natgillin/translations-raw huggingface dataset:
85. In 1990 the Ontario Supreme Court in Canada upheld a decision of the lower court to hold a medical doctor liable for administering blood transfusions to an unconscious patient carrying a card stating that she was a Jehovah's Witness and, as a matter of religious belief, rejected blood transfusions under any circumstances (Malette v. Shulman 72 O.R. 417).
85. În anul 1990, Curtea Supremă de Justiție Ontario din Canada a menținut o decizie a instanței inferioare care a stabilit vinovăția unui medic pentru administrarea de transfuzii de sânge unui pacient în stare de inconștiență, care avea asupra sa un card pe care scria că este Martor al lui Iehova și că, din motive de credință religioasă, refuză transfuziile de sânge, în orice circumstanțe (Malette v. Shulman 72 SAU 417).
It held, in particular, as follows:
Decizia menționa, în special, după cum urmează:
“25...
"25 ...
The principles of self-determination and individual autonomy compel the conclusion that the patient may reject blood transfusions even if harmful consequences may result and even if the decision is generally regarded as foolhardy...
Principiile auto-determinării și autonomiei individuale impun concluzia că pacientul poate refuza transfuziile de sânge, chiar dacă acest refuz poate avea consecințe grave și chiar dacă decizia este considerată, în general, ca fiind riscantă ...
To transfuse a Jehovah's Witness, in the face of her explicit instructions to the contrary, would, in my opinion, violate her right to control her own body and show disrespect for the religious values by which she has chosen to live her life...
A efectua o transfuzie unei Martore al lui Iehova, în pofida refuzului ei explicit, este, în opinia mea, o încălcare dreptul acesteia de a dispune de propriul corp și arată lipsă de respect pentru valorile religioase conform cărora ea a ales să-și trăiască viața ...
34 The state undoubtedly has a strong interest in protecting and preserving the lives and health of its citizens.
34 Statul are, fără îndoială, un interes major în a proteja și salva viața și sănătatea cetățenilor săi.
There clearly are circumstances where this interest may override the individual's right to self-determination.
Dar, în mod clar, există circumstanțe în care acest interes poate intra în contradicție cu dreptul individului la autodeterminare.
For example, the state may, in certain cases, require that citizens submit to medical procedures in order to eliminate a health threat to the community...
De exemplu, statul poate cere, în anumite cazuri, ca cetățenii săi să se supună unor proceduri medicale, în scopul eliminării unei amenințări la adresa sănătății comunității ...
35 The state's interest in preserving the life or health of a competent patient must generally give way to the patient's stronger interest in directing the course of her own life.
35 Interesul statului în protejarea vieții și sănătății unui pacient cu discernământ trebuie, în general, să cedeze în fața voinței pacientului, lăsându-l să decidă singur cursul propriei vieți.
As indicated earlier, there is no law prohibiting a patient from declining necessary treatment...
Așa cum am indicat anterior, nu există nicio lege care să interzică unui pacient să refuze tratamentul necesar...
Recognition of the right to reject medical treatment cannot, in my opinion, be said to depreciate the interest of the state in life or in the sanctity of life.
În opinia mea, nu se poate spune că recunoașterea dreptului de a refuza tratamentul medical, ar deprecia interesul statului în ceea ce privește viața sau caracterul sacru al vieții.
Individual free choice and self-determination are themselves fundamental constituents of life.
Libera alegere individuală și auto-determinarea sunt, în sine, elementele constitutive fundamentale ale vieții.
To deny individuals freedom of choice, with respect to their health care, can only lessen and not enhance the value of life...”
A îngrădi libertatea persoanelor de a alege, în ceea ce privește îngrijirea sănătății lor, nu poate decât să scadă valoarea vieții ... "
86. A 1992 landmark case from the United Kingdom involved an adult daughter of a Jehovah's Witness who had been prevailed upon by her mother to refuse blood transfusions for religious reasons (In re T. (Adult: Refusal of Treatment) 3 Weekly Law Reports 782 (Court of Appeal)).
86. Un caz relevant este cel din anul 1992, din Marea Britanie, când o fiică adultă a unui Martor al lui Iehova a fost determinată de către mama ei să refuze transfuziile de sânge, din motive religioase (În re T. (Adult: Refuzul tratamentului) 3 ”Weekly Law Reports1” 782 (Curtea de Apel)).
