natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Drug use among people in nightlife settings is much higher than in the general population and most prevalent among the relatively affluent outgoing urban youth, with a key link between drugs and alcohol.
Bruk av narkotika er langt mer utbredt i utelivsmiljøer enn i befolkningen generelt, og særlig blant relativt velstående byungdommer som går mye ut. Særlig er det en klar forbindelse mellom narkotika og alkohol.
[7] Solowij, N., Hall, W. and Lee, N. (1992), 'Recreational MDMA use in Sydney: a profile of 'ecstasy' users and their experiences with the drug', British Journal of Addiction, Vol. 87, pp. 116-117.
Det er påvist en helt klar forbindelse mellom rekreasjonsbruk av narkotika og musikk og uteliv.
www.emcdda.org/multimedia/ project_report/responses/ pil!testing_report.pdf
I 1980-årene gjorde MDMA, kjent som 'ecstasy', sitt inntog i deler av www.emcdda.org/multimedia/ project_report/responses/ pilltesting_report.pdf
Drug use in nightlife settings is linked closely to young people's consumer lifestyles and this has been exploited by the music, entertainment, alcohol and other industries catering for young people.
Bruk av narkotika i utelivsmiljøene er nært knyttet til de unges forbrukerlivsstil, noe musikk, underholdning, alkohol og andre bransjer der ungdom er målgruppe, har utnyttet.
Responses aimed at those at risk in nightlife settings should be based on how best to manage the risk of recreational drugs by supplying information, particularly on the uncertain longterm risks.
Hvordan risikoen ved rekreasjonsbruk best mulig kan håndteres bør være utgangspunktet for tiltak rettet mot personer i risikogruppen i utelivsmiljøer. Det er sentralt å gi informasjon, spesielt om usikkerheten omkring langsiktige risikoer forbundet med slik bruk.
The key role of simple, basic rules in the organisation of dance events is increasingly recognised as the best way of preventing immediate harm.
Å etablere enkle, grunnleggende regler for organisering av technoarrangementer anses i stadig større grad som den beste måten å forhindre umiddelbar skade på.
'Recreational drug use, especially of synthetic drugs, is increasingly common.
'Rekreasjonsbruk av narkotika, spesielt av syntetiske stoffer, blir stadig vanligere.
Notably, those using them are not found predominantly among the marginalised or socially deprived but among the young, studious, employed and relatively affluent.
Vi kan merke oss at brukerne ikke hovedsakelig er å finne blant marginaliserte eller sosialt isolerte personer, men derimot blant unge, utdannede og relativt velstående personer i arbeid.
Such trends appear to have been established rapidly across the EU.'
Denne trenden synes å ha spredt seg raskt til hele EU.'
Action at EU level to prevent the use of recreational drugs is gathering momentum and the EMCDDA is working with Member States to gather information on the extent of and responses to the problem.
Det gjøres stadig mer på EU-plan for å forbygge rekreasjonsbruk av narkotika, og EONN samarbeider med medlemsstatene for å samle inn informasjon om omfanget av problemet og forebyggende tiltak.
Drugs in focus is a series of policy briefings published by the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA), Lisbon.
Fokus på narkotika er en serie pollcy-drientertinger som utgis av Europeisk overvåkingssenter for narkotika og narkotikamisbruk (EONN), Lisboa.
The briefings are published six times a year in the 11 working languages of the European Union plus Norwegian.
Orienteringene utkommer seks ganger i året på Den europeiske unions 11 offisielle språk samt norsk. Originalspråk: engelsk.
They may also be downloaded from the EMCDDA web site (http//www.emcdda.org).
De kan også lastes ned fra EONNs nettsted (http://www.emcdda.org). Gjengivelse er tillatt med kildeangivelse.
For free subscriptions, please specify your requirements via e-mail (info@emcdda.org).
For gratis abonnement vennligst bruk e-post (info@emcdda.org).
