natgillin/translations-raw huggingface dataset:
But unlikely to the other two media, soil is not explicitly considered when specific objectives and targets are defined.
Jordsmonnet beskyttes indirekte, gjennom tiltak for luft og vann, eller i forbindelse med retningslinjer for bestemte sektorer (sekundær beskyttelse).
Soil protection is addressed indirectly through measures to protect air and water, or developed within sectoral policies (secondary protection).
Dessuten kan tiltak som er utviklet for bestemte sektorer uten hensyn til mulige virkninger på jordsmonnet, medføre ytterligere skader på jordsmonnet.
Moreover, measures developed for specific sectors without considering the possible
På nasjonalt plan har mange medlemsland vedtatt lover, retningslinjer og forskrifter for
19 effects on soil may lead to its further damage.
19 å forbedre eller forhindre at ulikejordarter forringes ytterligere.
At the national level, many Member States have produced legislation, policies or guidelines to ameliorate or prevent soils from further degradation.
Men som oftest er tiltakene først og fremst rettet mot å bekjempe forurensning på andre områder, og har bare indirekte virkning på jordsmonnet.
Statutory soil monitoring is carried out as well in a number of Member States, but rarely for the purposes of soil protection per se; and comparability at the EU level remains weak.
I en rekke medlemsland er overvåking av jordsmonnet lovfestet, men sjelden primært for å beskytte jordsmonnet som sådan, og sammenlignbarheten på EU-nivå er fortsatt svak.
The development of an EU policy framework which recognises the role of soil, which takes account of the problems arising from the competition among its concurrent uses (ecological and socio-economic), and which is aimed towards the maintenance of its multiple function, would have multiple benefits and achieve a consistent improvement of Europe's environment as a whole.
Utviklingen av en rammepolitikk for EU som anerkjenner jordsmonnets betydning, som erkjenner problemene som oppstår i konkurransen mellom dets mange brukere (økologiske og samfunnsøkonomiske), og som er rettet mot opprettholdelse avjordsmonnets sammensatte funksjon, ville ha mange positive konsekvenser og bety en forbedring av Europas miljø som helhet.
Potential and Identified contaminated sites in some EU countries
Potensielle og identifiserte lokaliteter med forurenset grunn i noen av EU-landene
The reported total waste generation within EU and the European Free Trade Association countries increased by nearly 10% between 1990 and 1995, while economic growth was about 6.5 % in constant prices.
Total innrapportert avfall i EU og EFTA-landene økte med nesten 10 % mellom 1990 og 1995, mens den økonomiske veksten i faste priser var på 6,5 %.
The total amount of waste (excluding agricultural waste) generated in 1995 was estimated to be 1.3 billion tonnes in 1995 or about 3.5 tonnes per capita; while the amount of hazardous waste was about 36 million tonnes.
Den totale avfallsmengden (unntatt avfall fra landbruket) i 1995, var beregnet til 1,3 milliarder tonn i 1995 eller omkring 3,5 tonn per person, mens mengden farlig avfall var rundt 36 millioner tonn.
Half of the waste comes from manufacturing industry and construction and demolition activities, while municipal waste, mining waste and waste from other sources each contribute about a sixth of the total.
Halvparten av avfallet kommer fra fabrikkindustrien og fra bygge- og rivningsindustrien, mens kommunalt avfall, gruveavfall og avfall fra andre kilder bidrar med rundt en seksdel hver.
In the Accession Countries, amounts of industrial waste per capita are higher, while volumes of municipal waste are currendy lower than the EU average.
I søkerlandene er mengden industriavfall per person høyere, men mengdene kommunalt avfall er fortsatt lavere enn gjennomsnittet i EU.
Limited current systematic and consistent data hinder the development of projections for future waste trends.
Systematisk og sammenhengende informasjon er fortsatt meget begrenset, og dette hindrer utviklingen av prognoser for framtidige avfallstrender.
Nevertheless, most waste streams will probably increase over the next decade.
Uansett vil de fleste avfallsstrømmene fortsatt øke i løpet av det kommende tiår.
In 2010 the generation of paper and cardboard, glass and plastic waste will be increased by around 40 to 60% compared with 1990 levels.
12010 vil produksjonen av papir, papp, glass og plast ha økt med 40-60 % sammenlignet med 1990-nivå.
The number of scrapped cars will increase less, around 35% compared to 1995 levels.
En noe mindre økning, rundt 35 % mer enn 1995-nivå, er ventet for skraping av biler.
