natgillin/translations-raw huggingface dataset:
All these considerations will lead to a conclusion on the degree of similarity in each (visual, phonetic and conceptual) aspect (see paragraph 3.5 below).
Toate aceste considerații vor conduce la o concluzie privind gradul de asemănare în privința fiecărui aspect (vizual, fonetic și conceptual) (a se vedea subpunctul 3.5 de mai jos).
3.2 Distinctive elements of the marks
Elementele distinctive ale mărcilor
In the Sabèl judgment (11/11/1997, C251/95, Sabèl, EU:C:1997:528, § 23), the Court held that ‘… (the) global appreciation of the visual, aural or conceptual similarity of the marks in question, must be based on the overall impression given by the marks, bearing in mind, in particular, their distinctive and dominant components'.
În Hotărârea Sabèl (11/11/1997, C251/95, Sabèl, EU:C:1997:528, § 23), Curtea a statuat că „... aprecierea globală în ceea ce privește asemănarea vizuală, auditivă sau conceptuală dintre mărcile în cauză trebuie să se întemeieze pe impresia generală produsă de acestea, ținând seama, în special, de elementele lor distinctive și dominante”.
Therefore, the degree of distinctiveness of the various components of composite marks is an important criterion that must be considered within the trade mark comparison.
Prin urmare, gradul caracterului distinctiv al diferitelor componente ale mărcilor compuse este un criteriu important, care trebuie să fie luat în considerare în procesul de comparare a mărcilor.
When assessing the similarity of signs, the degree of distinctiveness of their coinciding and differing components should be established because distinctiveness is one of the factors that determine the importance of those elements in each sign and, accordingly, the impact of the commonalities/differences in the overall impression of the signs.
Atunci când se apreciază asemănarea dintre semne, trebuie stabilit gradul caracterului distinctiv al componentelor care coincid și al celor care diferă, deoarece acesta este unul dintre factorii care determină importanța elementelor respective în cadrul fiecărui semn și, în consecință, impactul elementelor comune/diferite în impresia generală produsă de semne.
A coincidence in a distinctive element and/or a difference in an element with no or little distinctiveness tend to increase the degree of similarity.
Coincidența la nivelul unui element distinctiv și/sau deosebirea la nivelul unui element cu caracter distinctiv slab sau inexistent tind să mărească gradul de asemănare.
Consequently, although trade mark proprietors commonly use non-distinctive or weak elements as part of a trade mark to inform consumers about certain characteristics of the relevant goods or services, it may be more difficult to establish that the public may be confused as to origin due to similarities that solely pertain to non-distinctive or weak elements.
În consecință, deși titularii de mărci utilizează în mod frecvent, în alcătuirea mărcii, elemente nedistinctive sau slabe pentru a informa consumatorii cu privire la anumite caracteristici ale produselor sau serviciilor respective, ar putea fi mai dificil de stabilit că publicul poate fi indus în eroare în privința originii din cauza unor asemănări existente exclusiv la nivelul elemente nedistinctive sau slabe.
Therefore, in principle, the distinctiveness of all components of both the earlier and of the contested mark should be examined.
Prin urmare, în principiu trebuie să se examineze caracterul distinctiv al tuturor componentelor -, atât ale mărcii anterioare, cât și ale mărcii contestate.
It is important to distinguish between the analysis of the distinctive character of (i) the component of a mark and (ii) the earlier mark as a whole.
Este important să se facă distincție între analiza caracterului distinctiv (i) al unei componente a mărcii și (ii) al mărcii anterioare în ansamblu.
Analysing the components determines whether the signs in conflict coincide in a component that is distinctive (and therefore important), non-distinctive or weak (therefore being of less importance in the trade mark comparison).
Analiza componentelor determină dacă semnele aflate în conflict coincid în ceea ce privește o componentă care este distinctivă (și, prin urmare, importantă), nedistinctivă sau slabă (deci mai puțin importantă în procesul de comparare a mărcilor).
The analysis of the earlier mark as a whole determines the scope of protection afforded to that mark, which is a separate consideration within the likelihood of confusion, independent from the comparison of the trade marks (see the Guidelines, Part C, Opposition, Section 2, Double Identity and Likelihood of Confusion, Chapter 5, Distinctiveness of the Earlier Mark).