Bimonthly briefing of the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction www.emcdda.eu.int
Informasjonsblad hver annen måned fra det Europeiske overvåkingssenter for narkotika og narkotikamisbruk www.emcdda.eu.int
Treating drug users in prison — a critical area for health promotion and crime reduction policy
Narkotikabehandling i fengsel – et kritisk innsatsområde forhelsefremmende og kriminalitetsreduserende tiltak
Urgent need for policy initiatives prisoners were identified explicitly as animportant group for demand-reductionactivities.
Det haster med politisk initiativ spesialsesjon om narkotika (UNGASS) [2] i 1998, ble innsatte helt tydelig definertsom en viktig målgruppe foretterspørselsreduserende tiltak.
The importance of providingtreatment and social reintegrationopportunities for addicted prisoners is alsonoted in the strategies of Germany,Ireland, Italy, Finland and the UK.
Betydningen av å sikre behandlingog sosial reintegrasjon for stoffavhengigeinnsatte er også anført i strategiene til Tyskland, Irland, Italia, Finland og Storbritannia.
Estimates suggest that at least half the EU’s356000 prison population has a druguse history[1] and many of those enteringprison have a severe drug problem.
‘En stor del av de tyngstestoffmisbrukerne og de medstørst avhengighetsproblemfinnes i fengslene.
Prisondoes not necessarily stop the use of drugs,neither does it necessarily address thetherapeutic needs of problem drug users.Relatively high rates of HIV, hepatitis,tuberculosis and other infections associatedwith drug use are also found among theprison population.
Enhverfengselsadministrasjon måutarbeide tiltak som står i forholdtil den utfordringen disseproblemene representerer, ogutnytte den muligheten de herhar til å bryte sirkelen avnarkotikaavhengighet ogkriminalitet’.
For many prisoners, areturn to dependent drug use and regularoffending on release is a far too commonoutcome.
Overslag tyder på at minst halvparten av EUs fengselsbefolkning på 356 000 harerfaring med narkotika [1], og at mangeved fengsling har et alvorlig stoffproblem.Et fengselsopphold innebærer ikkenødvendigvis at bruken av narkotikaopphører, heller ikke at problembrukernesbehov for behandling blir ivaretatt.
Addressing the needs of thosewith drug problems within prison istherefore a critical challenge for bothpublic-health and crime-reduction policy.
Blandtde innsatte er det også relativ høyforekomst av HIV, hepatitt, tuberkulose ogandre narkotikarelaterteinfeksjonssykdommer.
‘A high proportion of thosewith the most serious drug useand addiction problems are tobe found in prisons.
For mange betyrløslatelse at de igjen får etstoffavhengighetsproblem og begårregelmessige lovbrudd.
All prisonadministrations need to designresponses that cope with thechallenges this presents, andthat make the most of theopportunity to intervene in thecycle of drug addiction andcrime.’
Å gripe fatt ibehovene til innsatte med etrusmiddelproblem er derfor en storfolkehelsepolitisk og kriminalpolitiskutfordring.
Europe[3] and the EU have addressedthe problem of healthcare in prison forthose with drug problems.
På europeisk plan har Europarådet [3] og EU tatt for seg problemet medhelsetjenester for innsatte medrusmiddelproblemer.
The EU strategyon drugs 2000–04[4] requires Member States to implement preventive measuresfor drug use in prison as well as providefacilities for addicted prisoners.
EUs narkotikastrategi2000–2004 [4] pålegger medlemsstateneå gjennomføre forebyggende tiltak ifengslene og å ha et tilbud til innsattesom er avhengige.
Thesubsequent EU action plan specifies that EU Member States should ‘intensify theirefforts to provide drug-prevention andtreatment services and, whereappropriate, measures to reduce healthrelated damages in prisons and onrelease from prison’.
Den påfølgendeeuropeiske handlingsplanen fastsetter at EUs medlemsstater skal ‘intensivere sininnsats for å få på plassrusmiddelforebyggende tilbud ogbehandlingstilbud samt, der det er aktuelt,innføre tiltak for å redusere helseskadene ifengsel og ved løslatelse’.
