natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This was stated in the Stockholm Programme adopted by the European Council.
Dette ble slått fast i¤Stockholm-programmet og vedtatt av Det europeiske råd.
The programme provides a framework for EU action on the questions of citizenship, justice, security, asylum and immigration for the area of justice, freedom and security for the years 2010–14.
Stockholm-programmet setter rammer for EUs tiltak i¤spørsmål om statsborgerskap, rettferdighet, sikkerhet, asyl og innvandring for et område med frihet, sikkerhet og rettferdighet for årene 2010–14.
New developments
Utvikling iden senere tid
The European Commission released a report on the implementation of the Council Framework Decision¢2004/757/JHA of 25 October 2004 laying down minimum provisions on the criminal acts and penalties applicable in the field of drug trafficking.
Narkotikastrategier og handlingsplaner utgjør nå de sentrale dokumentene i¤nasjonal narkotikapolitikk i¤Europa.
The Commission found that, although marking a first step towards a¢common approach in combating drug trafficking, the framework decision has not brought about a substantial approximation of national laws¢(1).
Nesten alle de 30 landene som EONN overvåker, har vedtatt slike dokumenter og reviderer dem med jevne mellomrom.
The¢Commission also published a working paper describing the existing mechanisms for detecting, monitoring and responding to emerging trends in the European Union and proposing guidelines for future work¢(2). In addition, a new project
I¤2009 ble nye narkotikastrategier eller handlingsplaner vedtatt av sju europeiske stater (se tabell 1), og i¤begynnelsen av 2010 hadde tolv andre begynt å¤utarbeide nasjonale narkotikapolitiske dokumenter (5).
Drug strategies and action plans are now core instruments of national drug policies in Europe.
Europakommisjonen har utgitt en rapport om gjennomføringen av Rådets rammebeslutning 2004/757/JIS av 25. oktober 2004 om fastsettelse av minstebestemmelser for gjerningsinnholdet i¤straffbare handlinger i¤forbindelse med ulovlig narkotikahandel.
Almost all of the 30¢countries monitored by the EMCDDA have adopted such policy documents, which they renew periodically.
Kommisjonen fant at selv om rammebeslutningen markerer et første skritt i¤retning av felles metoder for å¤bekjempe ulovlig narkotikahandel, har den ikke medført noen tilnærming av betydning av de nasjonale lovgivningene¤(1).
In¢2009, new drug strategies or action plans were adopted by seven European countries (see Table 1), while a further 12 were drafting new national drug policy documents in early 2010¢(5).
Kommisjonen har også publisert et arbeidsdokument som beskriver hvilke ordninger som finnes i¤Den europeiske union for å¤påvise, overvåke og iverksette tiltak mot nye trender, samt foreslår retningslinjer for arbeidet framover (2).
Challenges in renewing drug policy documents was launched to support the implementation of an EU-wide system for forensic profiling of synthetic drugs¢(3).
I¤tillegg ble det lansert et nytt prosjekt for å¤støtte gjennomføringen av et unionsomfattende system for kriminalteknisk profilering av syntetiske stoffer¤(3).
By¢providing a kind of ‘fingerprint’ for the drugs, forensic profiling can help trace manufacturers and chart drug distribution channels.
Dette vil gi et slags ”fingeravtrykk” for hvert stoff og dermed bidra til å¤spore produsenter og kartlegge distribusjonskanaler.
Other activities by the Commission, regarding collaboration with civil society and drugrelated research, are described elsewhere in this chapter.
Andre aktiviteter som Kommisjonen har igangsatt når det gjelder samarbeidet med det sivile samfunn og narkotikarelatert forskning, er beskrevet senere i¤dette kapittelet.
The¢first comprehensive progress review of the implementation of the current EU drugs action plan (2009–12) will be published in late 2010.
Den første omfattende framdriftsrapporten om gjennomføringen av EUs inneværende handlingsplan mot narkotika (2009–12) vil bli publisert i¤slutten av 2010.
