natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The second is a more marginalised group of clients who are typically smoking or injecting cocaine (see EMCDDA, 2006), and more often report using either crack cocaine or the combination of cocaine and heroin.
Den andre er en mer marginalisert gruppe som vanligvis røyker eller injiserer kokain (se EONN, 2006) og oftere rapporterer bruk av crack eller en kombinasjon av kokain og heroin.
Crack clients, in particular, commonly live in large cities, belong to ethnic minority groups, and report high levels of unemployment and poor living conditions (101).
Særlig crackklienter bor ofte i store byer, tilhører etniske minoritetsgrupper og rapporterer høy arbeidsledighet og dårlige levekår (101).
This problem is small in European terms and is geographically limited, with significant crack cocaine problems limited to a relatively small number of cities.
Dette problemet er lite i europeisk forstand og geografisk begrenset, og betydelige crackproblemer er begrenset til et relativt lite antall byer. I 2006 påbegynte rundt 8 000 crackklienter (ca.
There have been few studies to assess the overall public health impact of cocaine use.
Det er få studier som har vurdert de samlede konsekvensene av kokainbruk på folkehelsen.
A largescale population study in the USA (1988–94) found that a quarter of non-fatal acute myocardial infarctions among those aged 18–45 years were attributed to ‘frequent lifetime cocaine use’.
En storskala populasjonsstudie i USA (1988–94) fant at en firedel av ikke-dødelige akutte myokardiske infarkter i aldersgruppen 18–45 kunne tilskrives ”hyppig livstidsbruk av kokain”.
Frequent users had a seven times higher risk of non-fatal myocardial infarctions than nonusers (Qureshi et al., 2001).
Hyppige brukere hadde syv ganger større risiko for ikke-dødelig myokardisk infarkt enn ikke-brukere (Qureshi et al., 2001).
However, it is not possible to generalise directly from this study to Europe.
Det er imidlertid ikke mulig å generalisere direkte fra denne studien til Europa.
Currently, our understanding of the possible health impact of increasing cocaine use in Europe remains poorly developed and an important area for future public health inquiry.
Vi har fortsatt for lite kunnskap om de mulige helsekonsekvensene av økt kokainbruk i Europa, og dette er et viktig område for framtidig forskning på folkehelsen.
For further reading on health problems related to cocaine use, see the 2007 selected issue on cocaine.
For videre lesning om helseproblemer relatert til kokainbruk, se utvalgt aspekt om kokain, 2007.
Treating the problems associated with the concurrent use of both cocaine and heroin is becoming an increasingly important issue in some countries.
Behandling av problemene forbundet med samtidig bruk av kokain og heroin blir et stadig viktigere felt i enkelte land. Brukerne i behandling kan være nåværende eller tidligere heroinbrukere, noen ganger i substitusjonsbehandling.
In some countries, they represent the largest group of cocaine treatment clients.
I enkelte land utgjør de den største gruppen av klienter som behandles for kokainbruk.
Some studies have suggested that concomitant use of cocaine and heroin can be associated with the presence of dual diagnosis, or aggravate underlying psychological problems such as bipolar disorder.
Enkelte studier antyder at samtidig bruk av kokain og heroin kan være forbundet med forekomsten av dobbeltdiagnoser, eller at det kan forverre underliggende psykologiske problemer som bipolar lidelse.
Also, concomitant cocaine use during methadone maintenance treatment has been shown to contribute to persistent heroin use
Samtidig kokainbruk under vedlikeholdsbehandling med metadon har også vist seg å medvirke til vedvarende eller gjenopptatt heroinbruk, risiko for HIV og andre blodbårne sykdommer samt alvorlige medisinske og sosiale problemer og kriminalitet.
(101) See the 2007 selected issue on cocaine and crack cocaine. (102) See Table TDI-115 in the 2008 statistical bulletin.
(101) Se utvalgt aspekt om kokain og crack (2007).(102) Se tabell TDI-115 i Statistiske opplysninger 2008.
