natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These help to fund the protection of high nature value farmlands, underpinning the activities of the LIFE (Nature) programme.
Dette har bidratt til å finansiere verneordninger for bevaringsverdige landbruksarealer og støtter dermed opp under aktivitetene til LIFE (Nature)­programmet.
Increased support for these farmland areas is needed as declining prices for agricultural produce are driving many farmers either to increase production efficiency, leading to intensification and specialisation of farms, or to stop farming.
Det er nødvendig å øke støtten til disse jordbruksområdene, for fallene priser på landbruksprodukter tvinger mange gårdbrukere til enten å gjøre produksjonen mer effektiv, med derav følgende intensivering og spesialisering av driftsenhetene, eller rett og slett til å legge ned driften.
Both these trends have negative environmental consequences, especially on biodiversity.
Begge disse trendene har negative miljøkonsekvenser, særlig for det biologiske mangfoldet.
The share of rural development measures in the common agricultural policy budget has increased since 1990 and accounted for 13 % (equivalent to EUR 53 per hectare) in 2000–2002.
Distriktsutbyggingstiltakenes andel av EUs landbruksbudsjett har gått opp siden 1990 og representerte 13 % (tilsv.
Under their accession agreement the proportion of rural development spending in the ten new Member States is much higher than for the older Member States, at around half of total spending (equivalent to EUR 45 per hectare) between 2004 and 2006 (12).
EUR 53 pr. ha) i 2000­2002.1 henhold til tiltredelsesavtalen skal de 10 nye medlemsstatene motta en langt større andel til distriktsutbygging enn de gamle medlemsstatene — ca. halvparten av budsjettet (tilsv. EUR 45 pr. ha) mellom 2004 og 2006 (12).
In absolute terms, however, the level of rural development spending is similar.
I absolutte tall betyr dette imidlertid at utgiftsnivået for distriktsutbyggingstiltak er omtrent likt.
As well as taking a higher share of the total agricultural budget it is important that rural development expenditure, and in particular the agrienvironment schemes, is properly targeted at areas of high biodiversity.
I tillegg til at det er viktig å bruke en større andel av landbruksbudsjettet på distrikts­utbyggingstiltak, og særlig på miljøordninger for landbruket, er det viktig at innsatsen rettes inn mot områder som representerer et stort biologisk mangfold.
Rural development spending
Distriktsutbyggingsbudsjett
More than 70 % of farming area in Finland and Austria is covered by agri- environment schemes but only about 5 % in Spain and Greece.
Mer enn 70 % av jordbruksarealene i Finland og Østerrike er dekket av slike ordninger, mot bare ca. 5 % i Spania og Hellas.
* European Agricultural Guarantee and Guidance Fund including Member State cofinancing
* Det europeiske utviklings­ og garantifond for landbruket, inkludert samfinansiering fra medlemsstatene
Farmland bird populations have fallen substantially in recent decades.
De fuglebestandene som spesielt lever på åkerland, har gått sterkt tilbake i løpet av de siste tiårene.
These data start in 1980 but it is probable that rapid decline also occurred in the 1970s.
Dataseriene begynner i 1980, men sannsynligvis fant det også sted en kraftig tilbakegang på 1970­tallet.
Farmland bird populations have not fallen as much in the New-10 and CC-3 as in the EU-15, largely because of the lower intensity of farming in central and eastern Europe.
Nedgangen har ikke vært like stor i de 10 nye medlemsstatene og i CC­3 som i EU­15, særlig fordi landbruket har vært mindre intensivt i Sentral­ og Øst­Europa.
Wetland birds are migratory: their numbers o�en fluctuate in line with temperature, with fewer arriving in cold years.
Våtmarksfuglene er trekkfugler, og bestandene svinger ofte i takt med temperaturen slik at færre vender tilbake i kaldere år.
Wetland birds are also affected by hunting and eutrophication of wetlands.
