natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The overall conclusion of the study is that there havebeen some modest changes in THC levels that arelargely confined to the relatively recent appearance onthe market of intensively cultivated domestically growncannabis in the EU.
Konklusjonen på denne studien er at det har vært enviss beskjeden forandringen i THC-innhold, som stort setthar vært begrenset til den relativt nylige framveksten avintensivt hjemmedyrket cannabis på markedet i EU.Dessuten anføres det at THC-innholdet icannabisproduktene er svært variabelt.
In addition, it is noted that the THCcontent of cannabis products is extremely variable.Aclear information need exists to develop monitoringsystems that can assess the market share of differentcannabis products and track changes over time.Currently, this information is to a great extent lacking.
Det er et klartbehov for informasjon, og derfor må det utviklesovervåkingssystemer som gir mulighet for å vurderemarkedsandeler for de ulike cannabisproduktene ogspore endringer over tid. Pr. i dag er slik informasjonmeget mangelfull.
Herbal cannabis grown indoors using intensive methods(e.g. hydroponic systems with artificial lighting,propagation by cuttings and control of day length)usually has a higher THC content than the importeddrug.
Cannabisplanter dyrket innendørs med intensivedyrkingsmetoder (f.eks. i vannkultur med kunstig lys,formering med stiklinger og kontroll med dagenslengde) har vanligvis et høyere THC-innhold ennimportert cannabis.
Although the potency range of home-grownherbal cannabis may overlap with that of importedcannabis, the average potency of homegrown cannabiscan be two or three times greater.
Hjemmedyrket cannabis kan væregjennomsnittlig to til tre ganger sterkere enn importertcannabis, men kan også ha samme styregrad somimportert cannabis.
The overall increases in cannabis potency that havebeen reported in some countries can be almost entirelyattributed to an increase in the proportion of homegrown cannabis consumed.
Den generelle økningen i styrken på cannabis som endel land har rapportert, kan omtrent i sin helhettilskrives en økning i den hjemmedyrkede cannabisensmarkedsandel.
Taking into account the market share of differentcannabis products, the effective potency has remainedrelatively stable in nearly all countries for many years,
Ut fra de ulike cannabisproduktenes respektivemarkedsandeler, har i nesten alle land den effektivestyrken holdt seg relativt stabil i mange år, dvs. rundt6–8%.
10.The study identifies a number of important areas thatrequire attention if cannabis potency issues are to beproperly evaluated.
10.Studien identifiserer en rekke viktige områder som måvies oppmerksomhet hvis vi skal kunne vurdere alleaspekter ved styrken på cannabis.
These include: consensus on thenomenclature of cannabis products; improvedmonitoring of market information, improvement inlaboratory analytical standards, data collection andpresentation at European level; studies to explore therelationship between potency, smoking behaviour andblood THC/metabolite levels in Europe; and the need toinvestigate the extent to which high-potency cannabisresults in increased dose exposure and any possiblerelationship to health problems.
Til dette trengesenighet om en nomenklatur for cannabisprodukter,forbedret kartlegging av markedsinformasjon,forbedring av standarder for laboratorieanalyser oginnsamling og presentasjon av data på europeisk plan,studier for å utrede forbindelsene mellom styrke,røykeatferd og blodnivå av THC/metabolitter i Europa,samt studier som undersøker i hvilket omfang bruk avhøystyrke-cannabis fører til økt doseeksponering, samteventuelle forbindelser til helseproblemer. Det anføres atulemper og fordeler ved å reagere forskjellig påforskjellige cannabisprodukter også er forhold somfortjener nærmere undersøkelse.
In the Netherlands, there is a tradition ofpersonalised and direct approaches towards cannabis consumption, as illustrated by Hash and Weed Week (171
Storbritannia iverksatte også en kampanjei massemedia for på nytt å understreke cannabisbrukensnegative og illegale karakter.