Lord Donaldson gave the following summary of his opinion:
Lord Donaldson a dat următorul rezumat al opiniei sale:
“1.
"1.
Prima facie every adult has the right and capacity to decide whether or not he will accept medical treatment, even if a refusal may risk permanent injury to his health or even lead to premature death.
La prima vedere, orice adult are dreptul și capacitatea de a decide dacă acceptă sau nu un tratament medical, chiar dacă, în caz de refuz, poate risca daune permanente pentru sănătatea lui sau chiar moartea prematură.
Furthermore, it matters not whether the reasons for the refusal were rational or irrational, unknown or even non-existent.
În plus, nu contează dacă motivele refuzului sunt raționale sau iraționale, necunoscute sau chiar inexistente.
This is so notwithstanding the very strong public interest in preserving the life and health of all citizens.
Acest drept este superior interesului public în menținerea vieții și sănătății tuturor cetățenilor.
However, the presumption of capacity to decide, which stems from the fact that the patient is an adult, is rebuttable...
Cu toate acestea, prezumția existenței capacității de a decide, care rezultă din faptul că pacientul este un adult, este relativă ...
5. In some cases doctors will not only have to consider the capacity of the patient to refuse treatment, but also whether the refusal has been vitiated because it resulted not from the patient's will, but from the will of others.
5. În unele cazuri medicii vor trebui să ia în considerare nu doar capacitatea pacientului de a refuza tratamentul, ci, de asemenea, dacă refuzul a fost viciat, pentru că nu a rezultat din voința pacientului, ci din voința altora.
It matters not that those others sought, however strongly, to persuade the patient to refuse, so long as in the end the refusal represented the patient's independent decision.
Nu contează că alții încercat, indiferent cât de insistent, să convingă pacientul să refuze, atât timp cât în cele din urmă refuzul reprezintă decizia independentă a pacientului.
If, however, his will was overborne, the refusal will not have represented a true decision.
Dacă, totuși, voința sa a fost influențată sub presiune, refuzul nu va reprezenta o decizie adevărată.
In this context the relationship of the persuader to the patient - for example, spouse, parents or religious adviser - will be important, because some relationships more readily lend themselves to overbearing the patient's independent will than do others...”
În acest context, relația dintre pacient și cel care îl convinge - de exemplu, soțul, părinții sau consilierul religios - este importantă, deoarece unele relații pot pune presiune mai ușor asupra voinței independente a pacientului decât altele ... "
87. In United States law, the doctrine of informed consent required for any kind of medical treatment has been firmly entrenched since 1914 when Justice Cardozo, on the Court of Appeals of New York, described this doctrine as follows: “Every human being of adult years and sound mind has a right to determine what shall be done with his own body, and a surgeon who performs an operation without his patient's consent commits an assault” (Schloendorff v. Society of New York Hospital, 211 N.Y. 125, 105 N.E. 92).
87. În dreptul Statelor Unite, doctrina consimțământului informat necesar pentru orice fel de tratament medical a fost înrădăcinată ferm încă din 1914, atunci când Justice Cardozo, la Curtea de Apel din New York, a descris această doctrină, după cum urmează: "Fiecare ființă umană adultă, în deplinătatea capacităților mintale, are dreptul de a stabili ce se va face cu propriul corp, iar chirurgul care efectuează o operație fără consimțământul pacientului său comite o ilegalitate" (Schloendorff v. Spitalul Society din New York, 211 NY 125, 105 NE 92 ).
The logical corollary of the doctrine of informed consent is that the patient generally possesses the right not to consent, that is, to refuse treatment (Cruzan v. Director, MDH, 497 U.S. 261 (1990)).
Consecința logică a doctrinei consimțământului informat este ca pacientul are, în general, dreptul de a nu își da consimțământul, adică de a refuza tratamentul (Cruzan v. Director, MDH, 497 US 261 (1990)).
The following summary of the relevant case-law can be found in the case of Fosmire v. Nicoleau (75 N.Y.2d 218, 551 N.E.2d 77, 551 N.Y.S.2d 876 (1990):
Următorul rezumat al jurisprudenței relevante poate fi găsit în cazul Fosmire v Nicoleau (75 NY2d 218, 551 NE2d 77, 551 NYS2d 876 (1990).
When the individual's conduct threatens injury to others, the State's interest is manifest and the State can generally be expected to intervene.
Atunci când comportamentul individului riscă să vătămeze pe alții, interesul statului se manifestă și statul poate, în general, interveni.