Våtmarksartene berøres også av jakt og av eutrofieringen av våtmarkene.
Organic farming does not use chemical fertilisers and pesticides.
I økologisk jordbruk benyttes verken kunstgjødsel eller plantevernmidler.
It relies instead on animal manure, crop rotation and appropriate soil cultivation practices for building up soil fertility and combating pests and plant diseases.
I stedet bruker man husdyrgjødsel, vekselbruk og egnede jordkultiveringsmetoder som gjør jorden mer fruktbar og motvirker skadedyrangrep og plantesykdommer.
Organic agriculture has lower yields than conventional farming systems but reduces the risk of nitrate pollution of water and generally promotes more wildlife.
Økologisk jordbruk gir mindre avlinger enn konvensjonelle dyrkingsmetoder men reduserer faren for nitratforurensning av vannforekomster og virker generelt fremmende på dyrelivet.
The share of organic land remains far below 1 % in most of the New-10 and the CC-3 due to li�le or no state support and low consumer demand for organic products.
Økologisk jordbruk representerer ennå langt under 1 % i de fleste av de nye 10 og CC­3 ettersom det der finnes få eller ingen statlige støtteordninger og forbrukerne ikke etterspør økologiske produkter i særlig grad.
Across the EEA-31 as a whole, however, organic farming area increased by around four fi�hs between 1997 and 2000, to 4.4 million hectares from 2.4 million.
I EEA­31 sett under ett, ble det økologiske jordbruksarealet imidlertid utvidet med ca. fire femdeler fra 1997 til 2000, en økning fra 2.4 mill. til 4.4 mill. hektar.
Water pollution: Managing nitrate
Vannforurensning: Nitratproblemet
Diffuse pollution from agricultural land is still the main source of nitrate in water.
Diffus forurensning fra landbruket er fortsatt den største kilden til nitrat i vann.
Nitrates continue to damage the environment, contributing to eutrophication in coastal and marine waters and pollution of drinking water, especially where groundwaters have become contaminated.
Nitratene fortsetter å skade miljøet og bidrar til eutrofiering av vannet langs kysten og i havet og forurenser drikkevannet, særlig der hvor grunnvannet er blitt forurenset.
Member States' success in tackling nitrate pollution has been mixed.
Medlemsstatene har i varierende grad lykkes med sine tiltak mot nitratforurensningen.
Nitrate pollution is caused mainly by agriculture.
Nitratforurensningen stammer hovedsakelig fra landbruket.
Unless fertiliser and manure are absorbed by crops or removed during harvesting, excess nitrate can be washed into groundwater as well as surface water bodies (13).
Med mindre kunstgjødselen og husdyrgjødselen absorberes av avlingen eller fjernes under innhøstingen, vaskes overskuddet av nitrat ut i grunnvann og overflatevann (13).
Measures to reduce nitrate pollution can be effective however.
Det finnes imidlertid effektive tiltak for å redusere nitratforurensningen.
The greatest improvements have occurred in Denmark, which began a national nitrogen management programme in the late 1980s.
Størst framgang er gjort i Danmark, som allerede i slutten av 1980-årene iverksatte et nasjonalt program for fjerning av nitrogen.
This combines advice to farmers with the allocation of an annual nitrogen 'budget' to each farm, enforced through regular field checks.
Programmet kombinerer rådgivning til gårdbrukerne med tildeling av et årlig 'nitrogenbudsjett' til hver driftsenhet, som overvåkes ved hjelp av regelmessig kontroll av åkrene.
Substantial time lags can occur before changes in agricultural practices are reflected in groundwater quality, depending on the soil type and the specific hydrogeological conditions of the groundwater body and overlying substrate.
Det kan gå svært lang tid før en ny landbrukspraksis gir seg utslag i bedre grunnvannskvalitet, og tidsforsinkelsen avhenger av jordtype og hydrogeologiske forhold ved den aktuelle grunnvannsforekomsten og overliggende substrat.
