natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Almost one quarter (22 %) of primary crack clients also use heroin, and these clients report high levels of unemployment and homelessness (104).
Nesten en firedel (22 %) av klientene som har crack som primærrusmiddel, bruker også heroin, og disse klientene rapporterer høye nivåer av arbeidsledighet og hjemløshet (104).
The use of crack started to spread in the United States in the mid-1980s, mainly in deprived inner city sections of metropolitan areas, disproportionately affecting ethnic minorities.
Bruken av crack begynte å bre om seg i USA i midten av 1980-årene, gjerne i belastede områder i storbyer, og berørte etniske minoriteter i uforholdsmessig grad.
It has been feared that a similar phenomenon could happen in Europe but, until now, a serious crack epidemic has not been observed.
Man har fryktet at et tilsvarende fenomen kunne oppstå i Europa, men så langt har det ikke vært observert noen alvorlige crack-epidemier.
Crack cocaine is, however, used in some European cities, although it is difficult to know the exact size of the phenomenon.
Crack brukes imidlertid i en del byer i Europa, men det er vanskelig å si noe eksakt om fenomenets utbredelse. Rapporter om situasjonen i London (GLADA, 2004) og Dublin (Connolly et al., 2008) antyder også at det kan være en økning på gang.
In London, crack use is considered to be a major component of the city’s drugs problem, and its increase since the mid 1990s is mainly attributed to a growing population of opioid users who also use crack.
I London anses bruk av crack som en viktig komponent i byens narkotikaproblem, og økningen i bruken av crack siden midten av 1990-tallet tilskrives hovedsakelig en voksende populasjon av opioidbrukere som i tillegg bruker crack.
Overall, two main groups of cocaine clients have been identified in treatment: socially integrated individuals using powder cocaine; and a more marginalised group of clients, using cocaine, often crack-cocaine, in combination with opioids.
Det er identifisert to hovedgrupper kokainklienter i behandling: sosialt integrerte personer som bruker kokainpulver, og en mer marginalisert gruppe klienter som bruker kokain, ofte crack, i kombinasjon med opioider.
The first group typically reports snorting the drug, and sometimes consuming it in conjunction with other substances such as alcohol or cannabis, but not with opioids.
Den første gruppen rapporterer typisk at de sniffer stoffet og noen ganger bruker det sammen med andre rusmidler som alkohol eller cannabis, men ikke med opioider.
Some members of this group are referred to treatment by the criminal justice system.
En del av medlemmene av denne gruppen henvises til behandling av strafferettssystemet.
The second group often reports injecting drugs, uses both cocaine and opioids, sometimes smokes crack, and presents precarious health and social conditions.
Den andre gruppen rapporterer ofte om injisering av narkotika, bruker både kokain og opioider, røyker noen ganger crack, har svak helse og lever i en sosialt prekær situasjon.
It includes former heroin users re-entering drug treatment for cocaine use.
I denne gruppen finner man også tidligere heroinbrukere som kommer inn i behandlingsapparatet igjen for kokainbruk.
Most of the treatment demands related to crack and most of the seizures of the drug are reported by the United Kingdom.
De fleste behandlingssøknadene som gjelder crack, og de fleste beslagene av stoffet rapporteres av Storbritannia.
One study has estimated the number of problem crack cocaine users in England at 5.2–5.6 per 1 000 adult population in 2006–07.
I en studie ble antallet problembrukere av crack i England anslått til 5,2–5,6 pr. 1 000 voksne innbyggere i 2006–07.
Sizable crack problems have also been reported by cities in other European countries.
Betydelige problemer med crack er også rapportert fra byer i andre europeiske land.
Treatment and harm reduction
Behandling og skadereduksjon
Crack use occurs mainly among marginalised and disadvantaged groups such as sex workers and problem opioid users, and some countries report it among specific ethnic minorities (e.g. France, Netherlands, United Kingdom).
