natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These provisions also cover use of the mark by the previous owner during its ownership (10/12/1999, B 74 494).
Aceste dispoziții vizează, de asemenea, utilizarea mărcii de către titularul anterior pe parcursul perioadei în care a deținut marca (10/12/1999, B 74 494).
2.9.2 Use by authorised third parties
Utilizarea de către terți autorizați
According to Article 18(2) EUTMR, use of the mark with the consent of the proprietor is deemed to constitute use by the proprietor.
În conformitate cu articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE, utilizarea mărcii cu consimțământul titularului se consideră a fi o utilizare de către titular.
This means that the owner must have given its consent prior to the use of the mark by the third party.
Acest lucru înseamnă că titularul trebuie să își fi exprimat consimțimântul înainte de utilizarea mărcii de către terț.
Acceptance later is insufficient.
Consimțământul ulterior al acestuia este insuficient.
A typical case of use by third parties is use made by licensees.
Utilizarea de către posesorii de licențe constituie un caz tipic de utilizare de către terți.
Use by companies economically related to the trade mark proprietor, such as members of the same group of companies (affiliates, subsidiaries, etc.) is similarly to be considered as authorised use (30/01/2015, T278/13, now, EU:T:2015:57, § 38).
Utilizarea de către întreprinderi legate din punct de vedere economic cu titularul mărcii, precum membrii aceluiași grup de societăți (filiale, sucursale etc.) se consideră, în mod similar, a fi o utilizare autorizată (30/01/2015, T278/13, Now, EU:T:2015:57, § 38).
Where goods are produced by the trade mark proprietor (or with its consent), but subsequently placed on the market by distributors at wholesale or retail level, this is to be considered as use of the mark (17/02/2011, T324/09, Friboi, EU:T:2011:47, § 32; 16/11/2011, T308/06, Buffalo Milke, EU:T:2011:675, § 73).
Situația în care produsele sunt fabricate de titularul mărcii (sau cu acordul acestuia), fiind însă introduse pe piață ulterior de către distribuitori, cu ridicata sau cu amănuntul, trebuie considerată o utilizare a mărcii (17/02/2011, T324/09, Friboi, EU:T:2011:47, § 32; 16/11/2011, T308/06, Buffalo Milke, EU:T:2011:675, § 73).
At the evidence stage it is prima facie sufficient that the opponent only submits evidence that a third party has used the mark.
În etapa prezentării probelor, este suficient, prima facie, ca oponentul să depună doar probe al utilizării mărcii de către un terț.
The Office infers from such use, combined with the opponent's ability to present evidence of it, that the opponent has given prior consent.
Oficiul deduce din această utilizare, combinată cu capacitatea oponentului de a prezenta probe în legătură cu aceasta, că oponentul și-a dat, în prealabil, consimțământul.
This position of the Office was confirmed by judgment of 08/07/2004, T203/02, Vitafruit, EU:T:2004:225, § 25 (further confirmed 11/05/2006, C416/04 P, Vitafruit, EU:C:2006:310).
Această poziție a Oficiului a fost confirmată prin hotărârea din 08/07/2004, T203/02, Vitafruit, EU:T:2004:225, § 25 (confirmată în continuare prin 11/05/2006, C416/04 P, Vitafruit, EU:C:2006:310).
The Court pointed out that it was unlikely that the proprietor of a trade mark would be in a position to submit evidence if the mark had been used against its wishes.
Curtea a subliniat că este puțin probabil ca titularul unei mărci să se afle în situația de a prezenta dovada utilizării acesteia împotriva voinței sale.
There was all the more reason to rely on that presumption, given that the applicant did not dispute the opponent's consent.
Având în vedere că solicitantul nu a contestat consimțământul oponentului, Oficiul are cu atât mai multe motive să se bazeze pe această prezumție.
However, if the Office has doubts or, in general, in cases where the applicant explicitly contests the opponent's consent, the burden is on the opponent to submit further evidence that it gave its consent prior to use of the mark.
Cu toate acestea, dacă există suspiciuni din partea Oficiului sau, în general, dacă solicitantul contestă în mod explicit consimțământul oponentului, acestuia din urmă îi revine obligația de a furniza dovezi suplimentare care să demonstreze că și-a exprimat acordul înainte de utilizarea mărcii.
In such cases, the Office gives the opponent a further period of 2 months for the submission of such evidence.
În acest caz, Oficiul acordă oponentului o perioadă suplimentară de două luni pentru prezentarea elementelor de probă relevante.