But the State rarely acts to protect individuals from themselves, indicating that the State's interest is less substantial when there is little or no risk of direct injury to the public.
Dar statul rareori acționează pentru a proteja indivizii de ei înșiși, ceea ce indică faptul că interesul statului este mai mic atunci când nu există niciun risc sau există un risc redus de rănire directă a publicului.
This is consistent with the primary function of the State to preserve and promote liberty and the personal autonomy of the individual (Rivers v. Katz, supra).
Acest lucru este în concordanță cu funcția principală a statului de a proteja și promova libertatea și autonomia personală a individului (Rivers v. Katz, supra)...
(Matter of Storar, supra, 52 N.Y.2d at 377-378, n. 6, 438 N.Y.S.2d 266, 420 N.E.2d 64).”
(cazul Storar, supra, 52 NY2d la 377-378, n. 6, 438 NYS2d 266, 420 NE2d 64)."
(iii) Encouragement of suicide or the refusal of medical assistance
(iii) Încurajarea sinuciderii sau a refuzului primirii de asistență medicală
A further ground for banning the applicant community was the charge that it had encouraged its members to commit suicide and/or to refuse medical assistance in life-threatening situations.
Un motiv în plus pentru interzicerea acestei comunități a fost acuzația că ar încurajat membrii săi să se sinucidă și / sau să refuze asistența medicală în situații în care viața le este pusă în pericol.
The Court observes at the outset that the Russian courts did not elaborate on the allegations of encouragement of suicide or give examples of such incitement in the doctrine or practices of the applicant community or name any community member who had terminated his or her life or sought to do so.
Curtea a remarcat, de la bun început, că instanțele ruse nu au dat detalii cu privire la acuzațiile de încurajare a suicidului și nu au dat exemple de astfel de incitare în doctrina sau practicile comunității în cauză și nici nu au putut indica numele vreunui membru al comunității care și-a pus capăt vieții sau a încercat să facă acest lucru.
In so far as the domestic judgments can be understood to consider that the refusal of a blood transfusion is tantamount to suicide, in the Court's view, this analogy does not hold, for the situation of a patient seeking a hastening of death through discontinuation of treatment is different from that of patients who - like Jehovah's Witnesses - just make a choice of medical procedures but still wish to get well and do not exclude treatment altogether.
Referitor la hotărârile interne, dacă acestea sunt luate pe considerentul că refuzul transfuziei de sânge este echivalent cu sinuciderea, în opinia Curții, această analogie nu este sustenabilă, deoarece situația unui pacient care dorește să-și grăbească moartea prin întreruperea tratamentului este diferită de cea a pacienților care - precum Martorii lui Iehova - fac doar o alegere a procedurilor medicale, dar, cu toate acestea, doresc să se facă bine și nu exclud total tratamentul.
As the charge of encouragement to suicide did not have any basis in fact, the Court's task will be confined to reviewing the second allegation, namely, that, at the instigation of the community, its members declined medical assistance by refusing the transfusion of blood or its components.
Având în vedere că acuzația de încurajare a sinuciderii nu a avut nicio bază în fapt, sarcina Curții se va limita la analizarea celei de-a doua acuzații, și anume faptul că refuzul transfuziei de sânge sau componente ale sângelui s-a făcut la instigarea membrilor comunității din care făceau parte pacienții.
It is generally known that Jehovah's Witnesses believe that the Bible prohibits ingesting blood, which is sacred to God, and that this prohibition extends to transfusion of any blood or blood components that are not the patient's own.
Este cunoscut faptul că Martorii lui Iehova cred că Biblia interzice ingerarea de sânge, care este considerat sacru pentru Dumnezeu și că această interdicție include și transfuzia de sânge sau componente sanguine, care nu sunt ale pacientului.
The religious prohibition permits of no exceptions and is applicable even in cases where a blood transfusion is deemed to be necessary in the best clinical judgment to avoid irreparable damage to the patient's health or even to save his or her life.
Interdicția religioasă nu permite excepții și se aplică chiar și în cazurile în care o transfuzie de sânge este considerată necesară clinic pentru a evita daune ireparabile pentru sănătatea pacientului sau chiar pentru a salva viața acestuia.
Some Jehovah's Witnesses, including members of the applicant community, carry an advance medical directive - known in Russia as a “No Blood” card (see paragraph 68 above) - stating that they refuse blood transfusions under any circumstances as a matter of religious belief.
