natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the EUTM applicant to prove that the coexistence was based upon the absence of any likelihood of confusion on the part of the relevant public, certain conditions must be met.
Pentru ca solicitantul mărcii UE să poată dovedi că mărcile coexistă deoarece nu există niciun risc de confuzie în percepția publicului relevant, trebuie îndeplinite anumite condiții:
Comparable situation.
Situația trebuie să fie comparabilă.
The earlier (‘coexisting') marks and the marks at issue are identical to those involved in the opposition before the Office (11/05/2005, T31/03, Grupo Sada, EU:T:2005:169, § 86; 18/09/2012, T460/11, Bürger, EU:T:2012:432, § 60-61) and cover the same goods or services as those in conflict (30/03/2010, R 1021/20091, ECLIPSE / ECLIPSE (fig.), § 14).
Mărcile anterioare („coexistente”) și mărcile în cauză trebuie să fie identice cu cele care fac obiectul procedurii de opoziție în fața Oficiului (11/05/2005, T31/03, Grupo Sada, EU:T:2005:169, § 86; 18/09/2012, T460/11, Bürger, EU:T:2012:432, § 60-61) și să desemneze aceleași produse sau servicii ca mărcile aflate în conflict (30/03/2010, R 1021/20091, ECLIPSE / ECLIPSE (fig.), § 14).
The coexistence concerns the relevant countries in the case (e.g. alleged coexistence in Denmark is irrelevant when the opposition is based on a Spanish trade mark; 13/07/2005, T40/03, Julián Murúa Entrena, EU:T:2005:285, § 85).
Coexistența trebuie să se producă în țările relevante în cauza respectivă (de exemplu, presupusa coexistență în Danemarca este irelevantă în cazul în care opoziția are ca obiect o marcă spaniolă; 13/07/2005, T40/03, Julián Murúa Entrena, EU:T:2005:285, § 85).
If the earlier trade mark is an EUTM, the EUTM applicant must show coexistence in the entire EU.
Dacă marca anterioară este o marcă a Uniunii Europene, solicitantul mărcii UE trebuie să demonstreze coexistența în întreaga Uniune.
Only coexistence in the marketplace can be taken into account.
Poate fi luată în considerare numai coexistența pe piață.
The mere fact that both trade marks exist in the national register (formal coexistence) is insufficient.
Simplul fapt că ambele mărci există în registrul național (coexistență formală) nu este suficient.
The EUTM applicant has to prove that the trade marks were actually used (13/04/2010, R 1094/20092, BUSINESS ROYALS (fig.) / ROYALS (fig.), § 34).
Solicitantul mărcii UE trebuie să demonstreze că mărcile au fost utilizate efectiv (13/04/2010, R 1094/20092, BUSINESS ROYALS (fig.), § 34).
Coexistence should be understood as ‘co-use' of concurrent and supposedly conflicting marks (08/01/2002, R 360/20004, NO LIMITS / LIMMIT, § 13; 05/09/2002, R 1/20023, CHEE.
Coexistența trebuie înțeleasă ca fiind o „co-utilizare” a unor mărci concurente și presupuse a fi în conflict (08/01/2002, R 360/20004, NO LIMITS / LIMMIT, § 13; 05/09/2002, R 1/20023, CHEE.
The period of coexistence must be taken into consideration: in the judgment of 01/03/2005, T185/03, Enzo Fusco, EU:T:2005:73, the alleged coexistence of only 4 months was considered obviously too short.
Trebuie luată în considerare perioada de coexistență: în Hotărârea din 01/03/2005, T185/03, Enzo Fusco, EU:T:2005:73, presupusa coexistență de doar patru luni a fost considerată, în mod evident, prea scurtă.
Moreover, the coexistence of the trade marks has to relate to a period close to the filing date of the EUTM application (12/05/2010, R 607/20091, ELSA ZANELLA (fig.) / ZANELLA et al., § 39).
În plus, coexistența mărcilor trebuie să se producă într-o perioadă apropiată de data de depunere a cererii de înregistrare a mărcii UE (12/05/2010, R 607/20091, ELSA ZANELLA (fig.) / ZANELLA et al., § 39).
The absence of a likelihood of confusion may be only inferred from the ‘peaceful' nature of the coexistence of the marks at issue on the market concerned (03/09/2009, C498/07 P, La Española, EU:C:2013:302, § 82; 08/12/2005, T29/04, Cristal Castellblanch, EU:T:2005:438, § 74; 24/11/2005, T346/04, Arthur et Félicie, EU:T:2005:420, § 64).
