natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Eastern Europe, carbon dioxide emissions from fossil fuel use fell by 19% between 1990 and 1995, mainly as a result of economic restructuring.
I Øst-Europa falt utslippene av karbondioksid fra fossilt brensel med 19 % mellom 1990 og 1995, hovedsakelig som et resultat av økonomisk omstrukturering.
Energy use for transport fell by 3% in CEE over this period and by 48% in the NIS. Industrial energy use fell by 28% in CEE and by 38% in the NIS.
Energiforbruket i transportsektoren fall i løpet av denne perioden med vel 3 % i Sentral- og Øst-Europa og med 48 % i de nye, uavhengige statene i Europa, og innen industrien med henholdsvis 28 % og 38 %.
Energy intensities in CEE are about three times higher than in Western Europe and in the NIS probably five times higher, so there is considerable potential for energy savings.
Energiintensiteten i Sentral- og Øst-Europa er omkring tre ganger høyere enn i Vest-Europa, og i de nye, uavhengige statene i Europa sannsynligvis fem ganger høyere. Her er det altså et betydelig potensial for
The contribution of nuclear energy to total energy provision increased from 2% to 6% in the NIS and from 1% to 5% in CEE between 1980 and 1994. In Bulgaria, Lithuania and Slovenia, nuclear energy provides around a quarter of total energy requirements.
Kjernekraftens bidrag til den samlede energiforsyningen økte fra 2 til 6 % i de nye, uavhengige statene i Europa og fra 1 til 5% i Sentral- og Øst-Europa mellom 1980 og 1994.1 Bulgaria, Litauen og Slovenia dekker kjernekraften rundt en firedel av det totale energibehovet.
Methane emissions in CEE and the NIS fell by 40% between 1980 and 1995.
Metanutslippene i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa ble redusert med 40% mellom 1980 og 1995.
However, there is still considerable scope for further reductions throughout Europe, particularly from gas distribution systems and coal mining.
Imidlertid er det fremdeles betydelig rom for ytterligere reduksjoner i hele Europa, særlig fra gassrørledninger og kullgruver.
Emissions of nitrous oxide from industry and the use of mineral fertilisers could also be further reduced throughout Europe.
Utslippene av nitrogenoksid fra industrien og bruken av kunstgjødsel gir også rom for ytterligere reduksjoner i hele Europa.
Emissions of CFCs have fallen rapidly from their peak levels as their production and use are phased out.
Utslippene av KFK-gasser har falt raskt fra toppnivået i takt med at produksjonen og bruk fases ut.
However, the use and emission of their substitutes, HCFCs (which are also greenhouse gases), is increasing, as is that of relatively recently identified greenhouse gases such as SF6, HFCs and PFCs, which are part of the "basket" of gases for which emission reduction targets were agreed at Kyoto.
Imidlertid øker bruken av og utslippene av erstatningene for disse, nemlig HKFK-gassene (som også er drivhusgasser). Dette gjelder også drivhusgasser som relativt nylig er identifisert, SF(., HFKer og PFCer, som inngår i gruppen av klimagasser klimakonferansen i Kyoto satte opp mål om utslippsreduksjoner for. C02-utsl¡pp i Europa, 1980-1995
Stratospheric ozone depletion International policy measures taken to protect the ozone layer have reduced global annual production of ozonedepleting substances by 80-90% of its maximum value.
Nedbryting av ozonlaget Takket være internasjonale politiske tiltak som er truffet for å beskytte ozonlaget i stratosfæren er den årlige globale produksjonen av ozonnedbrytende stoffer redusert med 80-90 % i forhold til toppnivået.
Annual emissions have also fallen rapidly.
Årlige utslipp har også sunket raskt.
However, the time delays in atmospheric processes are such that no effects of the international measures can yet be seen in the concentrations of ozone in the stratosphere or in the amount of ultraviolet-B (UV-B) radiation reaching the surface.