), problems and increasing concern regarding the negativehealth impact of intensive cannabis use, interventions aimedat reducing harm associated with cannabis use remainpoorly developed in comparison with those aimed at usersof other drugs.
forhindre narkotikarelaterte problemer i disse kaffebarene.Håndboken gir informasjon om cannabis,narkotikalovgivningen, psykiske lidelser, førstehjelp,entreprenørskap og pedagogiske teknikker.
when heavy cannabis users hold group meetings at whichthe consequences of intense use and the potential forbehavioural change are discussed.
I Nederland harman tradisjonelt hatt en personlig og direkte tilnærming tilcannabisbruken, noe man ser av Hash and Weed
Treatment options available to those with cannabisproblems are mostly to be found in treatment centresoffering care for clients addicted to licit or illicit drugs orwith other kinds of addictive behaviours. Services that are
Dette tiltaket omfatter blant annet etkurs og en håndbok for coffee shop-eiere med sikte på å gruppemøter hvor konsekvensene av intensiv bruk ogmuligheten for atferdsendringer blir diskutert.
In manycountries, treatment services for problem cannabis users areintegrated with facilities for the treatment of generic drugproblems (Belgium, the Czech Republic, Denmark,Germany, Spain, France, Ireland, Italy, Luxembourg, the Netherlands, Austria, Portugal, Slovenia and Norway).
Men tiltross for at sammenhengen mellom røyking oglungeproblemer er velkjent og bekymringen for de negativekonsekvensene for helsen som intensiv cannabisbrukmedfører øker, er intervensjoner som tar sikte på å redusereskadene forbundet med cannabisbruk, lite utvikletsammenlignet med intervensjoner rettet mot brukere avandre rusmidler.
Cannabis clients have different patterns of drug use thanthose consuming other substances; moreover, there areimportant differences among cannabis clients.
Formålet med denne gjennomgangen er å se denrapporterte økningen i etterspørselen etter behandling forcannabisbruk i en bredere analytisk kontekst.
The profilesof different sub-groups of cannabis users in treatment islikely to be directly relevant to understanding their needsand thus to the provision of appropriate responses.Important dimensions here are frequency of use, currentand past use of other drugs and referral source.
Det viser segda at mange viktige spørsmål som er fundamentale for eninformert politisk debatt om dette kontroversielle emnet,fortsatt står ubesvart.
In broadterms, summarising national reports and TDI data, twoclear client profiles can be discerned:
Det viser seg også at det tilgjengeligematerialet ikke gir grunn til å slå alarm, men det gir helleringen grunn til å slå seg til ro.
• younger users, often students, referred to treatmentservices by family or school and consuming cannabisalone or sometimes together with alcohol or stimulants;
Personer med cannabisrelaterte problemer utgjør en ikkeubetydelig andel av etterspørselen etter behandling ispesialiserte institusjoner i en rekke land, og de utgjør enviktig undergruppe innenfor den større befolkningen underbehandling.
• polydrug users, who are typically older and less sociallyintegrated, referred to treatment more often by legalauthorities or health and social services, andoverlapping with the chronic drug-using population.
De fleste er unge menn, typisk rundt 20 år, ogde fleste startet narkotikabruken i 16- eller 17-årsalderen.
In addition, there is some evidence of a further groupreferred to treatment by legal authorities who are not usingother drugs and appear to be only occasional users ofcannabis.
En del land (Danmark, Tyskland,Hellas, Frankrike, Nederland, Østerrike, Sverige og Norge)rapporterer om tilbud utformet for cannabisbrukere, menstort sett synes spesialistbehandling av denne typen å væresvært lite utbredt.
In reflecting on changes in the characteristics of primarycannabis treatment demands over time, the availableinformation suggests:
Cannabisklientene framviser andre bruksmønstre for sinnarkotikabruk enn de som bruker andre stoffer, men det erstore forskjeller mellom cannabisklientene.
• increased numbers referred from the criminal justicesystem in some countries;
Viktige størrelser i denne forbindelse erbruksfrekvens, aktuell og tidligere bruk av andre rusmidlersamt henvisningskilde.
