natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, all names of the countries on whose territories the CIA carried out its extraordinary rendition and secret detention operations were redacted and all foreign detention facilities were colour code-named.
Cu toate acestea, numele tuturor țărilor pe ale căror teritorii CIA a desfășurat operațiuni de predare extraordinară și de detenție secretă au fost obscurate și tuturor centrelor de detenție din străinătate le-au fost atribuite nume de coduri culoare.
The 2014 US Senate Committee Report explains that the CIA requested that the names of countries that hosted CIA detention sites, or with which the CIA negotiated hosting sites, as well as information directly or indirectly identifying those countries be redacted.
Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 explică faptul că CIA a solicitat ca numele țărilor care au găzduit centre de detenție ale CIA sau cu care CIA a negociat găzduirea de centre, precum și informațiile care identificau în mod direct sau indirect țările respective, să fie obscurate.
The countries were accordingly listed by a single letter of the alphabet, a letter which was nevertheless blackened throughout the document.
În consecință, țările au fost prezentate printr-o singură literă a alfabetului, o literă care a fost, totuși, obscurată în întregul document.
Furthermore, at the CIA's request the original code names for CIA detention sites were replaced with new identifiers - the above-mentioned colour code-names.
În plus, la solicitarea CIA, numele de cod originale ale centrelor de detenție ale CIA au fost înlocuite cu elemente de identificare noi - având numele de coduri culoare sus-menționate.
The 2014 US Senate Committee Report refers to eight specifically colour code-named CIA detention sites located abroad: “Detention Site Green”, “Detention Site Cobalt”, “Detention Site Black”, “Detention Site Blue”, “Detention Site Gray”, “Detention Site Violet”, “Detention Site Orange” and “Detention Site Brown” (see also paragraph 159 below).
Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 face referire la opt centre de detenție ale CIA, amplasate în străinătate, cărora le-au fost atribuite nume de coduri culoare: „ Centrul de detenție Green”, „Centrul de detenție Cobalt”, „Centrul de detenție Black”, „Centrul de detenție Blue”, „Centrul de detenție Gray”, „Centrul de detenție Violet”, „Centrul de detenție Orange” și „Centrul de detenție Brown” (a se vedea, de asemenea, infra, pct. 159).
The description of the “HVD Programme” given below is based on the CIA declassified documents that were available to the Court in Al Nashiri v. Poland and Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , supplemented by the 2014 US Senate Committee Report.
Descrierea „Programului DMI” prezentată în continuare se bazează pe documentele declasificate ale CIA care au fost puse la dispoziția Curții în Al Nashiri împotriva Poloniei și Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , completată cu Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014.
The establishment of the HVD Programme
Crearea Programului DMI
(a) The US President's memoranda
a) Memorandumurile Președintelui SUA
(i) Memorandum of 17 September 2001
i) Memorandumul din 17 septembrie 2001
The 2014 US Senate Committee Report states that on 17 September 2001 President George W. Bush signed a covert action Memorandum of Notification (“the MON”) to authorise the Director of the CIA to “undertake operations designed to capture and detain persons who pose a continuing, serious threat of violence or death to U.S. persons and interests or who are planning terrorist activities”.
Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014 afirmă că, la 17 septembrie 2001, președintele George W. Bush a semnat un Memorandum de notificare („MDN”) privind acțiuni sub acoperire, prin care îl autoriza pe directorul CIA să „efectueze operațiuni în vederea capturării și plasării în detenție a persoanelor care reprezintă o amenințare continuă și gravă sub forma unor acte de violență sau deces la adresa persoanelor și intereselor americane, sau care planifică activități teroriste”.
Although the CIA had previously been provided with certain limited authority to detain specific, named individuals pending the issuance of formal criminal charges, the MON provided unprecedented authority, granting the CIA significant discretion in determining whom to detain, the factual basis for the detention, and the length of their detention.
Deși CIA obținuse anterior o anumită autoritate limitată de a plasa în detenție anumite persoane, individualizat, până la formularea unor acuzații în materie penală oficiale, MDN conferea o autoritate fără precedent, acordând CIA o putere discreționară semnificativă de a stabili pe cine să plaseze în detenție, temeiul de fapt al detenției, precum și durata detenției.
The MON made no reference to interrogations or interrogation techniques.
MDN nu făcea nicio referire la interogatorii sau la tehnici de interogare.
Before the issuance of the MON, on 14 September 2001, the Chief of operations of the CIA, based on an urgent request from the Chief of the Counterterrorism Center (“CTC”), had sent an email to CIA Stations seeking input on appropriate locations for potential CIA detention facilities.