På grunn av tidsforsinkelsen i de atmosfæriske prosesser kan vi imidlertid ennå ikke se noen virkninger av de internasjonale tiltakene på ozonkonsentrasjonen i stratosfæren eller i mengden ultrafiolett stråling (UV-B) som når jordens overflate.
The ozonedepleting potential of all chlorine and bromine species (CFCs, halons, etc.) in the stratosphere is expected to reach its maximum between 2000 and 2010.
Den ozonnedbrytende effekten av alle klor- og bromforbindelser (KFK-gasser, haloner osv.) i stratosfæren forventes å nå sitt maksimum mellom år 2000 og 2010.
Above Europe, the amount of ozone in the atmosphere fell by 5% between 1975 and 1995, allowing more UV-B radiation to enter the lower atmosphere and reach the earth's surface.
Ozonlaget over Europa ble redusert med 5 % mellom 1975 og 1995, slik at større mengder UV-B-stråler når inn i den lavere atmosfære og dl jordens overflate.
Note: The curve shows the projected mixing ratio (frequency of occurrence) of so-called equivalent effective chlorine.
Merk: Kurven viser blandingsforhold (forekomsthyppighet) av såkalte klorevivalenter framskrevet.
Source: RIVM, preliminary data from the WMO 1998 ozone assessment.
Den er basert på scenariet i protokollen til WMO/UNEPs ozonutredning fra 1998, som tar utgangspunkt i maksimalt tillatt utslipp i henhold til protokollene Kilde: RIVM, foreløpige data fra Den meteorologiske verdensorganisasjons ozonutredning 1998
Large localised reductions in stratospheric ozone concentration have recently been observed over Arctic regions in the spring.
I den senere tid er det påvist større lokale reduksjoner i ozonkonsentrasjonen i stratosfæren over de arktiske regioner om våren.
For example, total ozone over the North Pole fell to 40% below normal in March 1997.
For eksempel fait den samlede ozonkonsentrasjonen over Nordpolen i mars 1997 til 40 % under sitt normalnivå.
These reductions are similar to, but less severe than, those observed over Antarctica and emphasise the need for continuing political attention to stratospheric ozone depletion.
Selv om disse reduksjonene er mindre alvorlige enn dem som er blitt observert over Antarktis, understreker de nødvendigheten av fortsatt politisk oppmerksomhet mot nedbrytingen av ozonlaget.
The recovery of the ozone layer, which will take many decades, could be accelerated by a more rapid phase-out of HCFCs and methyl bromide, by ensuring the safe destruction of CFCs and halons in stores and other reservoirs, and by preventing the smuggling of ozonedepleting substances.
Gjenoppbyggingen av ozonlaget, som vil ta mange årtier, kan gå fortere dersom bruken av HKFK-gasser og metylbromid utfases raskere, ved å sørge for sikker destruksjon av KFK-gasser og haloner i lagre og andre reservoarer og ved å forhindre smugling av ozonnedbrytende stoffer.
Acidification There has been some reduction in the effects of acid deposition originating from emissions of sulphur dioxide, nitrogen oxides and ammonia on freshwater since the Dobris assessment, with invertebrate fauna at many sites showing a partial recovery.
Forsuring Effektene av forsuring i vann og vassdrag - en følge av sur nedbør på grunn av utslipp av svoveldioksid, nitrogenoksider og ammoniakk -har gått noe ned etter Dobris-mpporten, og mange steder har det virvelløse dyrelivet delvis kommet tilbake.
The vitality of many forests is still decreasing but, while this damage is not necessarily related to acidification, longterm effects of acid deposition on soils may be playing a role.
Flere skoger taper fremdeles vitalitet, men selv om denne skaden ikke nødvendigvis skyldes forsuring, kanforsuring avjordsmonnet ha langsiktige virkninger.
In sensitive areas, acidification leads to increased mobility of aluminium and heavy metals, causing groundwater pollution.
I følsomme områder fører forsuring ul økt frigjøring av aluminium og tungmetaller, som igjen forurenser grunnvannet.
Depositions of acidifying substances have decreased since about 1985.
Den sure nedbøren er redusert siden 1985.