2.9.3 Use of collective and certification marks by authorised users
Utilizarea mărcilor colective și de certificare de către utilizatorii autorizați
Collective marks are generally used not by the proprietor but by members of an association.
În general, mărcile colective sunt utilizate nu de către titular, ci de către membrii unei asociații.
As far as EU collective marks are concerned, this is reflected in Article 78 EUTMR, which provides that use by any authorised person satisfies the user requirement.
În ceea ce privește mărcile UE colective, acest lucru se reflectă în articolul 78 din Regulamentul privind marca UE, care prevede că utilizarea de către orice persoană abilitată respectă cerințele privind utilizarea.
Certification marks are not used by their proprietors but by authorised users, for the purpose of guaranteeing to consumers that the goods or services possess a particular characteristic.
Mărcile de certificare nu sunt utilizate de către proprietarii lor, ci de către utilizatorii autorizați, în scopul de a garanta consumatorilor că produsele sau serviciile posedă o anumită caracteristică.
As far as EU certification marks are concerned, this is reflected in Article 87 EUTMR, which provides that use by the authorised person in accordance with the regulations governing the use of the certification mark satisfies the user requirement.
În ceea ce privește mărcile UE de certificare, acest lucru se reflectă în articolul 87 din Regulamentul privind marca UE, care prevede că utilizarea de către persoana abilitată în conformitate cu reglementările care guvernează utilizarea mărcii de certificare respectă cerințele privind utilizarea.
2.10 Legal use
Utilizarea legală
Whether a mark has been used in a way that satisfies the use requirements of Articles 18 and 47 EUTMR requires a factual finding of genuine use.
Pentru ca utilizarea unei mărci să îndeplinească condițiile privind utilizarea prevăzute la articolele 18 și 47 din Regulamentul privind marca UE, este necesar ca utilizarea efectivă să se constate de facto.
Use will be ‘genuine' in this context even if the user violates legal provisions.
În acest context, utilizarea este efectivă chiar și în cazul în care utilizatorul încalcă dispozițiile legale.
Use that is deceptive within the meaning of Article 7(1)(g) or Article 58(1)(c) EUTMR or under provisions of national law remains ‘genuine' for the purpose of asserting earlier marks in opposition proceedings.
Utilizarea care este de natură să înșele publicul în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (g) sau al articolului 58 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca UE sau în conformitate cu dispozițiile din dreptul național, continuă să fie considerată efectivă în scopul evaluării mărcilor anterioare în cadrul unei proceduri de opoziție.
The sanctions for deceptive use are invalidation or revocation, as the case may be, or a prohibition of use (provided for pursuant to Article 137(2) EUTMR).
Sancțiunile prevăzute pentru o utilizare de natură să înșele publicul sunt declararea nulității sau decăderea din drepturi, în funcție de caz, sau interdicția de utilizare (prevăzută la articolul 137 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE).
The same principle applies where use is made under an illegal licensing arrangement (for example arrangements violating the competition rules of the Treaty on the Functioning of the European Union or national rules).
Același principiu se aplică în cazul utilizării în temeiul unui acord de licență ilegal (de exemplu, acorduri care încalcă regulile privind concurența stabilite prin Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene sau prin reglementările naționale).
Similarly, the fact that use may infringe third-party rights is also irrelevant.
În mod similar, este irelevant faptul că utilizarea poate încălca drepturile terților.
2.11 Justification of non-use
Justificarea neutilizării
According to Article 47(2) EUTMR, the opponent may alternatively prove that there are justifiable reasons for non-use of its earlier registered mark.
În conformitate cu articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE, oponentul poate demonstra și că există motive justificabile privind neutilizarea mărcii anterioare înregistrate.
These reasons cover, as mentioned in the second sentence of Article 19(1) of the TRIPS agreement, circumstances arising independently of the will of the owner of the trade mark that constitute an obstacle to the use of the trade mark.
Aceste motive includ, astfel cum se menționează la articolul 19 alineatul (1) teza a doua din Acordul TRIPS, circumstanțele independente de voința titularului mărcii care constituie un obstacol pentru utilizarea mărcii.
As an exception to the obligation of use, the concept of proper reasons for non-use is to be interpreted rather narrowly.
Ca excepție de la obligația utilizării, noțiunea de motive întemeiate pentru neutilizare trebuie interpretată în sens strict.
‘Bureaucratic obstacles' as such, that arise independently of the will of the trade mark proprietor, are not sufficient, unless they have a direct relationship with the mark, so much so that use of the trade mark depends on successful completion of the administrative action concerned.
