natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For other interventions, notably mass media campaigns, there is little evidence for effectiveness, and some studies have observed detrimental effects.
For andre typer generelle forebyggingstiltak, som kampanjer i¤massemedia, er det lite som tyder på at de er effektive. En del studier har til og med påvist at de har motsatt effekt.
Despite this, a majority of European countries still report allocating resources to warning campaigns.
Likevel rapporterer et flertall av landene i¤Europa at de fortsatt bevilger midler til holdningskampanjer.
Drug prevention can be divided into different levels or strategies, which range from targeting society as a whole (environmental prevention) to focusing on at-risk individuals (indicated prevention).
Strategier som baserer seg på miljøforebygging, tar sikte på å¤påvirke det umiddelbare kulturelle, sosiale, fysiske og økonomiske miljø der menneskene tar sine valg når det gjelder bruk av narkotika.
Ideally, the different strategies do not compete but complement each other.
Slike strategier omfatter typisk tiltak som røykeforbud, prising av alkohol og helsefremmende skoler.
The main challenges for prevention policies are to match these different levels of prevention to the degree of vulnerability of the target groups (Derzon, 2007) and to ensure that interventions are evidencebased and sufficient in coverage.
Det er dokumentert at miljømessige forebyggingstiltak som gjennomføres på samfunnsnivå så vel som innsats for å¤bedre det
School-based universal prevention is reported in all European countries, although with varying content and levels of coverage.
Skolebasert generell forebygging rapporteres fra alle land i¤Europa, selv om innhold og dekningsgrad varierer.
Information provision followed by life skills training are the two main intervention types provided.
Tiltakene omfatter særlig informasjon og opplæring i¤livsferdigheter.
Structured intervention protocols (‘programmes’) are still relatively scarce.
Strukturerte intervensjonsprotokoller (”programmer”) forekommer fortsatt relativt sjelden.
The need to improve school-based universal prevention is increasingly recognised in Europe.
Man er i¤stadig større grad blitt klar over at den skolebaserte generelle forebyggingen må bedres.
These strategies typically include measures such as smoking bans, alcohol pricing or health promoting schools.
Elleve EU-medlemsstater rapporterer f.eks. at det pågår arbeid for å¤definere standarder for forebyggende tiltak.
The effectiveness of European prevention measures remains poorly researched (1).
1 forebyggingstiltak ¤ (
In parallel, there is a debate about the transferability of research findings from other parts of the world, mainly from the United States.
På samme måte foregår det en debatt om overførbarheten av forskningsfunn fra andre deler av verden, oftest fra USA.
Because of the difficulty of implementing experimental evaluation designs, evidence of the effectiveness of selective prevention is still limited.
Fordi det er vanskelig å¤gjennomføre eksperimentelle evalueringsmetoder, foreligger det lite dokumentasjon på effekten av selektiv forebygging.
This does not apply, however, to interventions for vulnerable families, which have been shown to be effective in different studies (Petrie et al., 2007).
Dette er imidlertid ikke tilfellet for intervensjoner for sårbare familier, som flere studier faktisk har vist er effektive (Petrie et al., 2007).
Recent examples in this area include an adaptation of the ‘strengthening families programme’ evaluated in Spain, which was found to be effective in reducing predictors for drug use, such as disruptive behaviour at school and depression symptoms.
Ferske eksempler på dette området er en tilpasning av et program for å¤styrke familier som ble evaluert i¤Spania. Det ble funnet å¤være effektivt når det gjaldt å¤redusere prediktorene for narkotikabruk, så som forstyrrende atferd på skolen og depressive symptomer.
Positive results were also reported in the United Kingdom, with reductions in risks to children, reported cases of antisocial behaviour, educational issues, youth crime, domestic violence, mental and physical health problems and substance misuse among the first 699 families to have completed ‘Family intervention projects’.