• increased referrals from family and other social supportnetworks (family, friend, social services, school);
Ut fra de nasjonale rapportene og TDI-dataene kan to tydelige klientprofiler defineres:
• an increased proportion of intensive (daily) cannabisuse, although daily users remain in the minority;
• yngre brukere, ofte skoleelever, som er henvist tilbehandlingstiltak av familien eller skolen, og som brukercannabis alene eller noen ganger sammen med alkoholeller sentralstimulerende midler,
As many of thesespecialised drug treatment centres are configured to meetthe needs of an often chaotic and marginalised population,their suitability for those with less acute needs, such as mostcannabis users, is debatable.
• blandingsbrukere som typisk er eldre og dårligeresosialt integrert, som oftere er henvist til behandling avrettsvesenet eller helse- og sosialtjenestene, og somoverlapper med befolkningen av kroniskerusmiddelbrukere.
Treatment services in Member States are aware of these issues, and a number ofcountries, in their Reitox national reports, observed that itcould be counterproductive and disadvantageous to mixproblem cannabis users with problem heroin users orpolydrug users and cited this as one reason why cannabisusers should not receive inpatient care.
I tillegg peker noe av materialet på ytterligere en gruppesom er henvist til behandling av rettsvesenet, men som ikkebruker andre rusmidler, og som synes å bruke cannabisbare sporadisk.
It is easier to designprogrammes specifically for cannabis users on anoutpatient basis.
På bakgrunn av de forandringene som har funnet sted overtid i etterspørselen etter behandling for primærcannabisbruk, tyder tilgjengelig informasjon på
The Austrian national report suggests thatinpatient care, if required, should preferably take placewithin a generic adolescent psychiatry department ratherthan a specialist drug unit.
• en økning i antallet som er henvist frastrafferettssystemet i en del land,
Conclusions increasing levels of social and educational problems insome countries, although data in this area are weak.
Det vanligste er at klienter med cannabisrelaterte problemerbehandles sammen med klienter som behandles forproblematisk bruk av andre illegale rusmidler, oftestopioider.
The objective of this review is to place the observedincrease in reported cannabis treatment demands in abroader analytical context.
Ettersom mange av disse spesialiserte sentrene forrusmiddelbehandling er innrettet for å møte behovene til enofte kaotisk og marginalisert befolkning, kan det diskutereshvor egnet de er for personer med mindre akutte behov,som de fleste cannabisbrukere har.
In doing so it is apparent thatmany important questions that are fundamental to aninformed policy debate on this controversial topic remainunanswered.
Behandlingsapparatet imedlemsstatene er klar over denne problematikken, og enrekke land har i sine nasjonale Reitoxrapporter bemerketat det kan virke både mot sin hensikt og være uheldig åblande cannabisbrukere med heroinbrukere ellerblandingsbrukere, og framholder at dette er en grunn til atcannabisbrukere ikke bør behandles i institusjon.
What is also apparent is that the availableevidence does not justify an alarmist position but nor is itcause for complacency.
Det erlettere å utarbeide egne programmer for cannabisbrukerebasert på poliklinisk behandling.
In considering the increase in treatment demands, itappears that changes in referral practice have an impact,and a substantial proportion of those referred appear not tobe intensive drug users.
Østerrikes nasjonalerapport indikerer at behandling i institusjon, dersomnødvendig, heller bør skje på en generell psykiatriskavdeling for ungdom enn på en spesialisert institusjon fornarkotikabehandling.
Nonetheless, in some countries atleast, a significant number of treatment demands come fromindividuals whose use of cannabis is intensive. Theproblems experienced by this group remain poorlyunderstood and research in this area is urgently needed.The observation that a majority of treatment demands madeby the very young are for cannabis suggests that specialconsideration of the needs, referral pathways andresponses of this group is required.
