natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, the recent re-evaluation of the US government’s cannabis campaign confirmed previous findings that while the campaign (despite positive recall rates and differentiation by target groups) had no effect on the attitudes of young non-users towards cannabis use, exposure to the campaign was associated with unfavourable effects on youths’ perceptions of others’ use of marijuana (GAO, 2006).
En fersk reevaluering av den amerikanske regjeringens cannabiskampanje bekreftet tidligere funn; at selv om kampanjen (til tross for positive tall for gjenkjennelse og differensiering etter målgruppe) ikke hadde noen effekt på unge ikke-brukeres holdning til cannabisbruk, var eksponering for kampanjen likevel forbundet med en negativ effekt på de unges oppfatning av andres bruk av marihuana (GAO, 2006).
In a few isolated cases, however, there has been a shift in emphasis from knowledge enhancement (the aim of most
I et par isolerte tilfeller har imidlertid fokus skiftet fra kunnskapsheving (målet for de fleste mediekampanjer) til sosioemosjonell informasjon (f.eks. forsøk på å endre oppfatningen av cannabisbruk).
Increasing the price of a substance and/or the legal age limit for its consumption have been shown to have a positive effect in reducing use, but are available only in the case of licit substances such as alcohol and tobacco (Bühler and Kröger, 2006).
Å øke prisen på et rusmiddel og/eller heve aldersgrensen for bruk har vist seg effektivt for å redusere bruken, men denne framgangsmåten kan kun tas i bruk for lovlige rusmidler som alkohol og tobakk (Bühler og Kröger, 2006).
Such environmental strategies have until now been something of a Nordic or US phenomenon, focusing predominantly on alcohol, and with promising results (Lohrmann et al., 2005; Stafström et al., 2006).
Slike miljøstrategier har fram til nå vært et nordisk og amerikansk fenomen som hovedsakelig har fokusert på alkohol, og resultatene har vært lovende (Lohrmann et al., 2005; Stafström et al., 2006).
Increasingly, however, comprehensive community approaches that treat alcohol and tobacco similarly to illicit substances are emerging.
Vi ser imidlertid stadig flere eksempler på helhetlige tilnærminger med utgangspunkt i lokalmiljøet, der alkohol og tobakk behandles på lik linje med illegale rusmidler.
Belgium, Bulgaria, Denmark, Lithuania, Luxembourg, the Netherlands, Poland,
Belgia, Bulgaria, Danmark, Litauen, Luxembourg, Nederland, Polen, Slovakia og Norge rapporterer nå om nærmiljøbaserte strategier og diskusjoner om tilleggsavgifter og om regulering av tilgjengeligheten av alkohol og tobakk. Slike strategier tar sikte på å redusere
Social influence programmes in schools are widespread, particularly in the United Kingdom and in countries offering standardised programmes, such as Germany, Ireland, Greece, Spain, Norway and, soon, Denmark.
Programmer som baserer seg på sosial påvirkning er utbredt i skolen, spesielt i Storbritannia og i land som tilbyr standardiserte programmer, som Tyskland, Irland, Hellas, Spania, Norge og snart også Danmark.
Such strategies are aimed at reducing consumption among young people, creating alcohol-free zones or increasing security in nightlife settings.
forbruket blant ungdom ved å opprette alkoholfrie soner og øke vaktholdet på utestedene.
As far as schools are concerned, recent studies from Europe (Kuntsche and Jordan, 2006) and elsewhere (Aveyard et al., 2004) confirm that the normative climate and informal networks strongly influence consumption behaviour of legal drugs and cannabis.
Når det gjelder skoler, bekrefter ferske studier fra Europa (Kuntsche og Jordan, 2006) og andre steder (Aveyard et al., 2004) at det normative klimaet og uformelle nettverk i stor grad påvirker brukeratferden i forhold til lovlige stoffer og cannabis.
The introduction of school norms is now receiving greater consideration in Germany, Ireland and Italy (15).
Innføringen av røykeforbud på skolene vurderes nå også i Tyskland, Irland og Italia (15).
As regards universal community-based prevention, 12 Member States report that drug plans are available in most or all municipalities, and in 10 countries they are a political priority.
Når det gjelder generell forebygging i lokalsamfunnet, rapporterer 12 medlemsstater at de fleste eller alle kommuner allerede har narkotikaplaner, og i 10 land er dette en politisk prioritering.
Such schemes principally take the form of information events and, to a lesser extent, the provision of alternative leisure-time pursuits.
Slike opplegg foregår ofte som informasjonsarrangementer og i noen mindre grad som tilbud om alternative fritidsaktiviteter.
