natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission has not found that publicly owned establishments have any direct access to the accounts of the Treasury, ‘direct access’ being taken to mean a facility by which an EPIC can itself decide to draw directly on funds belonging to the State and placed at its disposal, without any action being required on the part of the State.
În schimb, Comisia nu a identificat accesul direct al instituțiilor publice la conturile de trezorerie, dacă prin „acces direct” se înțelege posibilitatea ca un IPIC să ia singur decizia de a retrage bani direct din fondurile care aparțin statului și care sunt puse la dispoziția sa, fără a fi necesară intervenția statului.
The French authorities’ proposal for a clarification of the Decree implementing the Law of 16 July 1980 is not sufficient
Propunerea autorităților franceze vizând clarificarea decretului de aplicarea legii din 16 iulie 1980 nu este suficientă
The Commission would like to emphasise straight away that the French authorities have not made the change in the Law of 16 July 1980 that will be discussed in this section.
Cu titlu introductiv, Comisia subliniază că autoritățile franceze nu au procedat la modificarea legii din 16 iulie 1980 care va fi analizată în această secțiune.
The Commission must necessarily examine the existence or otherwise of a guarantee to La Poste on the basis of the legislation actually enacted, rather than seeking to assess whether proposals which seek to exclude any guarantee but which have not yet been adopted are or are not adequate.
În consecință, investigația Comisiei privind existența unei garanții în favoarea întreprinderii La Poste trebuie să se fondeze neapărat pe dreptul pozitiv și nu pe caracterul adecvat sau nu al propunerilor autorităților franceze, niciodată susținute cu argumente valabile, care au drept scop excluderea oricărei garanții.
The purpose of the analysis that the Commission will carry out in this section is essentially to provide a complete description of the proceedings that have taken place before the Commission.
Rezultă că analiza Comisiei, inclusă în această secțiune vizează, în esență, o descriere completă a procedurii care i-a fost prezentată.
In order to establish that the resources released by the supervising authority must come from the resources of the defaulting authority or establishment itself, the French authorities propose to amend the Decree implementing the Law of 16 July 1980 as follows (the amendment is shown in italic): ‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment.
Pentru a stabili că resursele eliberate de autoritatea de tutelă nu pot proveni decât din resursele colectivității sau ale instituției, autoritățile franceze au propus modificarea decretului de aplicare a legii din 16 iulie 1980 astfel: „În cazul în care punerea în întârziere a rămas fără efect la expirarea acestor termene, reprezentantul statului sau autoritatea de tutelă procedează la înregistrarea cheltuielilor în bugetul colectivității sau al instituției publice aflate în dificultate.
The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources from the budget of the defaulting authority or establishment either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources’.
Acesta eliberează, după caz, resursele necesare în cadrul bugetului colectivității sau al instituției fie prin reducerea creditelor alocate altor cheltuieli și încă neutilizate, fie prin creșterea resurselor (modificările sunt subliniate).”
As the Commission pointed out in recital 58 of the opening decision, neither in its present wording nor in the amended wording proposed by the French authorities does the legislation prevent an increase in resources from being made possible by a subsidy or injection of public funds.
Cu toate acestea, Comisia subliniază, așa cum o face și la considerentul 58 din decizia de inițiere, că legislația, nici în versiunea actuală, nici în versiunea modificată conform propunerii autorităților franceze, nu exclude posibilitatea ca resursele să fie eliberate grație unei creșteri a resurselor anterior devenită posibilă printr-o subvenție sau o injecție de resurse publice.
The Commission will now go on to examine the courses open to a creditor in the unlikely event that the procedure laid down by the Law of 16 July 1980 does not result in payment.
În prezent, Comisia urmărește să investigheze căile de atac disponibile creditorilor, în ipoteza puțin probabilă în care procedura stabilită prin legea din 16 iulie 1980 nu ar permite rambursarea creanței creditorului.
The Commission will give particular consideration to the rules governing the liability of the State, in order to determine whether they have the characteristics of a guarantee mechanism.
Comisia va analiza, în mod special, regimul de răspundere a statului pentru a stabili dacă acesta prezintă caracteristicile unui mecanism de garantare.