In the national drug strategies of Belgium,Spain, France, Portugal and Sweden, anexplicit commitment is made to makinghealthcare opportunities available toprisoners similar to those found outside
I sine nasjonale narkotikastrategier har Belgia, Spania, Frankrike, Portugal og Sverige uttrykkelig forpliktet seg til å giinnsatte et helsetilbud som er likeverdigmed det som finnes for befolkningen for
(Drug use in prison is the subject of aspecial section in the EMCDDA’S 2002Annual report on the state of the drugsproblem in the European Union).
I erklæringen omretningsgivende prinsipper for reduksjonav etterspørselen etter narkotika, som bleavgitt av FNs Generalforsamlings siste
The importance of drug problems in prisonhas been increasingly recognisedinternationally.
(Narkotikabruk i fengsel er omhandlet i eteget kapittel i EONN Årsrapport omnarkotikasituasjonen i Den europeiskeunion og Norge – 2002).
1.It is known that a disproportionate number of prisonershave histories of drug use, drug problems or druginjection.
1.Det er kjent at et uforholdsmessig stort antall innsatte har enbakgrunn med narkotikabruk, narkotikaproblemer ellersprøytebruk.
Few countries routinely monitor drug use inprison; trends in time are difficult to assess and differencesin patterns of use among sub-populations remain poorlyunderstood.
Få land driver rutinemessig kartlegging avnarkotikabruk i fengslene, trendene over tid lar segvanskelig vurdere og forskjellene i bruksmønstre er fortsattlite kjent.
4.There is a relatively high rate of HIV and hepatitisinfection among prisoners.
4.Forekomsten av HIV og hepatitt er relativt høy ifengselsbefolkningen.
Prisoners may therefore be atrisk of contracting these diseases in prison and ofspreading them on their release.
De innsatte kan derfor risikere å fådisse sykdommene under soning og spre dem når deløslates.
Evidence exists showingthat public-health interventions in prison can be effectiveand therefore have an impact on the well-being of bothprisoners and the wider community.
Det er dokumentert at folkehelsepolitiske tiltak ifengslene kan være effektive og derfor har betydning bådefor de innsattes helse og for folkehelsen.
2.Just as no single model exists of how to respond to drugproblems in the community, no single model will beappropriate to drug users in prison.
2.Akkurat som det ikke finnes noen enkelt modell for hvordannarkotikaproblemene kan bekjempes ute i samfunnet, finnesdet ingen enkelt modell som kan brukes for alle innsatte sombruker narkotika.
5.Despite a general recognition in EU Member States´ drugstrategies that the availability of care inside should equalthat outside prison, in practice this is seldom the case.
5.Selv om de fleste EU-medlemsstater i sine narkotikastrategiergenerelt fastslår at behandlingstilbudet innenfor murene skalvære like godt som det utenfor, er dette i praksis sjeldentilfelle.
In many prisons the availability of services for drug usersis extremely limited, although examples of good practicedo exist.
I mange anstalter er tilbudet for narkotikabrukeresvært begrenset, men det finnes eksempler på god praksis.
3.Two key problems hinder the development of drug servicesin prison: first, the difficulties of balancing health goalswith the disciplinary, security and practical issues faced byprison management; second, the recognition by prisonmanagement and staff of the important role that they canplay in addressing drug problems.
3.To nøkkelproblemer er til hinder for utbyggingen avrusmiddelomsorgen i fengslene: for det første problemet medavveiningen mellom helsemål og disiplinære,sikkerhetsmessige og praktiske forhold som fengselsledelsenmå ta hensyn til; dernest nødvendigheten av at
6.Many prisoners with drug problems are poorly preparedfor their release and do not maintain contact with drugand social support services.
6.Mange innsatte med narkotikaproblemer er dårlig forberedtved løslatelse og opprettholder ikke kontakt medrusmiddelomsorg og sosialt støtteapparat.
Treating drug users in prisons — Overview issues have important implications for drugtreatment.
Behandling av narkotikabrukere i fengsel – Oversikt sprøytebrukerne satte sin første sprøyte ifengsel.