As groundwater ranges in age from decades to millennia (although groundwater used for drinking water is on average 40 years old), current practices are in effect leaving a legacy of groundwater pollution for coming generations.
Ettersom grunnvannet kan være fra noen tiår til flere tusen år gammelt (selv om grunnvann til bruk som drikkevann gjennomsnittlig er 40 år), vil den forurensningen av grunnvannet som dagens praksis medfører, være noe framtidige generasjoner vil bli stilt overfor.
Around one third of groundwater bodies (14) now exceed nitrate guideline values.
Om lag en tredel av gru nnvannsforekomstene (14) inneholder nitrat i konsentrasjoner som overskrider retningslinjene for maksimale verdier.
The cost of nitrate reduction lies in the range of EUR 50-150 per hectare per year (15), but this is estimated to be 5 to 10 times cheaper than removing
Å redusere nitratbruken koster i størrelsesorden EUR 50-150 pr. ha i året ('5), men dette er 5-10 ganger billigere.enn hva det koster å fjerne nitrat når vannet
16) estimates that denitrification of nitrate from polluted water.
16 først er blitt forurenset. Ifølge en studie fra 2002 (
UK drinking water costs £19 million a year and projects the total UK cost of achieving the European Union nitrate standard for potable water (17) at £199 million over the next 20 years (18).
) vil denitrifikasjon av drikkevannet i Storbritannia koste GBP 19 millioner årlig, og for å overholde Den europeiske unions drikkevannsstandard med hensyn til nitrat (17) vil
Agricultural practices are currently less intensive in the ten new EU Member States than in the 15 older ones.
Landbruket er ennå mindre intensivt i de 10 nye EU-medlemsstatene enn i de 15 gamle.
However, if farming becomes more intensive in the new Member States, as predicted, nitrate concentrations in surface and ground waters could increase.
Men dersom det blir mer intensivt også i de nye medlemsstatene, som prognosene tyder på, kan nitratkonsentrasjonene i overflate- og grunnvannsforekomstene stige.
Good implementation of the European Union nitrates directive, supported by additional measures as necessary, will be essential to avoid creating an extensive, long-lived and costly pollution problem in these countries over the coming years.
Korrekt gjennomføring av Den europeiske unions nitratdirektiv, understøttet av ytterligere tiltak etter behov, vil være helt avgjørende for å unngå at det oppstår et omfattende, langvarig og kostbart forurensningsproblem i disse landene i løpet av årene som kommer.
0 0 < 10 > 50 Nitrate concentrations in rivers are linked to the proportion of arable land in the upstream catchment: highest levels occur where large amounts of nitrogenous fertilisers and animal manure are used.
Nitratkonsentrasjonene i elvene er knyttet til omfanget av dyrkbare arealer i nedbørfeltet oppstrøms slik at de høyeste konsentrasjonene forekommer der hvor det brukes mest nitrogengjødsel og husdyrgjødsel.
In 2001, nitrate levels in rivers where arable land covers more than 50 % of the upstream catchment area were three times higher than in catchments with arable land cover of less than 10 %.
I 2001 var nitratnivåene i elver hvor dyrkbare arealer utgjorde mer enn 50 % av nedbørfeltet oppstrøms, tre ganger høyere enn i nedbørfelt hvor de dyrkbare arealene utgjorde under 10 %.
Member States are required to designate nitrate vulnerable zones and implement programmes of measures to reach the EU nitrates directive's objective of reducing water pollution caused or induced by nitrates from agricultural sources.
Medlemsstatene er forpliktet til å utpeke områder som er spesielt sårbare for nitratforurensning og gjennomføre tiltak for å oppfylle målsettingen i EUs nitratdirektiv om å redusere vannforurensningen som direkte eller indirekte skyldes nitrater fra landbrukskilder.