Chapter 5: Cocaine and crack cocaine or re-initiation — a risk for HIV and other blood-borne infections and serious medical, social and criminal problems.
Kapittel 5: Kokain og crack
Cocaine treatment in treating cocaine dependence, nor do effective pharmacological treatment approaches exist.
Kokainbehandling nylig av psykososiale tiltak for brukere av kokain og andre psykostimulerende stoffer ble solide, positive atferdsmessige resultater (gjennomført behandling, reduksjon av narkotikabruk) kun observert i psykososiale intervensjoner der læringsbasert rusbehandling
Following the increase of cocaine use and associated problems in several Member States, specialised drug treatment facilities face the difficult task of adapting their traditionally opioid-oriented services to the varied cocaine and crack-using populations.
Med økt kokainbruk og problemene dette medfører i en rekke medlemsstater står de spesialiserte behandlingstilbudene overfor den vanskelige oppgaven å tilpasse de tradisjonelt opioidorienterte tjenestene til de ulike gruppene av kokain- og crackbrukere.
However, with the exception of Spain, in 2006, Member States assessed the availability and accessibility of cocaine-specific treatment programmes as low.
Bortsett fra Spania vurderte imidlertid medlemsstatene i 2006 tilgjengeligheten av og tilgangen til kokainspesifikke behandlingsprogrammer som lav.
Unlike opioid dependence, no effective pharmacological treatment options are currently available to help cocaine users maintain abstinence or reduce use (see the 2007 selected issue on cocaine).
Flere av medlemsstatene som rapporterer høye prevalenstall for bruk av kokain eller crack, har reagert aktivt på dette problemet.
Experimental therapeutic drugs to reduce cocaine consumption and cravings have shown potential in clinical trials (e.g. baclofen, tiagabine, topiramate).
I 2007 innførte Spania en egen nasjonal handlingsplan for kokain, mens Irland iverksatte og evaluerte en rekke programmer for forskjellige grupper kokainbrukere.
Modafinil, a central nervous system stimulant, has shown particularly promising results as a psychostimulant substitution drug with the advantage that, compared to other potential substitute drugs (e.g. d-amphetamine), its abuse liability is low (Myrick et al., 2004).
Disse programmene er rettet mot problembrukere som bruker kokain intranasalt, blandingsbrukere med kokainproblemer så vel som kvinner og sexarbeidere som bruker kokain.
Furthermore, buprenorphine, topiramate and tiagabine have shown promising results in reducing cocaine use in opioid users undergoing substitution treatment with concomitant cocaine use.
I Italia vil det i 2008 bli gjennomført et stort klinisk forsøk for å undersøke virkningen av to legemidler (aripiprazole og ropinirol) i behandlingen av kokainavhengighet.
Of the Member States that report high prevalence levels of cocaine or crack cocaine, several have been particularly active in responding to this problem.
Til forskjell fra det som er tilfelle med opioidavhengighet, finnes det for tiden ingen medikamentelle behandlingsalternativer som effektivt kan hjelpe kokainbrukere til avholdenhet eller til å redusere bruken (se utvalgt aspekt om kokain, 2007).
In 2007, Spain introduced a specific national action plan on cocaine, while Ireland implemented and evaluated a number of specific programmes aimed at different groups of cocaine users.
Eksperimentelle terapeutiske legemidler som reduserer kokainbruken og suget, har vist seg lovende i kliniske forsøk (f.eks. baclofen, tiagabin, topiramat).
These programmes target problematic intranasal cocaine users, polydrug users with cocaine problems, as well as women and sex workers using cocaine.
Modafinil, et stoff som stimulerer sentralnervesystemet, har gitt særlig lovende resultater som psykostimulerende substitusjonsmedikament, idet fordelen er at det har et lavere misbrukspotensial enn andre mulige substitusjonsmedikamenter (f.eks. d-amfetamin) (Myrick et al., 2004).