Drug use in prison may also beaccompanied by particularly riskybehaviour, such as sharing drugs andinjecting equipment.
Narkotikabruk i fengsel kan også væreforbundet med en særskilt risikoutsattatferd, f.eks. deling av narkotika ogsprøyteutstyr. Risikoen kan faktisk forverresfordi forebyggende tiltak, som tilbud omsterilt sprøyteutstyr, ofte er forbudt.
Meeting the diverse needsin prison
Ulike behov som mådekkes i fengsel
Both outside and inside prison, membersof ethnic minorities are resistant to drugtreatment.
Både innenfor og utenfor fengsel er detvanskeligere å få medlemmer av etniskeminoriteter inn i et behandlingsopplegg.Eksempler på god praksis som er identifisertav sosiale tjenester innen dette feltet, tilsierat det er viktig å være bevisst på kultureltfølsomme problemstillinger (spesieltkjønnsbaserte og religiøse spørsmål), atpersonalet har en passende bakgrunn og atspråkproblemer blir tatt på alvor.
Useful examples of goodpractice which have been identified bycommunity services working in this areainclude being aware of culturally sensitiveareas (especially gender or religiousissues), employing staff with appropriatebackgrounds and addressing languageproblems.
Som samfunnet generelt bestårfengselsbefolkningen av enkeltpersonersom har svært ulik erfaring mednarkotikabruk, selv om antallet personermed et rusmiddelproblem ogsprøytebrukere er høyere i fengslene.Mulige mål for tiltakene må omfatteforebygging, behandling, sosialreintegrasjon og skadereduksjon.
It is recognised that the number of drugusers is disproportionately high in prisons,although estimates of the actual size ofthe problem vary considerably.
I en del fengsler er narkotikabruk såvanlig at enhver som ikke bruker narkotikaeller som prøver å holde seg rusfri, kanstøte på store problemer.
Drawingconclusions on prevalence is alsocomplicated by the fact that some studiesare carried out at local level among smallnumbers of prisoners and may not providea representative picture of the nationalsituation.
En måte å løsedette problemet på, har vært å byggeopp rusfrie avdelinger, såkaltekontraktsavdelinger, der de innsatte frivilliggår med på en ordning hvor ingenrusmidler er tilgjengelig og ingen bruk avrusmidler tolereres på avdelingen.
As with the wider community, prisons willcontain individuals whose experience ofdrug use varies considerably, although thenumber of those with drug problems orwho inject is higher.
Det er en kjent sak at fengslene har enuforholdsmessig høy andelnarkotikabrukere, men anslagene overproblemets faktiske omfang varierer sværtmeget.
The possible goals ofintervention will include prevention,treatment and social reintegration, andharm reduction.
Det er imidlertid klart at etflertall av de innsatte (i enkelte rapporterinntil 86 %) har en viss erfaring medillegale rusmidler, og at antalletregelmessige brukere eller sprøytebrukereogså er høyt.
] between 6 and 69%, which is greatly inexcess of the less than 1% estimated forthe general population. A recent paper [5on the risk behaviour of drug injectors in
I studier avfengselsbefolkningen i EU variererestimatene over livstidsprevalens forsprøytebruk mellom 6 % og 69 %, altsålangt høyere enn estimert livstidsprevalensfor befolkningen generelt, som er under 1 %.
One approach tothis problem has been the development of´drug-free wings´, where inmatesvoluntarily agree to a regime where nodrugs will be available or used in theiraccommodation block. This is oftenmonitored by drug testing.
En artikkel [5] som nylig kom ut omrisikoatferd blant sprøytebrukere i fengsel i Europa, konkluderer med at det er etkonsistent funn internasjonalt at en tredelav alle voksne, mannlige innsatte haddeerfaring med sprøytebruk.
Prison drug treatment —finding a balance betweencontrol and care
Narkotikabehandling ifengsel – balansen mellomkontroll og omsorg
Chronic drug users often have a history ofboth incarceration and failed treatmentattempts. Psychological or psychiatricproblems are also common and theirphysical health is often poor.