Universal family-based prevention mostly consists of parents’ evenings or information approaches, and infrequently in intensive training for parents.
Generell familiebasert forebygging består hovedsakelig av foreldrekvelder eller informasjonsopplegg, og enkelte ganger av intensiv opplæring for foreldre.
Member States are increasingly devoting attention to prevention strategies targeted at entire vulnerable
Medlemsstatene har i økende grad fokus på forebyggende
Interactive programmes based on the model of social influence or life skill competence have been shown to be effective in schools, but individual measures carried out in isolation (for example, only communication of information, affective education or other non-interactive measures) have been negatively evaluated (Bühler and Kröger, 2006).
Interaktive programmer basert på sosial påvirkning eller livsferdigheter har vist seg å fungere effektivt i skolen, men individuelle tiltak som gjennomføres isolert (f.eks. bare informasjonsformidling, affektiv læring og andre ikke-interaktive tiltak) har blitt negativt vurdert (Bühler og Kröger, 2006).
For organisational reasons, school-based prevention is usually the responsibility of local authorities, especially in the Nordic countries, France and Poland.
Av organisatoriske grunner er skolebasert forebygging vanligvis en oppgave for lokale myndigheter, spesielt i de nordiske landene, Frankrike og Polen.
be identified, for example using standardised assessment tools, such as the United Kingdom’s Index of Multiple Deprivation, or by socio-economic indicators, such as standards of accommodation or education (number of pupils behind in their schooling or number of subsidised pupils).
betyr at disse lokalsamfunnene må identifiseres, f.eks. ved hjelp av standardiserte evalueringsverktøy som Storbritannias ”index of multiple deprivation”, eller sosioøkonomiske indikatorer som boligstandard eller utdanning (antall elever som henger etter i utdanningen eller antall subsidierte elever).
Some commentators have suggested that complementary general health/life skills programmes produce greater change than skills-based education programmes alone, suggesting that interventions are best integrated within a well-founded health curriculum (Hawks et al., 2002).
Noen kommentatorer har antydet at ferdighetsbaserte opplæringsprogrammer blir mer effektive om de suppleres med generelle tiltak for å øke kompetansen innen helse og livsferdigheter, og at intervensjonene derfor bør integreres i en grundigere fundert helseundervisning (Hawks et al. 2002).
This seems to have been achieved in almost all Member States.
Dette synes å være tilfelle i de fleste medlemsstatene.
Furthermore, several Member States (e.g. Italy, Lithuania, the Netherlands, Slovakia, the United Kingdom) address drugs prevention together with health and social aspects such as violence, mental health problems, social exclusion, academic underachievement and tobacco and alcohol use under the umbrella of public health prevention, which also gives greater focus on responding specifically to the needs of vulnerable groups.
Flere medlemsstater (f.eks. Italia, Litauen, Nederland, Slovakia og Storbritannia) setter det narkotikaforebyggende arbeidet i sammenheng med helsemessige og sosiale aspekter som vold, psykiske problemer, sosial eksklusjon, dårlige skoleresultater samt bruk av tobakk og alkohol, under paraplybegrepet forebyggende folkehelsearbeid, som også fokuserer mer på sårbare gruppers spesifikke behov.
Once target communities have been identified (e.g. France recognises ‘sensitive urban zones’ or, in the case of schools, ‘educational priority zones’), supplementary funds can be directed towards these underprivileged groups.
Når målgruppene er identifisert (f.eks. har Frankrike sine ”zones urbaines sensibles”, særlig utsatte bysoner, og når det gjelder skoler, sine ”prioriterte soner”), kan tilleggsressurser kanaliseres til disse underprivilegerte gruppene.
In Ireland, Cyprus and the United Kingdom, selective prevention projects are already delivered to most of these areas, and Portugal is in the process of implementing such a strategy.
Irland, Kypros og Storbritannia har allerede selektive forebyggingsprosjekter i slike områder, og Portugal er i ferd med å implementere samme strategi.
Types of provision range from counselling services in Estonia, Greece, France and Slovakia to outreach projects in Luxembourg and Austria, sometimes aimed specifically at ethnic groups.
Typen tilbud varierer fra rådgivningstjenester i Estland, Hellas, Frankrike og Slovakia, til feltprosjekter i Luxembourg og Østerrike, noen ganger med spesielt fokus på etniske grupper.
Furthermore, some new Member States (Bulgaria, Hungary, Lithuania, Poland and Romania) report much on interventions aimed at vulnerable families.
I tillegg rapporterer noen av de nye medlemsstatene (Bulgaria, Ungarn, Litauen, Polen og Romania) om intervensjoner rettet mot sårbare familier.