Lipsa unui risc de confuzie nu se poate deduce decât din natura „pașnică” a coexistenței mărcilor în discuție pe piața în cauză (03/09/2009, C498/07 P, La Española, EU:C:2013:302, § 82; 08/12/2005, T29/04, Cristal Castellblanch, EU:T:2005:438, § 74; 24/11/2005, T346/04, Arthur et Félicie, EU:T:2005:420, § 64).
This is not the case when the conflict has been an issue before the national courts or administrative bodies (infringement cases, oppositions or applications for annulment of a trade mark).
Nu este cazul situației în care conflictul a ajuns în fața instanțelor sau a organelor administrative naționale (cazuri de încălcare a drepturilor, opoziții sau cereri de anulare a unei mărci).
Moreover, the peaceful coexistence of the trade marks in the relevant national market does not outweigh the likelihood of confusion if it is based on prior rights agreements between the parties, including agreements settling disputes before national courts, since these agreements, even if based on the assessment of the legal situation made by the parties, may have purely economic or strategic reasons.
În plus, coexistența pașnică a mărcilor pe piața națională relevantă nu compensează riscul de confuzie dacă se bazează pe acorduri privind drepturile anterioare încheiate între părți, inclusiv pe acorduri de soluționare a litigiilor în fața instanțelor naționale, deoarece acordurile de acest tip, chiar dacă se bazează pe aprecierea situației juridice de către părți, pot avea motivații pur economice sau strategice.
However, exceptional situations are possible.
Cu toate acestea, sunt posibile și situații excepționale.
In its preliminary ruling of 22/09/2011, C482/09, Budweiser, EU:C:2011:605, the Court of Justice ruled that two identical trade marks designating identical goods can coexist on the market to the extent that there has been a long period of honest concurrent use of those trade marks and that use neither has nor is liable to have an adverse effect on the essential function of the trade mark, which is to guarantee consumers the origin of the goods and services.
În Hotărârea preliminară din 22/09/2011, C482/09, Budweiser, EU:C:2011:605, Curtea de Justiție a hotărât că două mărci identice care desemnează produse identice pot coexista pe piață în măsura în care a existat o perioadă îndelungată de utilizare simultană cu bună-credință a acestor mărci, iar utilizarea nu are și nici nu este de natură să aibă un efect negativ asupra funcției esențiale a mărcii, și anume aceea de a garanta consumatorilor proveniența produselor și a serviciilor.
As regards coexistence agreements between the parties, when assessing likelihood of confusion, the Office's policy is that these agreements may be taken into account like any other relevant factor, but they are in no way binding on the Office.
În ceea ce privește acordurile de coexistență dintre părți, politica Oficiului prevede că astfel de acorduri pot fi luate în considerare la aprecierea riscului de confuzie, la fel ca orice alt factor relevant, însă nu obligă Oficiul în niciun fel.
This is particularly true when the application of the relevant provisions of the EUTMR and the established case-law lead to a conclusion that is not in accordance with the content of the agreement.
Acest lucru este valabil în special atunci când aplicarea dispozițiilor relevante din Regulamentul privind marca UE și a jurisprudenței constante duce la o concluzie diferită de conținutul acordului.
If an agreement is disputed before national instances or there are pending court proceedings and the Office estimates that the outcome could be relevant for the case at issue, it may decide to suspend the proceedings.
Dacă un acord face obiectul unui litigiu în fața instanțelor naționale sau dacă există proceduri judiciare în curs, iar Oficiul estimează că rezultatul ar putea fi relevant pentru situația în litigiu, Oficiul poate decide suspendarea procedurii.
In addition, as a general rule, nothing precludes the opponent from filing an opposition against an EUTM application, whether or not it previously opposed other (national) marks of the applicant.
În plus, ca regulă generală, nimic nu împiedică oponentul să formuleze o opoziție împotriva unei cereri de înregistrare a unei mărci UE, indiferent dacă anterior a mai formulat sau nu opoziții cu privire la alte mărci (naționale) ale solicitantului.
This cannot be considered as ‘contradictory behaviour' and interpreted to the opponent's disadvantage, especially since in opposition proceedings, unlike invalidity proceedings, the defence of ‘acquiescence' is not available (the rules for opposition proceedings do not contain an equivalent to Article 61 EUTMR, according to which an EUTM proprietor may invoke as a defence the fact that the applicant for invalidity has acquiesced to the use of the EUTM for more than 5 years).
