natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Drug-free treatment approaches dominate the interventions in prisons in the new Member States, but the coverage of such interventions is limited.
Stoff-frie behandlingsmetoder dominerer intervensjonene i fengslene i de nye medlemsstatene, men intervensjonenes dekning er begrenset. Ifølge rapporter tilbys stoff-fri behandling med psykologisk støtte i under 50 % av fengslene i Den tsjekkiske republikk, Estland, Litauen, Ungarn, Polen og Slovakia.
Drug-free units exist in most countries, but only the Czech Republic and Slovenia report such facilities in more than 50 % of prisons.
Stoff-frie enheter finnes i de fleste land, men kun Den tsjekkiske republikk og Slovenia rapporterer om slike tilbud i over 50 % av fengslene.
Brief detoxification with medication is more widely available (all prisons in Latvia, Hungary, Malta, Slovenia and Slovakia).
Kortvarig avrusning med medisinering er mer utbredt (alle fengsler i Latvia, Ungarn, Malta, Slovenia og Slovakia).
Data were provided by the Czech Republic, Estonia, Latvia, Lithuania,
Data ble lagt fram av Den tsjekkiske republikk, Estland, Latvia, Litauen,
For further references see EMCDDA (2005c).
For ytterligere referanser, se EONN (2005c).
The number of prisoners in new Member States having access to treatment with antagonists and substitution treatment is generally low.
I de nye medlemsstatene er tallet på innsatte som har tilgang til behandling med antagonister og substitusjonsbehandling, generelt lavt.
Except in emergency cases, treatment with antagonists does
Behandling med antagonister ser ikke ut til å eksistere bortsett fra i nødsituasjoner, og noen få land
No data are available for Cyprus.
Ingen data tilgjengelig for Kypros.
diseases among drug users and have included concrete objectives or tasks in their national drug strategy documents or have adopted a separate policy text that specifies how infectious disease prevention among drug users shall be tackled (Spain, Latvia, Luxembourg, Sweden), or have done both (Estonia, France, the United Kingdom).
Et stort flertall av EU-landene og Norge har forklart hvilke tilnærminger de bruker for å forebygge smittsomme sykdommer blant narkotikabrukere, og har satt opp konkrete målsettinger eller oppgaver i sine nasjonale narkotikastrategier eller vedtatt egne retningslinjer for hvordan forebygging av smittsomme sykdommer blant narkotikabrukere skal gjennomføres (Spania, Latvia, Luxembourg, Sverige), eventuelt begge deler (Estland, Frankrike, Storbritannia).
Malta and Austria are planning to draw up specific policies for their approach in this area.
Malta og Østerrike planlegger å utarbeide egne retningslinjer for arbeidet på dette området.
According to the reports by NFPs (35), objectives and target groups in national strategies also show a high level of synergy at the European level.
Ifølge rapporter fra de nasjonale kontaktpunktene (35) er det en høy grad av sammenfall mellom målsettinger og målgrupper i de nasjonale strategiene i Europa.
Besides drug injectors, target groups include sex workers and prisoners.
I tillegg til sprøytebrukere omfatter målgruppene også sexarbeidere og fengselsinnsatte.
In the new central European Member States in particular, but also in Norway, young people and non-injectors are clearly addressed as further important target groups for action to prevent infectious disease.
I de nye sentraleuropeiske medlemsstatene spesielt, men også i Norge, er ungdom og ikke-sprøytebrukere viktige målgrupper for det infeksjonsforebyggende arbeidet.
Danish and Estonian policies widen the target groups even more and include groups in close contact with drug users.
Danske og estiske retningslinjer har utvidet målgruppene til å også omfatte personer som har nærkontakt med narkotikabrukere.
In Germany and Greece, concrete measures aimed at the prevention of infectious diseases form part of the national drug strategy, while infectious disease prevention is not explicitly identified as an objective.
I Tyskland og Hellas omfatter den nasjonale narkotikastrategien konkrete tiltak for forebygging av infeksjonssykdommer, men forebygging av infeksjonssykdommer er likevel ikke eksplisitt definert som en målsetting.
In many EU countries, strategies aimed at reducing infectious disease are clearly geared towards HIV/AIDS, particularly Estonia, Spain, Cyprus, Latvia and Lithuania.
I mange EU-land er strategiene som tar sikte på å redusere infeksjonssykdommer, klart rettet mot HIV/AIDS. Spesielt gjelder dette Estland, Spania, Kypros, Latvia og Litauen.