In Italy, a largescale clinical trial will be carried out in 2008 to investigate the effectiveness of two pharmaceuticals (aripiprazole and ropinirole) for the treatment of cocaine dependence.
Videre har buprenorfin, topiramat og tiagabin vist lovende resultater når det gjelder å redusere kokainbruk hos opioidbrukere som får substitusjonsbehandling med samtidig bruk av kokain.
By rewarding abstinence, contingency management (CM) aims to reduce the reinforcing effects of drugs.
Ved å belønne avholdenhet satser læringsbasert rusbehandling (LBR) (eller Contingency Management – CM) på å redusere stoffets forsterkende virkninger. LBR introduseres typisk i begynnelsen av et behandlingsforløp, sammen med psykososial støtte, og insentivene er betinget av at det leveres stoffrie urinprøver.
For example, the incentive could be vouchers of small monetary value, which increase with each successive period of abstinence.
Belønningen kan f.eks. være kuponger verdt et mindre pengebeløp som øker med hver sammenhengende periode med avholdenhet.
In this scenario, failure to stay drugfree results in the loss of the accumulated gains.
I dette scenariet vil manglende evne til å holde seg stoffri føre til tap av oppsamlet belønning.
This technique repeatedly reinforces the drugfree behaviour of the client and provides a regular goal to be achieved.
Teknikken forsterker gjentatte ganger klientens stoffrie atferd og gir jevnlige mål som må oppnås.
The strongest evidence for the effectiveness of CM in maintaining abstinence from drugs comes from studies on cocaine and heroin treatment, though there is some evidence for the approach in cannabis and methamphetamine treatment.
Det mest solide beviset på at LBR er effektiv når det gjelder avholdenhet fra narkotika, kommer fra studier av kokain- og heroinbehandling, men det er også bevis på at tilnærmingen fungerer i cannabis- og metamfetaminbehandling.
Information on the nature of the services provided to problem cocaine users in Europe is scarce.
Informasjonen om hvilke tjenester som tilbys problembrukere av kokain i Europa, er mangelfull.
Nonetheless, national clinical publications or surveys among professionals provide a good insight in to current practices.
Nasjonale kliniske publikasjoner eller undersøkelser blant fagfolk gir ikke desto mindre et godt innblikk i gjeldende praksis.
According to a recent UnitedKingdom report (NICE, 2007), cocaine-related problems in British specialised treatment centres appear to be only addressed when the primary drug problem is related to opioids.
Ifølge en nyere rapport fra Storbritannia (NICE, 2007) ser det ut til at de spesialiserte behandlingstjenestene bare griper tak i kokainrelaterte problemer når det primære narkotikaproblemet er knyttet til opioider.
Also, a recent Italian survey among experts involved in the treatment of cocaine users indicated difficulties in applying some of the elements considered by them as crucial factors for achieving successful treatment outcomes, such as providing appropriate services (e.g. short-term residential care, structured psychosocial interventions), or clinically differentiating the different types of cocaine users.
Og en nyere italiensk undersøkelse blant eksperter involvert i behandlingen av kokainbrukere antydet at det var vanskelig å gjennomføre enkelte av de elementene som anses som avgjørende for å oppnå vellykkede behandlingsresultater, som å tilby hensiktsmessige tjenester (f.eks. kortsiktig institusjonsbehandling, strukturerte psykososiale intervensjoner) eller å skille klinisk mellom de ulike typene kokainbrukere.
These difficulties were reported to be due to organisational problems, lack of resources and lack of effective cocaine-specific treatment interventions.
Ifølge undersøkelsen skyldtes disse vanskene organisatoriske forhold, mangel på ressurser og mangel på effektive, kokainspesifikke behandlingstiltak.
It is likely that professionals in other Member States face similar problems.
Fagfolk i andre medlemsstater står trolig overfor lignende problemer.
