natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This framework decision envisages the imposition ofsanctions on those who participate at any stage in thetraffic of substances covered by United Nations conventionsand EC decisions: production, offering for sale, transport,distribution and possession or purchase with intent totraffic.
Vedtaket anmoder landene om å sikreat ‘maksimal strafferamme for lovbruddene … skal væreminst ett til tre års fengsel’ eller mellom fem og ti årsfengsel dersom lovbruddet omfatter store mengdernarkotika eller de mest helseskadelige narkotiske stoffene.Kjernen i rammevedtaket er at det på EU-plan fastsetter enfelles definisjon på hva som betraktes som handel mednarkotika, samt anbefalte strafferammer for slike lovbruddinnenfor EU.
It asks countries to ensure that ‘offences … arepunishable by criminal penalties of a maximum of at leastbetween 1 and 3 years of imprisonment’ or between 5 and10 years of imprisonment when the offence involves largequantities of drugs or those drugs that cause the most harmto health.
For å oppnå enighet mellom medlemsstatenevar det nødvendig å samordne de nasjonale definisjonenepå hva som betraktes som besittelse til eget bruk.
The crux of the framework decision is that it setsout a common definition of what is considered drugtrafficking at EU level and lays down recommendedpenalties for this offence within the EU.
Derfor erlovbrudd som gjelder eget bruk av narkotika, slik dettedefineres i medlemsstatenes nasjonale lovgivninger,utelukket fra rammevedtaket.
In achievingagreement among Member States, national differences inthe definition of what constitutes personal consumption hadto be overcome.
I desember 2003 la Kommisjonen endelig fram et forslagom å endre regelverket som EONN er underlagt.
For this reason, offences related topersonal drug consumption, as defined by the national lawsof Member States, are excluded from the frameworkdecision.
Forslaget,som vil bli drøftet av Rådet i 2004, medfører endringer påflere områder: endring av grunnforordningene, endringersom skal styrke EONNs rolle i forhold til de nyebruksmønstrene for narkotika og utvidelsen av EU så velsom endringer som skal ta hensyn til EONNs rolle sombidragsyter til evalueringen av EUs handlingsplan motnarkotika.
Chapter 1: New developments in policies and laws
Kapittel 1: Politikk og lovgivning – nye utviklinger
Figure 1:Variety of ‘national drugs strategies’
Figur 1: Bredden i ‘nasjonale narkotikastrategier’
National policies
Nasjonal politikk
Drugs programme
Narkotikaprogram
The trend for Member States to adopt a ‘national drugsstrategy’, a cornerstone of EU drug policy, was reported inlast year’s annual report and continued in 2003 (Figure 1).In 2003, drugs plans and programmes were adopted in Denmark, Germany, Lithuania and Slovenia.
Trenden der medlemsstatene vedtar en ‘nasjonalnarkotikastrategi’, som er en av hjørnesteinene i EUsnarkotikapolitikk, ble omtalt i fjorårets årsrapport.
In 2004,
Trendenvidereføres i 2003 (tabell 1). I 2003 vedtok Danmark,Tyskland, Litauen og Slovenia egne narkotikaplaner og
Estonia and France (6
-programmer, og Estland og Frankrike(6
) are expected to follow suit, bringing the total number of Member States that operate a drugpolicy under the framework of an overall national drugsstrategy to 21 out of a total of 25 (22 out of 26 if Norway is included) (7
) forventes å komme etter i 2004. Da vil det totale antall medlemsstatersom har iverksatt en narkotikapolitikk med hjemmel i enoverordnet nasjonal narkotikastrategi være oppe i 21 av til sammen 25 land (22 av 26 hvis vi tar med Norge)(7
The fact that ‘national drugs strategies’ have beenimplemented so widely in a relatively short period of time
Det faktum at ‘nasjonale narkotikastrategier’ er blitt så utbredt i løpet av relativt kort tid (1997–2004)(9
), and within a well-defined geographical area, affords the opportunity to make comparisons of thephenomenon in different Member States and obtain an EU-wide perspective.