Positive resultater ble også rapportert fra Storbritannia, der det i¤de første 699¤familiene som gjennomførte ”Family Intervention Projects” var oppnådd reduksjon i: risikoene for barn, rapporterte tilfeller av antisosial atferd, problemer i¤skolesammenheng, ungdomskriminalitet, vold i¤familien, psykiske og fysiske helseproblemer så vel som misbruk av rusmiddel.
Significant risk reduction for tobacco, alcohol and cannabis use after one year was reported for ‘Unplugged’, a 12-session programme.
En medieringsanalyse viste at resultatene med hensyn til cannabisbruk for det meste skyldtes korrigering av normative oppfatninger, av positive forventninger til stoffet og av positive holdninger til illegale rusmidler.
‘Unplugged’ aims to correct normative beliefs about substance use, while also providing life-skills training and substance information.
Styrking av kommunikative ferdigheter og evnen til å¤ta beslutninger og til å¤si nei var mindre effektivt.
Persistent beneficial effects at 18 months follow-up were also found for episodes of drunkenness and frequent cannabis use in the past 30 days, whereas the short-term effect on daily cigarette smoking faded out (Faggiano et al., 2010).
Europeiske og amerikanske forskere gjennomfører nå parallellanalyser med EU-DAP og andre data for å¤forstå hvordan barn og ungdommer responderer på forebygging i¤ulike kontekster. Differensiell forsterkning av faktorer som kjønn, sosial kontekst og psykologiske karakteristika blir særlig undersøkt.
European countries report, on average, limited provision of selective prevention, with most interventions targeting young offenders, vulnerable families and ethnic groups.
Generelt rapporterer landene i¤Europa at tilbudet innen selektiv forebygging er begrenset, og de fleste tiltakene retter seg mot unge lovbrytere, sårbare familier og etniske minoritetsgrupper.
Overall, the data indicate that the coverage of selective prevention has not increased in recent years.
Dataene tyder på at tilbudet innen selektiv forebygging ikke er blitt bygget ut i¤de senere år.
There may be some exceptions to this observation, such as interventions for vulnerable families in some countries and FreD, a¢systematic intervention protocol for young offenders, which is now implemented in over a third of EU Member States.
Det finnes muligens visse unntak fra denne regelen, som intervensjoner mot sårbare familier i¤enkelte land, og FreD, en systematisk intervensjonsprotokoll for unge lovbrytere, som nå er i¤bruk i¤over en tredel av alle EUs medlemsstater.
Strengthening skills in communication, decision-making and refusal was less effective.
(1) Dette har ført til opprettelsen av European Society for Prevention Research.
Indicated prevention aims to identify individuals with behavioural or psychological problems that may be predictive for developing substance use problems later in life, and to target them individually with special interventions.
De viktigste metodene som brukes i¤behandlingen av narkotikaproblemer i¤Europa er: psykososiale tiltak, substitusjonsbehandling med opioider og avrusning.
One recent development is the Dutch ‘Cannabis show’, which is based on an existing cannabis prevention programme (entertaining peer education) and is carried out in a school for young people with behavioural and other psychiatric problems.
De ulike behandlingsmodellenes relative betydning i¤hvert land er påvirket av en rekke faktorer, herunder hvordan helsesystemet i¤landet er organisert.
There is no data set allowing a description of the full population of drug users currently undergoing drug treatment in Europe.
I¤Europa har vi ingen datasett som tillater en beskrivelse av hele populasjonen av narkotikabrukere som p.t. får narkotikabehandling.
Information on an important subgroup of this population is, however, gathered by the EMCDDA’s treatment demand indicator, which collects data on those entering specialised drug treatment services¢(11).
På grunnlag av EONNs indikator for etterspørsel etter behandling, som samler inn data om alle som inntas i¤det spesialiserte behandlingsapparatet, finnes det likevel informasjon om en stor undergruppe av denne populasjonen (11). I¤2008 registrerte indikatoren
In Europe, the main modalities used for the treatment of drug problems are psychosocial interventions, opioid substitution and detoxification.
