natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, the following categories of interventions were each reported by four countries: addressing social disadvantage (e.g. unemployment), helping with criminal justice problems, or assisting marginalised families from ethnic minorities.
I tillegg ble følgende kategorier intervensjoner rapportert av fem land: fokus på ressurssvake grupper (f.eks. arbeidsledighet), hjelp ved strafferettslige problemer eller bistand til marginaliserte familier som tilhører etniske minoriteter.
Furthermore, only three countries address the needs of families coping with mental health problems.
Videre har bare tre land tiltak for familier som sliter med psykiske helseproblemer.
Young people from certain groups are at risk of becoming socially excluded, and this may be associated with an increased likelihood of using drugs and of developing drug use problems.
Unge mennesker i visse grupper løper en særlig risiko for å bli sosialt ekskludert, en situasjon som kan være forbundet med økt sannsynlighet for bruk av narkotika og for å utvikle et narkotikaproblem.
By focusing interventions designed to reduce drug use and drugrelated harm on specific groups, the chance of meeting the needs of these groups can be increased, as can the likelihood of the intervention being successful.
Når intervensjoner utformet for å redusere bruken av narkotika og skadene narkotikabruken fører med seg, fokuseres på spesifikke grupper, økes sjansene for å møte disse gruppenes behov og sannsynligheten for å lykkes med intervensjonen.
Risk conditions of young vulnerable groups, for example, young offenders, homeless, truant, disadvantaged and minority youth, are also rarely addressed despite increasing political importance.
Dette utvalgte aspektet gir mer inngående informasjon om risikofaktorer og sårbarhetsprofiler for spesifikke grupper og undersøker narkotikabruk og narkotikarelaterte problemer i disse gruppene.
Since 2004, an increasing number of drug policies have indicated them as primary targets for prevention interventions, but the reported level of intervention provision has not increased during this period.
Videre undersøkes konsekvensene av sårbarhet som følge av skulking, svake skoleprestasjoner, ressurssvakhet, familieproblemer og lovbrudd. Endelig drøftes spesifikke tiltak mot narkotikabruk og narkotikaproblemer i sårbare grupper, herunder lovgivning, forebygging og behandling.
This selected issue provides in-depth information on the risk factors and vulnerability profiles of specific groups and explores drug use and drugrelated problems among them.
Risikofaktorer for unge sårbare grupper, som f.eks. unge lovbrytere, bostedsløse, skulkere og vanskeligstilt minoritetsungdom, er også sjelden et tema til tross for økende politisk aktualitet.
It also investigates the consequences of vulnerability resulting from truancy, academic failure, social disadvantage, family problems and delinquency.
Siden 2004 har narkotikapolitikken i økende grad satt fokus på disse gruppene som viktige målgrupper for forebyggende intervensjoner, men det rapporterte tilbudsnivået har ikke økt i løpet av denne perioden.
Also discussed are specific responses to drug use and drug problems among vulnerable groups, including legislation, prevention and treatment.
Mer detaljerte opplysninger om dette er gitt i det utvalgte aspektet om sårbar ungdom (2008).
Indicated prevention
Indisert forebygging
This selected issue is available in print and on the Internet in English only (http://emcdda.europa.eu/publications/ selected-issues).
Dette utvalgte aspektet fås i trykt utgave og på internett (bare på engelsk) (http://www.emcdda.europa.eu/publications/selected-issues).
Efficacy and risks of interventions
Effekter av og risikoer ved intervensjoner
Indicated prevention aims to identify individuals with behavioural or psychological problems that may be predictive for developing problem substance use later in life, and to target them individually with special interventions.
Indisert forebygging har som mål å identifisere individer med atferdsproblemer eller psykiske problemer som kan være prediktive for utvikling av problematisk stoffbruk senere i livet, og iverksette spesialintervensjoner for hver enkelt.
Such individuals include school dropouts, and those with psychiatric disorders, antisocial behaviour or early signs of drug use.
Det kan være snakk om ungdom som har droppet ut av skolen, eller personer med psykiatriske lidelser, antisosial atferd eller tidlige tegn til narkotikabruk.
A report recently published by the EMCDDA (2008f) presents longitudinal studies defining problem trajectories, neurobehavioural studies and the increasing knowledge about brain plasticity and the role of neurotransmitters, and highlights findings from interventions reported by Member States.
En rapport som nylig ble utgitt av EONN (2008f), presenterer: longitudinelle studier som definerer problemforløp, studier av nevropsykologisk betinget atferd, økt kunnskap om hjernens plastisitet og nevrotransmitternes rolle samt fokuserer på funn fra intervensjoner rapportert av medlemsstatene.