) og innenfor et klart definert geografisk område, gir ossmulighet til å sammenligne fenomenet i de ulikemedlemsstatene og få et perspektiv som omfatter hele EU.
As a first observation, it is becoming more and morecommon to adopt a holistic approach to drug policy,incorporating both demand- and supply-reduction activities,
Innledningsvis kan vi si at det blir stadig vanligere med enholistisk tilnærming til narkotikapolitikken, som omfatterbåde etterspørsels- og tilbudsreduserende aktiviteter – en
All documents analysed exhibit this trait.
Kypros dokumenter vi har analysert.
Secondly, coordination isassuming a more important role.
Dernest tillegges samordningstadig større vekt.
Increasingly, nationaldrugs strategies are carried out in a centrally coordinatedmanner (most EU countries have national coordination agencies and national coordinators (11
Iverksettingen av de nasjonalenarkotikastrategiene blir i stadig større grad samordnet
NB:The theoretical distinction between a drug policy, a national drugs strategy(which should identify general principles as well as a framework and direction) and an action plan (which puts the strategy into action, setting outdetailed specific actions) is not always maintained in different national documents.
Merknader:Det teoretiske skillet mellom en narkotikapolitikk, en nasjonal narkotikastrategi(som bør fastlegge generelle prinsipper i tillegg til ramme og retning) og enhandlingsplan (som iverksetter strategien og fastsetter detaljerte, konkrete tiltak)blir ikke alltid opprettholdt i de forskjellige nasjonale dokumentene.
Because of the diversity among countries we describe the nationalstrategic documents as officially presented without making any attempt to consolidate definitions or draw comparisons.Sources:Member States’ national strategies.
På grunnav variasjonene landene imellom beskriver vi de nasjonale strategiskedokumentene slik disse presenteres offisielt, uten å gjøre noe forsøk på åsamordne definisjoner eller trekke sammenligninger.Kilde:Medlemsstatenes nasjonale strategier.
cooperation with regional and local agencies.
sentralt (de fleste EU-land har nasjonalesamordningsorganer og nasjonale koordinatorer(11)), selvom dette skjer i nært samarbeid med regionale og lokaleorganer.
Thirdly,greater consideration is being given to the delivery ofinterventions on the ground and to the monitoring andassessment of implementation as tools to ensureaccountability to decision-makers (see selected issue onevaluation, p.75).
For det tredje blir det lagt større vekt på å etableretiltak i felten samt på å bruke kartlegging og vurdering avgjennomføringen som verktøy for å sikre ansvarlighetoverfor beslutningstakerne (se utvalgte aspekter:Evaluering,s. 75).
However, there are important differences in both thestructure and content of ‘national drugs strategies’.
tillegges de ulike tiltakene og målsettingene.
Somedocuments are structured in such a way as to allow statedactions and overall implementation to be followed up; othersare less detailed, presenting general objectives but not tyingthem to operational objectives, targets or performanceindicators.
Det er imidlertid store forskjeller både i struktur og innholdhva angår de ‘nasjonale narkotikastrategiene’.
Drugs policy documents also vary in their use ofterminology: some countries have adopted action plans,
Foreksempel er det stor variasjon i detaljnivået og vekten som
The principle of a balanced approach was endorsed in the political declaration of UNGASS in 1998: ‘there shall be a balanced approach between demand reduction and supply reduction, each reinforcing the other, in an integrated approach to solving the drug problem’.
Fordi strukturen og innholdet i de nasjonale narkotikastrategiene er så varierende fra et land til et annet, er det ikke gjort noe forsøk i denne rapporten påå harmonisere definisjoner og konsepter.
In this chapter, no attempt is made to assessthe extent to which Member States have achieved a ‘balanced approach’; rather, it is simply observed that such an approach is receiving increasing attention.
I dettekapitlet gjøres det intet forsøk på å vurdere i hvilken grad medlemsstatene har oppnådd en slik ‘balansert tilnærming’. Det slås bare fast at en sliktilnærming blir viet stadig mer oppmerksomhet.For nærmere opplysninger, se http://www.emcdda.eu.int/?nnodeid=1360.
