natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Some 70%had experienced learning and behavioural problems inschool, 38%had been the victim of bullying and 21%hadreceived psychiatric treatment during childhood andadolescence (Lauritzen et al., 1997).
70% hadde hatt lære- ogatferdsproblemer i skolen, 38% hadde vært utsatt formobbing og 21% hadde fått psykiatrisk behandling ibarne- eller ungdomsårene (Lauritzen et al., 1997).Kvinnelige rusmiddelbrukere med psykiatriskdobbeltdiagnose har ofte vært utsatt for traumatisk, seksueltmisbruk (f.eks. Beutel, 1999).
aggressive and violent behaviour, indicating antisocial,psychopathic, schizophrenic or paranoid personalitydisorders.
• aggressiv og voldelig atferd som indikerer antisosiale,psykopatiske, schizofrene eller paranoidepersonlighetsforstyrrelser.
Problems specifically linked to drug use include:
Problemer som spesifikt er knyttet til rusmiddelbruk, omfatter:
• confusion syndromes.
• psykogen konfusjon (forvirringstilstand).
Routine assessment for psychiatric and personality disordersdoes not always form part of the standard diagnosticprocedures performed at the commencement of treatment indrug services.
Rutinevurdering for å oppdage psykiske lidelser ogpersonlighetsforstyrrelser inngår ikke alltid i de vanligerutinene for diagnostisering som utføres ved oppstart avbehandling for narkotikabruk.
Except in some particularly aware and/orspecialised services, mental symptoms and disorders arerarely explored in drug treatment services.
Bortsett fra i noen sentre somhar viet dette spesiell oppmerksomhet og/eller spesialisertesentre, blir psykiske symptomer og forstyrrelser sjeldenundersøkt av behandlingsinstitusjonene.
Recent neuropsychological and neurobiological studies andthe advent of techniques that enable brain processes to bevisualised have made it possible to hypothesise about theinteractions between mental and physical trauma, braindevelopment, drug effects, stress and mental development.The reward system is essential in the development ofaddiction, and addiction is linked to structural changesandadaptation of the brain at micro and macro levels(Nestler,2001).
Nyere nevropsykologiske og nevrobiologiske studier ogutviklingen av teknikker som kan visualiserehjerneprosesser, har gjort det mulig å oppstille hypoteserom interaksjoner mellom psykiske og fysiske traumer,hjernens utvikling, virkninger av rusmidler, stress og psykiskutvikling. Belønningsaspektet er vesentlig i utviklingen avavhengighet, og avhengighet er knyttet til strukturelleforandringer og tilpasning av hjernen på mikro- ogmakronivå (Nestler, 2001).
In any case, comorbidity is notoriously difficult todiagnose. Drug addiction and the disruptive behaviour itcauses often dominates the clinical picture and disguisespsychiatric symptoms.
Uansett, komorbiditet er vanskelig å diagnostisere.Stoffavhengighet og den nedbrytende atferdenavhengigheten fører til, dominerer ofte det kliniske bildet ogtilslører de psykiske symptomene.
In addition, substance abuse cancause psychiatric symptoms that are barely distinguishablefrom those of psychiatric disorders (Berthel, 2003), whilesubstance withdrawal or acute intoxication can also mimicalmost any such disorder (Liappas, 2001). Furthermore,depression and anxiety can be viewed as inherentsymptoms of the intoxication–withdrawal cycle; symptomsthat used to be alleviated by drugs become manifest in thecourse of abstinence or substitution treatment.
Dessuten kanstoffmisbruken forårsake psykiske symptomer som knaptkan skjelnes fra symptomer på psykiske forstyrrelser(Berthel, 2003), og stoffavvenning eller akutt forgiftning kanogså ligne på nesten enhver slik lidelse (Liappas, 2001).Videre kan depresjon og angst også betraktes sominherente symptomer på forgiftnings/avvennings-syklusen,idet symptomer som pleide å bli mildnet av narkotika,kommer frem i løpet av abstinensen ellersubstitusjonsbehandlingen.