Înainte de emiterea MDN, la 14 septembrie 2001, directorul de operațiuni al CIA, a trimis, pe baza unei solicitări urgente din partea directorului Centrului pentru Combaterea Terorismului (denumit în continuare „CCT”), un e-mail către bazele CIA prin care solicita informații despre locații adecvate pentru potențiale centre de detenție ale CIA.
A CIA internal memorandum, entitled “Approval to Establish a Detention Facility for Terrorists”, drawn up on an unspecified date in November 2001, explained that detention at a US military base outside of the USA was “the best option”.
Într-un memorandum intern al CIA, numit „Aprobarea înființării unui centru de detenție pentru teroriști”, întocmit la o dată nespecificată în noiembrie 2001, s-a explicat că detenția într-o bază militară a SUA în afara teritoriului SUA reprezenta „cea mai bună opțiune”.
In the context of risks associated with the CIA maintaining a detention facility, it warned that “as captured terrorists may be held days, months, or years, the likelihood of exposure will grow over time”.
În contextul riscurilor asociate întreținerii de către CIA a unui centru de detenție, se avertiza că „întrucât teroriștii capturați ar putea fi ținuți în detenție zile, luni sau ani, probabilitatea expunerii va crește de-a lungul timpului”.
It anticipated that “in a foreign country, close cooperation with the host government will entail intensive negotiations” and warned that “any foreign country poses uncontrollable risks that could create incidents, vulnerability to the security of the facility, bilateral problems, and uncertainty over maintaining the facility”.
Se anticipa că „într-o țară străină, cooperarea strânsă cu guvernul-gazdă va presupune negocieri intense” și se avertiza că „orice altă țară străină prezintă riscuri incontrolabile care ar putea crea incidente, vulnerabilitate pentru securitatea centrului de detenție, probleme bilaterale și incertitudine cu privire la menținerea centrului de detenție”.
The memorandum recommended the establishment of a “short-term facility in which the CIA's role would be limited to oversight, funding and responsibility”.
Memorandumul recomanda crearea unui „centru de detenție pe termen scurt, în care rolul CIA să fie limitat la supraveghere, finanțare și responsabilitate”.
It further stated that the CIA would “contract out all other requirements to other US Government organizations, commercial companies and, as appropriate, foreign governments”.
De asemenea, se afirma că CIA va „externaliza toate celelalte cerințe către alte organizații ale Guvernului SUA, societăți comerciale și, după caz, guverne străine”.
(ii) Memorandum of 7 February 2002
ii) Memorandumul din 7 februarie 2002
On 7 February 2002 President Bush issued a memorandum stating that neither al-Qaeda nor Taliban detainees qualified as prisoners of war under the Geneva Conventions and that Common Article 3 of the Geneva Conventions (see paragraphs 204-209 below), requiring humane treatment of individuals in a conflict, did not apply to them.
La 7 februarie 2002, președintele Bush a emis un memorandum care prevedea că nici deținuții Al-Qaeda, nici cei talibani nu erau calificați drept prizonieri de război în temeiul Convențiilor de la Geneva și că art. 3 comun din Convențiile de la Geneva (a se vedea infra, pct. 204-209), care impune acordarea unui tratament uman persoanelor în caz de conflict, nu li se aplică.
The text of the order read, in so far as relevant, as follows:
Textul ordinului prevede, în măsura în care este relevant, următoarele:
“...
„[...]
Pursuant to my authority as commander in chief and chief executive of the United States, and relying on the opinion of the Department of Justice dated January 22, 2002, and on the legal opinion rendered by the attorney general in his letter of February 1, 2002, I hereby determine as follows:
În conformitate cu autoritatea mea de comandant șef al armatei și de conducător al Statelor Unite ale Americii, pe baza avizului Departamentului de Justiție din 22 ianuarie 2002 și a avizului juridic emis de procurorul general în scrisoarea sa din 1 februarie 2002, prin prezenta hotărăsc după cum urmează:
a. I accept the legal conclusion of the Department of Justice and determine that none of the provisions of Geneva apply to our conflict with al-Qaida in Afghanistan or elsewhere throughout the world because, among other reasons, al-Qaida is not a High Contracting Party to Geneva.
a. Accept concluzia juridică a Departamentului de Justiție și hotărăsc că niciuna dintre prevederile Convențiilor de la Geneva nu se aplică conflictului nostru cu al-Qaida în Afganistan sau în orice altă parte din lume întrucât, printre alte motive, al-Qaida nu este o înaltă parte contractantă la Convențiile de la Geneva.