Annual report 2004: the state of the drugs problem in the European Union and Norway
Årsrapport 2004: Narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge hele tatt (Tabell 1).
The differences in content may reflect different politicalobjectives or differences in the national characteristics ofthe drug phenomenon.
Forskjellene når det gjelder innhold, kan gjenspeile ulikepolitiske målsettinger eller det at narkotikasituasjonen erforskjellig fra land til land.
We report here on two of the mostrelevant areas of divergence: the substances covered andthe main aim of the strategies.
I denne rapporten omtaler vi toav de viktigste områdene hvor vi finner forskjeller, nemlighvilke stoffer som omfattes, og hovedmålet for strategiene.
others have strategies and some have implementedprogrammes. Indeed, the different political objectives andagendas might determine a very wide picture in whichrather varying sceneries are portrayed under the expression‘national drugs strategy’ (Figure 1).
terminologien som brukes i narkotikapolitiske dokumenter:en del land har vedtatt handlingsplaner, andre harstrategier og atter andre har gjennomført programmer.Deforskjellige politiske målsettingene og dagsordenene danneret meget variert bilde der ganske forskjellige landskaperbeskrives under betegnelsen ‘nasjonal narkotikastrategi’(Figur 1).
Nevertheless, while theterms action plan, programme and strategy may be used interchangeably (12
Selv om begrepene handlingsplan, program ogstrategi kan brukes om hverandre(12), gjenspeiler de ikkenødvendigvis forskjeller i politiske målsettinger elleragendaer.
Another aspect that varies between Member States is thetimeframe of the national drugs strategy.
Et annet aspekt som varierer fra en medlemsstat til enannen, er tidsrammen som er satt for den nasjonalenarkotikastrategien.
Most countrieshave adopted a timeframe of 3–5 years; however, in somecountries the strategy covers a period of 8–10 years,whereas in others no timeframe at all is indicated (Table 1).In this respect, the link between ‘national drugs strategies’and the EU action plan on drugs should be considered.
De fleste landene har vedtatt entidsramme på 3–5 år, men i noen land omfatter strategien8–10 år, mens andre igjen ikke har noen tidsramme i det
Although national drugs strategies typically focus onclassified drugs, many documents extend to the so-calledlegal drugs, mainly alcohol and tobacco, particularlywhenconsidering the areas of education, preventionandtreatment (Table 2).
Selv om nasjonale narkotikastrategier typisk fokuserer påillegale rusmidler, omfatter mange dokumenter også såkaltelovlige rusmidler, hovedsakelig alkohol og tobakk, særlig iforbindelse med opplæring, forebygging og behandling(Tabell 2).
In some countries, thisconsideration takes the form of specific actions andprojects, while in other countries ‘legal drugs’ are onlymentioned.
I noen land gir dette seg utslag i konkrete tiltakog prosjekter, mens andre land bare nevner ‘lovlige
Table 1: Timeframe of ‘national drugs strategies’
Tabell 1: Tidsramme for ‘nasjonale narkotikastrategier’
No indication of timeframe
Ingen angivelse av tidsramme
Until the year 2003 with a prospect to the year 2008
Fram til 2003 med føringer fram mot 2008
(1) No indication of timeframe
(1) Ingen angivelse av tidsramme
Shading indicates period covered by a ‘national drugs strategy’: (1) and (2) indicate successive ‘strategies’.
Skravering representerer tidsrommet som dekkes av den ‘nasjonale narkotikastrategien’: (1) og (2) viser til suksessive ’strategier’.
A drugs strategy may be defined as a ‘unifying theme, framework for determination, coherence and direction’ and an action plan as a ‘scheme or programme for detailed specific actions’ (Strategies and coordination in the field of drugs in the European Union, a descriptive review, November 2002:http://www.emcdda.eu.int/?nnodeid=1354).