Other theories link specific drugs to specific mentaldisorders, e.g. it has been postulated that heroin couldreduce stress, alleviate pain and abolish menacing voices inschizophrenic and borderline schizophrenic patients;however, patients with severe mental illnesses do not useheroin.
Andre teorier knytter visse rusmidler til visse psykiskelidelser – f.eks. har det vært hevdet at heroin kan reduserestress, mildne smerte og fjerne truende stemmer hosschizofrene og borderline-schizofrene pasienter.
Cocaine, it is suggested, could lighten depressivestates, allow behavioural disinhibition and permitnarcissistic personalities to act out grandiosity.
Pasientermed alvorlige mentale lidelser bruker imidlertid ikke heroin.Det er hevdet at kokain kan lette depressive tilstander, haen disinhiberende effekt på atferden og tillate narsissistiskepersonligheter å utagere storhetstanker.
Cannabiscould relieve tension and ecstasy ease social inhibitions(Verheul, 2001; Berthel, 2003).
Cannabis kanlindre anspenthet, og ecstasy kan minske sosiale hemninger(Verheul, 2001; Berthel, 2003).
The 2002 Irish national report specifically examineddepression among drug users, based on the results ofseveral studies, and concluded that there is a strongassociation between problem drug use, in particular use ofopiates and benzodiazepines, and high rates of depression.German research into the relationship between substancedisorders, depression and suicide concluded that the risk ofsuicide is greatly increased in those with a depressive
Irlands nasjonale rapport for 2002 undersøkte spesieltdepresjon hos rusmiddelbrukere på grunnlag av resultatenefra flere studier, og konkluderte med at det er en sterksammenheng mellom problematisk bruk av narkotika,særlig av opiater og benzodiazepiner, og høy forekomst av
Methodological advances have also improved the diagnosisof both psychiatric and substance use disorders.
Utvikling av nye metoder har også gjort det lettere ådiagnostisere både psykiske lidelser og forstyrrelser relaterttil bruk av rusmidler.
A widerange of standardised and validated instruments are nowavailable to measure psychiatric symptoms and personalitydisorder, as are various instruments that assess the level ofdrug use patterns and addiction.
Det finnes nå et bredt spekter avstandardiserte og validerte instrumenter for å måle psykiskesymptomer og personlighetsforstyrrelser, og det sammegjelder forskjellige instrumenter til å vurdere bruksmønstreog avhengighetsgrad.
The addiction severity index(ASI) is a multifunctional instrument that can be used indiagnosis, treatment planning and follow-up, and research.The ASI has the advantage of being multidimensional,measuring past and current problems in seven areas: healthstatus, employment and self-support, alcohol use, drug use,legal status, family and social relationships and psychiatricsymptoms (Krausz, 1999a; Öjehagen and Schaar, 2003). Itis standardised and has been translated from English into
Addiction Severity Index (ASI) er etmultifunksjonelt instrument som kan benyttes innendiagnose, behandlingsplanlegging og -oppfølging samt
Annual report 2004: the state of the drugs problem in the European Union and Norway most other European languages (EuroASI) (172
Årsrapport 2004: Narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge utskrivningsregisteret fra finske sykehus økte antalletbehandlingsperioder assosiert med samtidigenarkotikarelaterte og andre psykiske helseproblemer fra441 i 1987 til 2130 i 2001.
The Spanish national report notes that the observedincrease in comorbidity might partly be due to an increasein dependence on psychostimulants.
Spanias nasjonale rapport anfører at økningen som erobservert av tilleggslidelser, til dels kan skyldes en økning iavhengigheten av psykostimulerende stoffer.
Table 7 gives details of some studies of comorbidity indifferent drug treatment and psychiatric settings in Member States as presented in the national reports.
Tabell 7 gir nærmere opplysninger om en del studier imedlemsstatene av tilleggslidelser i forskjellige rusmiddelbehandlingstilbud og psykiatriske miljøer slik dissepresenteres i de nasjonale rapportene.
Data onsubstance disorders in psychiatric settings are not as readilyavailable as data on psychiatric disorders in drug treatmentsettings.
Data omstoffrelaterte lidelser i det psykiatriske behandlingsapparateter ikke så lett tilgjengelig som data om psykiskeforstyrrelser innenfor rusmiddelbehandlingen.