Acest lucru nu poate fi considerat „comportament contradictoriu” și nici interpretat în defavoarea oponentului, mai ales având în vedere că, în cadrul procedurii de opoziție, spre deosebire de procedura de declarare a nulității, nu se poate invoca „toleranța” (normele privind procedurile de opoziție nu conțin prevederi echivalente articolului 61 din Regulamentul privind marca UE, potrivit căruia titularul unei mărci UE poate invoca în apărarea sa faptul că partea care a solicitat declararea nulității a tolerat utilizarea mărcii UE mai mult de 5 ani).
4 Incidences of Actual Confusion
Cazuri de confuzie reală
Likelihood of confusion means a probability of confusion on the part of the relevant consumer and does not require actual confusion.
Riscul de confuzie înseamnă o probabilitate de confuzie în percepția consumatorului relevant și nu impune existența unei confuzii reale.
As expressly confirmed by the Court: ‘… it is not necessary to establish the existence of actual confusion, but the existence of a likelihood of confusion' (24/11/2005, T346/04, Arthur et Félicie, EU:T:2005:420, § 69).
Curtea a confirmat acest lucru în mod explicit: „[...] nu este necesar să se stabilească existența unei confuzii reale, ci existența unui risc de confuzie” (24/11/2005, T346/04, Arthur et Félicie, EU:T:2005:420, § 69).
In the global assessment of likelihood of confusion, all relevant factors have to be taken into consideration.
La aprecierea globală a riscului de confuzie trebuie să se țină seama de toți factorii relevanți.
Evidence of actual confusion is a factor that may weigh in favour of likelihood of confusion; its indicative value should not, however, be overestimated for the following reasons:
Dovada unei confuzii reale este un factor care ar putea contribui la constatarea existenței riscului de confuzie; cu toate acestea, valoarea sa orientativă nu trebuie să fie supraestimată, din următoarele motive:
in everyday life there are always people who confuse and misconstrue everything, and others who are extremely observant and very familiar with every trade mark.
în viața de zi cu zi există întotdeauna persoane care confundă și interpretează greșit totul și persoane deosebit de atente și care cunosc foarte bine toate mărcile.
Therefore, there is no legal value in highlighting the existence of these people since it could lead to subjective results;
Prin urmare, evidențierea existenței acestor persoane nu are nicio valoare juridică, deoarece ar putea conduce la rezultate subiective;
insofar as the targeted consumer's perception is concerned, the assessment is normative.
în ceea ce privește percepția consumatorului vizat, aprecierea este normativă.
The average consumer is assumed to be ‘reasonably well informed and reasonably observant and circumspect', even though in purely factual terms some consumers are extremely observant and well informed, whilst others are careless and credulous (10/07/2007, R 40/20064, SDZ DIRECT WORLD / SAZ, § 32).
Se consideră că un consumator mediu este „suficient de bine informat, de atent și de avizat”, chiar dacă, din punct de vedere strict faptic, unii consumatori sunt extrem de atenți și de bine informați, în timp ce alții sunt neatenți și creduli (10/07/2007, R 40/20064, SDZ DIRECT WORLD / SAZ, § 32).
Therefore, incidences of actual confusion can influence the finding of likelihood of confusion only if it is proven that these incidences usually accompany the existence of the conflicting trade marks in the market in the typical situation in trade involving the goods and/or services concerned.
Prin urmare, cazurile de confuzie reală pot influența constatarea existenței unui risc de confuzie numai dacă se dovedește că aceste cazuri însoțesc frecvent pe piață mărcile aflate în conflict, în situațiile comerciale tipice care implică produsele și/sau serviciile desemnate.
To properly weigh evidence on the number of occasions when actual confusion has arisen, the assessment must be made in the light of the number of opportunities for confusion.
Pentru a cântări în mod corespunzător dovezile referitoare la numărul de ocazii în care s-a produs efectiv o confuzie, aprecierea trebuie să ia în considerare numărul de ocazii în care poate apărea confuzia.
If the business transactions are voluminous but the instances of confusion are sparse, this evidence will have little weight in the assessment of likelihood of confusion.
Dacă tranzacțiile comerciale au un volum mare, dar cazurile de confuzie sunt rare, probele respective vor avea o pondere mică la aprecierea riscului de confuzie.
Lack of actual confusion has been treated in the context of coexistence, in paragraph 3 above.
Lipsa cazurilor de confuzie reală a fost tratată în contextul coexistenței, la punctul 3 de mai sus.