However, in 10 countries (37 %), infectious disease strategies explicitly mention the prevention of hepatitis C infection among drug
Ti land (37 %) nevner imidlertid eksplisitt forebygging av hepatitt C blant narkotikabrukere (36) i sine strategier mot infeksjonssykdommer.
These infectious disease prevention strategies are in most cases quite recent, and the timing of their adoption coincides in a number of countries with the previous EU drug strategy (2000–04), in which a reduction in the incidence of infectious diseases among drug users became a European target for the first time.
Strategiene for forebygging av infeksjonssykdommer er i de fleste tilfeller ganske nye, og i en rekke land ble disse strategiene vedtatt samtidig med EUs foregående narkotikastrategi (2000–04), hvor
) This analysis is largely based on national reporting with a structured questionnaire (SQ 23), updated with information provided by national focal points in their national reports.
) Analysen baserer seg hovedsakelig på nasjonal rapportering på grunnlag av et strukturert spørreskjema (SQ 23), oppdatert med informasjon fra de nasjonale kontaktpunktene i de nasjonale rapportene.
) Including France and England, both of which have established full-blown hepatitis C prevention strategies: Plan national hepatites virales C et B (2002–05)
) Inkludert Frankrike og England, som begge har fått på plass fullt utviklede strategier for hepatitt C, henholdsvis Plan National Hepatites Virales C et B
The current EU action plan also calls for high-quality treatment and harm reduction services.
Lavterskeltjenester spiller en avgjørende rolle når det gjelder å øke narkotikabrukernes tilgang til pleie og omsorg.
The use of quality management tools at the level of the treatment and harm reduction planning has resulted in services being more target group specific, e.g. respecting the different needs of gender groups (see also the selected issue on gender).
For grupper av narkotikabrukere som er ”skjulte” eller vanskeligere å nå, eller som har mistet kontakten med helsevesenet, kan disse tjenestene fungere som et kontaktpunkt og et miljø der medisinske og sosiale tjenester tilbys.
Harm reduction strategies form an important part of the European response to drug use today, and improving access to services for the prevention and reduction of healthrelated harm is a main priority of the EU drug strategy 2005–12.
Skadereduksjonsstrategier er en viktig del av dagens europeiske tiltak mot narkotikabruk, og å forbedre tilgangen til tjenester med sikte på forebygging og reduksjon av helseskade er en viktig prioritet i EUs narkotikastrategi for 2005–12.
The common strategic platform on the reduction of healthrelated harm that the EU drug strategy provides is mirrored in many national policies across the EU and has supported a mainstreaming of evidence-based responses in this area.
Den felles strategiske plattformen for reduksjon av helseskade som EUs narkotikastrategi står for, gjenspeiles i mange nasjonale retningslinjer i hele EU og har støttet en integrasjon av evidensbaserte tiltak på området.
In 2004, an improvement in the monitoring of syringe availability at European level was documented.
I 2004 ble det dokumentert en forbedring i kartleggingen av tilgjengeligheten av sprøyter på europeisk plan.
However, information on the provision, utilisation and coverage of the wide range of further important services delivered by lowthreshold agencies is barely recorded at national level in most countries.
Informasjon om tilgjengelighet, bruk og dekning av alle de andre viktige tjenestene som inngår i lavterskeltilbudet, blir derimot knapt registrert på nasjonalt plan i de fleste landene.
A European picture cannot easily be drawn.
Det er vanskelig å få oversikt over hvordan situasjonen er på europeisk plan.
A project to improve the data situation is described in the box ‘Low-threshold agencies as an important data source’.
Et prosjekt som skal forbedre datasituasjonen er beskrevet i boksen ”Lavterskeltjenester som en viktig datakilde”.
Treatment units or programmes that exclusively service one specified target group are a common phenomenon across the EU.
EUs gjeldende handlingsplan etterlyser høykvalitets behandlings- og skadereduksjonstjenester.
Children and young people under the age of 18 are treated in specialised agencies in 23 countries; the treatment of drug users with psychiatric co-morbidity takes place in specialised agencies in 18 countries; and womenspecific services are reported to exist in all countries except Cyprus, Latvia, Lithuania, Bulgaria and Turkey.
For å forbedre kvaliteten på dataene som er tilgjengelige når det gjelder tilbud og bruk av skadereduksjonstjenestene, er det viktig at det finnes et verktøy for datainnsamling som er tilpasset lavterskeltjenestene og som samtidige gir resultater som er relevante i forhold til nasjonale og europeiske kartleggingsmål.