Although the studies presented in this review arenot comparable, they do give an indication of the situationin EU countries.
Selv omstudiene som blir presentert i denne gjennomgangen, ikkeer sammenlignbare, gir de en indikasjon på situasjonen i EU-landene.
There is considerable divergence in thepopulations studied, the diagnostic criteria selected, theinstruments used and the time of diagnosis.
Det er betydelig divergens i befolkningene somer studert, diagnosekriteriene som er valgt, instrumentenesom er brukt og tidspunktet for diagnosen.
For reasonsdiscussed above, under-diagnosis is likely in many cases.
Av årsaker vihar drøftet ovenfor, er det sannsynlig at mange tilfeller blirunderdiagnostisert.
In a review of different studies, Uchtenhagen and Zeiglgänsberger (2000) concluded that the most commonpsychiatric diagnosis among drug users is personalitydisorder, affecting 50–90%, followed by affective disorder(20–60%) and psychotic disorders (20%).
I en gjennomgang av forskjellige studier konkluderte Uchtenhagen og Zeiglgänsberger (2000) med at denvanligste psykiatriske diagnosen blant rusmiddelbrukere erpersonlighetsforstyrrelse, noe som berører 50–90%, fulgtav affektive forstyrrelser (20–60%) og psykotiskeforstyrrelser (20%).
Between 10 and50%of patients exhibit more than one psychiatric orpersonality comorbidity disorder.
Mellom 10% og 50% av pasientenehar mer enn én psykisk lidelse ellerpersonlighetsforstyrrelse.
A comparative study in Greece and France found that,although the overall rates of psychopathology in opiateusers under treatment were quite similar in the twocountries, the psychopathological patterns varied: theprevalence of affective disorders was higher in French thanin Greek drug users (19%vs. 7%), whereas antisocialpersonality patterns were more prevalent in the Greeksample (20%vs. 7%).
En komparativ studie i Hellas og Frankrike fant at depsykopatologiske mønstrene varierte, selv om de samledetallene for psykopatologi hos opiatbrukere underbehandling var temmelig like i de to landene: utbredelsenav affektive forstyrrelser var høyere hos franske enn hosgreske narkotikabrukere (19% mot 7%), mens asosialepersonlighetsmønstre var mer utbredt i det greske utvalget(20% mot 7%).
The authors attributed thesedifferences to the lower prevalence of drug use in Greece:‘the more limited the extent of socially unacceptablebehaviour, the more likely it is that socially deviantindividuals are involved in it’ (Kokkevi and Facy, 1995).
Forfatterne forklarte disse forskjellene medat narkotikabruk er mindre utbredt i Hellas: ‘jo merbegrenset omfanget av sosialt uakseptabel atferd er, destomer sannsynlig er det at sosialt avvikende personer blirinvolvert i den’ (Kokkevi og Facy, 1995).
In a review of international studies on psychopathology indrug-dependent subjects, Fridell (1991, 1996) outlined aclinical picture of comorbidity in drug addiction that hasbeen confirmed by his own studies in Lund, Sweden.
I en gjennomgang av internasjonale psykopatologiskestudier blant rusmiddelavhengige skisserte Fridell (1991,1996) et klinisk bilde av komorbiditet blant stoffavhengigenoe som ble bekreftet av hans egne studier i Lund, Sverige.Tre hovedgrupper av forstyrrelser kunne identifiseres:personlighetsforstyrrelser (65–85%), depresjons- ogangsttilstander (30–50%) og psykoser (15%).
Threemain groups of disorders could be identified: personalitydisorders (65–85%), depression and anxiety states(30–50%), and psychoses (15%).
Verheul(2001) fant i sin gjennomgang av seks studier avbehandlede stoffavhengige at antisosiale (23%), borderline(18%) og paranoide (10%) personlighetsforstyrrelser varspesielt utbredt.
Verheul (2001), in hisoverview of six studies of treated addicts, found thatantisocial (23%), borderline (18%) and paranoid (10%)personality disorders were particularly prevalent.