The rules governing the liability of the State in the procedure for the recovery of the debts of a publicly owned establishment have all the characteristics of a guarantee mechanism
Regimul de răspundere a statului în aplicarea procedurii de recuperare a datoriilor instituțiilor publice prezintă caracteristicile unui mecanism de garantare
According to the French authorities, the State has in principle no liability, whether for a fault on its part or in the absence of any such fault.
În opinia autorităților franceze, statul își poate angaja, în principiu, răspunderea subiectivă sau obiectivă.
The French authorities acknowledge that if there is a requirement of continuity of public service that is binding on the representative of the State in the procedure laid down by the Law of 16 July 1980, a court may order that the creditor be compensated.
Autoritățile franceze recunosc, însă, că, în cazul în care ar exista o cerință de continuitate a serviciului public, iar aceasta ar fi impusă reprezentantului statului în executarea procedurii prevăzute de legea din 16 iulie 1980, este posibil ca instanța să se pronunțe în favoarea despăgubirii creditorului.
But, they argue, this merely places the creditor in the position in which he would have been under the ordinary law, so that the creditor is not given any advantage.
Cu toate acestea, în această situație, despăgubirea nu ar avea alt efect decât readucerea creditorului în situația în care s-ar fi aflat în dreptul comun; așadar, creditorul nu ar beneficia de niciun avantaj.
The Commission would point out, however, that under the ordinary law creditors, or at any rate unsecured creditors, will not as a general rule recover the whole of their claims.
Comisia arată, însă, că în dreptul comun creditorii, în orice caz, creditorii subordonați, nu recuperează, în principiu, datoria integral.
In addition, the enterprise being wound up will not have its debts paid by a third party, as happens here.
De altfel, întreprinderea aflată în lichidare nu își va vedea plătite datoriile de către un terț, așa cum se întâmplă în cazul de față.
The French authorities further argue that any possibility of compensation of creditors that may be opened up if the State is held liable cannot in any event be considered equivalent to a guarantee.
Autoritățile franceze susțin, de asemenea, că, în orice caz, posibilitățile de despăgubire disponibile creditorilor prin implicarea răspunderii nu ar putea fi asimilate unei forme de garantare.
The Commission takes the view, however, that in the procedure for the recovery of the debts of the public bodies referred to in the Law of 16 July 1980 the liability of the State, with or without fault, is indeed equivalent to a guarantee mechanism for purposes of Community law, as will be seen, because it ensures creditors that if La Poste should default the Member State will be required to meet their claims.
Cu toate acestea, Comisia apreciază, după cum va și demonstra, că angajarea răspunderii statului (subiective sau obiective) în aplicarea procedurii de recuperare a datoriilor autorităților publice vizate de legea din 16 iulie 1980 este echivalentă cu un mecanism de garantare în sensul dreptului comunitar, deoarece asigură creditorilor achitarea creanței lor, obligând statul membru la compensarea acesteia, în caz de faliment al întreprinderii La Poste.
In addition, the judgment of the European Court of Human Rights in the Campoloro case establishes something like an automatic guarantee.
În plus, jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului (CEDO) în cauza Campoloro tinde să instituie o garanție automată.
Although they are free to do so, the French authorities have not limited these liability or guarantee mechanisms.
Chiar dacă le-a fost îngăduit să dispună în consecință, autoritățile franceze nu au limitat aceste mecanisme de răspundere sau garantare.
The earlier case law, illustrating the special character of the scheme introduced by Campoloro
Jurisprudența anterioară: o manifestare a specificității regimului instituit prin cauza Campoloro
The Commission’s expert has observed that before the Campoloro case, which will be considered below, when a creditor of a public body subject to the Law of 16 July 1980 sought to render the State liable for its use of the prerogatives provided for in the Act, an administrative court would distinguish between two kinds of injury.
Astfel cum arată expertul Comisiei, atunci când creditorul unei autorități publice care se supune legii din 16 iulie 1980 urmărea răspunderea statului prin executarea prerogativelor prevăzute de această lege, anterior cauzei Campoloro (analizată mai jos), instanța administrativă distingea două prejudicii.
The creditor suffered one kind of injury because his claim had not been settled: this was due only to the insolvency of the debtor.
