natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Not likely to be met Not likely to be met
Vil nok ikke bli nådd
Note: NIS data for 4 countries only (Belarus, Moldova, the Russian Federation and the Ukraine).
Merk: Data foreligger bare for 4 av de nye, uavhengige statene i Europa (Hviterussland, Moldova, Den russiske føderasjon og Ukraina).
CLRTAP= UNECE Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution.
CLRTAP = UNECE-konven-sjonen om langtransportert, grenseoverskridende luftforurensning.
Although this evaluation has been done for the whole area, targets are only valid for countries that are party in the conventions.
Selv om denne evalueringen gjøres for hele området, gjelder målene bare for de land som er part i konvensjonene.
In Western Europe, these changes have been due mainly to the implementation of emission reduction policies and to structural changes in indvistrial production and shifts to cleaner fuels.
I Vest-Europa skyldes disse endringene først og fremst gjennomføringen av politiske tiltak for å redusere utslippene, pluss strukturelle endringer i industriproduksjonen og overgangen til renere brensler.
In Central and Eastern Europe, the effects of abatement measures have been dwarfed by the steep reductions in energy use and industrial production following structural economic change, leading to considerable reductions in inputs and emissions.
I Sentral-og Øst-Europa har virkningene av reduksjonstiltakene på langt nær bidratt i like stor grad som den
Progress towards reduction targets for emissions to the air is shown in Table 2.
Framskritt som er gjort for å nå målene for reduksjon av utslipp til luft er vist i tabell 2.
It is only for pollutants mentioned in this table that Conventions and Protocols have set quantitative targets at panEuropean level.
Det er bare for forurensende stoffer nevnt i denne tabellen at konvensjoner og protokoller har satt kvantitative mål på alleuropeisk plan.
Despite the progress apparent from Table 2, emissions of several pollutants need to be further reduced so that targets already agreed - and new ones in prospect - can be met.
Til tross for de framskritt som er gjort, som vi ser av tabell 2, må utslipp av flere stoffer reduseres ytterligere om allerede omforente mål og planlagte nye mål skal oppfylles.
Most of the emission reductions achieved so far have resulted from economic change and measures directed at large sources in the industry and energy sectors.
Mesteparten av utslipps reduksjonene så langt skyldes endringer i økonomiske forhold og tiltak rettet mot store kilder innen industri-og eneigisektoren.
With the exception of lead from petrol, there has been less success in reducing emissions from diffuse sources such as transport and agriculture, these, by their nature, are more difficult to bring under control, demanding better integration between environmental and other policies.
Med unntak av bly fra bensin har det vært mindre framgang å spore når det gjelder utslipp fra diffuse kilder som travsport og jordbruk, som av natur er vanskeligere å få under kontroll og som krever bedre samkjøring av miljøpolitikken og politikken på andre områder.
While some reductions in emissions of greenhouse gases have been achieved (carbon dioxide emissions in the whole of Europe fell by 12% and in Western Europe by 3% between 1990 and 1995), many of these reductions have resulted from economic changes such as the closure of much heavy industry in Eastern Europe and the switch from coal to gas for electricity generation in some Western European countries.
klimaendring Selv om det har vært en viss reduksjon i utslippene av drivhusgasser (CO.,-utslippene gikk i Europa sett under ett ned med 12 % og i Vest-Europa med 3 % fra 1990 til 1995), skyldes mye av dette økonomiske endringer som nedbyggingen av tungindustrien i Øst-Europa og overgangen fra kull til gass i kraftproduksjonen i enkelte vesteuropeiske land.
The energy supply sector is the largest contributor to carbon dioxide emissions (about 35% in 1995), with approximately equal emissions from industry, transport and the household + commercial sectors (around 20% each), and an increasing contribution from the transport sector.
Energiforsyningen er den enkeltsektoren som bidrar mest til CO,,-utslippene (rundt 35 % i 1995). Industri, transportog husholdninger/ kommersiell senior står for rundt 20 % hver.Bidraget fra transportsektoren er økende.
For the EU, the Commission of the European Communities' latest "business as usual" scenario suggests an 8% increase of carbon dioxide emissions between 1990 and 2010, in striking contrast to the current target of an 8% reduction (for a "basket" of six gases, including carbon dioxide) for the European Union, as agreed at Kyoto in December 1997.
Hva EU angår, indikerer det siste «business as usual»-scenariet fra EU-kommisjonen en økning på 8 % i CO„-utslippene mellom 1990 og 2010, noe som står i sterk kontrast til dagens mål om en reduksjon på 8 % (for en samlet gruppe på seks klimagasser, inkludert CO,,) for Den europeiske union, som avtalt i Kyoto i desember 1997.