Services designed to meet the needs of immigrant drug users or of groups with specific language requirements or religious or cultural backgrounds are less common but have been reported from Belgium, Germany, Greece, Spain, Lithuania, the Netherlands, Finland, Sweden and the United Kingdom.
Et tiltak i denne retningen er det felles EONN – Correlation-prosjektet, der eksperter fra de nasjonale kontaktpunktene i Frankrike, Irland, Ungarn og Norge bidrar.
Lowthreshold agencies play a crucial role in increasing drug users’ access to care. For populations of drug users that are ‘hidden’ or more difficult to reach or have lost contact with the care system, these agencies can provide a point of contact and a setting for delivering medical and social services.
Correlation-nettverket (European Network for Social Inclusion and Health, www.correlation-net.org) representer statlige og frivillige organisasjoner i 27 europeiske land og finansieres av Europakommisjonens folkehelseprogram (DG SANCO).
Units that specialise in treating cannabis or cocaine users have been reported from 13 countries, and specific treatment programmes for these groups in drugs agencies exist in eight countries.
Bruken av kvalitetsstyringsverktøy i planleggingen av behandling og skadereduksjon har gjort tjenestene mer målrettet i forhold til målgruppen.
However, the availability and accessibility of such services are rated to be low in most of these countries.
For eksempel tas det mer hensyn til behovsforskjeller mellom kjønnene (se utvalgt aspekt om kjønn).
A similar specialised programme for amphetamine users is reported from Spain, Slovakia and the United Kingdom.
Et lignende spesialprogram for amfetaminbrukere finnes i Spania, Slovakia og Storbritannia.
Further concrete steps towards enhancement of quality in treatment and care are individual case management, mediation of the provision of specialist services (i.e. treatment of co-morbidities) and pretreatment client assessments to better match client profiles with the treatment on offer with the aim of achieving longer retention and increased treatment effectiveness.
Konkrete trinn for å heve kvaliteten på behandlings- og omsorgstilbudet innbefatter individuell case management, formidling av spesialiserende tjenester (f.eks. behandling av tilleggslidelser), og preterapeutisk vurdering av klientene for å sikre bedre samsvar mellom klientprofil og behandlingen som tilbys, for å øke gjennomføringsgraden og oppnå økt behandlingseffektivitet.
Although all lowthreshold agencies have in place some system for documenting their service delivery, and monitoring and reporting can be extensive, these activities are primarily orientated towards accountability to funding bodies and less towards internal quality management or service planning and evaluation.
I EU er det vanlig med behandlingsenheter eller -programmer som kun tilbyr tjenester til en bestemt målgruppe.
All too often, valuable information that is collected remains at the level of the agency.
Barn og unge under 18 behandles av spesialiserte tjenester i 23 land: narkotikabrukere med psykiatriske tilleggslidelser behandles i spesialiserte tjenester i 18 land, og alle land utenom Kypros, Latvia, Litauen, Bulgaria og Tyrkia har tjenester som utlukkende er forbeholdt kvinner.
Despite its potential importance for monitoring drug use patterns and trends as well as service access, the lowthreshold setting appears to be largely underused. One main obstacle is lack of standardisation and comparability of the collected information.
Det er mindre vanlig med tjenester som retter seg mot narkotikabrukere med innvandrerbakgrunn, som tilhører bestemte språkgrupper eller har ulik religiøs eller kulturell bakgrunn, men det rapporteres likevel om slike tilbud i Belgia, Tyskland, Hellas, Spania, Litauen, Nederland, Finland, Sverige og Storbritannia.
It is important for improving the quality of data available on the provision and utilisation of harm reduction services that a data collection tool exists that is appropriate for agencies and at the same time produces relevant results for national and European monitoring purposes.
Tretten land rapporterer om enheter som har spesialisert seg på behandling av cannabis- eller kokainbrukere, og særskilte behandlingsprogrammer for disse gruppene finnes i åtte land.
An initiative in this direction is the joint EMCDDA–Correlation project, supported by experts from the national focal points of France, Ireland, Hungary and Norway.
Tilgjengeligheten av og tilgangen til slike tjenester er likevel lav i de fleste av disse landene.
Despite the overall expansion of treatment options, engaging with some groups of drug users, particularly those with long-term and chronic problems, remains a challenge for drug services.
Til tross for at behandlingstilbudet utvides, er arbeidet med visse grupper narkotikabrukere en stadig utfordring for rusmiddeltjenesten, spesielt narkotikabrukere som har langvarige eller kroniske problemer.
Outreach and lowthreshold interventions are common approaches to attempting to make contact and engage with these hard-to-reach populations.