A large number of studies on the social and neurobehavioural predictors for progression in to substance use show that non-drug-focused prevention efforts may also have an effect on drug use.
En rekke studier av sosiale og nevropsykologiske prediktorer for utvikling av stoffbruk viser at forebyggende tiltak som ikke fokuserer på narkotika, også kan ha effekt på narkotikabruk.
Both selective and indicated prevention may moderate the effect of an early developmental disadvantage, its translation in to social marginalisation and subsequent progression in to substance abuse.
Både selektiv og indisert forebygging kan redusere effekten av tidlige utviklingsproblemer, overgangen til sosial marginalisering og påfølgende utvikling av stoffmisbruk.
Several research studies have shown that interventions delivered during the early school years, aimed to improve educational environments and reduce social exclusion, also have a moderating effect on later substance use (Toumbourou et al., 2007).
Flere forskningsstudier har vist at intervensjoner i tidlige skoleår som har fokus på å forbedre læringsmiljøer og redusere sosial eksklusjon, også har en reduserende virkning på senere stoffbruk (Toumbourou et al., 2007).
The overall effectiveness of school-based prevention has been questioned (Coggans, 2006; Gorman et al., 2007).
Det har blitt stilt spørsmål ved den samlede effektiviteten ved skolebasert forebygging (Coggans, 2006, Gorman et al., 2007).
Recent literature reviews (19), however, show that certain
En del litteraturgjennomganger (19) som er utført i den senere tid, viser imidlertid at visse komponenter i skolebasert forebygging, som fokuset på normative holdninger og livsferdigheter, synes å være effektive.
Children with behavioural disorders, such as coexisting attention deficit (hyperactivity) disorder and conduct disorder, are at high risk of developing substance use problems.
Barn med atferdsforstyrrelser, som ADHD kombinert med atferdsproblemer, har høy risiko for å utvikle problemer med stoffbruk.
Intervening early with children with behavioural disorders requires close cooperation between medical, social and youth services.
Tidlig innsats mot barn med atferdsforstyrrelser krever nært samarbeid mellom medisinske, sosiale og ungdomsrelaterte tjenester. Et tysk flermoduls behandlingskonsept tilbyr f.eks. en kombinasjon av rådgivning for foreldre og omsorgspersoner og samtidig medisinsk, psykoterapeutisk og psykososial støtte så vel som undervisningsstøtte i barnehagen eller på skolen.
The Irish approach of targeted education and psychological counselling for young people, especially for preventing developmental problems in schools, education facilities and the family, yielded overall positive evaluation results.
Den irske tilnærmingen med målrettet undervisning og psykologisk rådgivning for ungdom, særlig for å forebygge utviklingsmessige problemer i skole, utdanningsinstitusjon og familie, ga samlet sett positive resultater.
In the Netherlands, a study on the long-term preventive effects of treating disruptive behaviours in young people in middle childhood (aged 8–13) found that manualised behavioural therapy showed significantly better follow-up components of school-based prevention, such as the focus on normative beliefs and life skills, seem to be effective.
I Nederland fant en studie av de langsiktige forebyggende effektene av å behandle nedbrytende atferd hos unge i alderen 8–13 at manualisert atferdsterapi ga betydelig bedre oppfølgingsresultater i forhold til røyking og cannabisbruk enn vanlig behandling (Zonnevylle-Bender et al., 2007).
For example, the EU-Dap study, a European randomised controlled trial, co-funded by the European Commission, to develop and evaluate a school-based prevention programme, reported positive outcomes (20). A follow-up
fant at effektene av programmet fortsatt var stabile femten måneder senere, med redusert hyppighet av beruselse og cannabisbruk blant deltakerne. ”Unplugged”-programmet som ble brukt i forsøket, utfordret gjengs oppfatning om
Several Member States report that they are developing certification processes to guarantee the quality of programmes and the efficient use of resources from public budgets (Czech Republic, Hungary, Poland, Portugal).
EONNs ‘’beste praksis’’-portal de utvikler sertifiseringsprosesser for å sikre kvaliteten på programmene og effektiv bruk av offentlige ressurser (Den tsjekkiske republikk, Ungarn, Polen, Portugal).
In the Czech Republic, for instance, certification of preventive activities is a condition for receiving subsidies from the State budget.
I Den tsjekkiske republikk er sertifisering av forebyggende tiltak en betingelse for å motta støtte over statsbudsjettet.