„Obstacolele birocratice” în sine, care apar independent de voința titularului mărcii, nu sunt suficiente, cu excepția cazului în care acestea prezintă o relație directă cu marca, în asemenea măsură încât utilizarea mărcii depinde de finalizarea cu succes a demersurilor administrative în cauză.
However, the criterion of a direct relationship does not necessarily imply that use of the trade mark is impossible; it might suffice that use is unreasonable.
Cu toate acestea, criteriul unei relații directe nu sugerează, în mod obligatoriu, că utilizarea mărcii este imposibilă; poate fi suficient ca utilizarea să nu fie rezonabilă.
It must be assessed on a case-by-case basis whether a change in the undertaking's strategy to circumvent the obstacle under consideration would make use of the mark unreasonable.
Trebuie să se analizeze de la caz la caz dacă o modificare a strategiei întreprinderii pentru a evita obstacolul luat în considerare ar crea o situație în care utilizarea mărcii să nu fie rezonabilă.
Thus, for example, the proprietor of a mark cannot reasonably be required to change its corporate strategy and sell its goods in its competitors' sales outlets (14/06/2007, C246/05, Le Chef de Cuisine, EU:C:2007:340, § 52).
Astfel, de exemplu, nu i se poate solicita în mod rezonabil titularului unei mărci să își modifice strategia întreprinderii și să își comercializeze produsele în puncte de desfacere aparținând concurenților săi (14/06/2007, C246/05, Le Chef de Cuisine, EU:C:2007:340, § 52).
2.11.1 Business risks
Riscurile comerciale
The concept of proper reasons must be considered to refer to circumstances arising independently of the will of the owner that make use of the mark impossible or unreasonable, rather than to circumstances associated with commercial difficulties it is experiencing (14/05/0008, R 855/20074, PAN AM, § 27; 09/07/2003, T162/01, Giorgio Beverly Hills, EU:T:2003:199, § 41, (18/03/2015, T250/13, SMART WATER, EU:T:2015:160, § 67-69).
Conceptul de motive întemeiate trebuie să se considere că se referă la circumstanțele care decurg independent de voința titularului și care fac utilizarea mărcii imposibilă sau nerezonabilă, mai degrabă decât la circumstanțele asociate dificultăților comerciale pe care le întâmpină (14/05/2008, R 855/20074, PAN AM, § 27; 09/07/2003, T162/01, Giorgio Beverly Hills, EU:T:2003:199, § 41, (18/03/2015, T250/13, SMART WATER, EU:T:2015:160, § 67-69).
Thus, financial difficulties encountered by a company as a result of an economic recession or due to its own financial problems are not considered to constitute proper reasons for non-use within the meaning of Article 47(2) EUTMR, as these kinds of difficulties constitute a natural part of running a business.
Prin urmare, dificultățile financiare cu care se confruntă o întreprindere din cauza unei recesiuni economice sau a propriilor probleme financiare nu constituie motive întemeiate de neutilizare în sensul articolului 47 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE, având în vedere că dificultățile de acest tip fac parte, în mod natural, din desfășurarea unei activități comerciale.
2.11.2 Government or court intervention
Intervenția guvernamentală sau a instanței
Import restrictions or other government requirements are two examples of proper reasons for non-use that are explicitly mentioned in the second sentence of Article 19(1) of the TRIPS agreement.
Restricțiile asupra importurilor sau alte cerințe guvernamentale sunt două exemple de motive întemeiate ale neutilizării, menționate în mod explicit la articolul 19 alineatul (1) teza a doua din Acordul TRIPS.
Import restrictions include a trade embargo affecting the goods protected by the mark.
Restricțiile asupra importurilor includ un embargou comercial care afectează produsele protejate de marcă.
Other government requirements can be a state monopoly, which impedes any kind of use, or a state prohibition of the sale of goods for reasons of health or national defence.
Alte cerințe guvernamentale pot consta într-un monopol de stat, care să împiedice orice tip de utilizare, sau o interdicție de stat referitoare la comercializarea produselor din motive legate de sănătate sau de securitatea națională.
Typical cases in this respect are regulatory procedures such as:
Un exemplu tipic în această privință este cel al procedurilor de reglementare precum:
clinical trials and authorisation for new medicines (18/04/2007, R 155/20061, LEVENIA / LEVELINA); or
studiile clinice și autorizația de introducere pe piață pentru medicamentele noi (18/04/2007, R 155/20061, LEVENIA / LEVELINA); sau
the authorisation of a food safety authority, which the owner has to obtain before offering the relevant goods and services on the market.
autorizația pe care titularul trebuie să o obțină de la Autoritatea pentru Siguranța Alimentelor înainte de a introduce pe piață produsele și serviciile în cauză.
