natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In some countries, sanctions for violating treatment rules are set out in national laws while in others the issue is at the discretion of each individual treatment centre.
I noen land inneholder lovgivningen sanksjoner for brudd på behandlingsreglementet, mens andre land har overlatt vurderingen til det enkelte behandlingssenteret.
Moreover, Member States facing a high level of demand for cocaine treatment are starting to commission research in this field, the issue being complicated by the fact that users of powder cocaine and crack cocaine are usually members of quite distinct social groups (see Chapter 5).
Medlemsstater som opplever stor etterspørsel etter behandling for kokainbruk, er i ferd med å bestille forskning på området. Situasjonen kompliseres av at de som bruker kokainpulver og de som bruker crack, vanligvis tilhører svært forskjellige sosial grupper (se kapittel 5).
At present, however, because of the current lack of specific services, the large majority of psychostimulant users, including amphetamine users, are being treated within traditional, opioid-orientated treatment services, with an identified training need for treatment staff and clinicians across Europe.
Grunnet mangelen på spesialiserte tilbud behandles imidlertid mesteparten av brukerne av psykostimulerende midler, herunder amfetaminbrukere, i tradisjonelle opioidorienterte behandlingstilbud, og det er et klart behov for opplæring av behandlere og klinikere i hele Europa.
The laws usually also define who is permitted to prescribe. This is primarily doctors in treatment centres, though in some countries any doctor or certain trained or accredited doctors may prescribe.
Etter at det i siste halvdel av 1980-årene ble politisk aksept for substitusjonsbehandling for heroinavhengighet, har i de fleste land dette blitt den vanligste behandlingsformen for opioidavhengige (figur 2).
In practice, it is rare for doctors outside treatment centres to initiate substitution treatment (2).
begynner med substitusjonsbehandling (2).
Maximum doses are rarely defined in law.
Maksimumsdosene defineres vanligvis ikke i lovverket.
To prevent duplicate prescriptions, most countries use special prescription forms, though a central register is found in several countries and a few issue special ID cards.
For å forhindre dobbeltforskrivning bruker de fleste land egne reseptblokker, men mange land har også et sentralt register, og noen få utsteder egne legitimasjonsbevis.
Authorised dispensaries are usually also specified in the legislation, mostly pharmacies or treatment centres, though some countries also allow doctors to dispense.
Lovgivningen spesifiserer vanligvis også autoriserte utleveringssteder, i hovedsak apoteker og behandlingssentre, selv om noen land også tillater leger å levere ut substitusjonsmedikamenter.
Finally, in most countries, a system for taking doses home has been established by law, guidelines or simply tolerance, but occasionally this is specifically forbidden.
I de fleste land har man også etablert et system for inntak av doser hjemme, enten gjennom lovgivningen eller egne retningslinjer, eventuelt at systemet gir rom for en viss overbærenhet, men i enkelte tilfeller er slik praksis uttrykkelig forbudt.
Further details are available at http://eldd.emcdda.europa.eu/?nnodeid=5036See Table HSR-6 in the 2007 statistical bulletin.
Nærmere opplysninger er tilgjengelig på http://eldd.emcdda.europa.eu/?nnodeid=5036Se tabell HSR-6 i Statistiske opplysninger 2007.
The main substitution drugs used are methadone and buprenorphine.
De vanligste substitusjons-medikamentene som brukes er metadon og buprenorfin. Farmakologisk behandling bør ideelt sett kombineres med psykologisk rådgivning og sosial støtte.
Substitution treatment is usually delivered in outpatient settings at specialised drug treatment units but increasingly also by doctors in private practice.
Substitusjonsbehandling foregår vanligvis poliklinisk på sentre som har spesialisert seg på narkotikabehandling, men også i stadig større grad hos privatpraktiserende leger. I enkelte land, f.eks. Tyskland, Frankrike og Storbritannia, er allmennpraktiserende leger bredt involvert i behandlingen av narkotikabrukere.
In others, the level of involvement of community-based medical doctors is still limited, either for legal reasons or because of a lack of interest in addiction treatment (20).
I andre land er legene i lokalsamfunnet i mindre grad involvert, enten fordi lovgivningen setter en stopper for det, eller på grunn av manglende interesse for behandling av avhengighet (20).
Quality control has also been on the agenda in several countries, resulting in regulations being tightened, training requirements increased
Kvalitetskontroll har også stått på dagsordenen i flere land, og dette har ført til innstramming av reglene og skjerpede krav til opplæring,
) See ‘Prescribing practice for substitution treatment in Europe’, p. 66.)
) Se “Forskrivningspraksis for substitusjonsbehandling i Europa”, s. 66.)