Critical loads (the levels of deposition above which longterm harmful effects can be expected) are, however, still being exceeded in about 10% of Europe's land area, mainly in northern and central Europe.
Tålegrensene (de maksimale grenser for at avsetningene ikke skal gi langsiktige skadevirkninger) overskrides imidlertid fremdeles i rundt 10 % av Europas landareal, hovedsakelig i Nord- og Sentral- Europa.
Emission of sulphur dioxide in Europe halved between 1980 and 1995.
Utslippet av svoveldioksid i Europa er halvert fra 1980 til 1995.
Total nitrogen emissions (nitrogen oxides plus ammonia), which remained roughly constant between 1980 and 1990, fell by about 15% between 1990 and 1995, the largest falls occurring in CEE and the NIS.
Samlede nitrogenutslipp (nitrogenoksider pluss ammoniakk), som var noenlunde konstant mellom 1980 og 1990, ble redusert med ca. 15 % mellom 1990 og 1995, med de største reduksjonene i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa.
The transport sector has become the largest source of emissions of nitrogen oxides, contributing 60% of the total in 1995.
Transportsektoren er blitt den største kilden til utslipp av nitrogenoksider idet den i 1995 bidro med 60 % av de samlede utslippene.
Between 1980 and 1994, road transport of goods increased by 54%; between 1985 and 1995, road transport of passengers increased by 46% and air transport of passengers by 67%.
Mellom 1980 og 1994 økte godstransporten på veiene med 54 %, og mellom 1985 og 1995 økte passasjertransporten på veiene med 46 % og med fly med 67 %.
In Western Europe, the introduction of exhaust catalysts has resulted in reduced emissions from the transport sector.
I Vest-Europa har innføringen av avgasskrav og'katalysatorer resultert i reduserte utslipp fra transportsektoren.
However, such measures take effect rather slowly because of the low turnover rate of the vehicle fleet.
Imidlertid vises virkningen av slike tiltak forholdsvis sent på grunn av lav utskiftningstakt for bilparken.
Further reductions are likely to require fiscal measures on fuels and vehicles.
Ytterligere reduksjoner vil sannsynligvis forutsette tiltak i form av avgifter på drivstoff og kjøretøyer.
In CEE and the NIS, there is significant potential for growth in private transport, but also major potential for improving energy efficiency throughout the transportsector.
Sentral- og Øst-Europa og de nye, uavhengige statene i Europa hatet betydelig vekstpotensial for privat transport', men også et stort potensial for å øke energieffektiviteten i transportsektoren.'
Policy measures to combat acidification have been only partly successful: • The target of the protocol of the Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution (CLTRAP) on nitrogen oxides, to stabilise emissions at the 1987 level by 1994, was achieved for Europe overall, but not by all the 21 parties.
Politiske tiltak for å bekjempe forsuring har bare vært delvis vellykket: • Målsettingen i NO -protokollen til Konvensjonen om langtransportert, grenseoverskridende luftforurensing (CLTRAP) om å stabilisere utslippene på 1987-nivå innen 1994, ble nådd for Europa sett under ett, men ikke av alle de 21 konvensjonspartene.
Some of the parties, however, as well as non-parties, achieved considerable reductions. • The Fifth Environmental Action Plan of the European Commission (5EAP) aimed for a 30% reduction of emissions of nitrogen oxides between 1990 and 2000. Only an 8% reduction was achieved by 1995, and it does not appear likely that the 2000 target will be met.
Enkelte konvensjonsparter, samt noen land som ikke har tiltrådt konvensjonen, oppnådde imidlertid betydelige reduksjoner. • EU-kommisjonens femte handlingsplan for miljø (5EAP) tok sikte på 30 % reduksjon av nitrogenoksidutslippene fra 1990 til 2000.1 1995 var reduksjonen bare 8 %, og det ser ikke ut til at målet for 2000 vil bli nådd.
A multipollutant, multi-effect protocol is expected to be ready in 1999.
En multiforuiensnings-, multieffektprotokoll forventes å være klar i 1999.