Managing this waste gives rise to a number of pressures on the environment: • leaching of nutrients, heavy metals, greenhouse gases and other toxic compounds from landfills; • use of land for landfills; • emission of greenhouses gases from landfills and treatment of organic waste; • air pollution and toxic by-products from incinerators; • air and water pollution and secondary waste streams from recycling plants although those substitute the production of primary resources; • increased transport with heavy lorries.
• utvasking av næringsstoffer, tungmetaller, klimagasser og andre giftige forbindelser fra landfyllinger, • bruk av areal til landfyllinger, • utslipp av klimagasser fra landfyllinger og behandling av organisk avfall, luftforurensning og giftige biprodukter fra forbrenningsanlegg, • luft- og vannforurensning og sekundære avfallsstrømmer fra resirkuleringsanlegg (som tross alt erstatter noe av produksjonen fra primære kilder), • økning i transport med tunge lastebiler.
Waste is also now produced as a result of society's attempt to solve other environmental problems such as water and air pollution.
Avfall oppstår nå også som et resultat nettopp av at samfunnet forsøker å løse andre miljøproblemer som luft- og vannforurensning.
Some of these increasing amounts of bulk wastes give rise to new problems - examples include sewage sludge and residues from cleaning of flue gases.
Noen av disse nye avfallsstrømmene skaper nye problemer, f.eks. kloakkslam og rester etter rensing av avgasser.
Furthermore, as shown in the figure for municipal waste, there has been no general improvement in the trend in the nineties.
Som vist i figuren for innsamlet kommunalt avfall, har det ikke vært noen generell forbedring i trenden på nittitallet.
This situation must first of all be explained by the fact that in nearly all EU Member States the average disposal prices for landfilling non-hazardous waste are far below those for incineration with energy recovery.
Forklaringen er først og fremst at deponering av ufarlig avfall i nesten alle medlemslandene i EU gjennomsnittlig er mye billigere enn forbrenning med energigjenvinning.
This means that unless other regulations are in place, the market mechanisms act in direct opposition to the official Community strategy.
Dette innebærer at dersom det ikke finnes andre forskrifter, virker markedsmekanismen stikk i strid med EUs offisielle strategi.
Source: EEA, 1998; NRCs
Kilde: Europas miljø og tall fra nasjonale referansesentre (NRC)
Paper and glass are some of the waste fractions where Member States have followed the Community waste strategy of increasing recycling instead of energy recovery and landfilling.
For noen av avfallsfraksjonene, som papir og glass, har medlemslandene fulgt EUs avfallsstrategi med økt resirkulering i stedet for energigjenvinning og deponering.
However, the development has been only a partial success, because the total amount of waste paper and glass waste (container glass) generation has also increased in the same period.
Men denne strategien har bare vært delvis vellykket, ettersom den totale mengden avfall av papir og glass (containerglass) har økt i samme periode.
In the EU+Norway the recycling rate for paper and paperboard increased from 36% in 1985 to 49% in 1996, but a 3.5% per annum increase in total consumption meant that the quantity of paper waste incinerated or landfilled also rose.
I EU, sammen med Norge, økte resirkuleringsraten for papir og papp fra 36 % i 1985 til 49 % i 1996, men en årlig økning på 3,5 % i totalt forbruk innebar at mengden papiravfall som ble brent eller deponert også økte. Selv om resirkulering av glass har økt med nesten 50 % fra 5 millioner til 7,4 millioner tonn per år, gikk mengden glassavfall til behandling ned med bare 12 %, fra 6,7 millioner til 5,9 millioner tonn - på grunn av økningen i glassavfall.
Sewage sludge and end-of-life vehicles are other waste streams where substantial increases in quantities can be expected, calling for more efficient waste management practices.
Kloakkslam og bilvrak er andre avfallsstrømmer hvor man kan forvente vesentlige økninger av kvanta, noe som vil kreve en mer effektiv avfallsforvaltning.
Natural and technological hazards
Naturlige og teknologiske miljøtrusler
Since the late 1980s, natural hazards have had a bigger impact on the environment.
Siden slutten av 1980-tallet har naturlige miljøtrusler hatt større innvirkning på miljøet enn før.
Between 1990-96, economic losses due to floods and landslides were four times those in the whole of the preceding decade.
Mellom 1990 og 1996 var de økonomiske tapene på grunn av flom ogjordskred fire ganger høyere enn i hele det foregående tiåret.
As yet, there is no targeted policy to reduce natural hazards, although programmes such as EPOCH (European programme for climatology and natural hazards) have specifically addressed this source of risk.