En narkotikastrategi kan defineres som et ‘samlende tema, en ramme for fastleggelse, sammenheng og retning’, og en handlingsplan som en ‘plan eller etprogram for detaljerte, konkrete tiltak’ (Strategier og samordning på narkotikaområdet i Den europeiske union, en deskriptiv gjennomgang), november2002: http://www.emcdda.eu.int/?nnodeid=1354).
Table 2: ‘Legal drugs’ in national drugs strategies
Tabell 2: ‘Lovlige rusmidler’ i nasjonale narkotikastrategier
Sweden n.a.
Sverige
) WHO alcohol database (http://www.euro.who.int/alcoholdrugs).
) WHOs alkoholdatabase (http://www.euro.who.int/alcoholdrugs).
For example, since 1999, Belgium, the Czech Republic,Germany, Hungary, Sweden and the United Kingdom haveall reported some form of monitoring or evaluation ofvarious aspects of basic legal provisions addressing theoffence of drug use or possession.
Siden 1999 har for eksempel Belgia, Den tsjekkiske republikk,Tyskland, Ungarn, Sverige og Storbritannia rapportert om eneller annen form for kartlegging eller evaluering av ulikeaspekter ved de grunnleggende lovbestemmelsene som gjelderbruk eller besittelse av narkotika.
This has resulted inmajor changes in the drug legislation in Belgium, Hungaryand the United Kingdom.
I Belgia, Ungarn og Storbritannia har dette arbeidet medført omfattende endringeri narkotikalovgivningen.
(2) to reduce substantially over five years the incidence of drugrelated health damage (HIV, hepatitis, TB, etc.) and the number of drugrelated deaths; (3) toincrease substantially the number of successfully treated addicts; (4) to reduce substantially over five years the availability of illicit drugs; (5) to reduce substantiallyover five years the number of drugrelated crimes; (6) to reduce substantially over five years money laundering and the illicit trafficking of precursors.
1) Oppnå i løpet av fem år en signifikant reduksjon i utbredelsen av narkotikabruk og i nyrekrutteringen til narkotikabruk, særlig blant ungdom under 18år; 2) oppnå i løpet av fem år en vesentlig reduksjon i forekomsten av narkotikarelatert helseskade (HIV, hepatitt, TB osv.) og antallet narkotikarelatertedødsfall; 3) oppnå en vesentlig økning i antallet avhengige som blir rusfrie; 4) oppnå i løpet av fem år en vesentlig reduksjon i tilgjengeligheten av illegalerusmidler; 5) oppnå i løpet av fem år en vesentlig reduksjon i antallet narkotikarelaterte forbrytelser; 6) oppnå i løpet av fem år en vesentlig reduksjon avhvitvasking av penger og illegal omsetning av prekursorer til narkotika.For en mer omfattende redegjørelse for dette området, se boks 2 OL: Nasjonal politikk: evaluering av lovgivningen.
Annual report 2004: the state of the drugs problem in the European Union and Norway problem.
Årsrapport 2004: Narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge hvitvasking av penger (samfunnskontrakter).
Such evaluations of laws may assess theirimplementation, effectiveness or efficiency.
I Sverigeinneholder myndighetenes retningslinjer spesifikke krav omat regjeringen skal evaluere hvordan politiet organiserer oggjennomfører kampen mot narkotika.
In general, theevaluations reported have tended to support the value ofthe policy response under consideration.
Evaluering er ogsåtatt i bruk for å styrke innsatsen mot lokalnarkotikaomsetning og ordensforstyrrelser, somkoordinering av lokale tiltak i Irland, myndighet til å stengelokaler i Nederland, og muligheten for å kreve nyoppkjøring til førerprøven i Tyskland.
Yet the willingnessto actually reverse a policy based on evaluation results, ashas occurred in Hungary, shows a new trust in evidencebased research that has often been lacking.
Debatten og evalueringene har fokusert på vurderingen avvirkningene av kriminaliseringen. Av alleevalueringstiltakene trekker vi særlig fram to tilsynelatendesammenlignbare situasjoner som har blitt løst forskjellig.Både Ungarn og Sverige har nylig evaluert virkningene avkriminaliseringen av bruk av narkotika.