There will clearly need to be action at all levels affecting all economic sectors if the Kyoto target is to be achieved.
Det vil helt klart bli behov for tiltak på alle plan som berører alle økonomiske sektorer dersom målet fra konferansen i Kyoto skal nås.
Implementation of the Montreal Protocol and its subsequent extensions has reduced the global production and emission of ozonedepleting substances by 80-90%.
Gjennomføringen av Montreal-protokollen og påfølgende utvidelser av denne har gitt en global reduksjon av produksjonen og utslippene av ozonnedbrytende stoffer med 80-90 %.
Similar reductions have been achieved in Europe.
Tilsvarende reduksjoner er gjennomført i Europa.
However, it will take many decades for ozone levels in the stratosphere to recover because of the persistence of ozonedepleting substances in the upper atmosphere.
Fordi det fremdeles er store mengder ozonnedbrytende stoffer i den øvre atmosfære, vil det imidlertid gå mange tiår før ozonnivået i stratosfæren er gjenoppbygget.
This underlines the importance of reducing emissions of remaining ozonedepleting substances (HCFCs, methyl bromide), and of ensuring that existing measures are properly enforced so as to advance the date of recovery of the ozone layer.
Dette understreker hvor viktig det er å redusere utslippene av resterende ozonnedbrytende stoffer (HKEKer, metylbromid) og sikre at eksisterende tiltak blir håndhevet for å framskynde gjenoppbyggingen av ozonlaget.
Some progress has been made since the Dobris assessment in bringing the problem of acidification under control, mainly as a result of the continuing reduction of sulphur dioxide emissions (50% between 1980 and 1995 in the whole of Europe).
Det har vært en viss framgang siden floim-rapporten når det gjelder å få kontroll over problemet med forsuring, hovedsakelig som et resultat av den pågående reduksjonen av svoveldioksidutslippene (50 % fra 1980 til 1995 for Europa sett under ett).
Emissions of nitrogen oxides and ammonia have fallen by 15%.
Utslippene av nitrogenoksid og ammoniakk har falt med 15 %.
However, for about 10% of Europe's land area the level of acid deposition is still too high.
For rundt 10 % av Europas landareal er imidlertid mengden sur nedbør fremdeles for høyt.
For NO x emissions by transport, environmental policy has not kept up with growth in transport use - the growth in numbers and use of cars is offsetting the benefits of technical improvements such as the increased use of cleaner engines and exhaust catalysts in passenger cars.
Når det gjelder NO -utslippene fra transportsektoren, har miljøpolitikken ikke holdt tritt med den økte bruken av transportmidler - veksten i antallet og bruken av biler utligner gevinsten av tekniske forbedringer som økt bruk av renere motorer og katalysatorer i personbiler.
This has resulted in the transport sector becoming the dominant contributor to emissions of nitrogen oxides.
På grunn av dette er transportsektoren blitt den største bidragsyteren når det gjelder utslipp av nitrogenoksid.
The large potential for growth in private transport in CEE and in the NIS is likely to exacerbate the problem.
Det store vekstpotensialet innen privat transport i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa vil trolig forverre dette problemet.
In spite of rising traffic levels throughout Europe, a significant reduction (14%) in emissions of ozone precursors was achieved in Europe as a whole between 1990 and 1995 through a combination of control measures in various sectors and economic restructuring in Eastern Europe.
Til tross for økende trafikknivåer i hele Europa var det en vesentlig reduksjon (14 %) i utslippet av ozonproduserende stoffer i Europa sett under ett fra 1990 til 1995 takket være en kombinasjon av kontrolltiltak innenfor ulike sektorer og økonomisk omorganisering i Øst-Europa.
However, summer smog, caused by high tropospheric ozone concentrations, still occurs frequently in many European countries, posing a threat to human health and to vegetation.
Sommersmog, som skyldes høye konsentrasjoner av bakkenær ozon, er likevel fremdeles el hyppig problem i mange europeiske land og utgjør en trussel både mot den menneskelige helse og mot vegetasjonen.
NMVOCs in the whole of the northern hemisphere will be required to achieve a significant reduction in tropospheric ozone concentrations.
Ytterligere store reduksjoner i utslippene av NO og NMVOC på hele den nordlige halvkule må gjennomføres for å sikre noen vesentlig reduksjon av konsentrasjonene av bakkenær ozon.