Bruk av crack finner oftest sted blant marginaliserte og ressurssvake grupper som sexarbeidere og problembrukere av opioider, og en del land rapporterer crackbruk i enkelte etniske minoritetsgrupper (f.eks. Frankrike, Nederland, Storbritannia).
Among socially integrated individuals, including regular powder cocaine users, crack use is very unusual (Prinzleve et al., 2004).
Blant sosialt integrerte personer, inklusive personer som regelmessig bruker kokain i pulverform, er bruk av crack svært sjelden (Prinzleve et al., 2004).
Nevertheless, the persistence of crack use in some groups and cities underlines the risk of its spread to larger populations.
Likevel er crackbruken i enkelte grupper så hardnakket at det fortsatt er risiko for spredning til større deler av befolkningen.
Some countries (e.g. Ireland, Italy, Spain), however, have implemented strategies or treatment programmes targeting cocaine users, and France is in the process of developing such programmes.
En del land (f.eks. Irland, Italia, Spania) har imidlertid implementert strategier eller behandlingsprogrammer rettet mot kokainbrukere, og Frankrike er i ferd med å utvikle slike programmer.
Almost half the cocaine clients start using the drug before the age of 20, and 88 % before the age of 30.
halvparten av kokainklientene begynner å bruke kokain før fylte 20 år, og 88 % før fylte 30.
Long time lags (9–12 years) between first cocaine use and first treatment entry are reported in Spain, Italy and the
Store tidsforsinkelser (9–12 år) fra første gangs bruk av kokain og første gangs inntak til behandling rapporteres fra Spania, Italia og
Most cocaine clients snort (55 %) or smoke (32 %) the drug and less than 7 % report injecting it (102
De fleste kokainklientene sniffer (55 %) eller røyker (32 %) rusmiddelet, og under 7 % rapporterer at de injiserer det (102
The heterogeneity of cocaine users, and of their problems and needs, complicates the organisation and delivery of treatment services to those who need them.
En analyse gjennomført i 14 land i 2006 avslørte at ca. 63 % av kokainklientene er blandingsbrukere.
Certain populations of cocaine users are hard to reach, and therefore difficult to get into treatment.
Av disse bruker 42 % også alkohol, 28 % cannabis og 16 % heroin.
For instance, marginalised cocaine injectors and crack users often do not seek treatment voluntarily.
Kokain nevnes også ofte som sekundærrusmiddel, særlig av
For this reason, in Ireland outreach work and other interventions are recommended in order to attract into treatment users who would otherwise not be reached (Connolly et al., 2008).
Det at kokainbrukerne utgjør en så uensartet gruppe, med tilsvarende forskjellige problemer og behov, gjør det vanskelig å organisere og levere behandlingstilbudet til dem som trenger det.
Outreach treatment programmes can also be beneficial for certain groups.
Visse grupper av kokainbrukere er vanskelige å nå og derfor vanskelige å få inn i behandling.
An example of this is provided by carried out in 14 countries in 2006 revealed that around 63 % of cocaine clients are polydrug users.
For eksempel vil marginaliserte sprøytebrukere og crackbrukere ofte ikke frivillig søke behandling.
Cocaine is also often mentioned as a secondary drug,
klienter som primært har et heroinproblem (28 %) (103
(101)See Tables TDI-10, TDI-11 (part iii), TDI-21 and TDI-103 (part ii) in the 2009 statistical bulletin.(102) See Table TDI-17 (part iv) in the 2009 statistical bulletin.
(101) Se tabell TDI-10, TDI-11 (del iii), TDI-21 og TDI-103 (del ii) i Statistiske opplysninger 2009.(102) Se tabell TDI-17 (del iv) i Statistiske opplysninger 2009.
) See the ‘Selected issue’ on polydrug use.)
) Se Utvalgt aspekt om blandingsbruk.)
See ‘Crack cocaine use in Europe’, and Tables TDI-7 and TDI-115 in the 2009 statistical bulletin.
Se “Crackbruk i Europa” og tabell TDI-7 og TDI-115 i Statistiske opplysninger 2009.