The aim will be to set further national emission ceilings, on a cost-effective basis, for acidifying substances and nonmethane volatile organic compounds (NMVOCs). • The target of the first CLRTAP protocol for sulphur, to reduce emissions in 1993 by 30% compared to 1980, was achieved by all 21 parties to the protocol, as well as by five non-parties.
Målet for den første CLRTAP-protokollen for svovel om å redusere utslippene i 1993 med 30 % sammenlignet med 1980, ble oppnådd av alle 21 parter i protokollen samt av fem ikkeparter.
However, several European countries (for example, Portugal and Greece) did not reduce their sulphur emissions in this period to the same extent.
Imidlertid värdet flere europeiske land (f.eks. Portugal og Hellas) som ikke reduserte svovelutslippene i samme grad i denne perioden.
Achieving the interim target of the second sulphur protocol by 2000 is more uncertain, and further measures will be needed to achieve its longterm target, which is no exceedance of critical loads.
Om det foreløpige målet i den andre svovelprotokollen vil bli nådd innen år 2000 er mer usikkert, og ytterligere tiltak er nødvendig for å oppnå det langsiktige målet om ingen overskridelse av tålegrensene.
• The 5EAP target for sulphur dioxide, a reduction of 35% of 1985 emissions by 2000, was achieved for the EU as a whole in 1995 (40% overall reduction) and by most Member States.
Målet i 5EAP om å redusere SO„-utslippene med 35 % innen år 2000 i forhold til 1985-nivået, ble oppnådd av EU sett under ett i 1995 (40 % samlet reduksjon) og av de fleste medlemsstatene.
Further measures aimed at reaching the longterm target of the second CLRTAP sulphur protocol are under development in the EU, following the 5EAP, including reducing the sulphur content
Ytterligere tiltak for å nå den andre CITRAP-svovelprotokollens langsiktige mål blir nå utarbeidet i EU, som en oppfølger til
Europe's Environment: The Second Assessment of oil products, reducing emissions from large combustion plants and setting emission limits for road vehicles.
5EAP, med blant annet en reduksjon av svovelinnholdet i petroleumsprodukter, reduksjon i utslippene fra store forbrenningsanlegg og fastsettelse av utslippsgrenser for tungtransport.
A provisional target of the EU acidification strategy now under discussion is a 55% reduction in emissions of nitrogen oxides between 1990 and 2010.
Et foreløpig mål i EUs strategi mot forsuring som nå blir drøftet, er 55 % reduksjon i utslippene av nitrogenoksider mellom 1990 og 2010.
Particular attention will need to be paid to emissions from the transport sector if this target is to be met.
Dersom dette målet skal nås, må det særlig fokuseres på utslippene fra transportsektoren.
Total area of exceedance of the critical load for sulphur and nitrogen percentage of the total lend aree of the EME Ρ domain acidifying sulphur acidifying nitrogen eutrophying nitrogen
Samlet areal der tålegrensen for svovel og nitrogen er overskredet prosentandel av totalt area i EMEP-omràdet ín -
About 330 million people in the EU may be exposed to at least one exceedance of the threshold per year.
Rundt 330 millioner mennesker i EU kan bli utsatt for minst én slik overskridelse hvert år.
The protection threshold for vegetation was exceeded in most EU countries in 1995.
Anbefalt grenseverdi for vegetasjon ble overskredet i de fleste EU-landene i 1995.
Several countries reported exceedances for more than 150 days at some sites.
Flere land rapporterte om mer enn 150 dager med overskridelser noen steder.
In the same year, almost the entire EU area of forest and arable land experienced exceedances.
Samme år ble nesten hele EUs areal av skog og dyrkbar mark utsatt for overskridelser.
Emissions of the most important ozone precursors, nitrogen oxides and nonmethane volatile organic compounds (NMVOCs), increased until the late 1980s and then fell by 14% between 1990 and 1994.
Utslippene av de viktigste ozonproduserende stoffer, nitrogenoksider og NMVOC (ikke-metanholdige flyktige organiske forbindelser), økte fram til slutten av 1980-årene førde falt med 14 % mellom 1990 og 1994.