Oppsøkende virksomhet og lavterskelstilbud er vanlige tiltak når det gjelder å få kontakt og å arbeide med disse gruppene, som kan være vanskelige å nå.
Another controversial area of service development and experimentation is the use of heroin by a few countries as an agent for drug substitution treatment.
En mer kontroversiell tilnærming er utviklingen man ser i enkelte land som har etablert sprøyterom med tilsyn.
Although, overall, activities in this area remain very limited
Noen steder er dette
The 2005–08 action plan calls on Member States to ‘improve access to and coverage of rehabilitation and social reintegration programmes’.
Handlingsplanen for 2005–08 oppfordrer alle medlemsstatene til å “forbedre tilgangen til og dekningen av rehabiliteringsprogrammer og programmer for sosial reintegrasjon”.
Although social measures are still a less well-established response to problem drug use than treatment, interventions combining treatment, health and social actions are recognised by professionals as the best response to achieve drug user rehabilitation.
Selv om sosiale tiltak ikke er en like veletablert respons mot problembruk som behandling, anser fagfolk en kombinasjon av behandling og helsemessige og sosiale tiltak å være den beste løsningen for rehabilitering av narkotikabrukere.
Data on social reintegration (37) are scarce in Europe, mostly compared with other treatment options, some studies have suggested that heroin prescribing may have potential benefits for clients where methadone maintenance treatment has failed.
tilbudet også bygget ut for røyking av crack eller heroin (se EONN, 2004c). Et annet kontroversielt tema innen utbyggingen av tjenester og eksperimentering er bruk av heroin som virkestoff i substitusjonsbehandling som noen land har innført.
For example, a recent German randomised controlled trial of heroin-assisted treatment (Naber and Haasen, 2006) reported positive outcomes in terms of both health and reductions in use of illicit drugs.
For eksempel rapporterte et randomisert kontrollert forsøk med heroinassistert behandling i Tyskland (Naber og Haasen, 2006) om positive resultater både med hensyn til helse og med hensyn til en reduksjon i bruken av illegale rusmidler.
Nonetheless, no clear consensus currently exists across Europe on the cost and benefits of this approach and it remains an area where there is considerable political and scientific debate.
Likevel er det ingen klar tendens i Europa når det gjelder kostnadene og fordelene ved denne tilnærmingen, og den er fremdeles gjenstand for debatt i politiske og vitenskapelige kretser.
because of the obstacles to collecting quantitative information in this field.
Det finnes lite data om sosial reintegrasjon i Europa (Dette skyldes hovedsakelig at det er vanskelig å innhente kvantitativ informasjon på området.
Hence, most of the information related below is based on a qualitative assessment focusing on policy, implementations and quality assurance within the Member
Derfor er mesteparten av informasjonen basert på kvalitative vurderinger med fokus på retningslinjer, gjennomføring og kvalitetssikring i medlemsstatene (
In 2004/05, in response to the EU action plan, 20 of the
Som svar på EUs handlingsplan hadde 20 av de
With the increasing availability and quality of treatment, emphasis in some European cities has also shifted towards reducing the impact of drug use on the community.
Etter hvert som tilgjengeligheten av og kvaliteten på behandlingen har økt, har fokuset i enkelte europeiske byer blitt flyttet over på reduksjon av de samfunnsmessige konsekvensene av narkotikabruk.
Assertive outreach work and an attractive range of lowthreshold services have shown promise in some local contexts (see ‘Harm reduction approaches’ in Chapter 5) and might be valuable and effective models to be used more broadly to re-establish communication with marginalised groups and eventually channel them into treatment.
Aktivt oppsøkende (assertive outreach) arbeid og en rekke attraktive lavterskelstilbud har gitt lovende resultater på lokalt plan (se ”Skadereduksjon” i kapittel 5), og kan vise seg å bli verdifulle og effektive modeller som kan brukes mer generelt for å gjenopprette kommunikasjonen med marginaliserte grupper og deretter kanalisere dem inn i behandlingsapparatet.
The main provider of funds is to be found at state/national level in 11 countries, whereas funding is predominantly at regional/local level in eight countries.
I elleve land kommer finansieringen fra statlig/nasjonalt hold, mens åtte land rapporterer om regional/lokal finansiering.
In another eight countries, the funding comes from both levels, with no apparent predominant provider, or through health insurance schemes.
Åtte andre land finansieres fra begge hold, uten at ett område dominerer, eller gjennom trygdeordninger.
