natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since marine intensive aquaculture is a relatively new sector in the Mediterranean and concerns mainly shellfish and some fish species (mainly sea-bream and sea-bass), the impact of its relatively small productions (in comparison with Asia or South America) is still rather limited and verv localised.
Siden intensivt havbruk er forholdsvis nytt i Middelhavet, og det for det meste er skalldyr og enkelte fiskeslag (havkaruss og havabbor) som blir produsert, blir konsekvensene av den forholdsvis lille produksjonen (sammenlignet med Asia eller Sør­Amerika) ennå ganske begrenset og uansett meget lokale.
There is a large range of different industrial activities (from mining to manufactured products) scattered all around the Mediterranean basin, and a number of hot-spots are concentrated mainly in the north-west, generated by heavy industry complexes and big commercial harbours.
Bredden i industrivirksomheten rundt Middelhavet er stor, fra gruvedrift til produksjonsvirksomhet. Anleggene er spredt hele veien rundt, men det er en særlig stor opphopning av såkalte 'hot spots' i den nordvestlige del av Middelhavet, på grunn av de store industrikompleksene og havneanleggene der.
Discharges and emissions of contaminants from this industry pose an environmental threat especially in the area of the hot-spots.
Industriens utslipp til vann og luft utgjør en risiko for miljøet, særlig rundt disse spesielt belastede områdene.
Pressures from industry in the basin include mainly the chemical/petrochemical and metallurgy sectors.
Belastningen fra industri i området kommer særlig fra kjemisk/petrokjemisk og metallurgisk sektor.
Other main industrial sectors in the coastal region are: treatment of wastes and solvent regeneration, surface treatment of metals, production of paper, paints and plastics, dyeing and printing and tanneries.
Andre viktige industrisektorer langs Middelhavets kyster er avfallsbehandling og løsemiddelgjenvinning, overflatebehandling av metall, papir, maling, plast, farging, trykking og garving.
The export specialisation in each country provides a fairly precise image of the industrial activity which is most important in that country and could primarily cause environmental threats.
Den spesialisering som har funnet sted i eksportnæringene i hvert land, gir et ganske godt bilde av den industrivirksomhet som er viktigst i landet og som vil være viktigst sett fra et miljøsynspunkt.
Three groups of countries can be distinguished:
Landene kan grovt sett deles i tre grupper:
Countries highly specialised in exporting only few products, the rest being imported.
Land med en svært spesialisert eksportnæring med bare noen produkter, og som importerer resten.
This is typical of oil producing countries such as Algeria, Syria, Egypt and Libya;
Dette vil typisk være oljeproduserende land som Algerie, Syria, Egypt og Libya.
a less specialised group, exporting goods even in a situation of comparative disadvantage with other countries, are Tunisia, Morocco, Turkey, FR Yugoslavia, Cyprus and Malta, exporting goods such as clothes, textiles, and leather.
Dette gjelder land som Tunisia, Marokko, Tyrkia, det tidligereJugoslavia, Kypros og Malta, som eksporterer klær, tekstiler og lær.
Each one also has more specific productions (chemistry, oils and lubricants in Tunisia; chemistry and fertilisers in Morocco; textile fibres, wool, cotton, paper and cement in Turkey and FR Yugoslavia) ;
Alle disse landene har i tillegg mer spesialisert industrivirksomhet (kjemi, olje og smøremidler i Tunisia; kjemi og kunstgjødsel i Marokko; tekstilfibre, ull, bomull, papir og sement i Tyrkia og det tidligere Jugoslavia).
a strongly diversified and thus much less specialised group comprises the European Union Member states which account also for the biggest part of the petrochemical industry in the Mediterranean basin.
En sterkt differensiert og dermed langt mindre spesialisert gruppe med landene i Den europeiske union, som også står for brorparten av den petrokjemiske industriproduksjon i middelhavsregionen.
The impacts of industry on coastal areas can be direct or indirect.