Analiza mărcii anterioare în ansamblu determină întinderea protecției acordate acestei mărci, aceasta fiind o apreciere separată în cadrul riscului de confuzie, independentă de compararea mărcilor (a se vedea Ghidul, Partea C, Opoziția, Secțiunea 2, Dubla identitate și riscul de confuzie, Capitolul 5, Caracterul distinctiv al mărcii anterioare).
However, if either mark consists of one element only, the decision in the part dealing with the comparison of signs will establish whether the distinctiveness of that element is normal or lower than normal.
Pe de altă parte, dacă una dintre mărci constă într-un singur element, decizia luată în etapa comparării semnelor va stabili in ce măsură caracterul distinctiv al elementului respectiv este normal sau mai slab decât normal.
In this case, it cannot be found that the element lacks distinctiveness.
În acest caz, nu se poate concluziona că elementul este lipsit de caracter distinctiv.
3.2.1 What is a component of a sign?
Ce înseamnă o componentă a unui semn?
The Court has not defined what is to be regarded as a ‘component' or ‘element' of a sign.
Curtea nu a definit ce anume trebuie să fie considerat „componentă” sau „element” al unui semn.
It is easy to identify components when a sign is visually divided into different parts (e.g. separate figurative and verbal components).
Componentele sunt ușor de identificat atunci când semnul este împărțit vizual în părți diferite (de exemplu, componente figurative și componente verbale separate).
However, the term ‘component' encompasses more than these visual distinctions.
Termenul „componentă” nu se limitează însă la aceste deosebiri vizuale.
Ultimately, the perception of the sign by the relevant public is decisive and a component exists wherever the relevant public perceives one.
În ultimă instanță, factorul determinant este percepția semnului de către publicul relevant și se poate vorbi despre existența unei componente în toate cazurile în care aceasta este percepută de public.
For example, the relevant public will often regard one-word signs as being composed of different components, in particular, where one part has a clear and evident meaning while the rest is meaningless or has a different meaning (e.g. in the mark EUROFIRT, ‘Euro' will be widely understood as referring to Europe whereas ‘Firt' is meaningless, giving this word mark two components: ‘Euro' and ‘Firt').
De exemplu, publicul relevant percepe adesea semnele constituite dintr-un singur cuvânt ca fiind constituite din componente diferite, în special atunci când o parte are un înțeles clar și evident, iar restul nu are niciun înțeles sau are un înțeles diferit (de exemplu, în marca EUROFIRT, componenta „Euro” va fi înțeleasă de majoritatea ca făcând referire la Europa, în timp ce „Firt” nu are niciun înțeles, ceea ce înseamnă că această marcă verbală cuprinde două componente: „Euro” și „Firt”).
In such cases, the elements of one-word signs could be regarded as ‘components' in the terminology of the Court.
În astfel de cazuri, elementele semnelor constituite dintr-un singur cuvânt ar putea fi considerate drept componente în sensul terminologiei folosite de Curte.
However, words should not be artificially dissected.
Cu toate acestea, cuvintele nu trebuie să fie divizate în mod artificial.
Dissection is not appropriate unless the relevant public will clearly perceive the components in question as separate elements.
Divizarea nu este adecvată decât dacă publicul relevant va percepe în mod clar componentele în cauză ca elemente separate.
A case-by-case assessment is required as to whether the division of a sign into components is artificial (e.g. whether splitting the word ‘LIMEON' for fruit into the components ‘LIME' and ‘ON' would be artificial or not) (see also paragraphs 3.4.3.2 and 3.4.5.1 below).
Este necesar să se aprecieze în fiecare caz în parte dacă împărțirea unui semn în componente este artificială [de exemplu, dacă împărțirea cuvântului „LIMEON”, utilizat pentru fructe, în componentele „LIME” și „ON” ar fi artificială sau nu] (a se vedea subpunctele 3.4.3.2 și 3.4.5.1 de mai jos).
3.2.2 Examination of distinctiveness
Examinarea caracterului distinctiv
3.2.2.1 What is distinctiveness?
Ce este caracterul distinctiv?
The Court has defined distinctiveness in the following manner:
Curtea a definit caracterul distinctiv după cum urmează:
In determining the distinctive character of a mark and, accordingly, in assessing whether it is highly distinctive, the national court must make an overall assessment of the greater or lesser capacity of the mark to identify the goods or services for which it has been registered as coming from a particular undertaking, and thus to distinguish those goods or services from those of other undertakings (emphasis added).