The second step to the 1988 NO Protocol under the UNECE Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution (CLRTAP) will be a multipollutant, multi-effect protocol addressing photochemical pollution, acidification and eutrophication.
Annet trinn i No^-protokollen av 1988 under UNECE-konvensjonen om langtransportert, grenseoverskridende luftforurensning (CLRTAP) vil være en multiforurensnings-, multieffektprotokoll som tar opp problemene fotokjemisk smog, forsuring og eutrofiering.
This is expected to be ready for adoption in 1999 and will probably aim for more rigorous emission reductions.
Protokollen forventes å kunne vedtas i 1999 og vil sannsynligvis ta sikte på enda større utslipps-
ΝΟχin the whole of Europe and to NMVOC emissions in Western Europe, will be particularly difficult to control.
2 reduksjonen Utslipp fra den hurtig voksende transportsektoren, som står for det meste av Nox-utsIippene i Europa og det meste av NMVOC-utslippene i Vest-Europa, vil bli spesielt vanskelige å kontrollere.
In Eastern Europe, industry is still the main source of NMVOC emissions, but that situation could change with the expected increase in transport.
I Øst-Europa er industrien fremdeles den viktigste kilden til NMVOC-utslipp, men dette bildet kan bli endret med den forventede økningen innen transportsektoren.
The extent of the threat posed to the environment and human health by chemicals remains uncertain because of the vast numbers of chemicals in common use and the lack of knowledge about the ways in which they move through and accumulate in the environment and their human and ecological impacts.
På grunn av det enorme antallet kjemikalier som er i vanlig bruk og mangelen på kunnskaper om hvordan de beveger seg gjennom- og akkumuleres i miljøet og deres innvirkning på mennesker og miljøet, er det ennå ikke helt klart hvilken trussel kjemikalier utgjør mot miljøet og den menneskelige helse.
Because of the difficulty of assessing the toxicity of the many potentially hazardous chemicals in use or released (and of their mixtures), some current control strategies are now aimed at reducing the "load" of chemicals in the environment (and, thereby, of exposures to them) through elimination or reduction of their use and emissions.
Fordi det er vanskelig å vurdere toksisiteten ved mange potensielt skadelige kjemikalier (og blandinger av disse) som brukes eller slippes ut, tar noen av dagens kontrolstrategier sikte på å redusere «belastningen» av kjemikalier i miljøet (og dermed eksponeringen for dem) ved å fjerne dem eller redusere bruken og utslippene av dem.
New instruments, such as voluntary redviction programmes and Toxic Release Inventories/Pollutant Emission Registers are gaining increasing attention.
Nye instrumenter, som frivillige reduksjonsprogrammer og registre over giftige/ forurensende utslipp, får stadig mer oppmerksomhet.
Reported total waste generation is estimated to have increased by nearly 10% between 1990 and 1995.
Samlet avfallsproduksjon er rapportert å ha økt med nesten 10 % fra 1990 til 1995.
However, part of the apparent increase may be the result of improved waste monitoring.
En del av den tilsynelatende økningen kan imidlertid komme av bedret avfallsovervåking.
Waste management in most countries continues to be dominated by the cheapest available option: landfill.
I de fleste land domineres avfallshåndteringen fortsatt av den billigste løsningen, nemlig landfyllinger.
Waste minimisation and prevention are being increasingly recognised as more desirable solutions for waste management, but no overall progress in this direction can yet be seen.
Avfallsminimering og avfallsforebygging vinner stadig bredere aksept som mer ønskelige.løsninger for avfallsforvaltning, men vi kan ennå ikke påvise noen samlet tendens i riktig retning.
Recycling tends to be more successful in countries with a strong waste management infrastructure.
Resirkulering vil generelt lykkes bedre i land som har en sterk infrastruktur for avfallsforvaltning.
Priorities in CEE and in the NIS include improving municipal waste management through better separation of wastes and better landfill management, the introduction of recycling initiatives at local level, and carrying out low-cost mitigation and containment at priority disposal sites.
Prioritetene i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa omfatter blant annet forbedring av den kommunale avfallsforvaltning gjennom styrket kildesortering og forvaltning av landfyllingene, innføring av lokale resirkuleringstiltak samt gjennomføring av særlige lavkosttiltak for behandling og deponering.
The overall pressure on biodiversity from human activities (intensive agriculture, forestry, urbanisation and infrastructure development, as well as pollution) has generally increased since the Dobris assessment.