Industriens påvirkning av kystområdene kan være direkte eller indirekte.
Direct impacts deriving from effluents from industry, involve pollution problems at the site level (large commercial harbours, heavy industry complexes) that contribute to the creation of hot spots.
Direkte konsekvenser i forbindelse med av industriavløp medfører forurensning på lokalt plan (store kommersielle havner, tungindustrikomplekser) som bidrar til dannelsen av 'hot spots'.
Indirect impacts are related to the location of industries, ultimately leading to concentration of activities and urban development on the coast.
Indirekte konsekvenser er forbundet med virksomhetenes lokalisering, som i siste instans fører til en konsentrasjon av aktiviteter og byutvikling på kysten.
Industry is also a major contributor to air pollution.
Industrien er også den viktigste bidragsyteren til luftforurensning.
However there is a lack of information on the impacts of industry on the coastal environment.
Likevel er det mangel på informasjon om industriens innvirkning på kystmiljøet.
There are three major passage ways to and from the Mediterranean Sea: the Strait of Çanakkale/Sea of Marmara/ Istanbul Straits, the Strait of Gibraltar and the Suez Canal.
Det er tre viktige sjøveier inn og ut av Middelhavet: Çanakkalestredet-Marmarahavet-Bosporus, Gibraltarstredet og Suezkanalen.
The major axis (90 % of the total oil traffic) is from east to west (Egypt-Gibraltar), passing between Sicily and Malta and following closely the coasts of Tunisia, Algeria and Morocco.
Hovedaksen (90 % av all oljetransport) går fra øst til vest (EgyptGibraltar) , mellom Sicilia og Malta og videre langs kysten av Tunisia, Algerie og Marokko.
·*·. pigmenti from CZCS.
Tilstand og konsekvenser
Mediterranean areas where eutrophication phenomena were reported
Områder i Middelhavet hvor eutrofiering er rapportert.
Source: UNEP/FAO/WHO, 1996 (Modified)
Kilde: UNEP/FAO/WHO 1996 (endret) steder i Middelhavet, men de er mer begrenset til enkelte områder og er ikke noe omfattende fenomen.
The Adriatic, the Gulf of the Lion and the northern Aegean are areas with relatively higher mean nutrient concentrations, higher primary and secondary production and, sometimes, local algal blooms related sporadically to hypoxic or anoxic conditions and rarely to toxic algal blooms.
Adriaterhavet, Golfe du Lion og det nordlige Egeerhav er områder med relativt høyere gjennomsnittskonsentrasjoner av næringsstoffer, høyere primær­ og sekundærproduksjon og noen ganger lokal algeoppblomstring sporadisk tilknyttet hypoksiske eller anoksiske forhold og sjeldnere til giftalger.
Microbial pollution is related to urban wastewaters.
Mikrobiell forurensning har sammenheng med urbant avløpsvann.
The most important eutrophication hot spots in the Mediterranean often coincide with coliform bacterial hot spots.
I Middelhavet vil de største 'hot spots' hva eutrofiering angår ofte være de samme som for koliforme bakterier.
Pathogenic and other micro-organisms enter the marine environment mainly through municipal waste water discharges.
Patogene og andre mikroorganismer føres ut i det marine miljø hovedsakelig gjennom utslipp av kommunalt avløpsvann.
As is the case in other regions, microbiological pollution of the Mediterranean Sea is principally the direct result of the discharge of untreated or partially treated sewage into the immediate coastal zone.
Akkurat som i andre regioner er den mikrobiologiske forurensningen av Middelhavet framfor alt et direkte resultat av utslipp av urenset eller bare delvis renset kloakk i den umiddelbare kystsonen.
Microbial pollution and its effects have been mitigated along the EU Mediterranean coast since the installation of urban wastewater treatment plants in most of the European urban areas.
Etter hvert som de fleste byene i Europa har fått kommunale renseanlegg for avløpsvannet, er den mikrobielle forurensning og konsekvensene av den blitt redusert langs EU­landenes middelhavskyst.