The EMCDDA has this year launched the first module of its Internet portal on best practice for drugrelated interventions (prevention, treatment, harmreduction and social reintegration).
EONN har i år lansert den første modulen av sin internettportal til beste praksis for narkotikarelaterte tiltak (forebygging, behandling, skadereduksjon og sosial reintegrasjon).
The portal provides an overview on the latest evidence on the efficacy and effectiveness of different interventions, presenting tools and standards aimed at improving the quality of interventions, as well as highlighting examples of evaluated practice from across Europe.
Portalen gir en oversikt over de nyeste forskningsresultatene om effekten og effektiviteten av ulike tiltak, og inneholder verktøyer og standarder som vil bidra til å øke kvaliteten på tiltakene, i tillegg til eksempler på evaluert praksis i hele Europa.
It is aimed at practitioners, policymakers and researchers in the drugs field and has a strong Europewide focus.
Den er ment for praktikere, beslutningstakere og forskere innen rusmiddelfeltet og har et sterkt europeisk fokus.
This section aims to provide an overview of drug treatment in Europe, describing the organisation and provision of services.
Denne delen gir en oversikt over narkotikabehandling i Europa og beskriver organiseringen og tilbudet av tjenester.
The first module of the portal focuses on universal prevention, in particular on evidence of efficacy which is based on several reviews published since 2000.
Portalens første modul fokuserer på generell forebygging, i sædeleshet bevis på virkning basert på en rekke rapporter publisert siden 2000.
For details of the findings, see the portal (http://www.emcdda.europa.eu/themes/best-practice).
For nærmere opplysninger om funn, se http://www.emcdda.europa.eu/themes/best-practice
In general, drug-treatment services are mainly provided through the public sector in EU Member States, though non-governmental organisations (NGOs) may play an equal role (seven Member States), or even be the main provider of treatment services (five Member States).
Som hovedregel tilbys narkotikabehandling gjennom den offentlig sektor i EUs medlemsstater, selv om frivillige organisasjoner kan ha en tilsvarende rolle (syv medlemsstater) eller til og med være hovedleverandøren av behandlingstjenester (fem medlemsstater).
General practitioners also play an important role, and in some countries are key providers of substitution treatment.
Allmennleger spiller også en viktig rolle, og i noen land er de hovedleverandører av substitusjonsbehandling.
The private sector can also be involved in some countries, mainly in residential care.
Privat sektor kan også være involvert i noen land, hovedsakelig i døgnbehandling.
Nevertheless, funding for drug treatment is mostly provided by the public purse or is linked to social or health insurances.
Likevel blir narkotikabehandlingen for det meste finansiert av det offentlige eller gjennom sosial- eller helseforsikring.
Provision study found that 15 months after the intervention, the effect of the programme remained stable, with reduced frequencies of drunkenness and of cannabis use observed among participants.
Den nye utgaven av EDDRAs databank, som man også får tilgang til gjennom denne portalen, inneholder eksempler på tiltak som er evaluert i forskjellige land og miljøer, og kan også være til nytte.
The ‘Unplugged’ programme used in the trial challenged norms about the acceptance and beliefs about the prevalence of substance use among youth.
Tilbud akseptasjon og forestillinger angående utbredelsen av stoffbruk blant unge.
Prevention should not only be effective but must also be safe — unwanted effects must be kept to a minimum.
Forebygging skal ikke bare være effektiv, men også sikker. Altså skal uønskede effekter reduseres til et minimum.
Thus, the risks of negative effects should be considered carefully when designing and evaluating interventions.
Risikoen for negative effekter må derfor vurderes grundig i utformingen og evalueringen av intervensjoner.
This is particularly important for universal school-based prevention, which is delivered to a large and diverse target population.
Dette er særlig viktig i forbindelse med generell skolebasert forebygging, som tilbys til en stor og mangfoldig målgruppe.
For instance, providing information about drug effects alone, a widespread approach in Europe, is not only ineffective but may carry risks of unwanted effects (Werch and Owen, 2002).
For eksempel kan informasjon om virkningene av narkotika, en utbredt tilnærming i Europa, ikke bare vise seg ineffektiv men også medføre risiko for uønskede effekter (Werch og Owen, 2002).
The same applies to mass-media campaigns, which can carry risks of increasing the propensity for substance use (21).
Det samme gjelder mediekampanjer, som kan medføre risiko for å øke tilbøyeligheten til å bruke stoff (21).
Drug treatment takes place in a variety of settings, including outpatient and inpatient treatment centres, general practice, lowthreshold agencies and prison.