Indisert forebygging har som mål å¤identifisere personer som har atferdsmessige eller psykiske problemer og kan være prediktive for utvikling av rusmiddelproblemer senere i¤livet, samt iverksette spesielle intervensjoner for hver enkelt.
The relative importance of the different treatment modalities in each country is
Generelt finnes det få tiltak på dette området.
Based on a range of different sources, including the treatment demand indicator, a conservative estimate is that 1 million people received treatment for illicit drug use in the European Union during 2007.
Seks land rapporterer om tiltak for barn med oppmerksomhetssvikt/hyperaktivitet (AD/HD) eller forstyrrende atferd, og ti land rapporterer om tidlig intervensjon og rådgivning til personer som har begynt å¤bruke narkotika.
Of these, more than half
Det nederlandske ”Cannabis show” er nytt.
The treatment demand indicator received data from 29 countries for specialised drug centres, with a coverage of more than 60¢% of units in most countries (see Table TDI-7 in the 2010 statistical bulletin).
Indikatoren for etterspørsel etter behandling mottok data fra spesialiserte behandlingssentre i¤29 land, som dekket over 60¤% av alle enheter i¤de fleste land (se tabell TDI-7 i¤Statistiske opplysninger 2010).
Annual report 2010: the state of the drugs problem in Europe
Årsrapport 2010: narkotikasituasjonen i Europa ca.¤440¤000 personer i¤behandling, hvorav 40¤% for første gang.
EMCDDA ‘Selected issue’ on treatment and care for older drug users received opioid substitution treatment.
til ventetidene, som varierer avhengig av behandlingsform (se under).
The number of older drug users in Europe is predicted to double between 2001 and 2020 and adequate and innovative approaches will be required for the treatment and care of this growing population.
En forsiktig beregning på grunnlag av en rekke forskjellige kilder, inklusive indikatoren for etterspørsel etter behandling, går ut på at én million mennesker fikk behandling for bruk av illegale rusmidler i¤Den europeiske union i¤2007.
A ‘Selected issue’ published this year by the EMCDDA examines the development and causes of this ageing phenomenon over the last two decades.
Over halvparten fikk substitusjonsbehandling med opioider.
The report ends with an overview of current interventions for older drug users and best practices in Member States.
Tyskland, Spania, Frankrike, Italia og Storbritannia hadde nærmere 80¤% av narkotikabrukerne som var i¤kontakt med behandlingsapparatet.
of these drug users entered treatment in specialised drug treatment services, and only a few countries reported on those entering treatment with a general practitioner or in lowthreshold services.
De fleste av dem ble tatt inn i¤spesialiserte behandlingstiltak, og bare noen få land rapporterte om behandling hos allmennleger eller i¤lavterskeltilbud.
More than half of the treatment entrants (53¢%) report opioids, mainly heroin, as their primary drug, while 22¢% report cannabis and
Ved inntak til behandling oppga over halvparten (53¤%) opioider, hovedsakelig heroin, som primærrusmiddel, mens cannabis og kokain var primærrusmiddel for henholdsvis 22¤% og 18¤% (13).
The remaining clients are referred through social and health services or informal networks, including family and friends¢(14).
Resten henvises gjennom sosial- eller helsetjenestene eller uformelle nettverk, inklusive familie og venner (14).
While it has become more available in many countries, there are still barriers impeding or discouraging drug users from accessing either drug treatment or some of its modalities.
Selv om dette anslaget nok trenger nærmere presisering, tyder det på at behandlingstilbudet i¤Den europeiske union er relativt høyt.
These barriers include regulations such as stringent admission criteria and legal frameworks, treatment costs for patients, lack of trained staff or low geographical density of treatment providers.
Det viser også hvor mye det har blitt bygget ut siden midten av 1990-tallet, da narkotikapolitikken begynte å¤prioritere bedre tilgjengelighet og lettere tilgang til narkotikabehandling.