Pentru a determina caracterul distinctiv al unei mărci și, prin urmare, pentru a aprecia dacă acest caracter este puternic distinctiv, instanța națională trebuie să realizeze o apreciere globală a capacității mai mari sau mai mici a mărcii de a identifica produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată ca provenind de la o anumită întreprindere și, astfel, de a distinge aceste produse sau servicii de cele ale altor întreprinderi (sublinierea noastră).
Importantly, distinctive character is a matter of degree and, when analysing distinctiveness, a sliding scale applies whereby a component of a sign can lack distinctiveness entirely, be fully distinctive (to a normal degree) or be at any point in-between.
Este important de precizat că există diverse grade ale caracterului distinctiv și că pentru analizarea lui se folosește o scară variabilă, conform căreia o componentă a unui semn poate fi complet lipsită de caracter distinctiv, poate avea un caracter distinctiv deplin (un grad normal) sau se poate situa oriunde între aceste două grade.
At this point, it must be noted that it is not, in principle, the Office's practice to recognise a higher than average degree of inherent distinctiveness for individual components of signs.
În acest punct trebuie precizat că, în principiu, în practica Oficiului nu se recunoaște un grad mai ridicat decât cel mediu pentru caracterul distinctiv intrinsec al componentelor individuale ale semnelor.
Any higher degree of distinctiveness (enhanced distinctiveness, reputation) is related to actual recognition of the mark by the relevant public, and is eventually examined only with respect to the earlier mark (see the Guidelines, Part C, Opposition, Section 2, Double Identity and Likelihood of Confusion, Chapter 5, Distinctiveness of the Earlier Mark).
Orice grad mai pronunțat al caracterului distinctiv (caracter puternic distinctiv, renume) este determinat de recunoașterea mărcii în practică de către publicul relevant și, în cele din urmă, este examinat numai în raport cu marca anterioară (a se vedea Ghidul, Partea C, Opoziția, Secțiunea 2, Dubla identitate și riscul de confuzie, Capitolul 5, Caracterul distinctiv al mărcii anterioare).
A mark or, by analogy, its components will not have a higher degree of distinctive character just because there is no conceptual link to the relevant goods and services (16/05/2013, C379/12 P, H / Eich, EU:C:2013:317, § 71).
O marcă sau, prin analogie, componentele sale nu au un grad mai pronunțat de caracter distinctiv doar pentru că nu există o legătură conceptuală cu produsele și serviciile relevante (16/05/2013, C379/12 P, H / Eich, EU:C:2013:317, § 71).
An element of a sign is not distinctive if it is exclusively descriptive of the goods and services themselves or of the characteristics of those goods and services (such as their quality, value, purpose, provenance, etc.) and/or if its use in trade is common for those goods and services.
Un element al unui semn nu este distinctiv dacă reprezintă exclusiv o descriere a produselor și serviciilor propriu-zise sau a caracteristicilor acestor produse și servicii (cum ar fi calitatea, valoarea, scopul, proveniența etc.) și/sau dacă utilizarea lui în comerț este uzuală pentru produsele și serviciile respective.
Similarly, an element of a sign that is generic (such as a common shape of a container or a common colour) will also lack distinctiveness.
În mod similar, sunt lipsite de caracter distinctiv și elementele semnelor generice (de exemplu, forma uzuală a unui recipient sau o culoare comună).
An element of a sign may be distinctive to a low degree (weak) if it refers to (but it is not exclusively descriptive of) characteristics of the goods and services.
Un element al unui semn poate avea caracter puțin distinctiv (slab distinctiv) atunci când face referire la caracteristicile produselor și serviciilor (fără a fi pur descriptiv).
If the allusion to the goods and services is sufficiently imaginative or clever, the mere fact that there is an allusion to characteristics of the goods might not materially affect distinctiveness, as in the following examples.
Dacă aluzia la produse și servicii este suficient de creativă sau de ingenioasă, este posibil ca simplul fapt că se face aluzie la caracteristicile produselor să nu afecteze substanțial caracterul distinctiv, ca în exemplele următoare.
‘Billionaire' for gaming services is allusive in a manner that would affect distinctiveness, because it implies, for instance, that you may become a billionaire.
Termenul „Billionaire” (miliardar) folosit pentru jocuri de noroc este aluziv într-un mod de natură să îi afecteze caracterul distinctiv, deoarece sugerează, de exemplu, că jucătorul ar putea deveni miliardar.
‘Billy O'Naire', which sounds identical to ‘billionaire' in English, would be allusive for gaming services as a clever word-play on Irish names, in a manner that would not affect distinctiveness in a material way; it would be considered to have a ‘normal' degree of distinctiveness.