5 Prior Decisions by EU or National Authorities Involving Conflicts Between the Same (or Similar) Trade Marks
Deciziile anterioare ale autorităților naționale sau din cadrul UE privind conflictele între mărci identice (sau asemănătoare)
5.1 Prior Office decisions
Deciziile anterioare ale Oficiului
As regards previous decisions of the Office in conflicts between identical or similar trade marks, the General Court has stated that:
În ceea ce privește deciziile anterioare luate de Oficiu în conflictele dintre mărci identice sau asemănătoare, Tribunalul a afirmat următoarele:
… it is settled case-law … that the legality of the decisions of the [Office] is to be assessed purely by reference to [the EUTMR] and not the Office's practice in earlier decisions.
[…] potrivit jurisprudenței constante […] legalitatea deciziilor [Oficiului] trebuie să fie evaluată doar prin referire la [Regulamentul privind marca UE], și nu la practica Oficiului din deciziile anterioare.
Accordingly, the Office is not bound by its previous decisions, since each case has to be dealt with separately and with regard to its particularities.
În consecință, Oficiul nu are obligația de a fi consecvent cu deciziile sale anterioare, fiecare cauză trebuind tratată separat și ținându-se seama de particularitățile sale.
Notwithstanding the fact that previous decisions of the Office are not binding, their reasoning and outcome should still be duly considered when deciding upon the case in question.
În pofida faptului că deciziile anterioare ale Oficiului nu au caracter obligatoriu, motivarea și rezultatul acestora trebuie să fie totuși atent examinate la pronunțarea unei decizii cu privire la cauza în speță.
This was reinforced in the judgment of 10/03/2011, C51/10 P, 1000, EU:C:2011:139, § 73-75:
Acest lucru a fost confirmat prin Hotărârea din 10/03/2011, C51/10 P, 1000, EU:C:2011:139, § 73-75:
The Office is under a duty to exercise its powers in accordance with the general principles of European Union law, such as the principle of equal treatment and the principle of sound administration.
Oficiul are obligația de a-și exercita competențele în conformitate cu principiile generale de drept al Uniunii, precum principiul egalității de tratament și principiul bunei administrări.
In the light of those two principles, the Office must, when examining an application for registration of a European Union trade mark, take into account the decisions already taken in respect of similar applications and consider with special care whether it should decide in the same way or not …
Având în vedere aceste două principii, Oficiul trebuie, în cadrul examinării unei cereri de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene, să ia în considerare deciziile adoptate deja cu privire la cereri similare și să analizeze cu o deosebită atenție dacă este sau nu este necesar să decidă în același sens […]
That said, the way in which the principles of equal treatment and sound administration are applied must be consistent with respect for legality.
Având în vedere cele precizate, principiile egalității de tratament și bunei administrări trebuie să fie compatibile cu respectarea legalității.
The indicative value of the previous decisions will in principle be limited to cases that bear a sufficiently close resemblance to the case in question.
Valoarea orientativă a deciziilor anterioare va fi limitată, în principiu, la cauzele care prezintă o asemănare suficient de mare cu cauza în speță.
However, according to Article 95(1) EUTMR, in opposition proceedings the Office is restricted in the examination of the case to the facts, evidence and arguments submitted by the parties.
Pe de altă parte, în conformitate cu articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul privind marca UE, în cadrul procedurii de opoziție, examinarea cauzei trebuie să se limiteze la faptele, probele și argumentele prezentate de părți.
For this reason, even in cases based on comparable facts and involving similar legal problems, the outcome may still vary due to the different submissions made by the parties and the evidence they present.
Din acest motiv, chiar și în cauzele bazate pe fapte comparabile și care implică probleme juridice similare, rezultatul poate varia totuși ca urmare a diferitelor observații formulate de părți și a probelor prezentate de acestea.
5.2 Prior national decisions and judgments
Deciziile și hotărârile naționale anterioare
Decisions of national courts and of national offices in cases regarding conflicts between identical or similar trade marks on the national level do not have a binding effect on the Office.
Deciziile instanțelor naționale și ale oficiilor naționale în cauze privind conflicte între mărci naționale identice sau asemănătoare nu obligă Oficiul în niciun fel.
According to case-law, the European Union trade mark regime is an autonomous system with its own set of objectives and rules peculiar to it and applies independently of any national system.
Potrivit jurisprudenței, regimul mărcilor Uniunii Europene este un sistem autonom, cu propriul său set de obiective și norme, care se aplică independent de sistemele naționale.
Accordingly, the registrability of a sign as a European Union trade mark is to be assessed on the basis of the relevant legislation alone (13/09/2010, T292/08, Often, EU:T:2010:399, § 84; 25/10/2006, T13/05, Oda, EU:T:2006:335, § 59).