Unii Martori ai lui Iehova, inclusiv membri ai comunității reclamante, efectuează o directivă medicală în avans - cunoscută în Rusia sunt numele de "Nu sânge" (a se vedea punctul 68 de mai sus) - prin care afirmă că refuză transfuziile de sânge în orice circumstanțe din motive ce țin de credința religioasă.
A few members of the applicant community who had been admitted to hospitals had firmly refused a blood transfusion against the advice of medical specialists who strongly recommended it.
Câțiva membri ai comunității reclamante care au fost internați în spitale au refuzat cu fermitate o transfuzie de sânge în pofida sfatului medicilor specialiști care au recomandat transfuzia.
These elements had been correctly established by the domestic courts and were not contested by the applicants.
Aceste elemente au fost stabilite în mod corect de către instanțele naționale și nu au fost contestate partea reclamată.
It was based on the assumption that the State's power to protect people from the harmful consequences of their chosen lifestyle ought to override the rights of believers to respect for their private life and to freedom to manifest their religion in practice and observance.
Acesta s-a bazat pe ipoteza că atribuția statului de a proteja cetățenii de consecințele negative ale stilului lor de viață ar trebui să fie deasupra dreptului credincioșilor la respectarea vieții lor private și libertății acestora de a-și practica și respecta religia.
That assumption made it unnecessary for the Russian courts to carry out a balancing exercise which would have allowed them to weigh considerations of public health and safety against the countervailing principle of personal autonomy and religious freedom
Luând în considerare această ipoteză, a devenit inutil ca instanțele din Rusia să mai cântărească între importanța sănătății și siguranței publice și principiul contrar, al autonomiei personale și al libertății religioase.
(compare Pretty, cited above, § 74).
(a se compara cu cazul Pretty, citat mai sus, § 74).
Accordingly, it falls to the Court to verify whether or not the balance has been upset.
În consecință, este de competența Curții să verifice dacă balanța a fost sau nu răsturnată.
The very essence of the Convention is respect for human dignity and human freedom and the notions of self-determination and personal autonomy are important principles underlying the interpretation of its guarantees (see Pretty, cited above, §§ 61 and 65).
Esența Convenției este respectul pentru demnitatea și libertatea umană, noțiunea de auto-determinare și autonomia personală, principii importante care stau la baza interpretării garanțiilor sale (a se vedea cazul Pretty, citat mai sus, §§ 61 și 65).
The ability to conduct one's life in a manner of one's own choosing includes the opportunity to pursue activities perceived to be of a physically harmful or dangerous nature for the individual concerned.
Capacitatea persoanei de a-și trăi viața în modul ales de sine include posibilitatea de a desfășura activități percepute ca fiind dăunătoare sau periculoase pentru persoana în cauză.
The freedom to accept or refuse specific medical treatment, or to select an alternative form of treatment, is vital to the principles of self-determination and personal autonomy.
Libertatea de a accepta sau refuza un anume tratament medical sau de a alege o formă alternativă de tratament, este vitală pentru principiile auto-determinării și autonomiei personale.
A competent adult patient is free to decide, for instance, whether or not to undergo surgery or treatment or, by the same token, to have a blood transfusion.
Un pacient adult, cu discernământ, este liber să decidă, de exemplu, dacă va fi sau nu supus unei intervenții chirurgicale, dacă va urma un tratament sau dacă va accepta o transfuzie de sânge.
However, for this freedom to be meaningful, patients must have the right to make choices that accord with their own views and values, regardless of how irrational, unwise or imprudent such choices may appear to others.
Pentru ca această libertate să fie deplină, pacienții trebuie să aibă dreptul de a face alegeri conform propriilor opinii și valori, indiferent de cât de iraționale, nechibzuite sau imprudente astfel de alegeri pot să pară celorlalți.
Many established jurisdictions have examined the cases of Jehovah's Witnesses who had refused a blood transfusion and found that, although the public interest in preserving the life or health of a patient was undoubtedly legitimate and very strong, it had to yield to the patient's stronger interest in directing the course of his or her own life (see the judgments cited in paragraphs 85 to 88 above).
Multe jurisdicții au examinat cazurile Martorilor lui Iehova care au refuzat o transfuzie de sânge și au constatat că, deși interesul public în păstrarea vieții sau sănătății unui pacient a fost, fără îndoială, legitim și foarte puternic, a trebuit să cedeze în fața dreptului pacientului de a-și hotărî singur cursul propriei vieți (a se vedea hotărârile citate la punctele 85 până la 88 de mai sus).