Narkotikabehandling tilbys i en rekke ulike miljøer, poliklinisk eller som døgnbehandling, hos allmennlege, via lavterskeltilbud eller i fengsel. Poliklinisk behandling, herunder hos allmennleger, står for det meste av behandlingen av narkotikabruk i Europa, hovedsakelig fordi substitusjonsbehandling vanligvis foregår i disse miljøene.
Drug users entering treatment in outpatient settings are, according to the latest figures from the treatment demand indicator, on average around 30 year sold and predominantly male (22).
Ifølge de siste tallene fra indikatoren for behandlingsetterspørsel er narkotikabrukere som starter behandling i polikliniske miljøer, i gjennomsnitt rundt 30 år gamle og for det meste menn (22).
Around one third refer themselves to treatment, 22% are referred to treatment by the criminal justice system, with this figure growing in recent years, and the remaining are referred through social and health services or through informal networks (23).
Om lag en tredel søker selv behandling, 22 % henvises til behandling av strafferettssystemet, et tall som har økt de senere årene, og resten henvises gjennom sosial- eller helsetjenester eller gjennom uformelle nettverk (23).
One way to ensure that prevention programmes are evidencebased and that risks of unwanted effects are reduced is to develop standards for the delivery and
En måte å sikre at forebyggende programmer er evidensbaserte og at risikoen for uønskede effekter reduseres, er å utvikle standarder for gjennomføringen og innholdet i forebyggende prosjekter.
Half of the clients entering treatment in outpatient settings reported primary opioid use, while 21% cited cannabis and 16% cocaine as their primary drug.
Halvparten av klientene som påbegynner poliklinisk behandling oppgir opioider som primærrusmiddel, mens 21 % oppgir cannabis og 16 % kokain som primærrusmiddel.
These measures are reported to be available in all countries except Turkey (see also Chapters 6 and 8) and, while considerable differences exist in the range and levels of service provision, the general European trend is one of growth and consolidation of harmreduction measures.
Tyrkia rapporterer å tilby slike tiltak (se også kapittel 6 og 8), og selv om det er store variasjoner i omfanget av og nivået på tjenestene, er den generelle trenden i Europa at de skadereduserende tiltakene bygges ut og konsolideres.
proportion of clients, and especially new clients, referred to treatment for problems with non-opioid drugs may reflect improvements in treatment availability for users of cannabis and cocaine in several Member States as well as an increase in the numbers of users seeking treatment for these drugs (see Chapters 3 and 5).
også en økning i antallet brukere som søker behandling for disse stoffene (se kapittel 3 og 5).
However, the overall availability of services specifically targeted to the needs of non-opioid drug users remains limited.
Den generelle tilgjengeligheten av tjenester som er særlig rettet mot behovene til brukere av andre stoffer enn opioider, er imidlertid fortsatt begrenset.
Treatment in inpatient settings takes place mostly in therapeutic communities, psychiatric hospitals and specialised departments in general hospitals.
I tillegg tilbyr de fleste landene en rekke helse- og sosialtjenester fra lavterskeltilbud.
The services provided range from short-term detoxification to prolonged psychiatric and abstinence-based treatment programmes.
Noen land rapporterer imidlertid at gjennomføringen av skadereduserende tiltak har blitt utsatt på grunn av manglende politisk støtte.
Residential services can be particularly suited for drug users with complex treatment needs, due to co-morbid physical and mental health problems.
I Hellas har utvidelsen av lavterskeltilbud og substitusjonsbehandling blitt satt på vent, sprøytebytteprogrammer i Romania og Polen ble redusert i 2006 etter at den eksterne finansieringen stanset, og Kypros’ eneste sprøytebytteprogram er ikke offisielt vedtatt.
Inpatient clients are, on average, similar to outpatient clients: around 30 years old, mainly males and entering drug treatment for primary opioid use (24). The proportion
Ungarn har bygget ut sprøytebytteprogrammene og den oppsøkende virksomheten, men en studie blant personer som er utenfor behandlingsapparatet, tyder på at tilbudet fortsatt er utilstrekkelig utbygget og at hindringene for inntak er mange.
In addition, most countries provide a range of healthcare and social services at lowthreshold agencies.
Døgnbehandling skjer for det meste i terapeutiske samfunn, psykiatriske sykehus og egne avdelinger på allmennsykehus. Tjenestene varierer fra akutt avrusning til forlengede psykiatriske behandlingsprogrammer og programmer basert på avholdenhet.