c. I also accept the legal conclusion of the Department of Justice and determine that common Article 3 of Geneva does not apply to either al-Qaida or Taliban detainees, because, among other reasons, the relevant conflicts are international in scope and common Article 3 applies only to armed conflict not of an international character.
c. De asemenea, accept concluzia juridică a Departamentului de Justiție și hotărăsc că art. 3 comun Convențiilor de la Geneva nu se aplică nici deținuților talibani, nici celor al-Qaida, întrucât, printre alte motive, conflictele în cauză sunt de natură internațională și art. 3 comun nu se aplică decât conflictelor armate care nu au un caracter internațional.
d. Based on the facts supplied by the Department of Defense and the recommendation of the Department of Justice, I determine that the Taliban detainees are unlawful combatants and, therefore, do not qualify as prisoners of war under Article 4 of Geneva.
d. Pe baza datelor furnizate de Departamentul Apărării și recomandarea Departamentului de Justiție, hotărăsc că deținuții talibani sunt combatanți ilegali și, prin urmare, nu se califică drept prizonieri de război în temeiul art. 4 din Convențiile de la Geneva.
I note that, because Geneva does not apply to our conflict with al-Qaida, al-Qaida detainees also do not qualify as prisoners of war.
Am luat notă de faptul că, întrucât Convențiile de la Geneva nu se aplică în conflictul nostru cu al-Qaida, nici deținuții al-Qaida nu se califică drept prizonieri de război.
Of course, our values as a nation, values that we share with many nations in the world, call for us to treat detainees humanely, including those who are not legally entitled to such treatment.
Desigur, valorile noastre ca națiune, valori pe care le împărtășim cu multe națiuni din această lume, ne cer să tratăm deținuții în mod uman, inclusiv pe cei care nu au dreptul legal la un astfel de tratament.
Our nation has been and will continue to be a strong supporter of Geneva and its principles.
Națiunea noastră a fost și va continua să fie o puternică susținătoare a Convențiilor de la Geneva și ale principiilor acestora.
As a matter of policy, the United States Armed Forces shall continue to treat detainees humanely and, to the extent appropriate and consistent with military necessity, in a manner consistent with the principles of Geneva.
Ca politică, forțele armate ale Statelor Unite ale Americii continuă să trateze deținuții în mod uman și, în măsura în care este adecvat și în concordanță cu necesitățile militare, într-un mod care respectă principiile Convențiilor de la Geneva.
I hereby direct the secretary of state to communicate my determinations in an appropriate manner to our allies, and other countries and international organizations cooperating in the war against terrorism of global reach.”
Prin prezenta îl însărcinez pe secretarul de stat să comunice în mod corespunzător deciziile mele aliaților noștri, și celorlalte țări și organizații internaționale care cooperează în războiul împotriva terorismului, care are o dimensiune mondială.”
On the same day, at the press conference, the White House Press Secretary announced the President's decision.
În aceeași zi, în cursul conferinței de presă, secretarul de presă al Casei Albe a anunțat decizia Președintelui.
The President's memorandum was subsequently widely commented in the US and international media.
Memorandumul Președintelui a fost comentat pe larg în mass-media din SUA și cea internațională.
(b) Abu Zubaydah's capture and transfer to a CIA covert detention facility in March 2002
b) Capturarea lui Abu Zubaydah și transferarea într-un centru de detenție secret în martie 2002
On 27 March 2002 the Pakistani authorities working with the CIA captured Abu Zubaydah, the first so-called “high-value detainee” (“HVD”) in Faisalabad, Pakistan.
La 27 martie 2002, autoritățile pakistaneze care lucrau cu CIA l-au capturat pe Abu Zubaydah, primul așa-numit „deținut de mare importanță” („DMI”) în Faisalabad, Pakistan.
Abu Zubaydah's capture accelerated the development of the HVD Programme (see Husayn (Abu Zubaydah) v. Poland , cited above, §§ 82-84).
Capturarea lui Abu Zubaydah a accelerat dezvoltarea Programului DMI [a se vedea Husayn (Abu Zubaydah) împotriva Poloniei , citată anterior, pct. 82-84].
According to the 2014 US Senate Committee Report, in late March 2002, anticipating its eventual custody of Abu Zubaydah, the CIA began considering options for his transfer to CIA custody and detention under the MON.
Potrivit Raportului Comisiei Senatului SUA din 2014, la sfârșitul lunii martie 2002, anticipând eventuala luare în custodie a lui Abu Zubaydah, CIA a început să ia în considerare opțiuni pentru transferarea acestuia în custodia CIA și detenția în temeiul „MDN”.