See ‘Legal frameworks of substitution treatment’ and http://eldd.emcdda.europa.eu/?nnodeid=5036) See also p. 67.
Se “Rettsgrunnlag for substitusjonsbehandling” (p. 32) og http://eldd.emcdda.europa.eu/?nnodeid=5036
NB: For further information see Tables HSR-7 and HSR-8 and Figures HSR-1 and HSR-5 in the 2007 statistical bulletin.Sources: National focal points and reports; see Figure HSR-5 in the 2007 statistical bulletin for a detailed list of sources.
NB: For ytterligere informasjon, se tabell HSR-7 og HSR-8 samt figur HSR-1 og HSR-5 i Statistiske opplysninger 2007.Kilder: Nasjonale kontaktpunkter og rapporter. Se figur HSR-5 i Statistiske opplyninger 2007 for en detaljert kildeliste.
Harm-reduction responses
21 tilsyn og kartlegging (
Prevention of infectious diseases and a reduction in drug-related deaths are central targets of the EU response to drugs, and the current action plan sets the objective of increasing the availability and accessibility of services and facilities to prevent and reduce health-related harm.
Å forebygge infeksjonssykdommer og å få ned antallet narkotikarelaterte dødsfall er sentrale mål for tiltakene mot narkotika i EU. Den nyeste handlingsplanen har som mål å øke tilgjengeligheten av og tilgangen til tjenester og tilbud med sikte på å forebygge og redusere helserelaterte skader.
In some countries, the reintegration sector is receiving increasing political attention and investment, and in several countries standards for drug maintenance treatment envisage that social care and reintegration services should be made available to clients.
I en del land er sosial reintegrasjon nå gjenstand for økt politisk oppmerksomhet og økte bevilgninger, og i flere land sier standarden for vedlikeholdsbehandlingen at klientene også skal ha tilbud om sosial omsorg og reintegrasjon. Midtveisevalueringen av den irske narkotikastrategien anbefalte f.eks. rehabilitering som den femte søylen i strategien, mens Beskæftigelsesministeriet og Socialministeriet i Danmark sammen har lansert nye programmer for utsatte grupper (”delt ansvar”).
Another example is the Norwegian government’s strategy for preventing and combating homelessness, which sets measurable targets, such as reducing evictions and increasing access to permanent housing so that temporary accommodation becomes the exception.
Et annet eksempel er den norske regjeringens strategi for å forebygge og bekjempe bostedsløshet, som fastsetter målbare intensjoner, f.eks. å redusere antallet utkastelser samt utvide tilgangen til permanente boliger slik at midlertidig husvære blir unntaket heller enn regelen.
Also in Norway, an action plan to combat poverty includes a grant scheme that in 2006 distributed EUR 6.5 million for the provision of residential follow-up services for homeless people and alcohol and drug users.
Norge har også en tiltaksplan mot fattigdom som omfatter en tilskuddsordning, som i 2006 med EUR 6,5 millioner (52 millioner NOK), styrket de innomhus oppfølgingstjenestene for bostedsløse så vel som misbrukere av narkotika og alkohol.
In addition, Greece, France, Italy, Lithuania, Austria, Portugal and Slovakia participate in the Commission’s EQUAL initiative in the area of employment and social inclusion (24).
For øvrig deltar Hellas, Frankrike, Italia, Litauen, Østerrike, Portugal og Slovakia i Europakommisjonens prosjekt EQUAL på området sysselsetting og sosial inkludering (24).
In April 2007, the European Commission submitted a report to the Council and the European Parliament regarding the implementation of the Council recommendation of 18 June 2003 on the prevention and reduction of health-related harm associated with drug dependence (22).
Europakommisjonen la i april 2007 fram en rapport for Rådet og Europaparlamentet om gjennomføringen av rådsrekommandasjon av 18. juni 2003 om forebygging og reduksjon av helseskade forbundet med narkotikaavhengighet (22).
This report documents that harm reduction is a defined public health objective at national level in all Member States.
Rapporten dokumenterer at skadereduksjon er et definert folkehelsepolitisk mål på nasjonalt plan i alle medlemsstatene.
The background document commissioned to support the report of the Commission provides a comprehensive European picture of harm-reduction policies and interventions.
Bakgrunnsdokumentasjonen til støtte for Kommisjonens rapport gir et omfattende europeisk bilde av retningslinjer og tiltak for skadereduksjon.
It is based on information provided mainly by policymakers, Reitox experts and grass-root organisations.
Den er basert på informasjon som hovedsakelig er framskaffet av beslutningstakere, ekspertene i Reitox-nettet og grasrotorganisasjoner.