Adequate investment, appropriate treatment protocols and specialised training needs are, therefore, likely to be key issues for service development in this area.
Dermed vil nok tilstrekkelige investeringer, egnede behandlingsprotokoller og spesialiserte opplæringsbehov være viktige aspekter i utviklingen av tjenester på dette området.
Although most research on CM has been conducted outside Europe, feasibility studies of CM have recently reported positive results in Spain for cocaine users (Secades-Villa et al., 2008) and in addressing cocaine use among opioid substitution treatment clients in the Netherlands (DeFuentesMerillas and De Jong, 2008), where the average incentive at the end of the trial was goods to the value of EUR 150.
Selv om det meste av forskningen på LBR har blitt utført utenfor Europa, har gjennomførbarhets-studier av slike tiltak nylig rapportert positive resultater i Spania for kokainbrukere (Secades-Villa et al., 2008) og i forhold til kokainbruk blant klienter under substitusjonsbehandling med opioider i Nederland (DeFuentes-Merillas og De Jong, 2008), der den gjennomsnittlige belønningen ved enden av forsøket var varer til en verdi av EUR 150.
An economic analysis by the National Institute for Clinical Excellence (NICE, 2007) in the UnitedKingdom suggested that CM is a cost-effective option in the context of cocaine treatment, especially when considering the wider economic costs of cocaine use.
En økonomisk analyse utført av det kliniske kompetansesenteret National Institute for Clinical Excellence (NICE, 2007) i Storbritannia antydet at LBR er et kostnadseffektivt alternativ innenfor kokainbehandling, særlig når man tar i betraktning de økonomiske kostnadene ved kokainbruk i et bredere perspektiv.
Recent literature reviews indicate that current psychosocial interventions do not show strong evidence of effectiveness
En rekke litteraturgjennomganger som er gjort i den senere tid, gir ikke solide bevis på at dagens psykososiale tiltak er effektive når det gjelder å behandle kokainavhengighet, og det foreligger heller ingen effektive farmakologiske behandlingsformer. I en Cochrane-gjennomgang
See ‘Contingency management’.
) Se ”Læringsbasert rusbehandling”.
Annual report 2008: the state of the drugs problem in Europe be referred to residential rehabilitation programmes and therapeutic communities.
Årsrapport for 2008: Narkotikasituasjonen i Europa sosiale problemer, f.eks. i forbindelse med boforhold, kan henvises til rehabiliteringsprogrammer i institusjon eller terapeutiske samfunn.
These programmes not only aim to achieve abstinence, but offer respite and intensive care and support in order to help the users to change their chaotic and high-risk lifestyles.
Målet med disse programmene er ikke bare å oppnå rusfrihet, men å tilby hvile og intensiv behandling samt støtte for å hjelpe brukerne med å endre en kaotisk og risikofylt livsstil.
Immunotherapy for cocaine dependence through a cocaine vaccine (TA-CD) is also under investigation.
Immunterapi mot kokainavhengighet i form av en kokainvaksine (TA-CD) er også på forsøksstadiet.
Once administered, the vaccine induces the production of antibodies that bind to cocaine molecules in the bloodstream and, thereby, allow naturally occurring enzymes to convert them in to inactive molecules.
Når vaksinen er gitt, stimulerer den produksjonen av antistoffer som binder seg til kokainmolekylene i blodet, som dermed gjør at naturlig forekommende enzymer kan omdanne kokainmolekylene til inaktive molekyler.
The results of the initial clinical trials are encouraging, though further studies are required to test the viability of the vaccine as a pharmacotherapy for cocaine dependence.
Resultatene av de første kliniske forsøkene er oppmuntrende, selv om det er nødvendig med flere studier for å teste om vaksinen er holdbar som farmakoterapi for kokainavhengighet.
A qualitative study in six Spanish cities showed that the main substances used among sex workers were alcohol and cocaine.
En kvalitativ studie i seks spanske byer viste at sexarbeidere hovedsakelig brukte alkohol og kokain.