Numele „Billy O'Naire”, a cărui sonoritate în limba engleză este identică cu cea a cuvântului „billionaire”, ar fi un calambur inteligent, bazat pe numele tipice irlandeze, care ar face aluzie la jocurile de noroc într-un mod care nu i-ar afecta substanțial caracterul distinctiv; s-ar considera că are un caracter distinctiv „normal”.
An element of a sign that is neither non-distinctive nor weakly distinctive possesses a ‘normal' degree of inherent distinctiveness.
Un element al unui semn care nu este nici lipsit de caracter distinctiv, nici slab distinctiv prezintă un grad „normal” al caracterului distinctiv intrinsec.
This means that the element of a sign in question is fully distinctive, in the sense that its capacity to identify the goods and services covered by the mark as coming from a particular undertaking is not in any way diminished or impaired.
Aceasta înseamnă că elementul semnului pus în discuție este pe deplin distinctiv, în sensul că nu este în niciun fel diminuată sau afectată capacitatea sa de a identifica produsele și serviciile desemnate de marca respectivă ca provenind de la o întreprindere anume.
One of the most frequent arguments brought by applicants is that the earlier trade mark or one of its components has a low distinctive character given that there are many trade marks that consist of, or include, the element in question.
Unul din cele mai frecvent invocate argumente ale solicitanților este acela că marca anterioară sau unul din elementele sale prezintă un caracter slab distinctiv deoarece există numeroase mărci care constau în elementul respectiv sau care îl includ.
Where this argument is supported only by the applicant referring to trade mark registrations, the Office takes the view that the existence of several trade mark registrations is not per se particularly conclusive, as it does not necessarily reflect the situation in the market.
În cazul în care acest argument este susținut de solicitant numai printr-o trimitere la înregistrările mărcilor, Oficiul consideră că existența mai multor mărci înregistrate nu este, în sine, extrem de concludentă, deoarece nu reflectă neapărat situația de pe piață.
In other words, on the basis of registered data only, it cannot be assumed that all the trade marks have been effectively used.
Cu alte cuvinte, numai pe baza datelor din registre nu se poate presupune că toate mărcile au fost efectiv utilizate.
It follows that the evidence submitted must demonstrate that consumers have been exposed to widespread use of, and become accustomed to, trade marks that include the element in question in order to prove that the element in question has a low degree of distinctive character (13/04/2011, T358/09, Toro de Piedra, EU:T:2011:174, § 35; 08/03/2013, T498/10, David Mayer, EU:T:2013:117, § 77-79).
Prin urmare, dovezile prezentate trebuie să demonstreze utilizarea răspândită la care au fost expuși consumatorii și familiarizarea lor cu mărcile care includ elementul în cauză, pentru a dovedi că acesta prezintă un grad puțin pronunțat al caracterului distinctiv (13/04/2011, T358/09, Toro de Piedra, EU:T:2011:174, § 35; 08/03/2013, T498/10, David Mayer, EU:T:2013:117, § 77-79).
3.2.2.2 Relevant point in time
Momentul de referință
The inherent distinctiveness of the components should be assessed at the time of the decision.
Aprecierea caracterului distinctiv intrinsec al componentelor trebuie făcută la momentul adoptării deciziei.
Establishing the precise point in time for evaluating distinctiveness is important because the degree of distinctiveness of the marks is not constant, but varies depending on the perception of the public.
Este important să se stabilească momentul exact de referință în raport cu care trebuie evaluat caracterul distinctiv, întrucât gradul caracterului distinctiv al mărcilor nu este constant, ci variază în funcție de percepția publicului.
This perception may change not only due to the nature of the use of the specific mark, but also due to other factors (all these elements can only be considered from the evidence submitted by the parties).
Această percepție se poate schimba nu numai din cauza naturii utilizării mărcii specifice, ci și a altor factori (toate aceste elemente pot fi analizate numai pornind de la dovezile prezentate de părți).
For instance, the public's perception may change where a mark or some component thereof has been used in the meantime in a similar way by various businesses/traders in the relevant market sector.
De exemplu, percepția publicului se poate schimba atunci când o marcă sau o componentă a ei a fost utilizată între timp într-un mod similar de mai multe întreprinderi/mai mulți comercianți din sectorul de piață respectiv.
This common use of a sign can erode the uniqueness of a sign and, consequently, its ability to indicate the origin of the goods and services.