This position is echoed in the Russian law which safeguards the patients' freedom of choice.
Această poziție este susținută de legea rusă care garantează libertatea de alegere a pacienților.
The Fundamentals of Russian Legislation on Health Protection explicitly provide for the patient's right to refuse medical treatment or to request its discontinuation on condition that they have received full and accessible information about the possible consequences of that decision.
Legislația rusă în domeniul protecției sănătății prevede, în mod explicit, dreptul pacientului de a refuza tratamentul medical sau de a solicita întreruperea acesteia, cu condiția să fi primit informații complete și accesibile cu privire la posibilele consecințe ale acestei decizii.
Patients are not required to give reasons for the refusal.
Pacienții nu sunt obligați să motiveze refuzul.
The refusal may only be overridden in three specific situations: prevention of spreading of contagious diseases, treatment of grave mental disorders and mandatory treatment of offenders (see paragraphs 81 and 83 above).
Refuzul poate fi ignorat doar în trei situații specifice: prevenirea răspândirii unor boli contagioase, tratamentul tulburărilor psihice grave și tratamentul obligatoriu al infractorilor (a se vedea punctele 81 și 83 de mai sus).
Additionally, the parents' decision to refuse treatment of a child may be reversed by means of judicial intervention (see paragraph 82 above).
De asemenea, decizia părinților de a refuza tratamentul pentru copil poate fi anulată prin intervenție judiciară (a se vedea punctul 82 de mai sus).
It follows that Russian law protects the individual's freedom of choice in respect to their health care decisions as long as the patient is a competent adult and there is no danger to innocent third parties.
Rezultă că legea rusă protejează libertatea individului de a alege în ceea ce privește propria sănătate atât timp cât pacientul este un adult cu discernământ și nu există niciun pericol pentru terțe părți nevinovate.
These provisions had been repeatedly invoked by the applicants in the first-instance and appeal proceedings but were not mentioned or analysed in the domestic judgments.
Aceste dispoziții au fost invocate în repetate rânduri de reclamanți în primă instanță și în procedura de recurs, dar nu au fost menționate sau analizate în hotărârile interne.
The Court notes, however, that they were prima facie applicable in the instant case because all the refusals of blood transfusions which had been described in the domestic judgments had been formulated by adult Jehovah's Witnesses having capacity to make medical decisions for themselves.
Curtea constată, totuși, că, la prima vedere, acestea se aplică în speță, deoarece toate refuzurile de transfuzii de sânge la care fac referire hotărârile interne au fost formulate de Martori ai lui Iehova adulți, cu discernământ, capabili să ia decizii cu privire la sănătatea lor.
In the only case involving a minor, the hospital did not apply for judicial authorisation of a blood transfusion, although such a possibility was explicitly provided for in law (see paragraph 82 above), which indicates that authorisation was considered unnecessary for medical or other reasons.
În singurul caz care implica un minor, spitalul nu a cerut autorizare judiciară pentru a efectua o transfuzie de sânge, deși o astfel de posibilitate era prevăzută în mod explicit în legislație (a se vedea punctul 82 de mai sus), ceea ce indică faptul că autorizația a fost considerată inutilă din motive medicale sau din alte motive.
Furthermore, even though the Jehovah's Witnesses whose opposition to blood transfusions was cited in evidence were adults having legal capacity to refuse that form of treatment, the findings of the Russian courts can be understood to mean that their refusals had not been an expression of their true will but rather the product of pressure exerted on them by the applicant community.
Mai mult decât atât, chiar dacă Martorii lui Iehova care au refuzat transfuziile de sânge erau adulți având capacitatea juridică de a refuza această formă de tratament, constatările instanțelor rusești pot fi înțelese în sensul că refuzurile lor au nu a fost o expresie a voinței lor reale, ci, mai degrabă, au reprezentat produsului presiunii exercitate asupra lor de către comunitatea reclamantă.
The Court accepts that, given that health and possibly life itself are at stake in such situations, the authenticity of the patient's refusal of medical treatment is a legitimate concern.
Curtea admite că, având în vedere că sănătatea și, posibil, chiar viața sunt în joc în astfel de situații, autenticitatea refuzului pacientului de a primi tratament medical este o preocupare legitimă.