Arable land cover (% of total upstream catchment)
Dyrkbart areal (% av samlet nedbørfelt oppstrøms)
Nitrate concentrations in rivers
Nitratkonsentrasjoner i elvene
United KAll countries
Imidlertid viste ca.
Nitrate concentrations in groundwater
Nitratkonsentrasjoner i grunnvannet
Nitrate pollution of groundwater appears stable at the European level.
Nitratforurensningen av grunnvannet virker stabil på europeisk plan.
However, when the data are broken down by country, 24 % (out of 142) individual groundwater bodies show decreasing nitrate concentrations while in 19 % concentrations are increasing.
Men dersom dataene brytes ned etter land, viser 24 % av (142) grunnvannsforekomster synkende nitratkonsentrasjoner, mens 19 % stiger.
The most marked rises are in Hungary, Sweden, Finland and Germany.
De kraftigste økningene er registrert i Ungarn, Sverige, Finland og Tyskland.
Increases may either reflect the time-lag between changes in agricultural practices and their effects on groundwater quality or show a need for additional measures.
Økningen kan enten skyldes tidsforsinkelsen fra innføringen av ny landbrukspraksis til effektene viser seg på grunnvannskvaliteten, eller avdekke et behov for ytterligere tiltak.
Designating sites to protect threatened species and habitats has long been a core element of biological diversity policy but conflicting pressures on available land are now making it more difficult to establish new sites.
Utpeking av områder med sikte på å beskytte truede arter og habitater har lenge vært et sentralt element i politikken for å sikre biologisk mangfold, men motstridende interesser i tilgjengelige arealer er nå i ferd med å gjøre det vanskelig å etablere nye verneområder.
The future of nature protection lies in integrating biodiversity considerations into sectoral and environmental policies and maximising the utility of existing protected sites.
Naturvernets framtid vil være å integrere biodiversitetshensyn i sektor- og miljøpolitikken og utnytte eksisterende verneområder best mulig.
More needs to be done to protect marine biodiversity.
Mer må gjøres for å beskytte det biologiske mangfoldet i havet.
Since the 1970s, the number of national sites has increased substantially as countries have progressively implemented national laws on nature protection.
Siden 1970-årene har antallet nasjonale verneområder økt betydelig, i takt med at landene etter hvert har gjennomført en nasjonal naturvernlovgivning.
International and European Union instruments have also made it compulsory for countries to designate sites for protection (19).
Internasjonale og europeiske virkemidler har også gjort det obligatorisk for landene å utpeke verneområder (19).
As a result there are now nearly 600 different categories of protection and more than 42 000 individual protected sites in the European Environment Agency's 31 member countries.
Resultatet er at det nå finnes nærmere 600 ulike typer verneordninger og mer enn 42 000 vernede områder i Det europeiske miljøbyrås 31 medlemsland.
By the end of 2003, sites designated as special protection areas under the birds directive or proposed as sites of Community interest under the habitats directive covered around 15 % of the territory of the European Union.
Ved utgangen av 2003 inngikk om lag 15 % av Den europeiske unions territorium i særskilte verneområder utpekt med hjemmel i fugledirektivet eller foreslått vernet som områder av fellesskapsinteresse etter habitatdirektivet.
Additionally, marine protected areas have been created in all of the regional seas and on the coasts of many European countries.
Dessuten er det opprettet mange marine verneområder i alle regionale hav og langs kysten av mange land i Europa.
However, there remain substantial gaps in the protection of marine and coastal areas.
Likevel er det store hull i verneordningene for hav- og kystområder.
Marine areas should be protected according to the richness of their biodiversity, but this protection may conflict with other uses including shipping or fishing.
Havområder bør vernes ut fra hvor rikt biologisk mangfold de representerer, men slikt vern kan komme i konflikt med armen utnyttelse av samme område, f.eks. skipsfart og fiske.
Agreeing on an appropriate level of protection and then enforcing it is therefore o�en difficult.