Det er fortsatt ikke etablert noen målrettet statistikk for reduksjon av naturlige miljøtrusler, selv om programmer som EPOCH (Europeisk program for klimatologi og naturlige miljøtrusler) har fokusert spesielt på denne typen risiko.
The present lack of integrated planning and management of human activities can increase their incidence and severity -particularly landslides.
Den mangel på integrert planlegging og styring av menneskelige aktiviteter som preger situasjonen i dag, kan øke både hyppigheten og omfanget av slike ulykker, særligjordskred.
Accidents in Europe involving natural hazards and the associated number of fatalities
Ulykker i Europa med naturlige årsaker og antall dødsfall i den forbindelse.
■H Earthquakes/landslides CD Weather hazards — Fatalities
■1 Jordskjelv/jordskred I l Ekstreme værsituasjoner — Dedsfall
EU has had measures on major industrial accidents in force since 1984.
EU har hatt forebyggende tiltak for større industriulykker pk plass siden 1984, men til tross for de tiltak som alt er innført, skjer det fortsatt alvorlige ulykker i prosessindustrien.
However, in spite of all measures already adopted, major accidents continue to occur in fixed installations of the process industry and over 300 accidents have been reported since 1984 by EU Member States to the European Commission's Major Accident Reporting System (MARS) under the legal requirements of the 'Seveso Directives' (82/501 & 96/82/EEC). Since the rate of reporting major accidents to MARS is in good correspondence to the actual rate of occurrence of major accidents, the constant trend observed is an indication that many of the often seemingly trivial "lessons learned" from accidents have not yet been sufficiendy evaluated and/or implemented in industry's practices and standards. Page 21
Medlemslandene har siden 1984 rapportert over 300 ulykker til Europakommisjonens rapporteringssystem forstore ulykker (Major Accident Reporting System MARS) etablert i henhold til i "Seveso-direktivene" (82/501 og96/82/EØF). Ettersom rapporteringshyppigheten for alvorlige ulykker til MARS samsvarer godt med den faktiske forekomsten av større ulykker, viser den vedvarende trenden at mye av den ofte tilsynelatende trivielle erfaringen fra ulykkene ennå ikke er tilstrekkelig evaluert og/eller gjennomført i industriens standarder og praksis.
Therefore, many efforts are still necessary to further reduce the risks related to major accidents from fixed industrial installations.
Det gjenstår derfor ennå mye arbeid for å få til en ytterligere reduksjon i risikoen for alvorlige ulykker på faste industriinstallasjoner.
On the other hand, since the industrial activities which give rise to most of the major accident risks are increasing in intensity in Europe, the risks of major accidents per unit of activity seem to have a slightly falling tendency.
Men siden aktiviteten i de industrier i Europa som har den største risikoen for større ulykker stadig øker, kan det se ut som om risikoen for større ulykker per aktivitetsenhet faktisk er i ferd med å gå ned.
In contrast to industrial accidents in fixed installations, major oil spills due to marine transport accidents as well as offshore installation accidents have shown a clear downward trend.
I motsetning til industriulykker har større oljeutslipp etter skipfartsulykker og på installasjoner offshore vist en klart nedadgående trend.
Information on the extent and location of technological hazards is generally improving, particularly as a result of the Seveso II Directive.
Informasjonen om omfang og lokalisering av teknologiske miljøtrusler blir stort sett bedre, særlig som et resultat av Seveso II-direktivet.
As such, pre-arrangements can be made in emergency response plans. The problem of low frequency, high consequence events, however, remains a key issue for risk management.
Beredskapsplaner som sådan kan legges på forhånd, men det at disse ulykkene er sjeldent forekommende men har så store konsekvenser, er et problem i risikostyringen.
Lack of sufficiendy detailed, comparable information on the risks posed by certain types of nuclear establishments, including the treatment of waste, means the overall risk to the European environment from accidental releases of radionuclides, even if small, cannot be quantified.
Mangelen på tilstrekkelig detaljert og sammenlignbar informasjon om risikoen ved visse typer kjernekraftverk, inkludert behandlingen av avfallet, betyr at selv om risikoen er liten, kan den totale risiko for Europas miljø fra tilfeldige utslipp av radionukliderikke kvantifiseres.
It is likely that the overall risk from nuclear accidents increased in the 1970s as more plants were commissioned - but has declined in the 1990s as older plants are taken out of service and building new ones has slowed.
Sannsynligvis økte den totale risikoen for atomulykker i 1970-årene i og med at flere kraftverk ble åpnet - for så å gå ned i 1990-årene etter hvert som gamle kraftverk ble stengt og færre nye ble bygget.