However, the problem elsewhere remains as severe as before.
Men andre steder er problemet like stort som før.
Rivers also add a considerable amount of microbiological pollution, mainly from upstream waste water discharges, but their relative contribution to the pollution of the Mediterranean by micro-organisms (pathogenic and otherwise) has not been assessed in this report.
Elvene fører også med seg betydelige mengder mikrobiologisk forurensning, for det meste fra utslipp av avløpsvann oppstrøms, men denne kildens relative bidrag til forurensningen av Middelhavet med mikroorganismer (patogene og andre) er ikke vurdert i denne rapporten.
One current area of concern is that of viruses.
Et område som nå blir satt fokus på, er virus.
Those so far isolated in the various matrices of the Mediterranean marine environment are listed in the table.
Virus som så langt er isolert i de ulike matrisene over Middelhavets marine miljø, er ført opp i nedenstående tabel.
The geographical imbalance in the occurrence of viruses is caused by the difficulty in isolation and quantification.
Den skjeve geografiske fordelingen av påviste virusforekomster skyldes vanskelighetene med å isolere og kvantifisere virus.
The favourable climatic conditions which lure to the Mediterranean coast one third of the global tourism also provide conditions for relatively long and frequent bathing exposure and beach overcrowding, and thus the area is potentially more conducive to disease transmission and contraction than would be expected in more temperate regions, such as northern Europe.
Det gunstige klimaet som lokker en tredel av all turisme i verden til Middelhavets strender, medører også relativt langvarig og hyppig eksponering for badevann og overbefolkede strender, og derfor er faren for smitte og sykdomsoverføring i dette området større enn hva som forventes i mindre tempererte strøk som Nord­Europa.
The main risks to human health arise from: intake of pathogenic micro-organisms from infected sea water; direct contact with polluted sea water and beach sand and consumption of seafood contaminated by pathogens; and, in a minor way, heavy metals and chemicals, especially in bioaccumulating organisms such as filter feeders and carnivorous fish.
Den største helserisikoen er inntak av patogene mikroorganismer fra infisert sjøvann, direkte kontakt med forurenset sjøvann og sand på strendene samt inntak av sjømat forurenset med sykdomsfremkallende stoffer eller organismer, og i noen mindre grad av tungmetaller og kjemikalier, særlig i bioakkumulerende organismer som filtratorer og rovfisk.
The extent of damage to health on a Mediterranean-wide basis still has to be determined, and the same applies to pathogen incidence.
Vi kjenner ennå ikke det hele og fulle omfang av helseskadene i middelhavsregionen, og heller ikke av sykdomsforekomsten.
Available records have a chronological span of one and a half decades, making it difficult to arrive at an accurate
Våre data går bare 15 år tilbake, og derfor er det vanskelig å vurdere
Viruses isolated in the Mediterranean marine environment
Virus isolert i det marine miljø
Tl assessment of the overall situation.
99 den generelle situasjonen noe nærmere.
Furthermore, there are still large stretches of the Mediterranean coastal zone, mainly in the southern and eastern parts, from which records are sparse.
Dessuten har vi bare mangelfulle data for store strekninger av Middelhavets kystsoner, spesielt i sør og øst.
Land use and coastal erosion nformation, at basin scale, about the coastal zones and their use does not exist for the Mediterranean area.
Informasjon i en skala som omfatter hele middelhavsbassenget, om kystsoner og arealbruken der, finnes ikke.
Aside from urban population concentrations, competing land use along the coast comes from tourism, agriculture, fisheries and aquaculture, transport, energy and industry infrastructure, causing acceleration of the modification of the morphology of the coastal system.
Bortsett fra for de store befolkningskonsentrasjonene i byene konkurrerer infrastrukturer knyttet til turisme, jordbruk, fiskerier og akvakultur, transport, energi og industri om de samme arealene på kysten, fremskynder dermed endringene i kystsystem e ts morfologi.