Kroniske rusmiddelbrukere har ofte værtgjennom både fengselsopphold ogmislykkede forsøk på å bli rusfri.Psykologiske eller psykiatriske problemerer også utbredt, og deres fysisk helse erofte dårlig.
They may beresistant to starting yet another course oftreatment in prison or poorly motivated toaddress their underlying problems. On themore positive side, prison could representa window of opportunity for some toreassess their drug use and also toaddress other primary healthcare needs.
De kan ha motvilje mot åbegynne på nok et behandlingsopplegg isoningstiden eller være dårlig motivert forå ta tak i de underliggende problemene.På den annen side kan fengselet forandre representere en mulighet for årevurdere sitt forhold til narkotika og fådekket andre, primære helsebehov.
The focus of prisons is on the containmentand control of their inmates.
Formålet med ethvert fengsel erinnesperring og kontroll med de innsatte.Tjenestene innen rusmiddelomsorgen erinnrettet på behovene til en vanskeligstilt,uensartet gruppe mennesker.
Drugtreatment services are geared to the needsof a disadvantaged and chaotic group.Bringing these divergent approachestogether and encouraging them to work inpartnership is perhaps one of the biggestchallenges for policy in this area.
Å bringedisse sprikende tilnæringsmåtene sammenog få dem til å trekke i samme retning, erkanskje en av de største politiskeutfordringene på området.
‘We know that drug use in prisonsis a problem in Europe and weknow that the costs to individualsand their communities of drug problems are considerable.
‘Vi vet at narkotikabruk er et problem i europeiske fengsler, og vi vet at narkotikaproblemet representerer betydelige kostnaderbåde for den enkelte og for samfunnet.
The challenge for European drug policyis to ensure that our prisons work to make the situation better, not worse.’
Utfordringen for europeisk narkotikapolitikk blir åsikre at fengslene fungerer slik atsituasjonen bedres, ikke forverres.’
Many drug users in prison are servingshort-term sentences or are on remand.This means that the time available fortherapeutic interventions is often verylimited.
Mange innsatte narkotikabrukere sonerbare korte dommer eller sitter i varetekt.Det betyr at tiden som står til rådighet forbehandlingstiltakene ofte er sværtbegrenset.
The option of referral tocommunity drug services is thereforeimperative for continuity of treatment andcare after release.
Muligheten for overføring tilordinær rusmiddelomsorg er derforavgjørende for å sikre kontinuitet ibehandling og omsorgstilbud etterløslatelse.
Young people are a particularly vulnerablegroup in prison generally, and specificallyin relation to drug use.
Unge mennesker utgjør generelt en særligutsatt gruppe i fengslene, og spesielt iforhold til bruk av narkotika.
Difficult issues suchas bullying, intimidation, sexual abuseand self-harm are all interrelated problemsthat complicate working with this groupand may interact with or even lead toinitiation of drug use or drug injecting.
Mobbing,trusler, seksuelt misbruk og selvpåførtskade er problemer som henger sammenog kompliserer arbeidet med dennegruppen, og problemene kan væreforbundet med eller til og med føre til atvedkommende begynner med narkotikaeller injisering.
From a public-health point of view, thethree main challenges for EU prisons aremental health, drugs and communicablediseases[6]. At worst, prison exacerbatesall these problems.
En del narkotikabrukere kanskje slutter ellerkutter ned på bruken etter soning, mennettopp tilgangen til stoff i fengsleneinnebærer at noen vil begynne å brukenarkotika, andre innsatte vil øke bruken,og enkelte vil til og med gå over til merskadelig atferd.
At best, prison may bea unique opportunity to reach drug userswho have never been in contact withspecialised services[7] — and encouragethem to address their drug problems.
Det er bekymrende atundersøkelser blant narkotikabrukere ifengsel viser at mellom 3 % og 26 %hadde sin første erfaring med narkotikamens de var innsatt, og inntil 21 % av
Although fewer women are imprisonedthan men, they are more likely to report adrug problem. Histories of prostitution andsexual abuse are also common and maybe linked to drug use.