In Greece, expansion of lowthreshold services and substitution treatment has been stalled; needle and syringe programmes in Romania and Poland were scaled down in 2006, after external funding ceased; Cyprus’s only needle and syringe exchange programme is not officially endorsed.
Døgninstitusjons-tjenester kan være særlig egnet for narkotikabrukere som på grunn av psykiatriske tilleggslidelser og psykiske helseproblemer, har sammensatte behandlingsbehov.
In Hungary, where NSPs and outreach work have been increasing, a study among the out-of-treatment population suggests that provision is still insufficient and access barriers are high.
Institusjonsklientene tilhører stort sett samme gruppe som polikliniske klienter, dvs. de er rundt 30 år, hovedsakelig menn og har ved inntak til behandling opioider som primærrusmiddel (24).
of drug clients with no employment and unstable accommodation is, however, higher among inpatient clients than among outpatient clients, in most countries where comparison is possible (25
I de fleste land der sammenligning er mulig, er imidlertid andelen narkotikaklienter som er uten arbeid og har en ustabil bosituasjon, høyere blant klienter i døgninstitusjoner enn i det polikliniske behandlingsapparatet (25).
Due to the specific profile of the Baltic States and Romania with regard to HIV/AIDS, international donors continue to play an important role in these countries.
På grunn av de baltiske statenes og Romanias særstilling med hensyn til HIV/AIDS fortsetter internasjonale givere å spille en viktig rolle i disse landene.
Financial support for harmreduction activities is provided by the Global Fund ‘Programme to fight against AIDS, malaria and tuberculosis’, while in Estonia, Lithuania and Latvia, UNODC has recently launched the project ‘HIV/AIDS prevention and care among injecting drug users and in prison settings’.
Økonomisk støtte til skadereduserende tiltak kommer fra Det globale fondets ”Program for bekjempelse av AIDS, malaria og tuberkulose”, mens i Estland, Litauen og Latvia har UNODC nylig lansert prosjektet ”HIV/AIDS – forebygging og omsorg blant sprøytebrukere og i fengselsmiljøer”.
Historically, drug-treatment services have been organised around the needs of opioid users, who still represent the main group of users in treatment.
Historisk sett har narkotikabehandlingen vært organisert rundt opioidbrukeres behov, da disse fortsatt utgjør den største gruppen av brukere i behandling.
In the majority of Member States, substitution treatment combined with psychosocial care has become the predominant option for opioid users.
I de fleste medlemsstatene har substitusjonsbehandling kombinert med psykososial omsorg blitt den vanligste behandlingsformen for opioidbrukere.
With the introduction of high-dosage buprenorphine treatment in Cyprus in 2007, substitution treatment is now available in all Member States and in Croatia and Norway (26).
Høydosert buprenorfinbehandling ble introdusert på Kypros i 2007, og substitusjonsbehandling er nå tilgjengelig i alle medlemsstatene samt i Kroatia og Norge (26). Tyrkia har ennå ikke innført substitusjonsbehandling, selv om loven om behandlingssentre fra 2004 nå tillater det.
After methadone, buprenorphine is the second most commonly prescribed opioid substitute, and its use in the treatment of opioid dependence has increased in recent years (see Chapter 6).
Etter metadon er buprenorfin det nest hyppigst forskrevne stoffet i substitusjonsbehandling, og bruken av stoffet i behandlingen av opioidavhengighet har økt i de senere år (se kapittel 6).
It is now available as a treatment option in all Member States except Bulgaria, Hungary and Poland.
Det er nå tilgjengelig som behandlingsalternativ i alle medlemsstater unntatt Bulgaria, Ungarn og Polen.
In 2006, it is estimated that 600 000 opioid users received substitution treatment in Europe, with an increase since the previous year being reported in 16 of the 22 countries providing data.
Det anslås at 600 000 opioidbrukere mottok substitusjonsbehandling i Europa i 2006, med en økning fra foregående år rapportert av 16 av de 22 landene som har lagt fram data.
Finally, some Member States have recently looked at the consequences of the introduction of harmreduction interventions.
I tillegg har en del medlemsstater nylig vurdert konsekvensene av å innføre skadereduserende intervensjoner.
The prevention and reduction of drugrelated harm is a public health objective in all Member States and in the EU drug strategy and action plan (European Commission, 2007a).
Narkotikabrukere i behandling rapporterer ofte høye nivåer av arbeidsledighet og hjemløshet.
The main interventions in this field are opioid
Dette har også en tendens til å være mer utbredt i enkelte brukergrupper, særlig kvinner,