Germany, Ireland, Austria, the Netherlands, France and Spain estimated that they were available only to a minority of them.
Storbritannia har anslått at disse programmene er tilgjengelige for de fleste kokainbrukere som trenger behandling, anslår imidlertid eksperter fra Danmark, Tyskland, Irland, Østerrike, Nederland, Frankrike og Spania at slike programmer bare er tilgjengelig for et mindretall.
a Dutch study targeting marginalised crack users.
Et eksempel på dette finnes i en nederlandsk studie rettet mot marginaliserte crackbrukere. Behandlingsprogrammet oppnådde høy gjennomføringsgrad og behandlingstilfredshet hos klientene.
Those treated reported improvements in health, living conditions, family and social relations and psychiatric status (Henskens et al., 2008).
Behandlede personer rapporterte forbedringer i helse, levekår, familiære og sosiale relasjoner så vel som psykiatrisk status (Henskens et al., 2008).
For example, they may not find their needs addressed in treatment services where opioid users are the main clientele.
For eksempel kan de synes at deres behov ikke blir ivaretatt i behandlingstjenester som har opioidbrukere som viktigste klientell.
Measures to overcome these problems are reported by some countries.
En del land rapporterer om tiltak for å bøte på dette.
For example, in Italy, ‘Progetto nazionale cocaina’, launched in 2007, provides specialised services with opening times more suitable for socially integrated cocaine users and their families (e.g. after work).
Det italienske prosjektet “Progetto nazionale cocaina”, som ble iverksatt i 2007, tilbyr f.eks. spesialiserte tjenester med åpningstider som passer bedre for sosialt integrerte kokainbrukere og deres familier (f.eks. etter arbeidstid).
A similar approach is also reported in Ireland, where specific programmes are developed to attract powder cocaine users.
En tilsvarende tilnærming rapporteres fra Irland, hvor egne tiltak er utviklet som vil være mer interessante for brukere av kokainpulver.
Following a period during which almost all the research originated in the United States, several studies on the treatment of cocaine dependence are now carried out in Europe.
Etter en periode der nesten all forskning har kommet fra USA, utføres det nå flere europeiske studier av behandling av kokainavhengighet.
In the United Kingdom, a clinical trial is investigating the effectiveness of cognitive behavioural therapy in conjunction with contingency management (see EMCDDA, 2008b) in primary cocaine users.
I Storbritannia undersøker en klinisk studie effektiviteten av kognitiv atferdsterapi sammen med læringsbasert rusbehandling (se EONN, 2008b) hos brukere som har kokain som primærrusmiddel.
According to a recent Cochrane review, this combination has yielded the best results for the treatment of stimulant dependence (Knapp et al., 2007).
Ifølge en fersk Cochrane-gjennomgang har denne kombinasjonen gitt de beste resultatene for behandling av avhengighet av sentralstimulerende midler (Knapp et al., 2007).
Another clinical trial in the United Kingdom is investigating the efficacy of modafinil, in conjunction with voucher-based contingency management, among patients receiving opioid substitution treatment and using crack cocaine.
En annen klinisk studie i Storbritannia undersøker effektiviteten av modafinil, kombinert med en belønnings- og læringsbasert rusbehandling, hos pasienter som får substitusjonsbehandling med opioider og bruker crack.
Modafinil has already shown therapeutic potential in several trials as a substitute agent for stimulant dependence.
Flere studier har allerede vist at modafinil har et terapeutisk potensial når det brukes som erstatningsstoff ved avhengighet av sentralstimulerende midler.
In the Netherlands, five clinical trials are currently investigating the efficacy of a number of pharmaceutical agents for treating cocaine dependence, including dexamphetamine and modafinil.
I Nederland foregår det nå fem kliniske studier som ser på effektiviteten av en rekke farmasøytiske virkestoffer i behandlingen av kokainavhengighet, inkludert deksamfetamin og modafinil.
Another Dutch clinical trial investigated the combination of the community reinforcement approach with contingency management in opioid substitution clients with cocaine dependence.