Această utilizare uzuală a unui semn poate eroda unicitatea lui și, în consecință, capacitatea lui de a indica originea produselor și a serviciilor.
In this context, it is important to assess carefully whether the situation described exists in all the relevant geographical areas and with regard to all the relevant goods and services.
În acest context, este important să se analizeze cu atenție dacă situația descrisă există în toate zonele geografice relevante și pentru toate produsele și serviciile relevante.
As an example, due to technological changes in the field of IT, there has been an increased number of instances where components such as ‘I' (internet), ‘E' (electronic) and ‘M' (mobile) are used adjoined to a meaningful word.
Spre exemplu, datorită schimbărilor tehnologice în domeniul IT, se înregistrează un număr tot mai mare de situații în care componente precum „I” (internet), „E” (electronic) și „M” (mobil) sunt utilizate în asociere cu un cuvânt având un anumit înțeles.
In the context of electronic communications, they are currently found to be descriptive (19/04/2004, R 758/20022, ITUNES, § 11), whereas previously they were considered distinctive.
În contextul comunicațiilor electronice, aceste componente sunt considerate în prezent ca fiind descriptive (19/04/2004, R 758/20022, ITUNES, § 11), deși anterior erau considerate distinctive.
3.2.2.3 Relevant goods and services
Produsele și serviciile relevante
The assessment of the inherent distinctiveness of the components is carried out only for the goods or services that are identical or similar, that is:
Aprecierea caracterului distinctiv intrinsec al componentelor se efectuează numai pentru produsele sau serviciile identice sau asemănătoare, ceea ce înseamnă că:
the earlier mark is assessed with respect to the registered goods and services that are identical or similar to the contested goods and services;
marca anterioară este apreciată în raport cu acele produse și servicii înregistrate care sunt identice sau asemănătoare cu produsele și serviciile contestate;
the contested trade mark is assessed with respect to the contested goods or services that are identical or similar to those of the earlier mark.
marca contestată este apreciată în raport cu acele produse sau servicii contestate care sunt identice sau asemănătoare cu cele desemnate de marca anterioară.
3.2.2.4 General principles of examination of distinctiveness
Principiile generale ale examinării caracterului distinctiv
The examination of inherent distinctiveness is carried out in two phases: first, it should be determined whether the relevant public recognises semantic content of the element at issue and, second, whether or not the semantic content perceived is related to and/or commonly used in trade for the identical or similar goods and services.
Examinarea caracterului distinctiv intrinsec se efectuează în două etape: în primul rând, trebuie să se determine dacă publicul relevant recunoaște sau nu conținutul semantic al elementului în discuție, iar în al doilea rând, dacă conținutul semantic perceput este asociat sau nu cu produsele și serviciile identice sau asemănătoare și/sau dacă are se folosește în mod uzual în comerț pentru acestea.
As regards the first phase, that is to say, whether the relevant public recognises a semantic content, the inherent distinctiveness of the components of the marks has to be evaluated by taking into account (each of) the relevant geographical area(s) and their different linguistic and cultural backgrounds.
În ceea ce privește prima etapă, și anume recunoașterea unui conținut semantic de către publicul relevant, caracterul distinctiv intrinsec al componentelor mărcilor trebuie să fie evaluat luând în considerare (fiecare dintre) zonele geografice relevante și diferitele medii lingvistice și culturale ale acestora.
As such, the public in some parts of the relevant territory might not understand the descriptive content that a mark may have in other parts.
Astfel, este posibil ca publicul din unele părți ale teritoriului relevant să nu înțeleagă conținutul descriptiv pe care îl poate avea o marcă în alte părți ale aceluiași teritoriu.
In these cases, the distinctiveness of the mark in one area is not affected by the fact that it may be perceived differently in other areas.
În aceste situații, caracterul distinctiv pe care o marcă îl are într-o zonă geografică nu este afectat de eventuala percepție diferită a acesteia în alte zone geografice.
Below is an example of a case where linguistic considerations were vital to the issue of distinctiveness.
În cele ce urmează este prezentat exemplul unei cauze în care considerentele lingvistice au fost esențiale pentru clarificarea problemei caracterului distinctiv.
The second phase consists of correlating any meaning that the public perceives in the components with the identical or similar goods and services in dispute.
Cea de a doua etapă constă în corelarea oricărui înțeles al componentelor respective, astfel cum este perceput de public, cu produsele și serviciile identice sau asemănătoare disputate.