A komme til enighet om et hensiktsmessig vernenivå og deretter håndheve dette, er derfor ofte vanskelig.
Protected areas cannot be sustained in isolation from the communities and economic activities in and around them (20).
Det er umulig å opprettholde verneområder hvis de isoleres fra nærmiljøet og fra økonomisk virksomhet som drives innenfor og rundt verneområdene (20).
To maximise their value, protected areas need to be integrated into wider landscape uses and be connected to other areas of similar qualities.
For å maksimere deres verdi må verneområdene integreres i landskapsutnyttelsen i et bredere perspektiv og ha forbindelse med andre områder med tilsvarende kvaliteter.
Connecting sites ensures that species have the possibility to survive by moving in response to disturbances and climate change.
Når slike områder knyttes sammen, sikres artene en mulighet til å overleve ved at de kan forflytte seg etter hvert som forstyrrelser og klimaendringer gjør seg gjeldende.
The Natura 2000 network can play a role in achieving such integration.
Natura 2000-nettverket kan være av betydning for å oppnå slik integrasjon.
There is now less scope for designating new sites as protecting biodiversity competes with growing and conflicting pressures on available land.
Etter hvert som hensynet til bevaring av det biologiske mangfoldet kommer i konflikt med konkurrerende interesser på tilgjengelige arealer, blir det stadig mindre rom for utpeking av nye verneområder.
Policies will increasingly have to deal with this by maximising the value of areas already protected and by integrating biodiversity concerns into sectoral policies (e.g. agri-environmental measures or sustainable forestry policies) as well as into other environmental policies.
Politikken vil i økende grad måtte ta hensyn til dette ved å maksimere verdien av områder som allerede er vernet, og ved å integrere biodiversitetshensyn i sektorpolitikken (f.eks. miljøordninger for landbruket, bærekraftig skogbrukspolitikk osv.) og i miljøpolitikken på andre områder.
Italy s e an proposed by the Member States.
Gjennomføring av habitatdirektivet
Catches(millionoftonnes)
Fiskefangst over trygge grenser
0 Overall 60 % of European fish catches exceed safe limits, i.e. levels above which the biomass removed by fishing is no longer replaced by population growth.
Generelt kan det sies at 60 % av all fisk som fanges i Europa overskrider trygge grenser, dvs. over det nivå der biomassen som tas ut ved fisking ikke lenger erstattes av bestandstilveksten.
Catches of open sea fish account for almost two thirds of all catches; about half of these catches are outside safe limits.
Pelagisk fisk utgjør nærmere to tredeler av all fiskefangst, og om lag halvparten av dette er over trygge grenser.
Industrial fishing catches account for another 20 % of the total.
Industrifisk representerer ytterligere 20 % av totalfangsten.
Fish play an integral role within the wider marine environment, which is experiencing pressures from shipping, pollution, coastal eutrophication and climate change.
Fisk spiller en integrerende rolle i hele det marine miljø, som utsettes for press fra skipsfart, forurensning, kysteutrofiering og klimaendringer.
The continuation of present trends of over-fishing will therefore probably lead to substantial changes across the entire marine ecosystem.
En videreføring av dagens trender med overfiske vil derfor sannsynligvis medføre vesentlige endringer i hele det marine økosystemet.
Zooplankton abundance
Konsentrasjoner av zooplankton
The past decade has seen a marked change in the relative abundance of zooplankton in the North Sea.
I løpet av det siste tiåret har det vært en markert endring i den relative konsentrasjonene av zooplankton i Nordsjøen.
The warm-water copepod Calanus helgolandicus has become more than twice as abundant as the cold-water species Calanus finmarchicus.
Copepoda­arten Calanus helgolandicus, som er en varmtvannsart, er blitt mer enn dobbelt så vanlig som kaldtvannsarten Calanus finmarchicus.
These data are illustrative of a general trend for zooplankton populations to shi� northwards in response to changing climatic conditions.