Selv om fengselsbefolkningen består avfærre kvinner enn menn, er det størresannsynlighet for at kvinner rapporterer omet rusproblem.
Some drug users may stop or cut downtheir use of drugs after imprisonment, butthe availability of drugs in prisons meansthat others will initiate drug use; someprisoners may find that their habit escalatesand others may even move to moredamaging behaviours.
Fra et folkehelsepolitisk synspunkt er de trestørste utfordringene for fengslene i EU:psykisk helsevern, narkotika ogsmittsomme sykdommer [6]. I verste fallkan et fengselsopphold forverre alle disseproblemene.
Worryingly, studiesof drug users in prison suggest thatbetween 3 and 26% first used drugs whilethey were incarcerated and up to 21% ofinjectors initiated injecting whilst in prison.
I beste fall kan fengselet bety en enestående mulighet for å nå fram til narkotikabrukere somaldri har vært i kontakt med spesialisertetjenester [7] og få dem til å gjøre noemed sitt rusmiddelproblem.
The challenge for policy is to ensure thatprison does not exacerbate drug problemsand that, where possible, it leads topositive gains for both the individual and
For innsattehvis lovbrudd er direkte forbundet mednarkotikabruken, er betydningen av å setteinn tiltak for å bryte forbindelsen heltinnlysende, både for å reduserekriminaliteten og fra et helsemessigsynspunkt.
the community. To achieve these goals, astrategic policy approach is needed thatprovides a framework for integrating drugtreatment into the wider role of the prison.
Utfordringen blir å sikre atfengselsoppholdet ikke forverrer etnarkotikaproblem og – om mulig – girpositive gevinster både for den enkelte ogfor samfunnet.
Prisoners who havebeen receiving drug substitution treatmentwill find that this is not continued in manyprisons, although this may be changing insome countries.
Innsatte som har fåttsubstitusjonsbehandling opplever at denneofte blir avbrutt under et fengselsopphold,men i en del land er dette heldigvis i ferdmed å endres.
Although practical andcontrol issues clearly complicate theprovision of substitution treatment withinprison, given the evidence of the value ofthese kinds of intervention for some typesof drug problem, this is an area thatclearly warrants further consideration.
Det er klart at selv ombåde praktiske hensyn og kontrollhensyngjør det vanskeligere å tilbysubstitusjonsbehandling i et fengselsmiljø,har vi tilstrekkelig bevis for at denne typentiltak er av stor verdi for enkelte typernarkotikaproblemer og derfor utvilsomt børvurderes nærmere.
A policy objective, therefore, should be toencourage prison staff to recognise theimportant role they can play in addressingdrug problems.
Ett mål for dennepolitikken burde derfor være å hjelpe deansatte til å se hvilken viktig rolle defaktisk kan spille når det gjelder å få buktmed narkotikaproblemet.
The commitment of prisonhealthcare staff to the delivery of drugtreatment in prisons is especiallyimportant.
Særlig er detviktig at fengselets helsefaglige personellaksepterer betydningen av at de innsattefår et behandlingstilbud i fengselet.
A strong and professionallyindependent prison medical service,which accepts a broad role in meetingthe healthcare needs of their charges, islikely to be a key element in anysuccessful drug treatment initiative.
En sterk og profesjonelt uavhengigfengselshelsetjeneste som påtar seg enbredt definert rolle når det gjelder ådekke de innsattes helsemessige behov, vil sannsynligvis være et nøkkelelement i ethvert vellykket behandlingsinitiativ.
Effective aftercare is essential if theinvestment made in prison-based treatmentis to pay long-term dividends.
Effektivt ettervern er avgjørende for atinvesteringen som gjøres i fengselsbasertbehandling skal være lønnsom på lengresikt.
Relapse intodrug use and offending and the danger ofdrug overdose are especially high in theearly weeks following release fromprison[11].
Tilbakefall til narkotikabruk og kriminalitet og faren for overdose er spesielt høy de første ukene etterløslatelse [11].