The CIA rejected the option of US military custody, mostly relying on the lack of security and the fact that in such a case Abu Zubaydah would have to be declared to the International Committee of the Red Cross (“the ICRC”).
„CIA a respins opțiunea preluării sub autoritate militară a SUA, invocând în special lipsa de securitate și faptul că, într-un astfel de caz, Abu Zubaydah, ar fi trebuit să fie declarat Comitetului Internațional al Crucii Roșii („CICR”).
On 29 March 2002 President Bush approved moving forward with the plan to transfer Abu Zubaydah to a covert detention facility - Detention Site Green - in a country whose name was blackened in the 2014 US Senate Committee Report.
La 29 martie 2002, președintele Bush a aprobat continuarea planului de transferare a lui Abu Zubaydah într-un centru de detenție secret - Centrul de detenție Green - într-o țară al cărei nume a fost obscurat în Raportul Comisiei Senatului SUA din 2014.
The report further stated:
În continuare, raportul menționa:
“Shortly thereafter, Abu Zubaydah was rendered from Pakistan to Country [name REDACTED] where he was held at the first CIA detention site, referred to in this summary as ‘DETENTION SITE GREEN'.”
„La scurt timp, Abu Zubaydah a fost predat din Pakistan în țara [nume OBSCURAT] în care a fost ținut în primul centru de detenție al CIA, denumit în prezentul rezumat «CENTRUL DE DETENȚIE GREEN».”
(c) Setting up the CIA programme “to detain and interrogate terrorists at sites abroad”
c) Crearea programului CIA „pentru a ține în detenție și a interoga teroriști în locații din străinătate”
On 24 August 2009 the US authorities released a report prepared by John Helgerson, the CIA Inspector General, in 2004 (“the 2004 CIA Report”).
La 24 august 2009, autoritățile americane au dat publicității un raport elaborat de John Helgerson, Inspector General al CIA în 2004 („Raportul CIA din 2004”).
The document, dated 7 May 2004 and entitled “Special Review Counterterrorism Detention and Interrogation Activities September 2001 October 2003”, with appendices A-F, had previously been classified as “top secret”.
Documentul, datat 7 mai 2004 și intitulat „Analiză specială privind activitățile de combatere a terorismului, detenție și interogare, septembrie 2001 octombrie 2003”, cu anexele A-F, fusese anterior clasificat „strict secret de importanță deosebită”.
It was considerably redacted; overall, more than one-third of the 109-page document was blackened out.
Acesta a fost în mare parte obscurat; în total, peste o treime din documentul de 109 pagini a fost obscurat.
The report, which covers the period from September 2001 to mid-October 2003, begins with a statement that in November 2002 the CIA Deputy Director for Operations (“the DDO”) informed the Office of Inspector General (“OIG”) that the Agency had established a programme in the CTC “to detain and interrogate terrorists at sites abroad”.
Raportul, care acoperă perioada din septembrie 2001 până la jumătatea lunii octombrie 2003, începe cu o declarație potrivit căreia, în noiembrie 2002, Directorul Adjunct pentru Operațiuni al CIA („DAO”) a informat Biroul Inspectorului General („BIG”), că Agenția a creat un program în cadrul Centrului pentru Combaterea Terorismului („CCT”), „pentru a plasa în detenție și a interoga teroriștii în locații din străinătate”.
The background of the HVD Programme was explained in paragraphs 4-5 as follows:
Contextul creării Programului DMI era explicat la punctele 4-5 astfel:
“4.
„4.
[REDACTED] the Agency began to detain and interrogate directly a number of suspected terrorists.
[OBSCURAT] Agenția a început să plaseze în detenție și să interogheze în mod direct un număr de persoane suspectate de terorism.
The capture and initial Agency interrogation of the first high value detainee, Abu Zubaydah, in March 2002, presented the Agency with a significant dilemma.
Capturarea și interogarea inițială de către Agenție a deținutului de mare importanță, Abu Zubaydah, în martie 2002, a făcut ca Agenția să se confrunte cu o dilemă semnificativă.
The Agency was under pressure to do everything possible to prevent additional terrorist attacks.
Agenția era supusă presiunii de a face tot ceea ce era posibil pentru a preveni noi atacuri teroriste.
Senior Agency officials believed Abu Zubaydah was withholding information that could not be obtained through then-authorized interrogation techniques.
Înalții oficiali ai Agenției au considerat că Abu Zubaydah ascundea informații care nu puteau fi obținute prin tehnici de interogare autorizate la acel moment.