Drug use was reported as occasional and instrumental in helping to reduce psychological barriers or inhibition, and increase tolerance to long hours of sex work with different clients.
Bruken av narkotika var sporadisk og instrumentell og bidro til å redusere psykologiske barrierer eller hemninger og øke toleransen overfor langvarig sexarbeid med ulike klienter.
Among the consequences of drug use in prostitutes were unprotected sex and a higher risk of violence by clients.
Konsekvensene av narkotikabruk blant prostituerte var blant annet ubeskyttet sex og høyere risiko for å bli utsatt for vold av klienter.
Severe crack cocaine consumption patterns are also often observed in this group.
Alvorlige bruksmønstre for crack observeres også ofte i denne gruppen.
The cocaine vaccine is primarily intended to be used in relapse prevention, but the term ‘vaccine’ also raises expectations about its potential use to prevent cocaine dependence when used as a prophylactic treatment (e.g. in drug-naive children or adolescents).
Kokainvaksinen skal primært brukes for å forebygge tilbakefall, men termen ”vaksine” skaper også forventninger om at den har potensial til å forebygge kokainavhengighet når den brukes profylaktisk (f.eks. hos ”stoffnaive” barn eller tenåringer).
The effectiveness of such an approach is uncertain and raises ethical concerns, which are discussed in depth in the forthcoming EMCDDA publication Addiction neurobiology: ethical and social implications.
Effektiviteten ved en slik metode er usikker og stiller visse etiske spørsmål som vil bli grundig omhandlet i den kommende EONN-publikasjonen ”Avhengighetens nevrobiologi: etiske og sosiale implikasjoner”.
Harmreduction
Skadereduksjon
Sex workers with cocaine and crack cocaine problems are targeted by outreach and harmreduction services.
Sexarbeidere med kokain- og crackproblemer nås med skadereduserende og oppsøkende tjenester.
For example, in the Netherlands, municipal health services have implemented special health programmes targeting crack cocaine-using sex workers; in France, the association Espoir Goutte d’Or, which focuses on risk prevention and harmreduction for crack cocaine users and sex workers, organises voluntary counselling on a weekly basis and rapid testing for HIV and hepatitis.
I Nederland har for eksempel den kommunale helsetjenesten iverksatt spesielle helseprogrammer rettet mot crackbrukende sexarbeidere, mens den franske organisasjon Espoir Goutte d’Or, som fokuserer på skadereduksjon og risikoforebygging for crackbrukere og sexarbeidere, organiserer frivillig, ukentlig rådgiving og rask HIV- og hepatitt-testing.
Problem cocaine use is frequently associated with severe physical and mental health consequences.
Problematisk kokainbruk får ofte alvorlige konsekvenser for den fysiske og mentale helsen.
For example, an Irish twoyear follow-up survey on cocaine in local communities revealed a deterioration of the general health of cocaine-dependent clients, especially among injectors.
En toårig irsk oppfølgingsstudie av kokainbruk i lokalsamfunn avslørte f.eks. at den generelle helsetilstanden hos kokainavhengige klienter, spesielt sprøytebrukere, var svekket.
Several projects also reported arise in the number of clients experiencing abscesses and wounds due to poor injecting habits; other problems reported among clients using cocaine include weight loss, sexually transmitted infections, heart conditions, amputations and risk taking.
Flere prosjekter rapporterte også om en økning i antall klienter som fikk abscesser og sår på grunn av dårlige injeksjonsvaner. Andre problemer rapportert av klienter som bruker kokain omfatter: vekttap, seksuelt overførte infeksjoner, hjerteproblemer, amputasjoner og risikoatferd.
Member States usually provide cocaine-injecting users with the same services and facilities as those provided to opioid users, such as recommendations for safe use, training for safe injecting and needle exchange programmes.