The transport sector is the main contributor of nitrogen oxides.
Transportsektoren er den største bidragsyteren når det gjelder nitrogenoksider.
Transport is also the main contributor to emissions of NMVOCs in Western Europe, while in CEE and the NIS, industry is the main contributor.
Transport er også den viktigste bidragsyteren til NMVOC-iitslippene i Vest-Europa, mens industrien er den største bidragsyteren i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa.
Daily summer maximum concentrations of ozone
Daglige maksimumskonsentrasjoner av ozon om sommeren
Meeting the targets for emissions of nitrogen oxides set in the Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution's and the Fifth Environmental Action Programme would result in a reduction in peak ozone concentrations of only 5-10%.
Dersom målene for utslipp av nitrogenoksider fastsatt i UNECE-konvensjonen om langtransportert, grenseoverskridende luftforurensning og i EUs femte handlingsplan for miljø oppnås, vil vi få en reduksjon av ozonepisodene på bare 5-10 %. ·
Achieving the longterm target of no exceedance of threshold levels will depend critically on reducing overall tropospheric ozone concentrations. This will require measures on emissions of the precursor' pollutants (nitrogen oxides and NMVOCs) covering the whole of the northern hemisphere.
Dersom det langsiktige målet om ingen overskridelse av anbefalte grenseverdier skal oppnås vil dette kreve omfattende tiltak når det gjelder utslippene av nitrogenoksider og NMVOC for hele den nordlige halvkule.
A first step will be the setting of further national emission ceilings under the new multi-effect, multi-pollutant protocol.
Et første skritt vil være å fastsette ytterligere nasjonale utslippstak i henhold til den nye multiforurensnings-, multieffektprotokollen.
Chemicals Since the Dobris assessment, the chemical industry in Western Europe has continued to grow, with production since 1993 growing faster than GDP.
Miljøgifter Veksten i Vest-Europas kjemiske industri har fortsatt siden Dobrisrapporten kom ut, og produksjonen har siden 1993 økt raskere enn BNP.
Production in CEE and the NIS has fallen markedly since 1989, in line with the fall in GDP, but since 1993 production has partially recovered in some countries.
Produksjonen i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa har hatt en markert nedgang etter 1989, i tråd med nedgangen i BNP, men etter 1993 har produksjonen i noen land delvis tatt seg opp igjen.
The net result is that the flows of chemicals through the economy throughout Europe have increased.
Resultatet er at strømmen av syntetiske stoffer er blitt stadig viktigere for økonomien i hele Europa.
Data on emissions is scarce, but chemicals are widespread in all environmental media, including animal and human tissues.
Det finnes få data om utslipp, men miljøgifter finnes over alt i miljøet, også i dyre- og menneskevev.
The European Inventory of Existing Chemical Substances lists over 100 000 chemical compounds.
Det Europeiske register over eksisterende kjemiske stoffer inneholder over 100 000 kjemiske forbindelser.
The threat posed by many of these chemicals remains uncertain because of the lack of knowledge about their concentrations and the ways in which they move through and accumulate in the environment and then impact on humans and other life forms.
Trusselen som mange av disse syntetiske stoffene utgjør, er ennå uviss på grunn av manglende kunnskaper om miljøgiftenes konsentrasjoner og hvordan de beveger seg gjennom og akkumuleres i miljøet for deretter å påvirke mennesket og andre livsformer.
Some information, however, is available — for example, on heavy metals and persistent organic pollutants (POPs).
Noe informasjon er imidlertid tilgjengelig, f.eks. om tungmetaller og persistente organiske forbindelser (POP).
Although emissions of some of these substances are falling, concentrations in the environment remain of concern, particularly in some highly contaminated areas and sinks like the Arctic and Baltic Sea.
Selv om utslippene av noen av disse stoffene går ned, er konsentrasjonene i miljøet fremdeles bekymringsfullt høye, særlig i områder som er svært kontaminert og i marine oppsamlingsområder som f.eks.