Coastal erosion is an environmental threat, related to a combination of human activities such as damming and coastal development, the abandonment of agriculture, and global climate change.
Kysterosjon er en miljøtrussel som følger av kombinasjonen av menneskelig aktivitet som dambygging og utbygging av kysten, nedleggelse avjordbruksvirksomhet og globale klimaendringer.
Habitat erosion has also occurred mainly due to the competitive use of the coastal zone.
Habitaterosjon er også påvist, spesielt pga. arealbrukskonflikter i kystsonen.
Erosion data showed that the 1500 km of artificial coasts can be found in the EU marine area (Balearic Islands, Gulf of the Lion, Sardinia,Adriatic, Ionian and Aegean) with harbours and ports contributing the major part (1250 km) (EC, 1998).
Erosjonsdata viser at det finnes 1500 km kunstig kyst i EUs sjøareal (Balearene, Golfe du Lion, Sardinia, Adriaterhavet, Det joniske hav og Egeerhavet). Havner og havneanlegg står for størsteparten (1250 km) (Europakommisjonen 1998).
Based on the CORINE coastal erosion data, about 25 % of the Italian
På grunnlag av kysterosjonsdataene i CORINE kan vi si at erosjonen er i i %
Evolutionary trends of some coasts of the European part of the Mediterranean Sea for both rocky coasts and beaches as % of coasts
Utviklingstendenser for kystlinjen (berg og strand) i den europeiske del av Middelhavet, av kystlinjen.
Total (km)
Totalt (km)
Heavy metals and organochlorine compounds
Tungmetaller og klororganiske forbindelser
In the Mediterranean Sea, heavy metals are considered to arise mainly from natural processes , while anthropogenic sources, such as discharges from chemical industries, sewage and agriculture, are deemed to have a. limited and spatially restricted effect.
Tungmetallene i Middelhavet anses fremfor alt å stamme fra naturlige prosesser (Bryan 1976, Bernhard 1988), mens menneskeskapte kilder, som utslipp fra kjemiske industrianlegg, kloakk og jordbruk, anses å få begrensede konsekvenser, både i tid og rom.
The relative importance of the various sources is, however, difficult to estimate due to the limited data available.
De ulike kildenes relative betydning er imidlertid vanskelig å bedømme, til dét er tilgjengelige data for sparsomme.
Total mercury values in Mediterranean species were generally higher than those found in the Atlantic.
Totale kvikksølwerdier i Middelhavets fauna var generelt høyere enn i Atlanteren.
With the exception of
Med unntak av kvikksølv i biota og sedimenter er
Box-and-Whisker plots showing the distribution of data for concentrations (in ng/g fresh weight) of mercury (Hg) in selected species from the Mediterranean Sea
Grafisk framstilling av datafordelingen for konsentrasjoner (i ng/kg FW) av kvikksølv utvalgte arter i Middelhavet
24 mercury in biota and sediments, heavy metal concentrations are generally low.
24 tungmetallkonsentrasjonene generelt lave.
The higher mercury levels are deemed to be the result of the region being in the Mediterranean -Himalayan mercuriferous belt (Bryan, 1976; Bernhard, 1988).
At kvikksølvnivået er såpass høyt, mener man har sin årsak i at regionen ligger i et belte av kvikksølvholdige bergarter som strekker seg fra Middelhavet til Himalaya.
In the early 1970s, very high mercury concentrations were observed in some coastal areas, in 'hot spots', near harbours and industrial areas.
I begynnelsen av 1970-årene ble det påvist svært høye kvikksølwerdier i enkelte kystområder, i 'hot spots' nær havner og industriområder.
Chlorinated hydrocarbons are released entirely from anthropogenic sources, since no natural chlorinated
Klorerte hydrokarboner stammer uten unntak fra menneskeskapte kilder ettersom klorerte hydrokarboner ikke finnes i naturen.