Medlemsstatene tilbyr vanligvis brukere som injiserer kokain, de samme tjenestene og tilbudene som de tilbyr opioidbrukere, f.eks. anbefalinger om sikker bruk, opplæring i sikker sprøytebruk og sprøytebytteprogrammer.
Lowthreshold drug services play a significant role in this respect as they provide basic care, as well as counselling and medical help.
Lavterskeltjenestene spiller en viktig rolle i så henseende, da de tilbyr grunnleggende behandling så vel som rådgivning og medisinsk hjelp.
Users with severe cocaine and crackrelated problems, such as co-morbid physical and mental health problems or social problems, such as housing, can
Brukere med alvorlige kokain- og crackrelaterte problemer, som fysiske og psykiske tilleggslidelser eller
Recreational use of cocaine in combination with excessive alcohol consumption frequently occurs in nightlife settings and can be associated with serious acute physical problems.
Rekreasjonsbruk av kokain i kombinasjon med et høyt alkoholforbruk forekommer ofte i utelivsmiljøer og kan være forbundet med alvorlige, akutte fysiske problemer.
As reported in Chapter 4, Member States are increasingly adopting an integrated approach towards reducing harm related to the use of alcohol and illicit drugs in recreational settings.
Som nevnt i kapittel 4, tar medlemsstatene stadig mer i bruk en integrert tilnærming for å redusere skade relatert til bruken av alkohol og illegale rusmidler i fritidsmiljøer.
The programmes offer advice and information to young people on the risks associated with alcohol and drug use in general, usually including material on the risks associated with acute and chronic cocaine consumption.
Programmene gir unge mennesker råd og informasjon om risikoen forbundet med alkohol- og narkotikabruk generelt og omfatter vanligvis materiell om risikoen forbundet med akutt og kronisk kokainbruk.
The members of the European Foundation of Drug Helplines are also very active in raising awareness and providing support to drug users by offering advice and information on the risks of drugs.
Medlemmene i FESAT, Den europeiske stiftelsen for rusrelaterte hjelpetelefoner, jobber også aktivt for å øke bevisstheten og støtte narkotikabrukere ved å tilby råd og informasjon om risikoen ved bruk av narkotika.
Chapter 6 Opioid use and drug injection
Kapittel 6Opioidbruk og injeksjonsbruk
Heroin supply and availability via south Asia (Bangladesh) (INCB, 2008a).
Tilbud og tilgjengelighet av heroin
Within the European Union, the Netherlands and, to a lesser extent, Belgium play an important role as secondary distribution hubs (Europol, 2008).
Nederland og i noen mindre grad Belgia en viktig rolle som sekundære distribusjonspunkter (Europol, 2008).
Two forms of imported heroin have historically been offered on the illicit drugs market in Europe: the commonly available brown heroin (its chemical base form), which comes mainly from Afghanistan; and white heroin (a salt form), which typically originates from south-east Asia, though this form is considerably less common (104).
I 2006 økte beslagene av opioider på verdensbasis til 384 tonn for opium og til 104 tonn for heroin og morfin.
In addition, some opioid drugs are produced within Europe, principally homemade poppy products (e.g. poppy straw, poppy concentrate from crushed poppy stalks or heads) in some east European countries (e.g. Latvia, Lithuania).
Iran sto for mesteparten av opiumen (81 %), mens heroin og morfin hovedsakelig ble beslaglagt i Pakistan (34 %), etterfulgt av Iran (20 %), Tyrkia (10 %) og Kina (6 %) (UNODC, 2008).
Worldwide reported seizures of opioids increased in 2006 to 384 tonnes for opium and to 104 tonnes for heroin and morphine.
I Europa har to former for importert heroin historisk sett blitt tilbudt på det illegale narkotikamarkedet: den lett tilgjengelige brune heroinen (heroin i baseform), som hovedsakelig kommer fra Afghanistan, og den mye mindre vanlige, hvite heroinen (i saltform) som typisk kommer fra Sørøst-Asia (104).