Although some well-known POPs are being phased out, many others with similar properties are still being produced in large amounts.
Arktis og Østersjøen. Selv om enkelte kjente POPer fases ut, blir mange andre med lignende egenskaper fremdeles produsert i store mengder.
Concerns have recently been raised about so-called "endocrine disrupting substances": POPs and some organo-metallic compounds, particularly as a possible cause of reproductive
Nylig ble det uttrykt særlig bekymring over de såkalte «hormonhermerne», dvs. POPer og noen metallorganiske
27 disturbances in wildlife and humans.
27 forbindelser, som en mulig årsak til forstyrrelser i menneskers og dyrs reproduksjon.
While there are examples of such effects in marine animals, there is so far insufficient evidence to establish causal links between such chemicals and reproductive health effects in humans.
Selv om det finnes eksempler på slik påvirkning på dyrelivet i sjøen, har vi så langt ikke tilstrekkelig bevis for noe årsaksforhold mellom slike miljøgifter og virkningen på menneskets reproduksjon.
Because of the difficulty and cost of assessing the toxicity of the large numbers of potentially hazardous chemicals in use, particularly those with possible reproductive and neurotoxicological effects, some current control strategies - such as the one chosen by the OSPAR Convention on the protection of the North Sea - are now aimed at reducing the "load" of chemicals in the environment through the elimination or reduction of their use and emissions.
På grunn av vanskeligheten og kostnaden ved å evaluere toksisiteten ved det store antallet miljøgifter som kan være farlige ved bruk, særlig de med mulige reproduktive og nevrotoksikologiske virkninger, går noen aktuelle bekjempelsesstrategier, som den valgt av OSPAR-konvensjonen om beskyttelse av Nordsjøen, nå på å redusere kjemikalie«belastningen» i miljøet ved å eliminere eller redusere bruken og utslippene av dem.
The UNECE is expected to finalise two new protocols on emissions to air of three heavy metals and sixteen POPs under the Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution in 1998.
UNECE forventes å ferdigstille to nye protokoller i 1998 om utslipp til luft av tre tungmetaller og seksten POPer i henhold til Konvensjonen om langtransportert, grenseoverskridende luftforurensning.
Reductions of lead emissions from petrol, 1990-96
Reduksjon av blyutslipp fra bensin, 1990-96
Norway Belarus Sweden* Finland* Denmark* Germany* Netherlands Slovenia
Norge Hviterussland Sverige* Finland* Danmark* Tyskland* Nederland Slovenia Ukraina Estland*
Note: *data refers to change between 1990 and 1995
Merk:* dataene henviser til endringer i perioden 1990 -1995.
Source: Danish EPA, 1998
Kilde: Dansk EPA, 1998
Since the Dobris assessment, there have been some new national and international initiatives for reducing the possible impacts of chemicals on the environment, including voluntary reduction programmes, taxation of particular chemicals and providing public access to data similar to the US Toxic Release Inventory, as for example under the Integrated Pollution Prevention and Control Directive in the EU.
Enkelte nye nasjonale og internasjonale initiativer er fremmet etter Dobrisrapporten for å redusere miljøgiftenes mulige innvirkning på miljøet, herunder frivillige reduksjonsprogrammer, avgiftsbelegging av særlige miljøgifter og offentlig tilgang til data tilsvarende US Toxic Release Inventory, som for eksempel EUs direktiv for integrert forebygging og kontroll av spredning av forurensning.
There is scope for a wider application of such instruments in all parts of Europe.
Det er rom for mer utstrakt anvendelse av slike virkemidler i hele Europa.
Waste Reported total waste generation in OECD Europe increased by nearly 10% between 1990 and 1995.
Avfall Samlet mengde avfall produsert i de europeiske OECD-landene er rapportert å ha økt med nær 10 % fra 1990 til 1995. .
However, part of the apparent increase may be the result of improved waste monitoring and reporting.
En del av denne tilsynelatende økningen kan imidlertid komme av bedret avfallsovervåking og rapportering.