A gradual improvement in the overall risk of accidents is expected but the magnitude of the risk seems likely to remain at similar levels up to 2010.
Det forventes en gradvis reduksjon av den totale ulykkesrisikoen, men risikoens omfang forblir nok på omtrent samme nivå til år 2010.
A complicating factor is the increasing deterioration of the older plants in Eastern Europe.
Noe som kompliserer situasjonen er at de eldste atomkraftverkene i Øst-Europa bare blir i stadig verre forfatning.
Implementing improved safety plans for these reactors is delayed because of the lack of financial resources - despite significant outside assistance.
Gjennomføring av forbedrede sikkerhetsplaner for disse reaktorene er forsinket av mangel på økonomiske ressurser - til tross for betydelig ekstern bistand.
Public perception of various hazards and risks, and the influence of various pressure groups can be a major factor.
Allmennhetens oppfatning av ulike miljøtrusler og-risiki og påvirkningen fra ulike pressgrupper kan være en viktig faktor.
So, sound information on current natural and technological hazards is essential.
Derfor er korrekt informasjon om eksisterende naturlige og teknologiske miljøtrusler helt avgjørende.
Important questions include: Which hazards are connected with chronic changes to the environment, such as global warming and sea level rise?
Blant de spørsmålene vi bør stille oss er: Hvilke miljøtrusler representerer kroniske endringer i miljøet, som global oppvarming og stigende av havnivå?
Are human activities increasing the risk from various hazards?
Forhøyer menneskelige aktiviteter risikoen for at de ulike miljøtrusler skal inntreffe?
The release of genetically modified organisms to the environment
Utslipp av genmodifiserte organismer i miljøet
The genetically modified organisms (GMOs) issue remains beset by scientific uncertainty and political controversy.
Temaet genmodifiserte organismer (GMO) vekker fremdeles politisk motstand, og de naturvitenskapelige miljøene har ennå ingen sikre konklusjoner.
Modern biotechnology offers opportunities for innovation, and could encourage Europe's international competitiveness.
Moderne bioteknologi åpner muligheter for nyvinninger og kan skjerpe Europas konkurranseevne internasjonalt.
As new crop plants, GMOs have been released experimentally to the environment since 1985/86, and four commercial food crops have been approved.
Genmodifiserte organismer er blitt sluppet ut eksperimentelt i miljøet siden 1985-86 som nye dyrkbare planter, og fire kommersielle matplanter er blitt godkjent.
The EU is some way behind the United States in the commercial introduction of genetically modified crops.
EU ligger på en måte etter USA når det gjelder kommersiell lansering av genmodifiserte avlingstyper.
However, public opinion across Europe is sceptical about genetically modified foods, and there is strong support for labelling them, public consultation and more comprehensive regulation and monitoring.
Opinionen i Europa er imidlertid skeptisk til genmodifiserte næringsmidler, og ønsker merking av produktene, offentlig samråd og mer omfattende regulering.
Apart from food safety, concerns have been expressed on genetic transfers with native species.
I tillegg til matvaresikkerhet har det også vært uttrykt bekymring over at nye gener kunne overføres til lokale arter.
The EU has legislation (Directives 90/220 and 97/258) to regulate the release of GMOs - deliberate and accidental -and their safety in food.
EU har lovgivning (direktiv 90/220 og 97/258) som regulerer - forsettlige eller utilsiktede -utslipp av genmodifiserte organismer og sikkerheten i mat.
Most other European countries have either followed the EU approach or adapted existing laws.
Øvrige europeiske land har enten fulgt EUs praksis eller tilpasset eksisterende lover.
Some countries, including Austria and Denmark, have wanted to include the impacts on agriculture in their assessment of environmental harm, while the European Commission and some Member States, such as the UK and the Netherlands, have tended to define environmental harm more narrowly, restricting risk assessment to the direct effects associated with GMOs.
Noen land, herunder Østerrike og Danmark, har ønsket å ta med virkningene på landbruket i sin vurdering av miljøskadene, mens Europakommisjonen og medlemsland som Storbritannia og Nederland har hatt en smalere definisjon av miljøskader og begrenset risikovurderingen til direkte virkninger i tilknytning til genmodifiserte organismer.
The European Commission published proposals for new legislation in 1996, broadening the risk management strategy to include indirect effects.
Europakommisjonen offentliggjorde i 1996 etforslag til ny lovgivning, der strategien for risikoforvaltning ble utvidet til å omfatte indirekte virkninger.