Det samlede presset på det biologiske mangfold som skyldes menneskelige aktiviteter (intensivt jordbruk, skogbruk, urbanisering og infrastrukturutvikling, i tillegg til forurensning) har generelt økt siden Doerø-rapporten ble utarbeidet.
These pressures arise from uniform and increasingly large-scale management of agriculture and forestry, fragmentation of the landscape (leading to isolation of natural habitats and species), loading by chemicals, water extraction, disturbance, and influx of alien species.
Presset skyldes en ensartet forvaltning innen jordbruk og skogbruk, der driften i stadig større grad skjer i stor skala, landskapsfragmentering (som fører til isolasjon av naturlige habitater og arter), kjemikaliebelastning, vannforbruk, forstyrrelser og innføring av ikke-stedegne arter.
Many national and international nature protection initiatives have been launched, but their implementation has been slow.
Mange nasjonale og internasjonale naturverntiltak er lansert, men gjennomføringen har gått tregt.
Locally, some targeted nature protection measures have had beneficial effects, but there has been little progress towards sustainable agriculture.
På lokalt plan har enkelte målrettede naturverntiltak hatt den ønskede virkning, men det har vært liten framdrift å spore når del gjelder et bærekraftig jordbruk.
Parts of CEE and the NIS have the benefit of large tracts of relatively unspoiled forests and other natural habitats.
Deler av Sentral- og Øst-Europa og Europas nye, uavhengige stater har store områder med relativt intakte skogområder og andre naturlige habitater.
However, these could be threatened by the pressures resulting from economic change and development unless adequate measures for their protection are built into the Environmental Programme for Europe and into national economic development policies and related financial mechanisms as well as into accession agreements for those countriesjoining the EU.
Imidlertid vil disse kunne trues av de belastningene som følger av den økonomiske utviklingen dersom ikke hensiktsmessige vernetiltak bygges inn i Miljøprogrammet for Europa, og i den nasjonale økonomiske utviklingspolitikken og i finansielle mekanismer. I denne forbindelse vil også utformingen av tiltredelsesavtalene for de landene som går inn i EU være viktig.
inland and marine waters
vann
The EPE pays particular attention to sustainable management of natural resources, including inland, coastal and marine waters.
EPE legger særlig vekt på en bærekraftig forvaltning avnaturressursene i innsjøer, elver og hav, som alle fremdeles er truet.
Although, in the past decade, water abstraction rates have been stable or have even decreased in a number of Western and Eastern European countries, potential water shortages persist, particularly around urban areas.
Selv om vannforbruket i løpet av siste tiår har vært stabilt eller til og med gått ned i en rekke vest- og østeuropeiske land, er det fremdeles potensiell vannmangel i mange land, særlig i tettbygdeområder.
Leakages from distribution systems in some countries, and inefficient water use in all countries continue to be problems.
Lekkasjer fra vannledningsnettet og ineffektiv vannutnyttelse er fortsatt problemer mange steder.
Groundwater quality - and, consequently, human health - are threatened by high concentrations of nitrate from agriculture.
Kvaliteten på grunnvannet - med virkninger for den menneskelige helse - trues av høye konsentrasjoner av nitrat fra jordbruket.
Concentrations of pesticides in groundwater commonly exceed EU maximum admissible concentrations and many countries report groundwater pollution by heavy metals, hydrocarbons and chlorinated hydrocarbons.
Konsentrasjonen av plantevernmidler i grunnvannet ligger jevnt over ELTs grense for maksimalt tillatte konsentrasjoner, og flere land rapporterer at grunnvannet er forurenset av tungmetaller, hydrokarboner og klorerte hydrokarboner.
Improvements in groundwater quality will take many years to achieve because of the time taken for pollutants to enter and move through groundwater.
På grunn av den tiden det tar for det forurensende stoffet å komme ned i og gå gjennom grunnvannet, vil det ta flere år å forbedre grunnvannets kvalitet.
Despite a 40-60% reduction in phosphorus emissions over the past five years - resulting from measures in industry and waste water treatment and the increasing use of phosphate-free detergents in households- the problem of eutrophication ofrivers, lakes, reservoirs and coastal and marine waters remains as reported in the Dobris assessment, with excessive nutrient levels in many areas.
Til tross for 40-60 % reduksjon av de fosforholdige utslippene i løpet av de siste fem årene - takket være tiltak innen industrien, behandling av spillvannet og økt bruk av fosfastfrie vaskemidler i husholdningene- er problemet med eutrofiering av elver, innsjøer, grunnvannsreservoarer og av vannet i kyst- og havområder fortsatt like stort som det som ble rapportert i Dobrisrapporten, med for høye konsentrasjoner av næringsstoffer mange steder.