Mange fagfolk mener at utbredelsen av stoffavhengighet ikombinasjon med psykiske forstyrrelser er økende, selv omenkelte hevder at dette skyldes økt bevissthet omkring denneproblematikken og/eller endringer i diagnostiseringsrutinerog klassifiseringen av psykiske lidelser og/eller athelsetjenestene var omstrukturert. Ifølge
A Norwegian study examined gender differences betweenpoly-substance abusers (of whom 85%were heroin users)and pure alcoholics.
En norsk studie undersøkte kjønnsforskjeller mellomblandingsmisbrukere (hvorav 85% var heroinbrukere) ogrene alkoholikere.
The sample included a very highproportion of subjects with psychiatric and personalitydisorders (93%).
Utvalget omfattet en meget høy andelpersoner med psykiske lidelser og personlighetsforstyrrelser(93%).
Theprevalence of psychiatric disturbances, like the prevalenceof drug use, is much higher in the prison population thanamong the population overall.
Samlet sett har kvinner betydelig høyere nivåer avalvorlig depresjon, enkle fobier og borderlinepersonlighetsforstyrrelser enn menn. Samtidig forekomst av
)See EMCDDA Evaluation Instrument Bank (http://eib.emcdda.eu.int).
)Se EONNs arkiv for evalueringsverktøy (http://eib.emcdda.eu.int).
Table 7: Prevalence of comorbidity in treatment settings in various countries of the EU
Tabell 7: Prevalens av tilleggslidelser i behandlingsmiljøer i ulike land i EU
Sample size
Populasjon n
Minimum psychiatric
Databasen Minimum
Schizoid, paranoid, schizotypal: 86%Depression: 50%Personality disorders: 43%
Schizoid, paranoid,schizotypal: 86 %Depresjon: 50 %Personlighets-forstyrrelser: 43 %
Therapeutic communities
Terapeutiske samfunn
Residential clients (2001–02) report (
I institusjonsbehandling(2001–02) nasjonale rapport(
Stress and somatoform disorders: 43%Affective disorders: 32%Phobias: 32%Depressive episodes: 16%
Stress og somatoforme forstyrrelser:43 %Affektive forstyrrelser: 32 %Fobier: 32 %Depressive episoder: 16 %
Anxiety: 32%Affective disorders: 25%Schizophrenia: 6%
Angst: 32 %Affektive forstyrrelser: 25 %Schizofreni: 6 %
National psychiatric inpatient reporting
Innlagte på akuttpsykiatriske avdelinger
Depression: 21%Schizophrenia and other psychoses: 11%Personality disorders: 19%
Pasienter innlagt førstegang med diagnosennarkotikaavhengighet(1996–2001)
Depression: 29%Social phobia: 29%Bipolar disorders: 24%Dysthymia: 22%
Depresjon: 29 %Sosial fobi: 29 %Bipolar forstyrrelse: 24 %Dystymi: 22 %
Different treatment services (review) report (
Ulike behandlingstiltak(gjennomgang) nasjonale rapport(
Obsessive–compulsive disorders: 73%Depression: 72%Somatisation: 60%Paranoid ideation: 58%
Obsessiv-kompulsiv lidelse: 73 %Depresjon: 72 %Somatisering: 60 %Paranoide forestillinger: 58 %
Hospital patient discharge register
Utskrivningsregisterpå sykehus
Drugrelated hospital treatment periods (2002)
Narkotikarelatertebehandlingsperioder påsykehus (2002)
Patients on detoxication ward (1977–95)
Pasienter påavrusningsavdelingen(1977–95)
Data in this table refer to different timeframes (e.g. lifetime or last year’s diagnoses).n.a.: data not available.More details on this study can be found in the online version of the annual report in Table 12 OL: Comorbidity country tables.
Psykotisisme Angst Depresjon Paranoia m.d.: mangler data.Merknad:Data i denne tabellen viser til forskjellige tidsrammer (f.eks. langtidsdiagnose eller siste års diagnose).(1)Ytterligere detaljer om denne studien finnes i internettutgaven av årsrapporten i tabell 12 OL: Landstabeller for tilleggsmorbiditet.
Annual report 2004: the state of the drugs problem in the European Union and Norway have served prison sentences is high, and there isincreasing recognition that incarceration can contribute to aworsening of mental health problems.