The focus in most Member States is on substance use in the family, although a few countries (Greece, Lithuania, Hungary, the United Kingdom) have adopted a broader focus aimed at all socially disadvantaged families.
De fleste medlemsstatene har fokus på rusmiddelbruk i familien, selv om enkelte land (Hellas, Litauen, Ungarn og Storbritannia) har et bredere fokus på alle sosialt vanskeligstilte familier.
A reason frequently given for not implementing model programmes is that they would not be adaptable to local conditions and would not address individual communities’ needs (Ives, 2006).
Manglende implementering av modellprogrammer forklares ofte med at de ikke vil kunne tilpasses lokale forhold og ikke vil møte de ulike lokalsamfunnenes behov (Ives, 2006).
However, a counter argument is that the advantages of standardised prevention programmes are that protocols provide clear guidelines to enable stable delivery infrastructures and teacher training systems to be created; and this facilitates common implementation standards, even where schools and community conditions are very disparate.
Et motargument til dette er imidlertid at fordelene med standardiserte forebyggingsprogrammer er at protokoller gir klare retningslinjer for opprettelsen av en stabil leverings-infrastruktur så vel som opplæringssystemer for lærere, og dermed legger til rette for felles implementeringsstandarder, uansett hvor ulike skolene og forholdene lokalt er.
In many Member States (Bulgaria, Italy, Latvia, Lithuania, Luxembourg, Austria, Romania) the content of prevention
I mange medlemsstater (Bulgaria, Italia, Latvia, Litauen, Luxembourg, Østerrike, Romania) fokuserer de forebyggende programmene på bevisstgjøring, informasjon og organisering av isolerte arrangementer (som besøk av
While also used in universal prevention, peer-based approaches are increasingly being reported for the delivery of selective prevention (Ireland, the Netherlands, Austria, Poland and Norway).
Selv om fagfelle-baserte tiltak brukes i generell forebygging, brukes denne tilnærmingen i økende grad i selektiv forebygging (Irland, Nederland, Østerrike, Polen og Norge).
Parkin and McKeganey (2000), in
Parkin og McKeganey (2000) konkluderer i sin gjennomgang av peer-baserte tilnærminger at de som fungerer som lærere, har mer utbytte av tiltaket enn målgruppen.
Characteristics of drug users attending outpatient treatment
Kjennetegn for narkotikabrukere i poliklinisk behandling men når det skjer (f.eks.
Data from the treatment demand indicator can be used to characterise the socio-economic status of patients attending treatment centres and, to some extent, all drug users (18).
18 narkotikabrukere (
Although selective prevention is gaining in popularity, caution is required, especially when involving young people at risk in peer-to-peer programmes (Cho et al., 2005; Dishion and Dodge, 2005), because negative ‘contagion effects’ can occur among vulnerable groups.
Selektiv forebygging øker i popularitet, men må benyttes med varsomhet, spesielt når peer-programmet omfatter risikoutsatt ungdom (Cho et al., 2005; Dishion og Dodge, 2005), da negative ”smitteeffekter” kan oppstå i sårbare grupper.
These unintended effects, which are caused by the intervention itself, can lead to increased substance use or risk behaviour.
Slike utilsiktede effekter, som faktisk skyldes intervensjonen, kan føre til økt rusmiddelbruk eller risikoatferd.
However, such undesirable outcomes are not unique to selective prevention but are also observed in the case of mass media information provision as well as individual prevention events (see above).
Denne typen uønskede resultater forekommer imidlertid ikke bare i forbindelse med selektiv forebygging, men har også blitt observert i forbindelse med forebygging gjennom informasjonskampanjer i media og på individuelle forebyggingsarrangementer (se over).
In 2005, 20 out of 29 European countries reported information on 315 000 drug clients attending outpatient treatment centres.
I 2005 rapporterte 20 av 29 europeiske land informasjon om 315 000 narkotikaklienter i polikliniske behandlingssentre.
The data came from about 4 000 treatment units.
Dataene kommer fra over 4 000 behandlingsenheter.
Approximately half (53 %) of the outpatient clients are treated for primary opioid use and the other half for primary use of other drugs, in particular cannabis (22 %) and cocaine (16 %).
Omtrent halvparten (53 %) av klientene i det polikliniske behandlingsapparatet har opioider som primærrusmiddel, den andre halvparten bruker primært andre stoffer, særlig cannabis (22 %) og kokain (16 %).
The drug that is most commonly the primary drug of consumption varies between countries.
Hvilket stoff som er det vanligste primærrusmiddelet, varierer fra et land til et annet.