Several countries have recently reported a delay in the
Utfordringer ved revideringen av de narkotikapolitiske dokumentene
Civil society and drug policy
Sivilsamfunnet og narkotikapolitikken
The European Commission’s Civil Society Forum on Drugs held its third meeting in March 2009.
Europakommisjonens sivilsamfunnsforum for narkotika avholdt sitt tredje møte i¤mars 2009. ”European Action on Drugs” (se under) var et av de to hovedtemaene på dagsordenen.
The European Action on Drugs (see below) was one of the two main topics on the agenda.
Forumets framtid var det andre hovedtemaet, der diskusjonen dreide seg om praktiske spørsmål som hvordan deltakerne skulle velges ut og møtene organiseres.
The other main item was the future of the Forum, with the discussion focusing on practical issues such as the selection of participants and the organisation of meetings.
Sivilsamfunnsforumets framtidige rolle ble også diskutert – skulle det fortsatt være en uformell
The meeting also considered the future role of the Civil Society Forum on Drugs and renewal of their national drug policy documents¢(6).
Flere land har nylig rapportert at de er forsinket med oppdateringen av sine nasjonale narkotikapolitiske dokumenter (6).
Five of the countries whose drug strategy or action plan expired in December 2008 had yet to adopt new documents one year later (Italy, Latvia, Lithuania, Portugal, Romania).
Fem av landene som hadde en narkotikastrategi eller handlingsplan for perioden fram til desember 2008, hadde ett år etter ennå ikke vedtatt noe nytt dokument (Italia, Latvia, Litauen, Portugal, Romania).
Similarly, another set of countries with policy documents ending in 2009 had not renewed them during that year.
På samme måte var det en rekke andre land hvis politiske dokumenter utløp i¤2009, som ikke hadde fornyet dem i¤løpet av året.
As a result, for the first time since the mid-1990s, Europe is seeing a decrease in the number of countries with a valid national drug strategy or action plan.
Dette innebærer at det for første gang siden midten av 1990-tallet er en nedgang
Europa press release MEMO/09/548.
Pressemelding fra Europakommisjonen MEMO/09/548.
SEC(2009) 1090 final.13405/09 CORDROGUE 63.Improving cooperation with third countries and improving research and information were the two other key principles.Czech Republic, Estonia, Italy, Latvia, Lithuania, Luxembourg, Netherlands, Poland, Portugal, Romania, Slovenia, Turkey.The term ‘national drug-policy document’ means any official document approved by a government that defines general principles and specific interventions or objectives in the field of drugs, where officially represented as a drug strategy, action plan, programme or other policy document.
SEC (2009) 1090 final.13405/09 CORDROGUE 63.De to andre hovedprinsippene er: bedret samarbeid med tredjestater samt styrket forskning og informasjon.Tsjekkia, Estland, Italia, Latvia, Litauen, Luxembourg, Nederland, Polen, Portugal, Romania, Slovenia, Tyrkia.Med “nasjonale narkotikapolitiske dokumenter” menes ethvert offisielt dokument godkjent av en regjering, som definerer generelle prinsipper og konkrete intervensjoner eller mål på narkotikaområdet, enten det offisielt betegnes som narkotikastrategi, handlingsplan, program eller annet strategidokument.
Table 1: Drug policy documents adopted in 2009
Tabell 1: Narkotikapolitisk dokument vedtatt i 2009
Name of policy document
Navn på strategidokumentet
Will be replaced by a substance misuse strategy also covering alcohol
Vil bli erstattet av en strategi for rusmiddelmisbruk som også omfatter alkohol
Illicit drugs, alcohol and tobacco
Supplert av en handlingsplan (2009–12)
National strategy on drugs
Nasjonal narkotikastrategi
Will be complemented by action plans
Vil bli supplert med handlingsplaner
National strategy for tackling the drugs problem
Nasjonal strategi for håndtering av narkotikaproblemet
National antidrug strategy
Nasjonal strategi mot narkotika
Second action plan under the national strategy 2006–12
Annen handlingsplan til den nasjonale strategien for 2006–12
Action plan on combating narcotic drugs abuse
Handlingsplan for bekjempelse av narkotikamisbruk
Reitox national focal points.