Box-and-Whiskers plots showing the distribution of data for concentrations (in ng/g fresh weight) of PCBs in selected species from the Mediterranean Sea
Grafisk framstilling av datafordelingen for konsentrasjoner (i ng/g FW) av PCB i utvalgte arter i Middelhavet
Generally DDT concentrations are low in open sea sediments but high values were reported from the Rhône delta.
Generelt er konsentrasjonene av DDT lave i sedimenter ute på det åpne hav, men høye verdier er rapportert fra Rhône-deltaet.
These were considered extremely high and are comparable to values obtained in heavily polluted locations.
Disse verdiene anses som ekstremt høye og kan sammenlignes med verdier funnet på svært forurensede steder.
Maximum values reported for DDT and PCB concentrations are generally much lower than the permissible limits for seafood consumption (WHO/ UNEP, 1995).
Når det gjelder DDT og PCB, er de maksimale verdier som er rapportert, under høyeste tillatte verdi for sjømat til konsum (WHO/UNEP 1995).
Most of these chemicals are no longer used in Mediterranean countries.
De fleste av disse kjemikaliene er ikke lenger i bruk i middelhavslandene.
Oil spills float and drift.
De kan påtreffes når som helst og hvor som helst i Middelhavet. Fram til nå har oljeutslipp bare forårsaket lokal skade på Middelhavets kyst- og havmiljø.
Out of 268 accidents listed by REMPEC for the 1977-1995 period, more than three-quarters involved oil.
Av 268 ulykker registrert av REMPEC i perioden 1977-1995, omfattet mer enn tre firedeler av dem oljeutslipp.
The number of accidents is increasing in the Mediterranean Sea, with 81 events in recent five years (19911995) compared to 99 events in the previous ten years (19811990) (MAP/REMPEC, 1996).
Antallet ulykker øker i Middelhavet, med 81 i de siste fem årene (1991-1995) mot 99 i de foregående ti årene (1981-1990) (MAP/ REMPEC 1996). Middelhavet har ikke vært utsatt for noe større oljeutslipp i de siste 30 årene.
It should be stressed that a major oil spill could occur at any time in any part of the Mediterranean, particularly along the major sea routes and in or around the more important oil loading and unloading terminals, particularly as several ageing tankers are operating in the Mediterranean waters.
Men det må understrekes at oljeutslipp kan skje når som helst, hvor som helst i Middelhavet, særlig langs de største seilingsledene og i eller ved de største terminalene for lasting og lossing av olje, spesielt fordi mange tankere som går på Middelhavet begynner å trekke på årene.
Between 1987 and the end of 1996 an estimated 22 223 tonnes of oil entered the Mediterranean Sea as the result of shipping incidents.
Fra 1987 og fram til slutten av 1996 skal 22 223 tonn olje ha kommet ut i Middelhavet som følge av skipsulykker.
The figures for individual years vary between 12 tonnes reported in 1995 and approximately 13 000 tonnes in 1991.
Tallene for det enkelte år varierer mellom 12 tonn, som ble rapportert i 1995, og ca 13 000 tonn i 1991.
Taking into consideration that an estimated amount of more than 360 million tonnes of oil are transported annually in the Mediterranean (in transboundary trade), the quantities spilled as a result of accidents appear to be low.
Hvis vi tar i betraktning at anslagsvis mer enn 360 millioner tonn olje transporteres årlig i Middelhavet (i grenseoverskridende handel), virker utslippsmengdene som følge av ulykker tross alt lavt.
Locations of 268 reported alerts and oil pollution accidents in the Mediterranean region between 1977 and 1995
268 rapporterte beredskaps- eller ulykkestilfeller i Middelhavet mellom 1977 og 1995.
Generally, marine life at basin scale has not been affected by oil pollution.
Generelt er det marine liv i middelhavsbassenget ikke skadet av oljeforurensning.
Of course localised incidents have sometimes had adverse effects on the benthic communities.