With regard to Court proceedings or interim injunctions the following must be differentiated:
În ceea ce privește procedurile instanțelor sau ordinele provizorii, trebuie să se facă următoarea distincție:
On the one hand, the mere threat of litigation or a pending cancellation action against the earlier mark should, in general, not exempt the opponent from the obligation to use its trade mark in the course of trade.
Pe de o parte, simpla amenințare de introducere a unei acțiuni în justiție sau o acțiune în anulare împotriva mărcii anterioare aflată pe rol, nu ar trebui, în general, să exonereze oponentul de îndeplinirea obligației de utilizare a mărcii în fluxul comercial.
It is up to the opponent, being the attacking party in opposition proceedings, to conduct an adequate risk assessment of its chances to prevail in the litigation proceedings and to draw the appropriate conclusions from this evaluation as to whether or not to continue with use of its mark (18/02/2013, R 1101/20112, SMART WATER, § 40 (18/03/2015, T250/13, SMART WATER, EU:T:2015:160).
Oponentul, în calitate de parte care inițiază procedura de opoziție, trebuie să aibă inițiativa de a efectua o evaluare adecvată a riscurilor privind șansele de a avea câștig de cauză în cadrul procedurii și de a trage din această evaluare concluziile corespunzătoare pentru a hotărî dacă să continue să utilizeze marca deținută sau nu (18/02/2013, R 1101/20112, SMART WATER, § 40, 18/03/2015, T250/13, SMART WATER, EU:T:2015:160).
On the other hand, for example, an interim injunction or a restraining court order in insolvency proceedings, imposing a general prohibition of transfers or disposals on the trade mark owner, can be a proper reason for non-use because it obliges the opponent to refrain from using its mark in the course of trade.
Pe de altă parte, de exemplu, un ordin provizoriu de interdicție sau un ordin judecătoresc de restricție în cadrul unei proceduri de insolvență, care impune o interdicție generală asupra titularului mărcii în ceea ce privește efectuarea de transferuri sau de cesiuni, poate constitui un motiv justificat al neutilizării, deoarece obligă oponentul să se abțină de la a-și utiliza marca deținută în fluxul comercial.
Use of the mark contrary to such a court order would make the trade mark owner liable to damage claims (11/12/2007, R 77/20061, MISS INTERCONTINENTAL (fig.), § 51).
Utilizarea unei mărci prin încălcarea unui astfel de ordin judecătoresc poate avea drept consecință obligarea titularului mărcii la plata de daune interese (11/12/2007, R 77/20061, MISS INTERCONTINENTAL (fig.), § 51).
2.11.3 Defensive registrations
Înregistrările defensive
The General Court has clarified that the existence of a national provision recognising what are known as ‘defensive' registrations (i.e. of signs not intended to be used in trade on account of their purely defensive function in relation to another sign that is being commercially exploited) cannot constitute a proper reason for non-use of an earlier trade mark invoked as a basis of an opposition (23/02/2006, T194/03, Bainbridge, EU:T:2006:65, § 46).
Tribunalul a clarificat faptul că existența unei dispoziții naționale care recunoaște ceea ce poartă denumirea de înregistrări „defensive” (și anume, semne care nu se preconizează a fi utilizate în comerț, având în vedere funcția lor pur defensivă în raport cu un alt semn care face obiectul unei exploatări comerciale) nu poate constitui un motiv justificat al neutilizării mărcii anterioare pe care este întemeiată opoziția (23/02/2006, T194/03, Bainbridge, EU:T:2006:65, § 46).
2.11.4 Force majeure
Forța majoră
Further justifiable reasons for non-use are cases of force majeure that hinder the normal functioning of the owner's enterprise.
Printre motivele justificate de neutilizare se numără cazurile de forță majoră care îngreunează funcționarea normală a întreprinderii titularului.
2.11.5 Consequences of justification of non-use
Consecințele justificării neutilizării
The existence of justified reasons does not mean that non-use during the period concerned is treated as equivalent to actual use, which would result in a new grace period beginning after the end of the period of justified non-use.
Existența unor motive justificate nu înseamnă că neutilizarea din perioada vizată este considerată a fi echivalentă cu utilizarea efectivă, fapt ce ar avea drept rezultat inițierea unei noi perioade de grație după încetarea motivelor justificate de neutilizare.
