră că hotărârea Tubacex constituia un element suficient de important pentru ca informația în cauză să fie adusă la cunoștința autorităților spaniole și a părților interesate.
Indeed, that judgment could alter the assessment criteria as laid down in the decision to initiate the procedure of 7 November 1997.
În fapt, hotărârea în cauză putea modifica criteriile de evaluare astfel cum fuseseră expuse în decizia de deschidere a procedurii din data de 7 noiembrie 1997.
DETERMINING THE EXISTENCE OF AID FOR THE PURPOSES OF ARTICLE 87(1) OF THE TREATY
STABILIREA EXISTENȚEI AJUTORULUI DE STAT ÎN TEMEIUL ARTICOLULUI 87 ALINEATUL (1) DIN TRATAT
In the second initiation of the procedure, the Commission raised the question of whether the agreements concluded between SNIACE and its public creditors included State Aid and, if so, whether they could be declared compatible.
În cea de-a doua decizie de deschidere a procedurii, Comisia se întreba dacă acordurile încheiate între SNIACE și creditorii publici ai acesteia conțineau ajutoare de stat și, în caz afirmativ, dacă acestea puteau fi declarate ca fiind compatibile.
The Tubacex judgment allows State interventions in the form of debt rescheduling to be considered as not constituting State Aid if they fulfil the criteria laid down in that judgment (see recital (4))
Hotărârea Tubacex permite a considera că intervențiile publice sub forma reeșalonării datoriilor nu constituie ajutoare de stat dacă îndeplinesc criteriile enunțate în hotărâre (a se vedea considerentul 4).
In the judgment in Case T-36/99 annulling the Decision of 2000, the Court of First Instance rejected the grounds on which the Commission had considered that the TGSS and FOGASA had behaved as a private creditor would have done.
Prin hotărârea în cauza T-36/99, de anulare a Deciziei din 2000, Tribunalul de Primă Instanță a respins motivele pentru care Comisia considerase că TGSS și FOGASA s-au comportat asemenea unui creditor privat.
For that purpose, and in the light of the judgment of the Court of First Instance, the following should be verified:
Prin urmare, și având în vedere hotărârea Tribunalului de Primă Instanță, este necesar să se evalueze:
the situation of the public creditors compared with that of the private creditors;
situația creditorilor publici în comparație cu cea a creditorilor privați;
the situation of the Banco Español de Crédito (hereinafter Banesto), a private creditor, compared with that of the TGSS and that of FOGASA;
situația Băncii Spaniole de Credit (denumită în continuare „Banesto”), creditor privat, în comparație cu cea a TGSS și a FOGASA;
the prospects of recovering the total sums owed to the TGSS and FOGASA without suffering any financial loss, and
oportunitățile de recuperare în întregime a sumelor datorate către TGSS și FOGASA fără a suferi pierderi economice, și
SNIACE’s prospects of future profitability and viability.
perspectivele de rentabilitate în viitor și de viabilitate ale SNIACE.
The criteria laid down in the Tubacex judgment and in the judgment of the Court of First Instance in Case T-36/99 are cumulative.
Criteriile enunțate în hotărârea Tubacex și în hotărârea Tribunalului de Primă Instanță în cauza T-36/99 sunt cumulative.
As soon as the measures taken by the public creditors do not fulfil at least one of them, the Commission must discard the private creditor principle.
În cazul în care condițiile stabilite pentru creditorii publici nu îndeplinesc unul dintre criterii, Comisia trebuie să excludă principiul creditorului privat.
AGREEMENTS CONCLUDED WITH FOGASA
ACORDURI ÎNCHEIATE CU FOGASA
Unlike the facts that gave rise to the Tubacex judgment, the two agreements with FOGASA were concluded approximately two years apart and related to different debts.
Spre deosebire de faptele care au stat la baza hotărârii Tubacex, cele două acorduri cu FOGASA au fost încheiate la un interval de aproximativ doi ani și au avut ca obiect datorii diferite.
The Commission considers that they do not constitute a single agreement.
Comisia consideră că nu este vorba despre un acord unic.
When the second agreement was concluded, FOGASA did not try to combine them into one agreement covering all the amounts owed.
De asemenea, nici FOGASA nu a încercat, în momentul încheierii celui de-al doilea acord, să le fuzioneze cu scopul de a alcătui un acord unic al cărui obiect l-ar fi constituit totalizarea sumelor datorate.
FOGASA only unified outstanding debts by means of the agreement of 18 March 1999 [12], that is to say, four years after the second agreement was concluded between FOGASA and SNIACE.
FOGASA a unificat exclusiv datoriile restante prin intermediul acordului din 18 martie 1999 [12], și anume la patru ani de la cel de-al doilea acord încheiat între FOGASA și SNIACE.
For the purposes of this assessment, the Commission will first analyse the FOGASA I agreement and then the FOGASA II agreement, taking into account the criteria applicable to private creditors.
În scopul prezentei evaluări, Comisia va analiza mai întâi acordul FOGASA I și apoi acordul FOGASA II, luând în considerare criteriile aplicabile creditorului privat.
FOGASA I Agreement
Acordul FOGASA I