Safety assessments have also been criticised on the grounds that cumulative impacts are neglected and that small scale trials may not predict performance in the wider environment.
Man har også kritisert sikkerhetsvurderingene fordi kumulative virkninger er oversett og småskala-forsøk ikke nødvendigvis gjør det mulig å forutsi virkningene i et større miljø.
At an international level, United Nations Environment Programme (UNEP) technical guidelines for GMO risk assessment and current EU legislation are consistent.
I Norge har man grepet fatt i dette bredere aspektet og etablert en ramme for risikovurdering som eksplisitt krever at "behov" og bærekraftig utvikling dokumenteres.
As part of the Convention on Biological Diversity, a Biosafety Protocol is now being negotiated: this is likely to require that transboundary movement of GMOs be subject to prior informed consent, with risk assessment based on scientific parameters.
Bekymring over mangelfulle risikovurderinger har ført til delvis stans i behandlingen av noen GMO-søknader i Storbritannia, til en to års stans i Frankrike når det gjelder utslipp
Page 25
25 og markedsintroduksjon av genmodifisert raps og sukkerroer, og til konflikt mellom medlemsland og EU om godkjennelser for genmodifiserte organismer.
There is also a potential conflict between EU legislation and World Trade Organisation rules on free trade, which would prohibit import restrictions on genetically modified products unless there is scientific evidence of a risk to human or environmental safety.
Det er også en potensiell konflikt mellom dagens EU-lovgivning og frihandelsreglene til Verdens handelsorganisasjon, som ønsker å forby importrestriksjoner på genmodifiserte produkter dersom det ikke foreligger vitenskapelig bevis for helse- eller miljørisiko.
At an international level, United Nations Environment Programme (UNEP) technical guidelines for GMO risk assessment and current EU legislation are consistent.
På internasjonalt plan er dagens EU-lovgivning i samsvar med de tekniske retningslinjene for risikovurdering av genmodifiserte organismer under FNs Miljøprogram (UNEP).
As part of the Convention on Biological Diversity, a Biosafety Protocol is now being negotiated: this is likely to require that transboundary movement of GMOs be subject to prior informed consent, with risk assessment based on scientific parameters.
Som et ledd i konvensjonen om biologisk mangfold foregår det for tiden forhandlinger om biologisk sikkerhet, og dette vil etter alt å dømme kreve at grenseoverskridende transport av genmodifiserte organismer forutsetter forutgående opplyst samtykke, med en risikovurdering basert på vitenskapelige parametre.
The overall threat and changes in biodiversity at all scales (genes, species, ecosystems and habitats) are expected to remain high in the EU to 2010 and beyond.
Det generelle presset mot det biologiske mangfold i EU og endringene i det biologiske mangfold på alle nivåer (gener, arter, økosystemer og habitater) forventes fortsatt å være sterkt i EU i 2010 og deretter.
The pressure comes from many interconnected sources, principally land use change, pollution and the introduction of alien species.
Presset kommer fra flere kilder som gjensidig påvirker hverandre, men særlig gjelder dette endret arealbruk, forurensning og innføring av fremmede arter.
The area available for natural and semi-natural habitats and indigenous species is foreseen to decrease (e.g. the ongoing relendess spread of urban development and transport infrastructure) and the threats are foreseen to continue to increase.
Tilgjengelig areal for naturlige og halvnaturlige habitater og stedegne arter forventes å bli mindre som følge avf.eks. den vedvarende utbyggingen av urbane områder og transportinfrastruktur, og presset forventes å øke ytterligere.
But ongoing and some new recoveries are also foreseen for several habitats and species.
Men vi ser allerede at enkelte habitater og arter er i ferd med å bygge seg opp igjen, og andre forventes å gjøre det.
The robust and generalist species as well as the invasive species are foreseen to continue to be favoured and spread, while rare, endemic and specialist species will continue to decline.
Prognosene går ut på at robuste, svært tilpasningsdyktige arter sammen med invasjonsartene nok vil få enda større utbredelse, mens sjeldne, stedegne og spesialiserte arter vil ha ytterligere tilbakegang.
Biodiversity is changed and can be lost by the way the land is used, which results in fragmentation of semi-natural and natural habitats, often threatening the viability of species and function of ecosystems in a complex process.
Det biologiske mangfoldet er redusert og kan lide fortsatte tap på grunn av arealbruken, som innebærer fragmentering av halvnaturlige og naturlige habitater og ofte truer artenes levedyktighet og økosystemenes funksjon i kompliserte sammenhenger. Det intensive landbruket har størst innvirkning.