Some countries report that the large groups of heroin users in substitution treatment create a corresponding demand for social reintegration support, especially for paid work.
Utviklingen av “tryggere” substitusjonsprodukter (dvs. stoffer som har mindre sannsynlighet for å havne på svartebørsmarkedet) øker sannsynligheten for at allmennlegen kan bli viktigere i avhengighetsbehandlingen.
Under the current economic circumstances, many countries may find it difficult to meet the vocational reintegration needs of older heroin users, even if they are stabilised in drug maintenance treatment.
Dette er også en normaliseringsprosess som gjør at narkotikaavhengighet kan behandles som en kronisk sykdom på linje med diabetes.
In the EU Member States, problem drug users can access social measures through facilities either exclusively dedicated to drug users or targeting socially deprived groups.
I EUs medlemsstater har problembrukere tilgang til sosiale tiltak gjennom ordninger som enten retter seg kun mot narkotikabrukere, eller mot grupper i sosial nød.
Among these measures, housing is one of the key pillars.
Boligformidling er en av hovedpilarene i disse tiltakene.
The service most commonly offered to homeless problem drug users is access to ‘generic housing services’ (in 21 countries), while 18 countries offer housing facilities solely for problem drug users and 13 countries combine the two systems.
Tjenesten som oftest tilbys hjemløse narkotikabrukere, er tilbud om ”generell boligformidling” (i 21 land), mens 18 land har en egen boligformidling for problembrukere og 13 land kombinerer de to systemene.
However, there are doubts about the effective access of homeless problem drug users to these facilities.
Det er likevel tvil om hvorvidt hjemløse problembrukere i praksis har tilgang til tilbudet.
Low availability, local resistance to providing drug users with new facilities, restricted criteria for access and difficulties for homeless problem drug users in sticking to the rules are among the problems reported.
Lav tilgjengelighet, lokal motstand mot å gi narkotikabrukere nye fasiliteter, strenge tilgangskriterier,
Getting homeless problem drug users into stable accommodation is the first step towards stabilisation and rehabilitation. Based on the estimated numbers of problem drug users and the proportion of homeless people among
Enkelte land rapporterer at den store gruppen heroinbrukere som mottar substitusjonsbehandling, skaper et tilsvarende behov for støtte til sosial reintegrasjon, spesielt når det gjelder betalt arbeid.
All the available literature and facts and figures from Member States converge towards the same truth: the life situations of drug users are far more problematic and precarious than those of the general population.
Grunnet den økonomiske situasjonen kan det være vanskelig for mange land å møte behovet for yrkesrettet reintegrasjon når det gjelder eldre heroinbrukere, selv om de er stabilisert på vedlikeholdsbehandling.
Thus, in the last two EU drug action plans, social reintegration has been one of the ultimate aims in order to improve the health and social status of drug users.
Situasjonen forverres av at denne gruppen har høy sykelighet.
Chapter 2: Responding to drug problems in Europe — an overview clients in treatment, there are approximately 75 600 to 123 300 homeless problem drug users in Europe.
Basert på et anslag over antallet problembrukere og andelen hjemløse blant klienter i behandling, finnes det anslagsvis 75 600 til 123 300 hjemløse problembrukere i Europa.
As facilities are currently available in most countries, and as some countries continue to implement new structures, the effect of these measures will depend on ensuring that homeless problem drug users can access these services.
Ettersom de fleste land nå har slike fasiliteter, og en del land stadig bygger ut nye strukturer, vil effekten av tiltakene være avhengig av hvorvidt hjemløse narkotikabrukere faktisk har tilgang til disse tjenestene.
A gender perspective on drug use and responding to drug problems, in EMCDDA 2006 annual report: selected issues addressed are: What differences exist between the use of drugs by men and women and is the gender gap narrowing?
Narkotikabruk og narkotikatiltak i et kjønnsperspektiv, i EONNs årsrapport for 2006: utvalgte aspekter følgende viktige spørsmål: Hvilke kjønnsforskjeller er det i bruken av narkotika, og er kjønnsforskjellene i ferd med å reduseres?
How have Member States developed gender-specific approaches to drug prevention, treatment, social rehabilitation and harm reduction?
Har medlemsstatene utviklet kjønnsspesifikke tilbud når det gjelder narkotikaforebygging, behandling, sosial rehabilitering og skadereduksjon?
Are gender-specific responses equally important for males and females?
Er kjønnsspesifikke tiltak like viktig for kvinner som for menn?
Generally among drug users, males far outnumber females.
Det er generelt langt flere menn enn kvinner som bruker narkotika.