Av nyutviklede tilbud sommedlemsstatene har innrapportert hva angår oppfylling avbehovene for cannabisbrukere, er det i Sverige laget en‘kognitiv behandlingshåndbok’ for kroniskecannabisbrukere, et selvhjelpsnettsted for problematiskcannabisbruk er opprettet i Nederland, og i Finlandinnføring av akupunkturbehandling.
Most areyoung males, typically around 20 years old, and moststarted using the drug at 16 or 17 years of age.
en økning i antallet henvisninger fra familie og andresosiale støttenettverk (familie, venner, sosialtjeneste,skole),
Annual report 2004: the state of the drugs problem in the European Union and Norway most affected are young and may be using the drugintensively during important developmental stages or whenthey are particularly vulnerable.
Årsrapport 2004: Narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge
problems. General population survey data suggest that,compared with occasional use, intensive cannabis use isrelatively uncommon.
• en økningen i andelen som har en intensiv (daglig)cannabisbruk, selv om daglige brukere er i mindretall,
However, the widespread use ofcannabis means that considerable numbers of people maybe using the drug intensively — at least for some part oftheir life.
• en økning i sosiale og utdanningsmessige problemer inoen land, selv om dataene på dette området erbeskjedne.
Estimates would suggest that intensive use may affectbetween 0.5%and 2%of the adult population and between1%and 3%of young adults.
Anslag tyder på at intensiv bruk kan berøre mellom 0,5%og 2% av den voksne befolkningen og mellom 1% og 3%av unge voksne.
The prevalence among youngmales is likely to be substantially higher.
Prevalensen blant unge menn ersannsynligvis vesentlig høyere.
It is difficult to drawfrom the survey evidence a clear picture of the number ofusers experiencing problems with or becoming dependenton cannabis.
På grunnlag avundersøkelsesmaterialet er det vanskelig å danne seg etklart bilde av antallet brukere som opplever problemer medeller blir avhengige av cannabis.
Although the effects of cannabis dependenceor abuse are less severe than those of other drugs, this maynevertheless have a considerable public health impactbecause of the scale of use and the fact that many of those
I sosialtvanskeligstilte familier eller lokalsamfunn kan avhengigheteller misbruk av cannabis forsterke problemene forenkeltindividene og redusere mulighetene for utdanning ogarbeid.
In summary, there remains a critical need for research toprovide an understanding of the relationship betweendifferent patterns of cannabis use and the development ofproblems.
Med tanke på økningen i etterspørselen etter behandlingsynes det som om endringer i henvisningspraksis harbetydning, og det synes som om en betydelig del av de somblir henvist, ikke er intensive narkotikabrukere.
The extent to which cannabis users experienceproblems and the nature of the problems that may be foundstill remain poorly understood.
Men i hvertfall i noen land er det et betydelig antall søknader ombehandling fra personer som er intensive brukere avcannabis.
Methodological tools arerequired to assess problems at the population level.
Men den utbredte bruken av cannabis betyrat et betydelig antall personer kan bruke stoffet intensivt – ihvert fall i en periode av livet.
Suchinformation is a prerequisite to the development, targetingand implementation of effective public health responses tocannabis use in Europe.
Slikinformasjon er en forutsetning for å kunne utvikle, målretteog gjennomføre effektive offentlige helsetiltak motcannabisbruken i Europa.
Selectedissue 3Co-morbidity
Utvalgt aspekt 3Tilleggslidelser
Determining the aetiology of comorbidity results in achicken and egg discussion: what came first?
Når en skal fastslå etiologien eller årsakene tiltilleggslidelser, ender en opp med en ’høna eller egget’diskusjon: hva kom først?
Existingresearch about the causal relations between psychiatric andsubstance disorders is inconclusive.
Foreliggende forskning omårsakssammenhengen mellom psykiske lidelser ogstoffrelaterte lidelser er ufullstendig.
The symptoms of mentaldisorder and addiction problems interact and mutuallyinfluence each other.
Symptomene påpsykiske lidelser og avhengighetsproblemer samvirker ogpåvirker hverandre gjensidig.