Other obstacles faced by drug users in need of treatment include inadequate opening hours, requirement of daily attendance and lack of childcare support (e.g.¢during inpatient treatment), which conflict with their personal and professional situation.
I¤de to siste tiårene har det også vært en solid tilvekst av spesialiserte poliklinikker, oppsøkende tiltak og lavterskeltilbud.
Personal beliefs and preconceptions, among both professionals and drug users, regarding the appropriateness, effects and results of specific treatment approaches can also impede treatment access.
Flere land har bygget ut tilbudet om substitusjonsbehandling ved å¤trekke inn andre instanser, som allmennleger.
Extended waiting times for drug treatment can be one of the consequences of barriers to treatment access.
Dette har ført til at det nå er nesten ti ganger så mange som får substitusjonsbehandling i¤Europa som i¤1993¤(12).
According to information provided by national experts in 2008, limited availability of treatment and lack of resources, as well as delays due to procedural reasons, are the main causes for the existing waiting times, which differ between treatment modalities (see below).
Endringer i¤behandlingstilbudet skyldes også at nye klientgrupper har kommet til, f.eks. brukere av cannabis og stimulerende stoffer, som behandlingsapparatet har fått stadig flere av i¤de siste 15 årene.
Younger average ages are also reported for cannabis clients (25) and those using stimulants other than cocaine (29), while older mean ages are reported for primary users of cocaine (32) and opioids (34).
Lavere gjennomsnittsalder ble også rapportert for cannabisklienter (25) og personer som bruker andre sentralstimulerende midler enn kokain (29), mens høyere gjennomsnittsalder ble rapportert for klienter som primært bruker kokain (32) og opioider (34).
On average, the youngest drug clients are reported by the Czech Republic (26) and the oldest by Spain (33)¢(15).
I¤snitt finnes de yngste narkotikaklientene i¤Tsjekkia (26) og de eldste i¤Spania (33)¤(15).
Male to female ratios are highest among cannabis (5:1) and cocaine (4.8:1) clients and lowest for those using stimulants other than cocaine (2.2:1).
Forholdet mellom menn og kvinner er høyest for cannabis- og kokainklienter (henholdsvis 5:1 og 4,8:1) og lavest blant dem som bruker andre sentralstimulerende midler enn kokain (2,2:1).
Regardless of the primary drug, gender ratios are highest in countries in the south of Europe and lowest in countries in the north¢(16).
Ser man bort fra primærrusmiddel, er kjønnsforskjellene størst i¤Sør-Europa og lavest i¤Nord-Europa (16).
Information is available on about 383¢000 drug users entering outpatient treatment in Europe during 2008.
Andre hinder for narkotikabrukere som trenger behandling er: korte åpningstider, krav om daglig frammøte eller mangel på støtte til barnepass (f.eks. under innleggelse i¤døgninstitusjon) som kommer i¤konflikt med deres personlige og arbeidsmessige situasjon. Personlige overbevisninger og fordommer, både blant fagfolk og brukere, med hensyn til bestemte behandlingsformers egnethet, effekter og resultater, kan også være til hinder for tilgang til behandling.
The two main modalities of outpatient treatment in Europe are psychosocial interventions and opioid substitution treatment.
I¤et Utvalgt aspekt som EONN publiserer i¤år, granskes utviklingen og årsakene til dette aldringsfenomenet de siste to tiårene.
For opioid users, they are often provided in combination.
Rapporten avsluttes med en oversikt over pågående tiltak for eldre narkotikabrukere og beste praksis i¤medlemsstatene.
Psychosocial interventions offer support
Dette Utvalgte aspektet finnes på engelsk i¤trykt utgave og på EONNs nettsted.
See Figure HSR-2 in the 2010 statistical bulletin.See Table TDI-19 in the 2010 statistical bulletin.
Se figur HSR-2 i¤Statistiske opplysninger 2010.Se tabell TDI-19 i¤Statistiske opplysninger 2010.