En annen nederlandsk studie har undersøkt kombinasjonen av såkalt “Community Reinforcement Approach” med læringsbasert rusbehandling hos klienter med kokainavhengighet som får substitusjonsbehandling med opioider.
The results showed a significant reduction of cocaine consumption compared with the standard treatment.
Resultatene har vist en signifikant reduksjon i kokainforbruket sammenlignet med standardbehandlingen.
It is also important to maintain problem cocaine and crack users in treatment, as intensive cocaine use is associated with behavioural, social and psychological dysfunctions (e.g. impulsive and aggressive behaviour) and, in some groups, with chaotic lifestyles and severe mental and physical deterioration.
Det er også viktig å holde problembrukere av kokain og crack i behandling, fordi intensiv kokainbruk er forbundet med atferdsmessige, sosiale og psykiske funksjonsforstyrrelser (f.eks. impulsiv og aggressiv atferd) og i enkelte grupper med en kaotisk livsstil og en sterkt redusert fysisk og psykisk helse.
Thus, maintaining regular attendance at therapy sessions and meaningful therapeutic dialogue is reported as difficult by professionals (Connolly et al., 2008).
Å sikre regelmessig oppmøte på behandlingstimene og en meningsfull terapeutisk dialog oppleves som vanskelig av behandlerne (Connolly et al., 2008).
Use of cocaine can also disrupt treatment for dependence on other drugs and jeopardise successfully achieved abstinence from heroin.
Bruk av kokain kan også forstyrre avhengighetsbehandlingen for andre rusmidler og gjøre det vanskelig å beholde oppnådd rusfrihet fra heroin.
In Germany for example, concomitant cocaine use has been identified as a decisive factor in those dropping out of opioid substitution treatment.
I Tyskland er f.eks. samtidig bruk av kokain identifisert som en avgjørende faktor hos dem som dropper ut av substitusjonsbehandling med opioider.
Finally, a joint Spanish and Italian multisite study is investigating the efficacy of the cocaine vaccine TA-CD.
Endelig blir effektiviteten av kokainvaksinen TA-CD undersøkt i en felles spansk-italiensk multisenter studie.
It is the largest trial conducted on this vaccine to date, with several hundred volunteers participating.
Dette er den største studien som er gjort på vaksinen til dags dato, med flere hundre frivillige deltakere.
Initial safety studies of the TA-CD vaccine in the US have shown reductions in the subjective effects of cocaine and in the use of the drug, and better treatment retention.
Innledende sikkerhetsstudier av TA-CD-vaksinen som er gjort i USA, har vist en nedgang i subjektive effekter av kokain og redusert bruk av rusmiddelet, i tillegg til økt gjennomføringsgrad av behandlingen.
Attracting and maintaining users in treatment is also difficult in a context where there is no particular psychosocial intervention with strong evidence of effectiveness and no effective pharmacotherapy available to help dependent users maintain abstinence or reduce use during this period.
Skadereduksjonstiltak rettet mot problembrukere av crack og kokain er et nytt arbeidsfelt i mange av medlemsstatene. En grunn til at det er så få tiltak på dette området, særlig for crackbrukere, kan være mangel på kunnskap blant sentrale fagfolk om dette rusmiddelet og om målgruppen og deres behov.
One reason for the limited provision of interventions in this field, in particular for crack users, might be a lack of knowledge among key workers about the drug, the target group and their needs.
Medlemsstatene tilbyr vanligvis kokaininjiserende brukere de samme tjenestene og tilbudene som for opioidbrukere, dvs. anbefalinger om tryggere bruk, opplæring i tryggere
These difficulties can be tackled by the development of specific treatment programmes and training courses adapted to the problems associated with cocaine and crack use.
Dette kan omgås ved å utvikle spesielle behandlingsprogrammer og opplæringskurs tilpasset de problemene som forbindes med kokain- og crackbruk.
Cocaine-specific training for treatment staff is reported from Ireland, Italy and the United Kingdom.
Kokainspesifikk opplæring for behandlingspersonalet rapporteres fra Irland, Italia og Storbritannia.