Disse dataene illustrerer en generell trend for bestandene av zooplankton — de flytter nordover som en reaksjon på klimaendringene.
The composition of the marine ecosystem has been changing since the mid 1980s in the North Sea, a trend that directly affects fish populations and consequently fisheries.
Sammensetningen av det marine økosystemet i Nordsjøen har forandret seg siden midten av 1980­tallet, og denne trenden virker direkte inn på fiskebestandene og følgelig fiskeriene.
Projections show that global warming will increasingly change the composition of the ecosystems in the oceans and cause a shi� by warm-water species towards higher latitudes.
Prognosene tilsier at den globale oppvarmingen vil føre til stadig større endringer i sammensetningen av økosystemene i havet og føre til at varmtvannsarter flytter mot nordligere breddegrader.
Packaging waste: Still increasing
Emballasjeavfall: Fortsatt vekst
Prevention has long been the highest priority of European Union waste policy: only where the production of waste is unavoidable should recycling and reuse of waste be encouraged.
Forebygging har lenge hatt høyeste prioritet i Den europeiske unions avfallspolitikk, og bare der avfallsproduksjon er uunngåelig, bør resirkulering og gjenbruk av avfall oppmuntres.
Yet Europe has made li�le progress in preventing packaging waste.
Likevel har det vært liten framgang å spore i Europa når det gjelder forebygging av emballasjeavfall.
While many countries have met the targets for recycling set under the 1994 packaging waste directive, the amount of packaging waste is still increasing.
Selv om mange land har oppfylt målene for resirkulering i henhold til emball asjeavfallsdirektivet fra 1994, øker mengdene emballasjeavfall fortsatt.
Data suggest overall volumes of waste are continuing to grow in Europe.
Data viser at avfallsvolumene fortsatt øker i Europa.
Total waste is made up of several waste streams.
Totalavfallet består av flere avfallsstrømmer.
The largest is construction and demolition waste, but packaging waste is the best documented in terms of quantities produced and treated.
Den største av disse er bygge- og rivningsavfall, men emballasjeavfall er den avfallsstrømmen som er best dokumentert når det gjelder kvanta som produseres og behandles.
The generation of packaging waste is closely coupled to economic growth and consumption pa�erns.
Produksjonen av emballasjeavfall er nært knyttet til økonomisk vekst og forbruksmønstre.
From 1997 to 2001 the amount of packaging waste increased in 10 of the 15 older EU Member States, and by 7 % in the then European Union as a whole.
Fra 1997 til 2001 økte mengdene av emballasjeavfall i 10 av de 15 gamle medlemsstatene i EU og med
Preliminary projections suggest that volumes of packaging waste are likely to continue rising substantially in the future (22).
7 % i Den europeiske union sett under ett. Ifølge foreløpige projeksjoner vil volumene av emballasjeavfall sannsynligvis også framover øke betydelig i22).
Some of this increase is a�ributable to the proportionately higher generation of packaging waste from small households, but also to the growth of the internal market and the consequently greater need to transport packaged goods.
En del av denne økningen skyldes at små husholdninger produserer forholdsvis mye mer emballasjeavfall enn større husholdninger, men det skyldes også utvidelsen av det indre marked og det derav følgende økte behovet for transport av emballerte varer.
With rising emphasis on health and food safety, the amount of food packaging has also been increasing.
Den økende vektleggingen av helse og næringsmiddeltrygghet har også ført til at emballasjehaugen har vokst.
The European Union Packaging Waste Directive (94/62/EC) addresses the elements of packaging waste management in a general way while placing emphasis on recycling and recovery by se�ing quantitative targets for both.
Den europeiske unions emballasjeavfallsdirektiv (94/62/EF) retter seg mot håndtering av emballasjeavfall generelt samtidig som det vektlegger resirkulering og gjenvinning ved at det settes kvantitative mål for begge.