Årsrapport 2004: Narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge asosiale personlighetsforstyrrelser var høyest hos mannligeblandingsmisbrukere (Landheim et al., 2003).
In Sweden, between 72%and 84%of adults incompulsory drug treatment were found to suffer frompsychiatric problems in addition to being substance abusers(Gerdner, 2004).
Prevalens – fengsler og tvangsbehandling psykisk sykdom.
Of 46 substance-dependent girls incompulsory care for children and young people, two thirdshad psychiatric diagnoses or personality disorders (Janssonand Fridell, 2003).
De ansatte i den psykiske helsetjenestenhar ofte en tendens til å sende personer med tilleggslidelserover til rusmiddelomsorgen, mens de ansatte irusmiddelomsorgen omgående sender dem tilbake – ellervice versa. Under slike forhold er kontinuitet i omsorgen enumulighet.
In Spain, for example, most psychiatric services exclude clientswith substance disorders and their staff members have noappropriate training.
Selv når en tilleggslidelse blir diagnostisert, blirden ofte ikke tatt hensyn til i de påfølgendebehandlingstiltakene (Krausz et al., 1999).
A survey among Austrianpsychotherapists revealed that only some are willing toadmit drug-addicted patients as clients (Springer, 2003).From Italy it is reported that there are no clear rules for thereferral of clients from drug treatment services to mentalhealth services and that there is resistance in mental healthservices because of lack of expertise.
Det sammegjelder for pasienter som har fått stoffmisbruk diagnostisertinnenfor den psykiatriske omsorgen, som vanligvis ikke blirbehandlet med medikamenter (Weaver et al., 2003).
In Norway, referralfrom lowthreshold drug services to psychiatric treatment isreported to be difficult.
Dissegeneraliseringene utelukker selvsagt ikke at en del tjenesterinnenfor den psykiatriske omsorgen og rusmiddelomsorgenoppnår meget gode resultater hos pasienter medtilleggslidelser.
In Greece, 54%of drug-treatment programmes do notadmit drug users with psychiatric disorders.
Irskedata tyder på at 48% av mannlige og 75% av kvinneligeinnsatte har en psykisk lidelse, mens 72% av mennene og83% av kvinnene i fengsel rapporterer om livstidserfaringmed bruk av narkotika (Hannon et al., 2000).
In drug-freeresidential treatment in Slovenia, and also in othercountries, treatment programmes require patients to bedrug-free as a condition for admission.
23% avproblematiske narkotikabrukere innsatt i Wien-politietsvaretektsarrest i 1999, hadde hatt psykiske problemer(Dialog, 2000).
In the case of dualdiagnosis patients, this presents a serious obstacle, ascomplete abstinence would require the termination of othertreatments, which is not always possible.
Tilbakefallsraten blant narkotikabrukeresom har sonet er høy, og det er økende forståelse for atfengsling kan bidra å forverre psykiske helseproblemer.Situasjonen er enda mer dramatisk i langtids- oghøysikkerhetsfengsler.
One of the main obstacles to the diagnosis and treatment ofco-morbidity is the fact that psychiatric staff generally havelittle knowledge of drug treatment and drug-treatment staffgenerally know little about psychiatry.
Dessuten blir på psykiatriske institusjoner stoffmisbrukere – når de er identifisert – ofte møtt med mistenksomhet ogkan bli nektet innleggelse, noe som kan hende for brukeresom er stabile på substitusjonsbehandling.
The paradigms of thetwo specialties are quite different: one is based on thedisciplines of medicine and science, the other onpsychosocial methods and theories.
I Spania f.eks. avviser defleste psykiatriske tjenestene klienter med stoffrelatertelidelser, og personalet her har ingen hensiktsmessigopplæring.
Additionally, thephilosophy of mental health services is usually concernedprincipally with preserving the safety of individuals and thepublic, whereas addiction services expect clients to bemotivated, to some degree, to attend treatment.