In addition, 11 Member States, including all those with high levels of cocaine use and treatment demand, report that specific treatment programmes, alongside traditional treatment services, are available for cocaine or crack cocaine users.
Dessuten rapporterer 11 medlemsstater, også alle de med høye nivåer av kokainbruk og behandlingsbehov, at kokain- og crackbrukere tilbys spesifikke behandlingsprogrammer parallelt med tradisjonelle behandlingstilbud.
However, while national experts from Italy, Portugal, Slovenia and the United Kingdom estimated that these programmes were available to a majority of cocaine users in need of treatment, experts from Denmark,
Mens nasjonale eksperter fra Italia, Portugal, Slovenia og
Chapter 5: Cocaine and crack cocaine and to injecting in higher-risk parts of the body (e.g. the legs, hands, feet and groin).
Kapittel 5: Kokain og crack
Therefore, safer use recommendations should be adapted to these specific risks.
Skadereduserende tiltak rettet mot kokainbrukere i rekreasjonsmiljøer, fokuserer hovedsakelig på bevisstgjøring.
In some countries (e.g. Belgium, France), clean crack pipes are also provided in some lowthreshold agencies.
Programmene gir unge mennesker råd og informasjon om risikoen forbundet med alkohol- og narkotikabruk generelt og omfatter vanligvis materiell om risikoen forbundet med kokainbruk.
Harmreduction interventions targeting cocaine users in recreational settings focus mainly on raising awareness.
sprøytebruk samt sprøytebytteprogrammer.
Programmes offer advice and information to young people on the risks associated with alcohol and drug use in general, usually including material on the risks of cocaine use.
Imidlertid kan kokaininjisering være forbundet med høyere risiko for deling av injeksjonsutstyr og med hyppig injisering, som kan føre til venekollaps og til at sprøyten settes i andre deler av kroppen som medfører høyere risiko (f.eks. bein, hender, føtter eller lysken).
Chapter 6Opioid use and drug injection
Kapittel 6Opioidbruk og injeksjonsbruk
Introduction over the last few years suggests that opium is increasingly being transformed into morphine or heroin in the country itself.
Innledning som er ødelagt i Afghanistan de siste par årene, tyder på at opiumen i stadig større grad omdannes til morfin eller heroin inne i Afghanistan.
However, large seizures of opium and morphine in neighbouring countries (Pakistan, Iran) indicate that significant processing is also taking place outside Afghanistan (CND, 2008; UNODC, 2009).
Store beslag av opium og morfin i naboland (Pakistan, Iran) tilsier imidlertid at bearbeiding skjer i betydelig omfang også utenfor Afghanistan (CND, 2008; UNODC, 2009).
Heroin use, particularly injecting the drug, has been closely associated with problem drug use in Europe since the 1970s.
Heroinbruk, særlig injeksjonsbruk, har siden 1970-tallet vært tett forbundet med problematisk bruk av narkotika i Europa.
Today, this drug still accounts for the greatest share of morbidity and mortality related to drug use in the European Union.
I dag er dette rusmiddelet fortsatt årsaken til størsteparten av all sykdom og død forbundet med narkotikabruk i Den europeiske union.
A decline in heroin use and associated problems has been observed in the last 10 years, though more recent data suggest that, in some countries, the trend may have changed direction.
I løpet av de siste ti årene har det vært en nedgang i heroinbruken og problemene i den forbindelse, men nyere data tyder på at denne trenden kan være i ferd med å snu i en del land.
In addition, reports of the use of synthetic opioids, such as fentanyl, and the injection of stimulant drugs, such as cocaine or amphetamines, reflect the increasingly multi-faceted nature of problem drug use in Europe.
Dessuten tyder rapporter om bruk av syntetiske opioider, som fentanyl, og injisering av sentralstimulerende midler, som kokain og amfetamin, på en utvikling der problematisk bruk av narkotika i Europa antar stadig nye former.