This welcometrend in evaluation forms part of a more general trend forpublic administration to be more accountable, andincreasingly to rely on traditionally private-sector conceptssuch as performance targets and cost-effectiveness.
I mars 1999 ble Ungarns straffelov endret slik at bruk av narkotika ble etbrudd på straffeloven, og muligheten for å idømmebehandling ble begrenset til brukere med etavhengighetsproblem.
circulation of narcotic drugs was not achieved; the numberof people trying drugs and the number of registeredoffences and offenders continued to rise.
Evaluering blir helt klart anerkjent som et stadig viktigereverktøy i innsatsen mot alle aspekter vednarkotikaproblemet.
In addition, thechange in the law made the legal classification of drugsmore difficult and legal proceedings more complicated, andhad a negative effect on the conduct of participants in thedrug market.
Evaluering av lover kan gi envurdering av gjennomføringen og av hvor effektiv ogkostnadseffektiv den enkelte lov er.
The study’s authors concluded that thepunishments were too rigorous and failed to take accountofthe fact that young people become drug users notbecause they have a criminal nature but because of theircircumstances.
Generelt synesevalueringene det er rapportert om, å konkludere med atdet aktuelle tiltaket faktisk er av verdi.
As a result, a new amendment, effectivelyreversing the changes and taking account of the study’sfindings, was implemented on 1 March 2003.
Men viljen tileventuelt å gå tilbake på en politikk når resultatene avevalueringen foreligger, slik det skjedde i Ungarn, viser enny tillit til evidensbasert forskning som ofte har manglet.Denne positive trenden innen evaluering skriver seg inn i enmer generell trend der det offentlige stadig oftere stilles tilregnskap og oftere må støtte seg på konsepter somtradisjonelt har tilhørt privat sektor, som f.eks. resultatmålog kostnadseffektivitet.
Developments in national legislation
Utviklingen innen nasjonal lovgivning
In Sweden, in 2000, the National Council for Crime Prevention researched the effects of the 1988 regulation(strengthened in 1993) that made simple drug use anoffence. The research revealed that the introduction of theregulation resulted in a sharp increase in the number ofpeople arrested for minor drug offences.
I Sverige gjennomførte Brottsförebyggande rådet i 2000 etforskningsprosjekt om virkningene av kriminaliseringen avbruk av narkotika i 1988 (og ytterligere skjerpet i 1993).Dette arbeidet avslørte at den nye lovgivningen førte til enkraftig økning i antallet personer som ble arrestert formindre narkotikalovbrudd.
Although many ofthose arrested were well-known drug abusers, some wereyoung, previously unknown users.
Selv om mange av de arrestertevar kjente misbrukere, var en del unge, tidligere ukjentebrukere.
An important reason foradopting the regulation was to identify young people at anearly stage in their drug career, and the report concludedthat this was accomplished.
En av de viktigste grunnene til at loven ble vedtatt,var ønsket om å identifisere unge mennesker på et tidligstadium i deres ruskarriere.
The report also discusses theregulation’s impact on the drug market (which hasescalated).
Derfor kunne rapportenkonkludere med at dette målet var nådd.
It concluded that there were no clear indicationsthat the criminalisation of drug use had a deterrent effecton young people.
Rapporten drøfterogså lovendringens innvirkning på narkotikamarkedet (somer blitt betraktelig større) og konkluderte med at det ikkefantes noen klare indikasjoner på at kriminalisering avnarkotikabruk hadde avskrekkende effekt på de unge.
In the past year, cannabis has been reclassified in twocountries, in both cases attracting much media coverage,not all of it accurate.
I løpet av det siste året har to land reklassifisert cannabis,noe som i begge tilfeller fikk mye omtale i media – om ikkealltid like etterrettelig omtale.
In Belgium, a package of two laws, adecree and a prosecutorial directive instigated severalchanges to the legal framework, perhaps the mostfundamental of which was to place cannabis products in adifferent legal category from other drugs.