În consecință, numai pe baza legislației relevante se poate aprecia dacă un semn îndeplinește condițiile de înregistrare ca marcă a Uniunii Europene (13/09/2010, T292/08, Often, EU:T:2010:399, § 84; 25/10/2006, T13/05, Oda, EU:T:2006:335, § 59).
Therefore, the decisions adopted in a Member State or in a state that is not a member of the European Union are not binding for the Office (24/03/2010, T363/08, Nollie, EU:T:2010:114, § 52).
Prin urmare, deciziile adoptate într-un stat membru sau într-un stat care nu este membru al Uniunii Europene nu obligă Oficiul în niciun fel (24/03/2010, T363/08, Nollie, EU:T:2010:114, § 52).
Still, their reasoning and outcome should be duly considered, particularly when the decision has been taken in the Member State that is relevant to the proceedings.
Totuși, motivarea și rezultatul acestora trebuie să fie atent examinate, în special în cazul în care decizia s-a luat într-un stat membru relevant pentru procedură.
National courts have a thorough knowledge of the specific characteristics of their Member State, in particular as regards the marketplace reality in which goods and services are marketed and the customer perception of signs.
Instanțele naționale cunosc în detaliu caracteristicile specifice ale statului membru respectiv, în special în ceea ce privește realitatea pieței pe care se comercializează produsele și serviciile și percepția consumatorilor cu privire la semne.
This may, in particular cases, be relevant for the assessment made by the Office.
În anumite cazuri, aceste aspecte pot fi relevante pentru aprecierea efectuată de Oficiu.
Whilst it is, in principle, permissible to take into account decisions of national courts and authorities, these decisions should be examined with all the required care and in a diligent manner (15/07/2011, T108/08, Good Life, EU:T:2011:391, § 23).
Deși, în principiu, este permisă luarea în considerare a deciziilor instanțelor și autorităților naționale, aceste decizii trebuie examinate cu toată atenția necesară și cu diligență (15/07/2011, T108/08, Good Life, EU:T:2011:391, § 23).
Usually the understanding of such a decision will require the submission of sufficient information, in particular about the facts on which the decision was based.
De obicei, înțelegerea unei astfel de decizii necesită prezentarea de informații suficiente, în special cu privire la faptele pe care s-a bazat decizia.
Their indicative value will therefore be limited to the rare cases when the factual and legal background of the case was presented completely in the opposition proceedings and is conclusive, clear and not disputed by the parties.
Prin urmare, valoarea lor orientativă este limitată la cazurile rare în care situația de fapt și de drept a cauzei a fost prezentată în totalitate în cadrul procedurii de opoziție și este concludentă, clară și necontestată de părți.
The above guidelines are without prejudice to the effects of the judgments of EUTM courts dealing with counterclaims for revocation or for a declaration of invalidity of EUTMs.
Orientările de mai sus nu afectează efectele hotărârilor emise de instanțele competente în domeniul mărcilor UE care se ocupă cu cererile reconvenționale de decădere sau de declarare a nulității mărcilor UE.
6 Irrelevant Arguments for Assessing Likelihood of Confusion
Argumente irelevante în aprecierea riscului de confuzie
6.1 Specific marketing strategies
Strategii de marketing specifice
The examination of the likelihood of confusion carried out by the Office is a prospective examination.
Examinarea riscului de confuzie efectuată de Oficiu este o examinare prospectivă.
In contrast to trade mark infringement situations - where the courts deal with specific circumstances in which the particular facts and the specific nature of use of the trade mark are crucial - the deliberations of the Office on likelihood of confusion are carried out in a more abstract manner.
Spre deosebire de situațiile de încălcare a drepturilor conferite de mărci - în care instanțele de judecată se confruntă cu circumstanțe specifice, în care faptele specifice și natura particulară a utilizării mărcii sunt esențiale -, deliberările Oficiului cu privire la riscul de confuzie se desfășoară pe un plan mai abstract.
For this reason, specific marketing strategies are not relevant.
Din acest motiv, strategiile de marketing specifice nu sunt relevante.
The Office must take the usual circumstances in which the goods covered by the marks are marketed as its benchmark, that is, those circumstances that are expected for the category of goods covered by the marks.
Oficiul trebuie să ia drept referință circumstanțele uzuale în care sunt comercializate produsele desemnate de mărci, adică acele circumstanțe în care este de așteptat să apară categoria de produse desemnată de mărcile respective.