Pe de o parte, creditorul suferea un prejudiciu din cauza neachitării creanței sale, prejudiciu care era determinat exclusiv de situația de insolvabilitate a debitorului.
The creditor might also suffer a separate injury due to shortcomings in the exercise of the State’s prerogatives — delays, reluctance to act, refusal to initiate proceedings, initiation of proceedings in respect of only part of the subject-matter, etc. This second kind of injury could not be evaluated by reference to the amount of the debt, but rather by estimating the cost of a delay or a refusal to exercise the prerogatives provided for by the law.
Pe de altă parte, creditorul putea suferi un alt prejudiciu cauzat de neexercitarea prerogativelor statului (întârziere, rea voință, refuzul de a aplica procedurile, aplicarea parțială a procedurilor etc.). Acest din urmă prejudiciu nu se evalua reținând cuantumul datoriei, ci, mai degrabă, estimând costul unei întârzieri sau al unui refuz de exercitare a prerogativelor stabilite prin lege.
That was the approach accepted by the Administrative Court of Appeal in the Campoloro case.
Aceasta este poziția adoptată de Curtea Administrativă de Apel din Lyon în cauza Campoloro.
The judgment given by the Council of State in the Campoloro case in 2005
Hotărârea adoptată de Consiliul de Stat în 2005, în cauza Campoloro
In the view of the Commission’s expert, the judgment given by the Council of State in Campoloro marks a development, in that one of the possibilities it contemplates is no longer a case of liability as such but instead operates as a guarantee mechanism.
În opinia expertului Comisiei, hotărârea adoptată de Consiliul de Stat în cauza Campoloro marchează o primă schimbare de perspectivă, prin faptul că una din ipotezele pe care le prevede nu este propriu-zis un caz de răspundere, ci joacă rolul unui mecanism de garantare.
The Council of State here establishes a dual mechanism.
Consiliul de Stat instituie astfel un mecanism cu dublu rol.
First, there is a liability on the State for a failure in the exercise of the prerogatives conferred by the Law of 16 July 1980 and its implementing measures.
În primul rând, se instituie un regim de răspundere a statului întemeiat exclusiv pe o deficiență în exercitarea prerogativelor conferite prin legea din 16 iulie 1980 și normele de aplicare a acesteia.
This is a scheme of liability for serious fault.
Este vorba de un regim de răspundere pentru culpă gravă.
It has been made to depend on serious fault because of a desire to avoid an automatic transfer of debt from the debtor authority to the State.
Alegerea unei culpe grave se justifică prin dorința de a nu proceda la un transfer automat al datoriei colectivității debitoare către stat.
A learned commentator observes, ‘if the prefect takes measures that seek to release additional resources, but these then prove to be insufficient in view of the scale of the debts of the municipality, the court will probably take the view that no fault has been committed’.
În opinia unui observator avizat, „dacă prefectul adoptă măsuri pentru a încerca să elibereze resurse suplimentare, însă acestea se dovedesc insuficiente, dată fiind importanța datoriei comunei, este probabil ca instanța să considere că nu s-a comis nicio culpă gravă”.
The liability for serious fault described here is of a conventional kind, and does not operate as a guarantee mechanism in the event of an insolvency of the debtor, because the liability does not arise merely as a consequence of the insolvency.
Aici, răspunderea pentru culpă gravă este „clasică” și nu este echivalentă unui mecanism de garantare în caz de insolvabilitate a organismului debitor, deoarece ea nu vine doar să rezolve situația de insolvabilitate.
Second, the judgment provides for strict liability in two cases.
În al doilea rând, hotărârea prevede angajarea unei răspunderi obiective în două situații.
The first case is one where ‘by reason of requirements of the public interest, the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full’.
În prima situație, „din obligații de interes general, prefectul a refuzat în mod legal să adopte anumite măsuri pentru a asigura executarea în totalitate a hotărârii judecătorești”.
This is a classic case of inaction on the part of public administration motivated by the public interest, and in such a case the public administration may be liable for breach of equality before public burdens.
Este vorba de un caz tipic de abținere a administrației, justificată de un motiv de interes general, care își angajează răspunderea pentru încălcarea principiului egalității în fața autorităților publice.