Agency officials believed that a more robust approach was necessary to elicit threat information from Abu Zubaydah and possibly from other senior Al'Qaeda high value detainees.
Oficialii Agenției au considerat că era necesară o abordare mai dură pentru a obține informații legate de amenințări de la Abu Zubaydah și, eventual, de la alți deținuți de mare importanță, lideri Al'Qaeda.
[REDACTED] The conduct of detention and interrogation activities presented new challenges for CIA.
[OBSCURAT] Desfășurarea activităților de detenție și de interogare au oferit noi provocări pentru CIA.
These included determining where detention and interrogation facilities could be securely located and operated, and identifying and preparing qualified personnel to manage and carry out detention and interrogation activities.
Acestea au inclus stabilirea locului în care centrele de detenție și de interogare puteau fi amplasate și utilizate în siguranță și identificarea și pregătirea personalul calificat care să gestioneze și să desfășoare activități de detenție și de interogare.
With the knowledge that Al'Qaeda personnel had been trained in the use of resistance techniques, another challenge was to identify interrogation techniques that Agency personnel could lawfully use to overcome the resistance.
Cunoscând faptul că membrii Al'Qaeda au fost instruiți în utilizarea tehnicilor de rezistență la interogatorii, o altă provocare a fost aceea de a identifica tehnici de interogare pe care personalul agenției le putea folosi în mod legal pentru a le învinge rezistența.
In this context, CTC, with the assistance of the Office of Technical Service (OTS), proposed certain more coercive physical techniques to use on Abu Zubaydah.
În acest context, CCT, cu sprijinul Biroului Serviciului Tehnic (BST), a propus pentru a fi utilizate în cazul lui Abu Zubaydah anumite tehnici fizice mai coercitive.
All of these considerations took place against the backdrop of pre-September 11, 2001 CIA avoidance of interrogations and repeated US policy statements condemning torture and advocating the humane treatment of political prisoners and detainees in the international community.”
Toate aceste considerente au avut loc pe fondul evitării interogatoriilor de către CIA înainte de 11 septembrie 2001 și pe fondul declarațiilor repetate ale SUA prin care se condamna tortura și se pleda pentru tratamentul uman al prizonierilor politici și al deținuților din comunitatea internațională.”
As further explained in the 2004 CIA Report, “terrorist targets” and detainees referred to therein were generally categorised as “high value” or “medium value”.
După cum se explică în continuare în raportul CIA din 2004, „țintele teroriste” și deținuții la care se face referire în acesta au fost calificați, la nivel general, ca fiind „de mare importanță” sau „de medie importanță”.
This distinction was based on the quality of intelligence that they were believed likely to be able to provide about current terrorist threats against the United States.
Această diferențiere s-a bazat pe calitatea informațiilor secrete pe care se considera că le pot oferi despre amenințările teroriste curente împotriva Statelor Unite ale Americii.
“Medium-value detainees” were individuals believed to have lesser direct knowledge of terrorist threats but to have information of intelligence value.
„Deținuții de medie importanță” erau persoanele considerate că au mai puține cunoștințe directe despre amenințări teroriste, care nu aveau informații secrete valoroase.
“High-value detainees” (also called “HVDs”) were given the highest priority for capture, detention and interrogation.
„Deținuții de mare importanță” (numiți și „DMI”) sunt cei cărora li s-a acordat cea mai mare prioritate în privința capturării, detenției și interogării.
In some CIA documents they are also referred to as “high value targets” (“HVTs”).
În unele documente ale CIA sunt menționați și ca „ținte de mare importanță” („TMI”).
The applicant fell into this category of detainees.
Reclamantul intra în această categorie.
Enhanced Interrogation Techniques
Tehnici avansate de interogare
(a) Description of legally sanctioned standard and enhanced interrogation techniques
a) Descrierea tehnicilor standard și avansate de interogare sancționate în mod legal
According to the 2004 CIA Report, in August 2002 the US Department of Justice had provided the CIA with a legal opinion determining that 10 specific “Enhanced Interrogation Techniques” (“EITs”), to be applied to suspected terrorists, would not violate the prohibition of torture.
Potrivit Raportului CIA din 2004, în august 2002, Departamentul de Justiție al SUA a transmis CIA un aviz juridic de stabilire a 10 „tehnici avansate de interogare” specifice („TAI”), care, aplicate persoanelor suspectate de terorism, nu încălcau interdicția torturii.
The EITs are described in paragraph 36 of the 2004 CIA Report as follows:
TAI sunt descrise la pct. 36 din Raportul CIA din 2004 astfel:
“ [1.]
„[1.]