Treatment and harm-reduction responses
Behandlings- og skadereduksjonstiltak
Most treatment of drug users takes place in outpatient settings, including general practice.
De fleste narkotikabrukere behandles i det polikliniske behandlingsapparatet, inkludert allmennleger.
Around 60 % of outpatient clients have not achieved a level of education beyond primary, and about one tenth of those clients have not even completed primary education.
60 % av klientene i det polikliniske behandlingsapparatet har ingen utdanning utover grunnskolen, og om lag en tidel av klientene har ikke en gang fullført grunnskolen.
Around half of the clients were in regular employment before entering outpatient treatment and the other half were unemployed; most outpatient clients are in stable accommodation (85 %), of whom 40 % live with their parents and 19 % live alone.
Omtrent halvparten av klientene var i fast arbeid før de påbegynte den polikliniske behandlingen, og den andre halvparten var arbeidsledige. De fleste klientene har stabile boforhold (85 %), hvorav 40 % bor med foreldrene og 19 % bor alene.
A significant minority of drug outpatient clients (15 %) live with children, either alone or with their partner, representing a complicating aspect in the drug user’s life and representing a risk factor for the children.
Et signifikant mindretall av polikliniske klienter (15 %) bor sammen med barn, enten alene eller sammen med en partner, noe som utgjør et kompliserende aspekt i narkotikabrukerens liv og en risikofaktor for barna.
Countries in which national geographical coverage of specialised drug treatment facilities is very patchy include Latvia, Hungary, Slovakia and Romania.
Latvia, Ungarn, Slovakia og Romania er eksempler på land som har en svært varierende geografisk dekning når det gjelder spesialiserte narkotika-behandlingstilbud.
Despite recent expansions of the network of service providers, waiting lists for substitution treatment continue to exist in Greece as well as in Hungary and Poland.
Men på tross av at nettverket av tjenesteleverandører er bygget ut i den senere tid, er det i Hellas, Ungarn og Polen fremdeles ventelister for substitusjonsbehandling.
Information on the socio-economic situation of drug clients in treatment is complemented by national information from some countries broken down by main substance used.
Enkelte land har supplert informasjonen om den sosioøkonomiske situasjonen til narkotikaklienter i behandling med nasjonal informasjon oppdelt etter hvilket stoff de hovedsakelig bruker.
For example, in Germany, 67 % of heroin users are unemployed or economically inactive, compared with 53 % of cocaine clients and 35 % of cannabis clients, and 74 % of opioid clients have limited school education, compared with 63 % of cocaine clients (Sonntag et al., 2006).
For eksempel var 67 % av heroinbrukerne i Tyskland arbeidsledige eller ikke yrkesaktive, sammenlignet med 53 % av kokainklientene og 35 % av cannabisklientene, og 74 % av opioidklientene har begrenset utdanning, sammenlignet med 63 % av kokainklientene (Sonntag et al., 2006).
New developments
Utvikling i den senere tid
Specialised facilities targeting specific groups of drug users, e.g. female drug users, homeless street injectors, sex workers, or young and very young drug users (see the 2007 selected issue on drug use among minors), have been newly established in several countries.
Flere land har nylig etablerte, spesialiserte tilbud for bestemte grupper narkotikabrukere, f.eks. kvinnelige narkotikabrukere, bostedsløse sprøytebrukere, sexarbeidere og svært unge narkotikabrukere (se utvalgt aspekt om narkotikabruk blant mindreårige fra 2007).
In other countries,
Med sikte på å øke behandlingsdekningen har i andre land det
Treatment in residential facilities, formerly the predominant approach to the treatment of heroin use in many European countries, is relatively less common nowadays, and the majority of opioid users are treated in outpatient settings.
Behandling i døgninstitusjon var tidligere den vanligste tilnærmingen til behandling av heroinbruk i mange europeiske land, men de fleste opioidbrukere behandles nå poliklinisk.
Residential services are, however, of growing importance in the care of elderly and long-term drug users with complex treatment needs because of the coexistence of serious somatic and psychological co-morbidity.
Døgninstitusjonene vil imidlertid bli viktigere for å imøtekome eldre brukere og langtidsbrukere med sammensatte behandlingsbehov som skyldes samtidig forekomst av alvorlige somatiske og psykiatriske tilleggslidelser.
The philosophy of inpatient facilities and the way they work have changed considerably over the years, in response to changing needs.
Filosofien bak institusjonsbehandlingen og hvordan institusjonsbehandling gjennomføres i praksis, har gjennomgått store forandringer i årenes løp, i takt med at behovene har endret seg.