See Table TDI-16 in the 2010 statistical bulletin.See Tables TDI-10 and TDI-103 in the 2010 statistical bulletin.See Table TDI-21 in the 2010 statistical bulletin.
Se tabell TDI-16 i¤Statistiske opplysninger 2010.Se tabell TDI-10 og TDI-103 i¤Statistiske opplysninger 2010.Se tabell TDI-21 i¤Statistiske opplysninger 2010.
Chapter 2: Responding to drug problems in Europe — an overview substitution treatment varies from less than 3.5 months in Dublin to 18 months in the south-east (Comptroller and Auditor General, 2009).
I¤Irland varierer f.eks. gjennomsnittlig ventetid for substitusjonsbehandling fra under 3,5 måneder i¤Dublin til 18 måneder i¤den sørøstlige delen (Comptroller and Auditor General, 2009).
Experts from four countries could not provide an estimate of waiting times.
Eksperter fra fire land kunne ikke legge fram noe anslag over ventetid.
Inpatient treatment to users as they attempt to manage and overcome their drug problems.
De psykososiale tiltakene består i¤støtte til brukerne i¤deres innsats for å¤håndtere og overvinne sine rusproblemer.
These interventions include counselling, motivational enhancement, cognitivebehavioural therapy, case management, group and family therapy and relapse prevention.
Tiltakene omfatter rådgivning, motivasjonsforsterkende terapi, kognitiv atferdsterapi, case-management, gruppe- og familieterapi og tilbakefallsforebygging.
They are mostly provided, depending on the country, by public institutions or by non-governmental organisations.
Avhengig av land blir tiltakene iverksatt av offentlige eller private institusjoner.
In 2008, experts from nine of the 27¢reporting countries estimated that there is no waiting time for this type of treatment.
I¤2008 anslo eksperter fra ni av de 27 rapporterende landene at det ikke er ventetid for denne typen behandling.
In 10 other countries national experts estimated that average waiting times are no longer than one month.
I¤ti andre land anslo de nasjonale ekspertene at ventetiden i¤snitt ikke var over én måned. I¤Norge er gjennomsnittlig ventetid anslått til ti uker, mens Danmark har lovfestet behandling innen 14 dager.
Experts from seven countries could not provide an estimate.
Eksperter fra sju land kunne ikke legge fram noe tidsanslag.
Data are available for about 42¢000 drug users who have entered drug treatment in inpatient settings in Europe during 2008.
Det finnes data tilgjengelig om ca. 42¤000¤narkotikabrukere som ble innlagt til narkotikabehandling i¤døgninstitusjoner i¤Europa i¤2008.
More than half of them report opioids as their principal drug (57¢%), with most of the other clients identifying their principal drug as either cannabis (13¢%), stimulants other than cocaine (13¢%) or cocaine (7¢%).
Over halvparten av dem rapporterte å¤ha opioider som primærrusmiddel (57¤%), mens de fleste andre klientene primært brukte cannabis (13¤%), andre sentralstimulerende midler enn kokain (13¤%) eller kokain (7¤%).
Inpatient clients are mainly young men, with a mean age of 30 years and a male to female ratio of 3.5:1¢(20).
I¤døgninstitusjonene er klientene hovedsakelig unge menn. Gjennomsnittsalderen er 30 år, og andelen menn i¤forhold til kvinner er 3,5:1¤(20).
Substitution treatment is the predominant treatment option for opioid users in Europe.
Døgnbehandling forutsetter at klienten er innlagt i¤alt fra uker til flere måneder.
It is generally provided in outpatient settings, though in some countries it is also available in inpatient settings and is increasingly provided in prisons¢(17).
I¤mange tilfeller tar disse programmene sikte på å¤sette klienten i¤stand til å¤holde seg borte fra narkotika, og tillater ikke substitusjonsbehandling.