Heroin enters Europe mainly by two major trafficking routes: the historically important Balkan route and its several branches, following transit through Pakistan, Iran and Turkey, where the largest quantity is seized; and the ‘northern route’ via central Asia and the Russian Federation, with heroin trafficked for example to Poland directly by train (INCB, 2009a) or to Norway via Lithuania.
Heroinen føres inn i Europa langs to hovedruter, den historisk viktige Balkan-ruten med alle dens avgreininger, etter transitt gjennom Pakistan, Iran og Tyrkia, hvor de største beslagene gjøres, og den “nordlige” ruten via Sentral-Asia og Den russiske føderasjon, der heroin sendes f.eks. direkte med tog til Polen (INCB, 2009a) eller Norge via Litauen.
Secondary trafficking routes were reported for south-west Asian heroin, for example from Afghanistan and Pakistan by air through countries in the Middle
Det er også rapporter om sekundære ruter for heroin fra Sørvest-Asia, f.eks. fra Afghanistan og Pakistan
Table 9: Production, seizure, price and purity of heroin
Tabell 9: Produksjon, beslag, priser og renhet på heroin
Production and seizures
Produksjon og beslag
Global quantity seized Heroin (tonnes) Morphine (tonnes)
Globale beslag Heroin (tonn)Morfin (tonn) produseres noen opioider, hovedsakelig hjemmeproduserte valmueprodukter (f.eks. valmuehalm, konsentrater av knuste stengler eller frøkapsler), i en del av de østeuropeiske landene (f.eks. Latvia, Litauen).
Price and purity in Europe
Priser og renhet i Europa
Brown heroin
Brun heroin
Mean retail price (EUR per gram)
Gjennomsnittlig detaljpris (EUR pr. gram)
The UNODC figure is based on its estimate of the global output of illicit opium (8 870 tonnes in 2008) (UNODC, 2009).Range of the middle half of the reported mean price or purity.Data are for 2007, except for the global potential production estimate.UNODC World drug report (2009) for global values, Reitox national focal points for European data.
UNODCs tall er basert på eget estimat av global produksjon av illegal opium (8 870 tonn i 2008) (UNODC, 2009).Verdier i midterste halvdel av rapportert gjennomsnittspris eller -renhet.Dataene gjelder 2007, bortsett fra for globalt potensielt produksjonsestimat.UNODC World drug report (2009) for globale data, nasjonale kontaktpunkter i Reitox-nettet for europeiske data.
Heroin consumed in Europe originates predominantly in Afghanistan, which accounts for most of the global illicit opium output.
Heroinen som brukes i Europa kommer for det alt overveiende fra Afghanistan, som står for det meste av den globale illegale opiumproduksjonen.
The other producing countries are Myanmar, which mainly supplies markets in east and southeast Asia, Pakistan, Laos, followed by Mexico and Colombia, which are considered the largest suppliers of heroin to the United States (UNODC, 2009).
De andre produsentlandene er Myanmar (som hovedsakelig forsyner markeder i Øst- og Sørøst-Asia), Pakistan og Laos, etterfulgt av Mexico og Colombia, som betraktes som de største leverandørene av heroin til USA (UNODC, 2009).
Global opium production is estimated to have decreased from a peak in 2007, mainly due to a decrease in Afghan production from 8 890 tonnes to some 8 000 tonnes in 2008.
Den globale opiumproduksjonen antas å ha gått ned siden toppen i 2007, først og fremst som følge av redusert afghansk produksjon, fra 8 890 tonn til om lag 8 000 tonn i 2008.
The most recent estimate of global potential heroin production is 735 tonnes in 2007 (UNODC, 2009).
Det nyeste anslaget over den potensielle globale heroinproduksjonen er 735 tonn i 2007 (UNODC, 2009). Det økende antallet laboratorier
East and East Africa to illicit markets in Europe (INCB, 2009a; WCO, 2008).
Heroinprisene på forskjellige nivåer av markedet luftveien gjennom land i Midtøsten og Øst-Afrika til illegale markeder i Europa (INCB, 2009a; WCO, 2008).