The co-location of treatment and medical care, including psychiatric treatments, highly active antiretroviral treatment and
Samlokaliseringen av rusmiddelbehandling og medisinsk pleie, inkludert psykiatrisk behandling, høyaktiv antiretroviral behandling og behandling av leversykdommer, har blitt vanligere, og bruken av vedlikeholdsbehandling for å stabilisere klientene har økt.
) See the TDI tables and graphs in the 2007 statistical bulletin for more details on the figures quoted in this section.
) Se TDI-tabeller og -grafer i Statistiske opplysninger 2007 for nærmere opplysninger om tallene i denne delen.
Legal frameworks of substitution treatment pharmacological treatment options have been expanded to meet the needs of specific user groups with the aim of increasing treatment coverage.
Rettsgrunnlag for substitusjonsbehandling farmakologiske behandlingstilbudet blitt utvidet for å møte behovene til bestemte brukergrupper,. For eksempel er vedlikeholdsbehandling med buprenorfin nå godkjent på
Treatment of different groups of drug users
Behandling av ulike grupper narkotikabrukere
In 2006, a survey was carried out among the specialised network of legal correspondents to obtain further information about laws and official regulations regarding admission criteria for substitution treatment as well as about prescribing and dispensing practice.
I 2006 gjennomførte det spesialiserte nettverket av juridiske korrespondenter en undersøkelse for å skaffe ytterligere informasjon om lover og forskrifter vedrørende inntakskriterier for substitusjonsbehandling og forskrivnings- og utleveringspraksis.
Results were obtained from 17 countries and complemented a 2003 report from the
Resultater ble innhentet fra 17 land som supplement til en rapport fra 2003 fra den europeiske
The scope of the legal framework varies considerably between Member States.
Det er store variasjoner mellom medlemsstatene når det gjelder hva som er regulert i lovverket.
In some countries, e.g. Belgium, substitution treatment is covered by a specific parliamentary law, while in others, e.g. Cyprus, its implementation is subject to interpretation of the laws on controlled substances.
Noen land, som Belgia, har en egen parlamentslov som regulerer substitusjonsbehandling, mens substitusjonsbehandling i andre land, f.eks. Kypros, kommer inn under lovene om kontrollerte stoffer.
There is a trade-off between strength of the framework and flexibility. flexibility.
Det er et spørsmål om avveining mellom et sterkt lovverk og fleksibilitet. fleksibilitet.
Member States are increasingly acknowledging the importance of providing adequate treatment services for problematic cannabis and cocaine users.
Medlemsstatene har i økende grad blitt klar over hvor viktig der er å tilby hensiktsmessige behandlingstjenester for problematiske cannabis- og kokainbrukere.
In the case of cannabis, treatment, counselling and prevention programmes in Europe are often intertwined in order to reach a large number of users.
Når det gjelder cannabis, er det i Europa vanlig å kombinere behandling, rådgivning og forebyggende programmer for å nå et større antall brukere.
New communication strategies, for example making use of the Internet, are being implemented in an attempt to reach cannabis users whose drug use falls somewhere between experimental and problematic.
Det tas i bruk nye kommunikasjonsstrategier, f.eks. internett, for å nå ut til cannabisbrukere som kan klassifiseres et sted mellom eksperimentelle og problematiske.
Specific cannabis treatment services and programmes, which to date have not been widely provided in Europe, are under development at the moment (see Chapter 3).
Behandlingstjenester og programmer som er spesifikt tilpasset cannabisbrukere, har ikke vært særlig utbredt i Europa, men nå er vi i ferd med å se en forandring her (se kapittel 3).
The substances that can be used for substitution treatment are normally designated by law.
Stoffene som tillates brukt i substitusjonsbehandling, blir vanligvis fastsatt i lovverket.
In most cases, only methadone and buprenorphine or only methadone can be prescribed, although in a few countries other drugs such as morphine or codeine are permitted.
I de fleste tilfeller kan bare metadon og buprenorfin eller metadon alene forskrives, men i noen få land tillates også andre stoffer som morfin og kodein.
Similarly, in almost all countries national admission criteria are laid down either in laws or in ministerial decrees or guidelines.
Også inntakskriteriene er i de fleste land formulert enten i lovverket eller ved departementsforordning eller retningslinjer.
The most common criteria are diagnosis of addiction and minimum age, although the need for previous unsuccessful drug-free treatment also features.
De vanligste kriteriene er avhengighetsdiagnose og minstealder, men det er også et krav om at personen skal ha gjennomgått tidligere medikamentfri behandling uten å lykkes å bli rusfri.