The debtor is in theory not insolvent, but the State decides not to exhaust the debtor’s potential resources on grounds of the public interest.
Debitorul nu este teoretic insolvabil, dar statul decide să nu-i epuizeze potențialul de resurse dintr-un motiv de interes general.
There is no guarantee mechanism here, because the injury to the creditor is the result of a decision of the State, and not of the debtor’s financial situation.
Această situație nu este echivalentă unui mecanism de garantare, deoarece prejudiciul pentru creditor rezultă dintr-o decizie a statului și nu din situația financiară de solvabilitate a debitorului.
But the consequences are identical to those of a guarantee mechanism.
Cu toate acestea, consecințele sunt identice cu cele ale unui mecanism de garantare.
The second case of strict liability resembles a guarantee mechanism more closely.
În schimb, a doua situație a răspunderii obiective se apropie mai mult de mecanismul de garantare.
The Council of State finds that ‘if, having regard to the situation of the local or regional authority, and in particular to an insufficiency in its assets […] the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full, the State as holder of public authority may be liable for any injury caused to a creditor of the local or regional authority if the injury is of an abnormal and specific kind’.
Consiliul de Stat consideră că „în ipoteza în care, ținând seama de situația colectivității în special, insuficiența activelor, […], prefectul a putut refuza în mod legal adoptarea anumitor măsuri în scopul executării în totalitate a hotărârii instanței, prejudiciul rezultat pentru creditorul colectivității este susceptibil să angajeze răspunderea puterii publice în cazul în care acest prejudiciu capătă un caracter anormal sau special”.
Here the liability arises only out of the financial situation of the debtor authority.
Se observă că factorul generator de răspundere este doar situația financiară a colectivității debitoare.
Liability has not been made to depend on fault, and the burden of proof resting on the creditor is lighter, as the creditor has to show only the factual situation that gives rise to liability, the causal link, and the damage.
Alegerea unui regim de răspundere obiectivă ușurează obligația creditorului de a veni cu dovezi, acesta trebuind, pur și simplu, să demonstreze factorul generator, raportul de cauzalitate și prejudiciul.
In the view of the Commission’s expert there are two similarities between this scheme of liability and a guarantee system.
De asemenea, expertul Comisiei este de părere că există două asemănări între acest regim de răspundere și un regim de garantare.
First, the liability arises out of something that is not objectively imputable to the State, namely the situation of the debtor organisation: liability of this kind is triggered by the insolvency of the debtor, like a guarantee.
În primul rând, factorul generator nu este imputabil în mod obiectiv statului întrucât este vorba de situația organismului debitor: acest regim de răspundere se bazează pe același factor ca mecanismul de garantare, și anume, pe insolvabilitatea debitorului.
Second, the injury to which the Council of State refers appears, in the absence of any indication to the contrary, to be the failure to pay the debt itself, which is likewise the trigger for a guarantee.
În al doilea rând, prejudiciul la care face referire Consiliul de Stat, în lipsa oricăror alte indicații, pare a fi neachitarea datoriei propriu-zise, fapt care declanșează, de asemenea, garantarea.
It is true that the Council of State restricts the liability of the State to injury ‘of an abnormal and specific kind’.
Este adevărat că angajarea răspunderii statului este limitată de Consiliul de Stat la prejudiciile anormale și speciale.
As regards the ‘abnormal’ character of the injury, the Commission’s expert takes the view that one can proceed by elimination.
În opinia expertului Comisiei, în ceea ce privește caracterul anormal, acesta se poate deduce prin eliminare.
Either the debt is a small one, in which case it is fair to suppose that it will not leave a national publicly owned establishment, or La Poste in particular, in a position of insolvency; or the debt is a large one, in which case the injury will necessarily be abnormal.
Fie datoria este nesemnificativă și se poate, în mod legitim, presupune că nu va aduce o instituție publică națională (mai precis La Poste) în situație de insolvabilitate, fie datoria este considerabilă și de aici rezultă caracterul anormal al prejudiciului.
As regards the ‘specific’ character of the injury, it may be supposed that creditors making large claims on publicly owned establishments will not be numerous.
Cât privește caracterul special al prejudiciului, se poate presupune că numărul creditorilor instituțiilor publice care dețin creanțe importante nu este mare.