Selvsagt har lokale hendelser hatt negativ innvirkning på de bentiske samfunn.
In addition cleanup procedures such as the use of chemical dispersants can also damage the marine environment.
I tillegg kan opprenskningsmetoder som f.eks. innebærer bruk av dispergeringsmidle!-, også skade det marine miljø.
In the open sea, the response of the authorities to an oil spill has to be very rapid to prevent the oil from reaching the coastline. It is practically impossible to avoid oil pollution of the coast.
Når det gjelder oljeutslipp på det åpne hav, må myndighetene reagere meget raskt for å unngå at oljen driver inn til kysten, noe som er praktisk talt umulig.
The time taken for oil-damaged populations of marine life to recover is highly variable and the extent to which the biological recovery of a habitat can be accelerated is severely limited.
Den tiden det tar for marine bestander rammet av oljeforurensing å bygge seg opp igjen, varierer sterkt, og den biologiske gjenoppbyggingen av et habitat kan bare i meget liten orad framskyndes.
LRadioactive contamination appears not to be a problem in the Mediterranean Sea.
Radioaktiv forurensning synes ikke å være noe problem i Middelhavet.
The major source of anthropogenic radionuclides is fallout from past nuclear weapon testing and from the Chernobyl accident.
Den største kilden til menneskeskapte radionuklider er nedfall fra tidligere kjernefysiske prøvesprengninger og fra Tsjernobyl-ulykken.
137Cs concentration in surface sea water of the Tyrrhenian Sea
137Cs i overflatevann i Det tyrrhenske hav (1960-
In marine organisms used for human consumption, 1:,7Cs concentration is very low (less than 1 Bq/kg), far below the limit (600 Bq/kg) fixed by the EU as the maximum permitted level in food
I marine organismer som brukes til konsum er137Cs-innholdet veldig lavt (under 1 Bq/kg), langt under den grensen (600 Bq/kg) EU har satt som høyeste tillatte nivå i matvarer.
Nuclear facilities in the Mediterranean basin are mainly located along rivers and their effluents are subjected to riverine geochemical processes that delay, to a considerable extent, output to the sea.
De fleste kjernekraftanleggene i middelhavsbassenget ligger ved vassdrag, og avløpsvannet fra anleggene utsettes for geokjemiske prosesser i elven som vesentlig forsinker utslippet i havet.
The contribution from these installations into the sea is low and limited to confined areas which are regularly monitored by national authorities.
Bidraget fra disse anleggene til sjøen er lite og begrenset til enkelte områder som regelmessig overvåkes av nasjonale myndigheter.
Assessment of potential impacts of climate changes in the Mediterranean region, based on several case studies were carried out by UNEP/MAP and include drought, floods, changed soil erosion and desertification processes, storms, coastal erosion, seawater temperature and salinity currents together with sealevel rise and biodiversity reduction.
På grunnlag av flere case studies har UNEP/MAP foretatt en vurdering av potensielle konsekvenser av klimaendringene i middelhavsregionen, inkludert tørke, flom, endringer i jorderosjons- og forørkningsprosessen, storm, kysterosjon, sjøvannstemperatur og salinitetsstrømmer, sammen med stigningen i havnivå og redusert biologisk mangfold.
Recent paleoclimatic data collected in geologically stable areas, combined with archaeological or historical evidence, indicate that sea level increase for the next century (2100) could be limited within 30 cm, taking into account the pace of anthopogenic enhancement of sealevel rise.
Paleoklimatiske data som nylig er innsamlet i geologisk stabile områder, sammenstilt med arkeologisk og historisk materiale, tyder på at stigningen i havnivået i det kommende hundreåret (2100) ikke blir på mer enn 30 cm, i betraktning av den forsterkende virkning av menneskelige aktiviteter på stigningen i havnivået.
This scenario is compatible with the lower limits range indicated by IPCC.
En slik scenario er forenlig med det nedre grenseområdet angitt av IPCC.