Belgia vedtok en ny lovpakkebestående av et dekret og et direktiv om straffeforfølgning,som utløste en rekke endringer i lovverket. Den viktigstelovendringen var kanskje at cannabisprodukter nå kom i enannen rettslig kategori enn andre rusmidler.
New offenceswere created, so that an adult committing a first or secondoffence of possession of cannabis intended for personaluse, in the absence of indications of nuisance orproblematic use, would only receive a fine and be requiredto register with the police.
Nye lovbruddble definert, som blant annet medførte at en voksen personsom for første eller andre gang blir tatt for besittelse avcannabis til eget bruk, dersom det ikke foreliggerindikasjoner på ordensforstyrrelser eller problembruk, bareblir ilagt en bot og får meldeplikt hos politiet.
The prosecutorial directiveinterprets cannabis sufficient for personal use as amaximum of 3 grams or one plant.
Det nyedirektivet definerer cannabis til personlig bruk sommaksimum 3 gram eller én plante.
However, nuisance maybe punished by three months to one year in prison and/ora fine of EUR 5000 to 500000, and aggravatingcircumstances, such as possession in the presence ofminors, will incur stiff sentences.
Imidlertid kanordensforstyrrelser straffes med fengsel i tre måneder til ettår og/eller en bot på 5000 til 500000 euro, og underskjerpende omstendigheter, f.eks. besittelse i nærvær avmindreårige, kan lovens maksimumsstraff bli idømt.
With regards to other responses, evaluations of severallegal instruments to deal with drug offenders are being orhave been conducted in the United Kingdom, such astesting following trigger offences, drug courts and arrestreferral schemes.
Storbritannia gjennomfører eller har gjennomførtevalueringer av en rekke andre juridiske virkemidler overfornarkotikalovbrytere, f.eks. testing etter ‘utløsende’ lovbrudd(trigger offences), narkotikadomstoler og behandlingstiltak ifengselsmiljø. Alternative måter for å håndterenarkotikalovbrytere vurderes også i Tyskland (behandling istedet for straff), Irland (henvisning fra fengsel) og Nederland (tvangsbehandling).
As a result, the maximumpenalty for possession for personal use is reduced from fiveto two years’ imprisonment, but clearly any cannabispossession remains a criminal offence.
Nederland bruker dessuten evalueringsmetoder for åvurdere effektiviteten av ny lovgivning som tar sikte på åbekjempe narkotikasmugling (forvaring av kurerer) og
Evaluationtechniques have also been used to improve responses tolocal drug dealing and public nuisance, such ascoordination of local responses in Ireland, the power toclose premises in the Netherlands and the ability to orderdriving re-tests in Germany.
I Storbritannia ble cannabis og derivater av cannabisreklassifisert fra henholdsvis B- og A-preparater til C-preparater i det britiske klassifiseringssystemet.
Both Belgium and the United Kingdom specifically addressproblematic cannabis use in their laws or guidelines, anaspect discussed later in this report.
Dette harmedført at strafferammen for besittelse til personlig bruk er
Chapter 1: New developments in policies and laws
Kapittel 1: Politikk og lovgivning – nye utviklinger store beløp det egentlig er snakk om.
In Scotland, the powers of enforcement and prosecutionorganisations have been strengthened to enable them toincrease recovery from both criminal and civil cases.
Et rundskriv fra det franskedirektoratet for straffesaker og benådninger fra 2002fastsetter nøyaktige regler for hvordan beslagene skalgjennomføres og oppfølgingen organiseres når det gjeldermidler beslaglagt i forbindelse med narkotikahandel ellerhvitvasking av penger, ut fra det faktum at Narkotikapolitiskfond, som ble etablert i 1995, ikke har hatt vesentligeinntekter.
In the last year, a number of countries have made changesto their legislation regarding confiscation of trafficker assetsor management of funds set up from such assets.
satt ned fra fem til to års fengsel, men fortsatt er det ingentvil om at besittelse av cannabis, uansett mengde, rammesav straffeloven.