Nasjonale kontaktpunkter iReitox-nettet.
all patterns of polydrug use include alcohol (EMCDDA, 2009d).
Bruken av flere rusmidler — blandingsbruk — er utbredt blant narkotikabrukere i¤Europa, og nærmest all blandingsbruk omfatter bruk av alkohol (EONN, 2009d).
Professionals in the fields of prevention, treatment, harm reduction and social reintegration are familiar with the overlap between drugs and alcohol problems, and have worked towards finding practical solutions that address both issues simultaneously.
Fagfolk innen forebygging, behandling, skadereduksjon og sosial reintegrasjon vet godt at narkotika- og alkoholproblemer gjerne er overlappende, og har arbeidet for å¤finne praktiske løsninger som griper fatt i¤begge problemstillingene samtidig.
At policy level, however, the situation appears to be more complex (Muscat, 2008).
På strateginivå synes situasjonen ikke å¤være like klar (Muscat, 2008).
The renewal of drug policy documents is a complex process comprising several steps.
Å¤oppdatere et narkotikapolitisk dokument er en kompleks prosess som består av en rekke trinn.
First, there is the final evaluation of the existing or recently expired strategy or action plan¢(7).
Det første trinnet er sluttevalueringen av den eksisterende eller nylig utløpte strategien eller handlingsplanen (7).
Stakeholders, and sometimes the public, are also consulted during the development phase of the new policy.
I¤utviklingsfasen av den nye politikken blir dessuten aktørene, og noen ganger offentligheten, også konsultert.
As drug strategies and action plans coordinate the role of various government departments, writing them usually involves the submission of successive drafts to different ministries.
Ettersom narkotikastrategier og handlingsplaner skal fastsette rollefordelingen for en rekke statlige organer, må utkastene vanligvis passere en rekke forskjellige ministerier.
Finally, the policy documents must be approved by the government or parliament.
Til slutt må strategidokumentene godkjennes av regjeringen eller nasjonalforsamlingen.
Recent reports suggest that it can take between six months and two years to complete the whole process.
Nyere rapporter tilsier at hele denne prosessen kan ta mellom seks måneder og to år.
Against this, the time span for national drug policy documents is generally in the range of four to eight years.
Og nasjonale narkotikapolitiske dokumenter har vanligvis en tidsramme på fire til åtte år.
This implies that the renewal process, in order to be timely, should sometimes be started shortly after mid-term, or at least several months before the expiry of the existing policy document.
For ikke å¤bli forsinket kan oppdateringsprosessen dermed måtte begynne omtrent halvveis i¤programperioden, eller i¤hvert fall flere måneder før utløpet av det eksisterende dokumentet.
Final evaluations, however, cannot be performed until the strategy or action plan is finished, and possibly even later, when its impact might be assessed with epidemiological and other data.
Men sluttevalueringen kan ikke gjøres før perioden som strategien eller handlingsplanen dekker er omme, eventuelt til og med enda senere, når det er mulig å¤vurdere effekten av den med epidemiologiske og andre data.
A review of both drug strategies and alcohol strategies in Europe shows many different national situations including: no national strategy at all; a strategy for illicit drugs but none for alcohol; separate strategies for drugs and alcohol; two interlinked strategies; and a policy document covering both illicit drugs and alcohol.
En gjennomgang av narkotika- og alkoholstrategiene i¤Europa viser en mangslungen situasjon: Noen land har ikke noen nasjonal strategi i¤det hele tatt, andre har en strategi for illegale rusmidler men ingen for alkohol, separate strategier for narkotika og alkohol, to innbyrdes forbundne strategier eller ett policy-dokument som dekker både illegale rusmidler og alkohol.
There is also no clear shift towards one of these models.