The co-occurrence of psychiatric illness and substancedisorders, commonly termed comorbidity or dualdiagnosis, is not a new phenomenon.
Samtidig forekomst av psykisk lidelse og stoffrelaterte lidelser,ofte kalt komorbiditet eller dobbeltdiagnose, er ikke noe nyttfenomen.
However, in recentyears the issue has gained momentum in the political andprofessional discussion as it has become apparent that alarge and probably growing number of people areaffected.
I de senere år har imidlertid denne problematikkenblitt viet større oppmerksomhet i den politiske og fagligedebatten, for det er blitt klart at dette gjelder et stort ogantakelig økende antall mennesker.
In this chapter the focus will be on the coexistenceof psychiatric and personality disorders and the use of illicitdrugs.
Dette kapittelet fokusererpå sameksistensen av psykiske lidelser ellerpersonlighetsforstyrrelser og bruken av illegale rusmidler.
In fact, it is often appropriate to speak aboutmultimorbidity, as affected individuals often also suffer fromsomatic illnesses, e.g. human immunodeficiency virus (HIV)or hepatitis C virus infection, as well as social disorders,such as family problems, unemployment, incarceration orhomelessness.
Detkan faktisk ofte være hensiktsmessig å snakke ommultimorbiditet, eller samtidig forekomst av flere sykdommer,ettersom pasientene ofte lider både av somatiske sykdommer,f.eks. HIV (humant immunsviktvirus) eller hepatitt C-infeksjon,og av sosiale forstyrrelser som familieproblemer,arbeidsledighet, fengsling eller hjemløshet.
Care and treatment services are usuallyinadequately equipped to deal with the diagnostic andtreatment needs of this client group, disregarding and/orbeing incapable of coping with the totality of the client’sproblems.
Omsorgs- ogbehandlingsapparatet er oftest ikke tilstrekkelig utrustet til åta seg av de diagnostiske og behandlingsmessige behovenetil denne klientgruppen, og vil derfor ignorere og/eller væreute av stand til å håndtere alle de problemene disse klientenehar.
The result is frequently a ‘revolving door’situation, with individuals in great need of treatment beingreferred from one service to another while all the time theirsituation deteriorates.
Resultatet blir ofte en ‘svingdør’-situasjon, der personermed stort behov for behandling blir henvist fra en tjeneste tilen annen, mens deres situasjonen hele tiden forverres.
Note that the specific relationship between cannabis useand psychiatric disorders is considered in more depth in theselected issue on cannabis (p. 82).
Merk at den særegne sammenhengen mellom cannabisbrukog psykiske lidelser drøftes mer inngående i utvalgt aspekt– cannabis (s. 82).
Drug use can also be perceived as a component orsymptom of a psychiatric or personality disorder and as anattempt to self-medicate (e.g. Williams et al., 1990; Murrayet al., 2003).
Narkotikabruk kan også oppfattes som en komponent aveller et symptom på en psykisk lidelse ellerpersonlighetsforstyrrelse og som et forsøk påselvmedisinering (f.eks. Williams et al., 1990; Murrayetal., 2003).
The fact that substance use alleviatesdistressing symptoms encourages the development ofaddiction.
Det faktum at stoffbruken lindrer plagsommesymptomer, stimulerer til utvikling av avhengighet.
Once the drug use is discontinued, e.g. throughwithdrawal or substitution treatment, the symptoms mayreappear.
Straksnarkotikabruken blir avbrutt, f.eks. gjennom avvenningseller substitusjonsbehandling, kan symptomene kommetilbake.
Acute drug-induced psychoses occur particularlyin users of cocaine, amphetamines and hallucinogens andusually subside relatively quickly.
Akutte stoffinduserte psykoser forekommer særlighos brukere av kokain, amfetamin og hallusinogener ogavtar vanligvis relativt hurtig.
It may, however, be verydifficult to differentiate between symptoms due to substanceintoxication and unrelated psychotic episodes.