Opioid substitution is available in all EU Member States, as well as Croatia and Norway¢(18). In
Avrusning, en kortvarig intervensjon som foregår under medisinsk tilsyn og som tar sikte på å¤redusere de abstinenssymptomene som kronisk narkotikabruk gir, er noen ganger en forutsetning for å¤kunne begynne på et langsiktig, avholdenhetsbasert behandlingsopplegg i¤døgninstitusjon.
Drug detoxification, a short-term, medically supervised intervention aimed at resolving the withdrawal symptoms associated with chronic drug use, is sometimes a prerequisite to initiate long-term, abstinence-based inpatient treatment.
Denne behandlingen blir vanligvis gitt poliklinisk, men i¤enkelte land finnes substitusjonsbehandling også i¤døgninstitusjoner og i¤stadig større grad også i¤fengsler¤(17).
Detoxification is usually provided as an inpatient intervention in hospitals, specialist treatment centres or residential facilities with medical or psychiatric wards.
Substitusjonsbehandling med opioider er tilgjengelig i¤alle EU-medlemsstatene samt i¤Kroatia og Norge (18). Tyrkia har ennå ikke innført substitusjonsbehandling, selv om loven om behandlingssentre fra 2004 nå tillater det. I¤de fleste landene foregår mesteparten av substitusjonsbehandlingen i¤spesialiserte offentlige poliklinikker.
However, office-based general practitioners, often in sharedcare arrangements with specialised centres, play an increasing role in the provision of this type of treatment.
Imidlertid spiller allmennlegene — ofte etter avtale om delt behandlingsansvar med spesialiserte sentre — en stadig viktigere rolle i¤denne typen behandling. Denne behandlingen tilbys på forskjellige nivåer i¤13 land.
In inpatient settings, clients receive accommodation and individually structured psychosocial treatments and take part in activities geared towards rehabilitating them into society.
I¤døgninstitusjonene innkvarteres klientene på stedet, de får individuelt tilpasset psykososial behandling og deltar i¤aktiviteter som skal lette tilbakeføringen til samfunnet.
A therapeutic community approach is often used in this context.
Prinsipper fra terapeutiske samfunn brukes ofte i¤denne forbindelse.
Inpatient drug treatment is also provided by psychiatric hospitals, notably for clients with co-morbid psychiatric disorders.
Døgnplasser finnes også i¤psykiatriske sykehus, særlig for klienter med psykiatriske tilleggslidelser.
Access to inpatient psychosocial treatment is rated as immediate by national experts from Greece, Hungary and Turkey.
Ifølge nasjonale eksperter fra Hellas, Ungarn og Tyrkia får klienter som trenger psykososial behandling i¤døgninstitusjon, umiddelbart plass.
Experts estimate the average waiting time to be less than one month in 12 countries and 25 weeks in Norway.
Ekspertene anser at gjennomsnittlig ventetid er under én måned i¤tolv land og 25 uker i¤Norge.
In Austria, the waiting time is reported to be up to several months, depending on region and treatment facility.
I¤Østerrike rapporteres ventetiden å¤være inntil flere måneder, avhengig av region og behandlingstiltak.
Experts from 10 countries did not provide an estimate of the waiting time for this type of treatment.
Eksperter fra ti land la ikke fram noe anslag over ventetid for denne typen behandling.
Detoxification is considered to have no waiting time by experts from Hungary, Slovenia, Slovakia, Turkey and the Flemish Community in Belgium.
For avrusning er det ifølge ekspertene, ingen ventetid i¤Ungarn, Slovenia, Slovakia, Tyrkia og den flamske delen
In 11 countries, the estimated average waiting time is less than two weeks.
I¤2008 fikk anslagsvis 670 000 opioidbrukere substitusjonsbehandling i¤Europa (19).
An average waiting time of two weeks to one month is estimated in Cyprus, the Czech Republic and Greece, from 10 of the 26 reporting countries estimated that there is no waiting time for this type of treatment.
Eksperter fra ti av de 26 rapporterende landene anslo at det ikke er ventetid for denne typen behandling.