Det er ikke mulig å¤se om utviklingen går i¤retning av den ene eller andre modellen.
While many countries now seem to adopt an alcohol strategy (European Commission, 2009b) in addition to their drug strategy, other countries have enlarged the scope of their drug policy document, an example being Ireland’s decision to include alcohol in a new substance misuse strategy.
Selv om mange land nå synes å¤vedta en alkoholstrategi (Europakommisjonen, 2009b) i¤tillegg til narkotikastrategien, har andre land utvidet dekningsområdet for sitt narkotikapolitiske dokument.
One is to insert a transitional year between two successive plans or strategies, dedicated to evaluation and policy renewal.
Et eksempel her er Irlands beslutning om å¤innlemme alkohol i¤en ny strategi mot rusmiddelmisbruk.
The use of multiple substances¢— polydrug use¢— is widespread among European drug users, and almost
Grunnene til å¤ha separate strategier kan være et behov for å¤gripe særskilt fatt i¤alkoholrelaterte problemer, som ofte er av et helt annet omfang enn problemene i¤forbindelse med illegale rusmidler, eller ganske enkelt fordi noen rusmidler er lovlige, andre ulovlige.
The absence of a shared European model and trend reflects the multiple issues that governments have to consider when drawing up strategies on substance use.
Den europeiske union og flere europeiske land har nylig stått overfor utfordringen med å¤skulle foreta sluttevalueringen av et eksisterende strategidokument og utarbeide et nytt omtrent på samme tid.
Reasons for keeping strategies separate include the need to address specifically problems related to alcohol, which are often of a different magnitude to those caused by illicit drugs, or simply acknowledging the legal boundaries between licit and illicit drugs.
I¤og med at denne situasjonen nok vil kunne oppstå igjen i¤årene framover, har det framkommet en del forslag til hvordan dette kan gjøres bedre i¤framtiden.
Conversely, the importance of alcohol use among illicit drug users or the need to adopt public health approaches focusing on lifestyles and behaviours, and not on individual substances, call for a combined strategy. These conflicting issues have
En mulighet er å¤legge inn et overgangsår mellom to påfølgende planer eller strategier, med sikte på å¤evaluere det som er gjort, og se på hvordan politikken kan fornyes.
See the box ‘Evaluating national drug strategies and action plans’.
Se boksen ”Evaluering av nasjonale narkotikastrategier og handlingsplaner”.
Evaluating national drug strategies and action plans
Offentlige utgifter og samfunnskostnader
It is now common practice for European countries to perform a final review or evaluation of their national drug strategy or action plan.
Disse motstridende hensynene har vært bakgrunnen for at enkelte land har utviklet pragmatiske løsninger der separate narkotika- og alkoholstrategier knyttes sammen i¤en overordnet folkehelsestrategi eller i¤et felles nasjonalt samordningsorgan for både narkotika og alkohol (f.eks. Portugal).
This figure includes ‘labelled’ expenditure, which is planned by government for tasks related to drugs and identified as such in the budget.
Dette tallet inkluderer ”direkte identifiserbare” utgifter som en stats regjering har planlagt å¤bruke på rusmiddelrelaterte oppgaver, og som er identifisert som sådan i¤statsbudsjettet.
Labelled expenditure is traced in official accountancy documents.
Direkte identifiserbare utgifter gjenfinnes i¤statsregnskapet.
The greater part of drugrelated public expenditure is, however, ‘unlabelled’¢— that is, not identified as such in the national budget.
Størsteparten av de narkotikarelaterte offentlige utgiftene er imidlertid ikke direkte identifiserbare, dvs. ikke identifisert som sådan i¤nasjonalbudsjettet.
Unlabelled expenditure must be estimated by a cost-modelling approach.
Ikke direkte identifiserbare utgifter må dermed estimeres ved hjelp av kostnadsmodellering.
Assessing the logic, relevance and internal consistency of the policy document is a preliminary evaluation step in some countries.