Det kan imidlertid være megetvanskelig å skille mellom symptomer som skyldesnarkotikaforgiftning og ikke-relaterte psykotiske episoder.
• a primary diagnosis of drug dependence withpsychiatric complications leading to mental illness;
• en primærdiagnose på rusmiddelavhengighet medpsykiske komplikasjoner som fører til psykisk lidelse,
Co-morbidity, or dual diagnosis, is defined by the World Health Organization (WHO) as the ‘co-occurrence in thesame individual of a psychoactive substance use disorderand another psychiatric disorder’ (WHO, 1995).
Verdens helseorganisasjon (WHO) definerer tilleggslidelser(komorbiditet), eller dobbeltdiagnose, som ‘samtidigforekomst hos en person av en lidelse som skyldes bruk avet psykoaktivt stoff, og en annen psykisk forstyrrelse’(WHO, 1995).
Accordingto the United Nations Office on Drugs and Crime(UNODC), a person with dual diagnosis is a ‘persondiagnosed as having an alcohol or drug abuse problem inaddition to some other diagnosis, usually psychiatric, e.g.mood disorder, schizophrenia’ (UNODCCP, 2000).
Ifølge FNs organ for narkotika ogkriminalitet (UNODC) er en person med dobbeltdiagnoseen ‘person som er diagnostisert til å ha et alkohol- ellernarkotika-misbruksproblem i tillegg til en annen diagnose,vanligvis psykisk, f.eks. affektiv lidelse eller schizofreni’(UNODCCP, 2000).
In otherwords, comorbidity in this context refers to the temporalcoexistence of two or more psychiatric or personalitydisorders, one of which is problematic substance use.
Med andre ord refererer tilleggslidelsei denne konteksten til samtidig forekomst av to eller flerepsykiske lidelser eller personlighetsforstyrrelser, hvorav ener problematisk rusmiddelbruk.
Selected issue 3: Comorbidity
Utvalgt aspekt 3: Tilleggslidelser
Similarly, the Swedish national report differentiates betweenpsychiatric patients suffering from comorbidity and drugdependent clients with personality disorders that areaggravated by drug use and which are not alwaysadequately diagnosed.
Sveriges nasjonale rapport skiller tilsvarende mellompsykiatriske pasienter som lider av komorbiditet, ogrusmiddelavhengige klienter med personlighetsforstyrrelsersom forverres av rusmiddelbruk, og som ikke alltid blirtilfredsstillende diagnostisert.
It is possible thatsome individuals with depression may self-medicate withopiates and benzodiazepines: clients in treatmentprogrammes have lower depression scores than clients inlow-threshold services (Rooney et al., 1999) or at initiationof treatment (McIntosh and Ritson, 2001).
Det er mulig atenkelte personer med depresjon kan medisinere seg selvmed opiater og benzodiazepiner, siden klienter i etbehandlingsopplegg har lavere depresjons-skåre ennklienter i lavterskeltjenester (Rooney et al., 1999) eller vedstarten av behandlingen (McIntosh og Ritson, 2001).
Morel (1999) distinguishes non-specific psychiatricdisorders found among drug addicts from complicationsspecifically connected with drug use. Disorders often foundamong drug users include:
Morel (1999) skiller mellom ikke-spesifikke psykiskeforstyrrelser som blir funnet hos rusmiddelavhengige, ogkomplikasjoner som spesifikt er knyttet til rusmiddelbruk.Lidelser man ofte finnes hos rusmiddelbrukere, omfatter:
• sleep disorders, resulting from depression, anxietydisorder or psychosis;
• søvnforstyrrelser som følge av depresjon,angstforstyrrelse eller psykose,
A survey in Norway (sample size= 2359) found that ahigh proportion of drug users have experienced severefamily problems during childhood and youth.
En undersøkelse i Norge (n=2359) fant at en høy andelav rusmiddelbrukere hadde som barn og ungdom opplevdalvorlige familieproblemer.