En undersøkelse blant østerrikskepsykoterapeuter viste at bare noen av dem er villige til å taimot stoffavhengige pasienter som klienter (Springer, 2003).Fra Italia rapporteres at det ikke finnes noen klare reglerfor henvisning av klienter fra narkotikabehandlingsapparatet til de psykiske helsetjenestene, og atdet er motstand i de psykiske helsetjenestene på grunn avmangel på ekspertise.
Thesedifferent points of departure often prevent a global,integrated perception.
Fra Norge rapporteres det athenvisning fra lavterskel rusmiddeltjenester til psykiatriskbehandling er vanskelig.
Patients usuallyreceive treatment for the most serious problems first,and, once this treatment is completed, they are treatedfor their other problems.
I denstoff-frie behandlingen i institusjon i Slovenia, og også iandre land, setter behandlingsprogrammene som vilkår forinntak at pasientene skal være stoff-frie.
However, this model may alsolead to patients being passed between services, with noservice being able to meet their needs.
Når det gjelderpasienter med dobbeltdiagnose, er dette en alvorlighindring, ettersom fullstendig rusfrihet ville kreve at andrebehandlinger ble avsluttet, noe som ikke alltid er mulig.
2.Parallel treatment.Treatment of the two differentdisorders is undertaken at the same time, with drug andmental health services liaising to provide servicesconcurrently.
Et av de største hindrene for diagnostisering og behandlingav tilleggslidelser er at det psykiatriske personalet vanligvishar lite kunnskap om rusmiddelbehandling, og atpersonalet i rusmiddelbehandlingen vanligvis vet lite ompsykiatri.
The two treatment needs are often met withdifferent therapeutic approaches and the medical modelof psychiatry may conflict with the psychosocialorientation of drug services.
Paradigmene er helt forskjellige for de tospesialområdene: det ene er basert på de medisinske ogvitenskapelige disiplinene, det andre på psykososialemetoder og teorier.
When patients with dualdiagnosis seek treatment, their acute psychiatric syndromesare often mistaken for substance-induced symptoms or,conversely, withdrawal or intoxication phenomena aremisinterpreted as psychiatric illness.
I tillegg konsentrerer de psykiskehelsetjenestene seg vanligvis i hovedsak om å ivaretasikkerheten for enkeltpersoner og allmennheten, mensrusmiddeltjenestene forventer at klientene til en viss gradskal være motivert for å delta i behandlingen.
Too often, mentalhealth workers are inclined to send people with comorbidity to addiction care and workers in addiction carepromptly send them back — or vice versa.
Disseforskjellige utgangspunktene forhindrer ofte en helhetlig,integrert oppfatning.
Even when comorbidity is diagnosed, it is often considered no further inthe subsequent treatment interventions (Krausz et al.,1999).
I internasjonal litteratur beskrives tre modeller forbehandling av tilleggslidelser:
These generalisations do not, of course,exclude the fact that some psychiatric and drug servicesachieve very good results with patients with co-morbidity.
Når pasientermed dobbeltdiagnose søker behandling, blir deres akuttepsykiske syndromer ofte forvekslet med stoffindusertesymptomer – eller omvendt, fenomener som særlig opptrerunder avvenning eller ved forgiftning, kan feiltolkes som
3.Integrated treatment.
1.Sekvensiell eller seriell behandling.
In addition, when identified, drug users are often met withsuspicion in psychiatric services, and may be refusedadmission, as may happen to users who are stable onsubstitution treatment. Similarly, clients may be excluded
Psykiske ogstoffrelaterte lidelser blir behandlet etter hverandre, ogdet er lite kommunikasjon mellom tjenestene. Pasientenefår behandling for de alvorligste problemene først og
Selected issue 3: Comorbidity persons because of the risk of combined addiction, e.g. toheroin and benzodiazepines, but this view is beginning tobe reconsidered (e.g. Popov, 2003).
Utvalgt aspekt 3: Tilleggslidelser behandles for de andre problemene etter at den førstebehandlingen er fullført.
In some cases, there isa tendency to prescribe psychopharmacological medicationindiscriminately to drug users, partly because of a lack oftime to conduct the necessary investigations.
Men denne modellen kan ogsåføre til at pasientene sendes mellom tjenestene, og atingen av disse er i stand til å møte deres behov.