Many European seas continue to be heavily over-fished, and stocks of a number of species are seriously depleted, underlining again the urgent call in the EPE for promoting sustainable fisheries.
Det drives fremdeles overfiske i mange hav i Europa, og flere arter er alvorlig truet. Dette understreker betydningen av EPEs innstendige formaning om snarest å gjennomføre et bærekraftig fiskeri.
Soil erosion and salinisation remain serious problems in many areas, particularly around the Mediterranean.
Jorderosjon og forsaltning utgjør fremdeles et stort problem mange steder, særlig rundt Middelhavet.
Little progress has been achieved in soil conservation, another area given particular attention in the EPE.
Lite er oppnådd når det gjelder å beskytte jordsmonnet mot erosjon og utvasking, som eiet annet område EPE vier særlig oppmerksomhet.
A large number of contaminated sites are in need of remediation.
Et stort antall kontaminerte områder trenger utbedring.
Currently, 300 000 potentially contaminated sites have been identified, mainly in Western Europe, particularly in areas with a long tradition of heavy industry.
Per i dag er 300 000 potensielt kontaminerte områder identifisert, hovedsakelig i Vest-Europa, og da særlig i områder med en lang tradisjon innenfor tungindustrien.
In Eastern Europe, where there is a large number of contaminated military areas, better information is needed to ascertain the extent of the problem.
I Øst-Europa, som har et stort antall kontaminerte militærområder, trengs et bredere informasjonsgrunnlag for å fastslå omfanget av problemet.
The urban population in Europe has continued to increase and European cities continue to show signs of environmental stress -poor air quality, excessive noise, traffic congestion, loss of green areas and degradation of historical buildings and monuments.
Sentraliseringen av Europas befolkning øker fortsatt, og europeiske byer riser fortsatt tegn på miljøbelastning, med dårlig luftkvalitet, for høyt støynivå, Uafikkopphopning, tap av grøntområder og forvitring av historiske bygninger og monumenter.
Although there have been some improvements since the Dobris assessment (for example, in urban air quality), many stresses, especially from transport, are increasingly leading to a deterioration in the quality of life and human health.
Selv om det har vært en viss bedring siden Doôriï-rapporten (for eksempel når det gjelder luftkvaliteten i byene), er det flere grunner- særlig /røni/rorfrelaterte - til at menneskets livskvalitet og helse stadig forringes.
One positive development has been a growing interest by cities in the local Agenda 21 movement.
En positiv utvikling har vært byenes økende interesse for prosessen Lokal Agenda 21.
More than 290 European cities have signed the Aalborg Charter of European Cities and Towns towards Sustainability.
Mer enn 290 byer har undertegnet Ålborg-charteret om bærekraftig utvikling i europeiske byer og tettsteder.
Implementation of local Agenda 21 policies and instruments, with their promise of significant improvement from concerted local action, is fast becoming the most crucial development in cities.
Gjennomføringen av Lokal Agenda 21-retningslinjer og -instrumenter, som gir løfte om betydelige forbedringer som følge av samordnede lokale tiltak, ser ut til å bli det mest averiørende for utviklingen i bvene.
In addition to the stresses constantly imposed by day-to-day human activities, Europe's environment is affected by infrequent impacts from major technological accidents and natural hazards.
I tillegg til den konstante belastningen menneskets daglige aktiviteter utgjør, påvirkes Europas miljø av større menneskeeller naturskaple ulykker.
Data on such accidents are at present only available in certain areas on EU level; even fewer data are available for CEE and NIS.
Per i dag er data for slike ulykker bare tilgjengelig for enkelte områder på EU-plan, og enda færre data finnes for Sentral- og Øst-Europa og de nye, uavhengige statene i Europa.
On the basis of reported events, the number of industrial accidents per unit of activity in the EU appears to be decreasing.
Rapporterle tilfeller viser at antallet industriulykker per virksomhetsenhet i EU er synkende.
Damage from floods and other disasters with a climatological background is increasing in Europe, possibly as a result of human influences such as changes in the landscape (including soil sealing under urban areas and infrastructure), as well as from the more frequent occurrence of extreme weather events.
Skader som skyldes oversvømmelser og andre naturkatastrofer med klimatiske årsaker øker i Europa, muligens som et resultat av menneskelig påvirkning som endringer av landskapet (inkludert «forsegling» avjorden under byområder og infrastrukturer), samt fra stadig hyppigere ekstreme værforhold.