Det er nå vanlig praksis i¤europeiske land å¤foreta en endelig gjennomgang eller sluttevaluering av den nasjonale narkotikastrategien eller handlingsplanen.
Content analysis, sometimes including the development of problem trees or logical frameworks, is used to clarify the policy’s underlying theory and also to identify inconsistencies between objectives, actions and needs.
Vanligvis er målet å¤vurdere hvor langt gjennomføringen er kommet og hvordan narkotikasituasjonen har endret seg, for derved å¤ha et utgangspunkt for arbeidet på den neste strategien eller handlingsplanen.
Data for different years are only available for labelled expenditures.
Tall for de forskjellige årene finnes bare for direkte identifiserbare utgifter.
In 2008, 22 EU Member States reported a total labelled expenditure on the drugs problem of EUR¢4.2 billion.
I¤2008 rapporterte 22¤EU-medlemsstater å¤ha brukt 4,2 mrd. euro i¤direkte identifiserbare utgifter på narkotikaproblemet.
For the 16 countries that reported in both 2005 and 2008, total labelled public expenditure rose from EUR¢2.10 billion to EUR¢2.25 billion.
For de 16¤landene som rapporterte tall både i¤2005 og 2008, steg direkte identifiserbare offentlige utgifter fra 2,10 mrd. til 2,25 mrd. euro.
As a proportion of gross domestic product, total labelled expenditure decreased in nine countries, increased in six countries and remained unchanged in one country¢(8).
Som andel av bruttonasjonalprodukt var det en nedgang i¤samlede, direkte identifiserbare utgifter i¤ni land, en økning i¤seks land og ingen endring i¤ett land¤(8).
In some countries, data are routinely provided by the institutions responsible for implementation.
I¤en del land begynner dette arbeidet med en vurdering av logikken i¤strategidokumentet, dets relevans og indre sammenheng.
In others, service providers or regional authorities are asked to fill in a questionnaire on the level of implementation and, sometimes, about the difficulties encountered.
Innholdsanalyser, noen ganger med utarbeidelse av et problemhierarki eller en logisk ramme, brukes for å¤klarlegge strategiens underliggende teori, men også for å¤identifisere manglende samsvar mellom mål, tiltak og behov.
Public expenditure related to drugs can be classified according to the international classification of the functions of government (COFOG) system.
Offentlige narkotikarelaterte utgifter klassifiseres etter COFOG-systemet, en internasjonal klassifikasjon av offentlige utgifter etter formål.
Of the total labelled expenditure categorised by seven reporting countries (EUR¢1.82 billion), most came within two government functions: health (60¢%) and public order and safety (34¢%) (that is, police services, law courts, prisons).
Av samlede direkte identifiserbare utgifter klassifisert av sju rapporterende land (EUR¤1,82 mrd.), var mesteparten klassifisert som ”Helse” (60¤%) og ”Offentlig orden og trygghet” (34¤%) (dvs. politi, domstoler og fengsler).
This imbalance can be explained by the fact that expenditure on public order and safety tends to be embedded in broader and more general programmes of action against crime (unlabelled expenditure) (EMCDDA, 2008d).
Denne ubalansen kan forklares med at utgifter til offentlig orden og trygghet ofte synes å¤inngå i¤bredere, mer generelle handlingsprogrammer mot kriminalitet (ikke direkte identifiserbare utgifter) (EONN, 2008d).
The difficulty of establishing the effects of a drug strategy on the drug problem is acknowledged by most evaluators.
Gjennomføringen av tiltakene fastsatt i¤strategidokumentene vurderes ved bruk av forskjellige metoder.
Nevertheless, a review of the drug situation, based on epidemiological indicators and other health or law enforcement data, is generally provided in conjunction with attempts to link some policy elements with observed changes in the drug situation.
I¤enkelte land sender institusjonene som har ansvar for gjennomføringen rutinemessig inn opplysninger.