Rather, non-use during such period merely stops the 5-year period from running.
În schimb, neutilizarea pe parcursul acestei perioade nu face decât să întrerupă curgerea termenului de cinci ani.
This means that the period of justified non-use is not taken into account in calculating the grace period of 5 years.
Aceasta înseamnă că perioada de neutilizare justificată nu este luată în considerare atunci când se calculează perioada de grație de cinci ani.
In addition, the length of time during which justified reasons existed may be significant.
De asemenea, durata de valabilitate a motivelor justificate poate fi considerabilă.
Reasons for non-use existing during only part of the relevant 5-year-period may not always be considered justification for setting the proof-of-use requirement aside.
Nu se poate considera întotdeauna că motivele de neutilizare care au existat doar pe parcursul unei părți a perioadei de cinci ani justifică neluarea în considerare a cerinței privind dovada utilizării.
In this context, the period of time during which these reasons were pertinent and the elapse of time since they no longer applied are of particular importance (01/07/1999, B 2 255).
În acest context, au o importanță deosebită perioada pe parcursul căreia motivele respective au fost valabile și intervalul scurs de la momentul la care acestea nu mai sunt valabile (01/07/1999, B 2 255).
3 Procedure
Procedura
3.1 Admissibility of the request for proof of use
Admisibilitatea cererii de dovedire a utilizării
According to Article 47(2) EUTMR, use of the earlier mark needs to be shown only if the applicant requests proof of use.
În conformitate cu articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE, utilizarea mărcii anterioare trebuie demonstrată doar în cazul în care solicitantul cere dovada utilizării.
The institution of proof of use is, therefore, designed in opposition proceedings as a defence plea of the applicant.
Solicitarea acestei dovezi este, deci, concepută ca mijloc de apărare al solicitantului, în cadrul unei proceduri de opoziție.
The Office may neither inform the applicant that it could request proof of use nor invite it to do so.
Oficiul nu poate nici să informeze solicitantul că are posibilitatea de a cere dovada utilizării, nici să îl invite să procedeze astfel.
In view of the Office's impartial status in opposition proceedings, it is left to the parties to provide the factual basis and to argue and defend their respective positions (see second sentence of Article 95(1) EUTMR).
Având în vedere statutul imparțial al Oficiului în cadrul procedurii de opoziție, părților le revine sarcina de a expune faptele, precum și de a-și justifica și de a-și apăra pozițiile (a se vedea articolul 95 alineatul (1) teza a doua din Regulamentul privind marca UE).
Article 47(2) EUTMR is not applicable when the opponent, on its own motion, submits material relating to use of the earlier mark invoked (see paragraph 3.1.3 below for an exception to this rule).
Articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul privind marca UE nu este aplicabil atunci când oponentul prezintă, din proprie inițiativă, elemente de probă privind utilizarea mărcii anterioare invocate (a se vedea la punctul 3.1.3 de mai jos o excepție de la această regulă).
As long as the EUTM applicant does not request proof of use, the issue of genuine use will not be addressed by the Office ex officio.
Atât timp cât solicitantul mărcii UE nu solicită dovada utilizării, Oficiul nu va aborda în mod automat aspectul utilizării efective.
In such cases, in principle, it is even irrelevant that the evidence produced by the opponent might demonstrate only a particular type or manner of use, or use that is limited to only part of the goods or services for which the earlier mark is registered.
În astfel de cazuri, în principiu, este chiar irelevant faptul că dovezile furnizate de oponent ar putea demonstra numai un anumit tip sau mod de utilizare sau o utilizare limitată la o parte dintre produsele sau serviciile pentru care marca anterioară este înregistrată.
The request to submit proof of use is only valid if the earlier mark is under the use requirement at all, that is to say if it has been registered for not less than 5 years.
Cererea de a prezenta o dovadă a utilizării este valabilă numai dacă marca anterioară se află sub incidența cerinței privind utilizarea, adică dacă a fost înregistrată timp de cel puțin 5 ani.
3.1.1 Time of request
Data cererii
Pursuant to Article 10(1) EUTMDR, the request for proof of use pursuant to Article 47(2) or (3) EUTMR will be admissible only if the applicant submits such a request within the period specified by the Office.
În conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul delegat privind marca UE, cererea de prezentare a dovezii utilizării, în temeiul articolului 47 alineatul (2) sau (3) din Regulamentul privind marca UE, va fi admisibilă numai dacă solicitantul prezintă cererea respectivă pe parcursul perioadei specificate de Oficiu.