Thus the restriction imposed by the Council of State is a restriction in appearance rather than in fact, because it is fair to suppose that the claims involved will always be large, so that the injury will always be abnormally serious.
Din aceste motive, limita instituită prin hotărâre a Consiliului de Stat nu este una reală, în măsura în care se poate presupune că este vizată efectiv doar situația creanțelor semnificative, situație pentru care va exista întotdeauna un prejudiciu deosebit de grav.
This is the interpretation accepted by the best academic opinion.
De altfel, aceasta este interpretarea dată de doctrina cea mai avizată.
According to the commentary by P. Bon already cited, ‘in that case, which very likely corresponds to the case under consideration, given the flagrant disproportion between the sum that the court has ordered the municipality to pay and the smallness of the municipality’s resources, the prefect is in an impossible situation, because he is not likely to be able to release sufficient resources to enable the municipality to pay the whole of the debt.
Astfel, potrivit observației lui P. Bon (menționată anterior), „în această ipoteză care corespunde cazului în speță, având în vedere disproporția flagrantă între cuantumul condamnării pronunțate de instanță împotriva comunei și cantitatea mică de resurse ale acesteia, prefectul se află oarecum într-un impas, în măsura în care nu este sigur că poate elibera suficiente resurse pentru achitarea integrală a datoriei comunei.
But equity demands that after so many years the two applicant companies should be compensated […] it turns the State into a forced insurer of the damage caused by the incompetence [of the municipality]’.
Fără îndoială, conform principiului echității, cele două societăți reclamante, ar fi trebuit să fie despăgubite după atâția ani”. „Acesta transformă statul în asigurător obligat de consecințele negative ale respectivei incapacități [a colectivității]”.
The Commission’s expert observes that the correct term is not ‘forced insurer’ but rather ‘forced guarantor’.
În opinia expertului Comisiei, termenul adecvat nu este „asigurător”, ci mai degrabă „garant obligat”.
In their report on the judgment in Société fermière de Campoloro, C. Landais and F. Lenica, who were in charge of documentation at the Council of State at the time the judgment was delivered, stress the singularity of this second case, and refuse to interpret it as transferring to the State the burden of the debts of local and regional authorities’.
Într-un articol referitor la hotărârea adoptată în cauza Société fermière de Campoloro, C. Landais și F. Lenica, responsabili ai serviciului de documentare al Consiliului de Stat în perioada lecturii hotărârii, subliniază singularitatea acestei a doua ipoteze și refuză să o interpreteze în sensul transferării datoriilor colectivităților teritoriale către stat.
The Commission’s expert points out that this interpretation is debated precisely because on a reading of the judgment it has to be envisaged.
Însă expertul Comisiei subliniază că motivul contestării interpretării stă în faptul că aceasta trebuie analizată din perspectiva interpretării hotărârii.
The end of the commentary is revealing: the commentators speak of a loan or an exceptional subsidy.
Finalul observației este, de altfel, revelator: observatorii iau în considerare un împrumut sau o subvenție excepțională.
It will be observed that commentators who refuse to consider this scheme of liability to be equivalent to a guarantee mechanism ultimately invoke other components of a guarantee mechanism, such as subsidies.
Așadar, se remarcă faptul că cei care refuză să asimileze regimul de răspundere reținut unui mecanism de garantare fac, în cele din urmă, apel la alte elemente ale mecanismului de garantare (subvenționare).
The Commission’s expert also rejects the assessment made by D. Labetoulle in an article on strict liability in administrative law which is cited by the French Government in its observations.
De asemenea, expertul Comisiei respinge aprecierea D. Labetoulle din articolul său privind răspunderea obiectivă în dreptul administrativ, citată de guvernul francez în observațiile sale.
According to the Commission’s expert, this interpretation is not convincing.
În opinia expertului Comisiei, această interpretare nu poate fi acceptată.
The Council of State found that the prefect’s decision could render the State liable (est susceptible d’engager la responsabilité)‘if the injury is of an abnormal and specific kind’.
Astfel, Consiliul de Stat apreciază că decizia prefectului este susceptibilă să angajeze răspunderea statului „dacă [prejudiciul] capătă un caracter anormal și special”.