Unfortunately, the analysis rarely includes a European comparison, and this has led to some countries connecting declines in cannabis use to the content of their national drugs policy, while data point to a¢larger international trend.
I¤andre blir tjenestetilbyderne eller regionale myndigheter bedt om å¤fylle ut et skjema med opplysninger om gjennomføringsgrad og kanskje også vansker de har støtt på.
Social costs of drug use
Samfunnets kostnader ved narkotikabruk
The interpretation of data is one of the key steps of an evaluation.
Problemet med å¤vurdere effektene av en narkotikastrategi på narkotikaproblemet, er et problem de fleste evaluerere har.
In some countries, this is the sole responsibility of the national drug coordination body, while in others external evaluators, special commissions or expert groups are mandated to take stock of the data, assess the results and formulate recommendations for the next strategy or action plan.
Dessverre inneholder disse analysene sjelden noen europeisk sammenligning, slik at enkelte land har knyttet en nedgang i¤bruken av cannabis til innholdet i¤deres nasjonale narkotikapolitikk, mens dataene egentlig peker på en bredere internasjonal tendens.
Determining the social cost of drug use reveals the amount that would be saved if drug use were abolished, and identifies the different components of cost and the size of the contribution of each sector in society.
En beregning av samfunnskostnadene ved narkotikabruk avdekker hvilke beløp samfunnet hadde spart om det ikke lenger forekom bruk av narkotika, og vil også identifisere de ulike kostnadskomponentene og størrelsen på bidraget fra hver samfunnssektor.
This information can help to determine funding priorities.
Denne informasjonen kan være nyttig når det skal bestemmes hvordan ressursene skal prioriteres. Offentlige utgifter er en del av samfunnets kostnader og er direkte kostnader bare fra statens ståsted.
Social costs also include indirect costs (e.g. loss of productivity due to morbidity and mortality) and costs from private stakeholders (e.g. private healthcare).
Samfunnskostnadene innbefatter også indirekte kostnader (f.eks. tapt produksjon knyttet til sykelighet og dødelighet) og kostnader forbundet med private aktører (f.eks. private helsetjenester).
Future work in this area will be to assess the qualities of different models of linking drugs and alcohol strategies in Europe.
I¤en del land ligger ansvaret for datatolkingen alene hos det nasjonale samordningsorganet på rusmiddelfeltet, mens andre land gir eksterne evaluerere, en spesialnemnd eller ekspertgruppe i¤oppdrag å¤kartlegge status for dataene, vurdere resultatene og formulere anbefalinger for neste strategi eller handlingsplan.
Social cost studies are time-consuming and expensive.
Studier av samfunnskostnader er både tidkrevende og kostbare.
For this reason, information on the social costs of drug use in Europe is scarce.
Derfor har vi lite informasjon om samfunnets
See Table PPP-10 in the 2010 statistical bulletin.
Se tabell PPP-10 i¤Statistiske opplysninger 2010.
Annual report 2010: the state of the drugs problem in Europe
Årsrapport 2010: narkotikasituasjonen i Europa kostnader ved narkotikabruk i¤Europa, men Finland og Storbritannia (Skottland) har nylig beregnet hvor mye narkotikabruk koster samfunnet.
Economic recession and drug problems same year.
Dette vil gjelde f.eks. alkohol- og tobakkskontroll, men kan også gjelde salg av cannabis fra kaffebarer i¤Nederland og salg av visse flyktige stoffer i¤f.eks.
Social welfare accounted for the largest portion, nearly a third, of all direct costs, followed by the enforcement of public order and safety, which accounted for about a quarter.
Storbritannia. Den tredje kategorien omfatter lover som regulerer salg av legemidler, inklusive reseptfrie hoste- og forkjølelsesmidler, samt reseptpliktige legemidler.
The largest portion of indirect costs came from the value of life lost due to premature death.
Legemiddellovgivningen ble også brukt med hell i¤Østerrike for å¤begrense salget av ”spice”-produkter uten å¤kriminalisere brukerne (EONN, 2009a).