National treatment outcome studies
Nasjonale studier av behandlingsutfall
Three Member States (Ireland, Italy, the United Kingdom) have conducted national treatment outcome studies aimed at investigating treatment outcome by following a cohort of problem drug users over time in different treatment modalities and settings.
Tre medlemsstater (Irland, Italia og Storbritannia) har gjennomført nasjonale studier av behandlingsutfall.
An important feature of the studies is that they investigate treatment outcomes in existing services under day-to-day clinical circumstances.
Studiene fulgte en kohort av problembrukere av narkotika over tid i ulike behandlingsopplegg og -miljøer. Et viktig trekk ved studiene er at de undersøker behandlingsutfall i eksisterende tjenester under daglige, kliniske forhold.
Common treatment modalities examined include methadone maintenance, methadone reduction, detoxification and drug-free interventions such as therapeutic communities and counselling.
Behandlingsoppleggene som ble undersøkt, omfattet metadonvedlikehold, metadonreduksjon, avrusning og medikamentfrie intervensjoner som terapeutiske samfunn og rådgivning. De mest brukte utfallsvariablene er: narkotikabruk, psykisk og fysisk helse, gjennomført behandling samt kriminell atferd.
Programmes and actions in many countries are not specifically aimed at drug users but address vulnerable social groups in general and are typically implemented at local or regional level.
I mange land blir ikke programmer og tiltak spesifikt rettet mot narkotikabrukere, men henvender seg til sårbare sosiale grupper generelt og gjennomføres typisk på lokalt eller regionalt nivå.
Thus, the ‘plans de prévention de proximité’ (PPP) established by the Walloon government in 2003 address locally poverty and addiction as two intertwined issues, while in Denmark, the Social Services Act obliges municipalities to offer a social action plan to all drug users.
“Plans de prévention de proximité” (PPP), etablert i Vallonia i 2003, betrakter fattigdom og avhengighet som to sider av samme sak, mens i Danmark loven om sosiale tjenester pålegger kommunene å utarbeide en tiltaksplan for alle narkotikabrukere.
Similarly, local governments in Poland have a legal obligation to socially reintegrate drug users, and in the Netherlands most new social reintegration services are initiated by municipalities.
Likeledes har lokale myndigheter i Polen en juridisk forpliktelse til å sørge for sosial reintegrasjon av narkotikabrukere, og i Nederland startes de fleste nye tjenester for sosial reintegrasjon av kommunene.
Finally, in Germany, shelter, schooling and housing are taken care of at the Länder level or by municipalities, while federal programmes for people with disabilities are available to support the vocational integration of drug users.
I Tyskland er ansvaret for å skaffe bolig og utdanning underlagt delstaten eller kommunen, samtidig som føderale programmer for personer med funksjonshemminger også er åpne for arbeidstrening for narkotikabrukere.
In Italy, the Vedette study (1998–2001) aimed to evaluate the effectiveness of treatment offered in public treatment centres across the country.
Den italienske Vedette-studien (1998–2001) hadde som mål å undersøke effektiviteten av behandlingen som ble tilbudt i offentlige behandlingssentre rundt om i landet.
Retention in treatment and mortality among heroin users were the main outcome variables.
Gjennomført behandling og dødelighet blant heroinbrukere var blant de viktigste utfallsvariablene.
To date, three treatment outcome studies have been instituted in the United Kingdom.
Så langt er tre studier av behandlingsutfall igangsatt i Storbritannia. Den første var National Treatment Outcome Research Study (NTORS), som ble gjennomført av National Addiction Centre i England og Wales mellom 1995 og 2000. Studien undersøkte behandlingsutfall i behandlingsprogrammer på døgninstitusjoner eller i nærmiljøet.
There were some positive findings, such as increased rates of abstinence from illicit drug use, a reduction in the frequency of drug use, a reduction in crime and improved health.
En del positive funn ble rapportert, som økt grad av avholdenhet fra bruk av illegale rusmidler, mindre hyppig narkotikabruk, redusert kriminalitet og forbedret helse.
However, some longer-term outcomes over the five-year period were less satisfactory, for example early improvement in the use of crack was partly reversed after four to five years and many drug users continued to drink heavily (Gossop et al., 2001).
Enkelte langsiktige utfall for femårsperioden var imidlertid mindre tilfredsstillende, f.eks. var tidlig observerte forbedringer med hensyn til crackbruk delvis reversert etter fi re til fem år, og mange narkotikabrukere fortsatte med et høyt alkoholkonsum (Gossop et al., 2001).
To avoid ‘locking’ clients into longer-term service dependence, innovative approaches in the area of supported housing or financial management are being explored.
For å unngå å “låse” klientene i et langvarig avhengighetsforhold utforskes innovative tilnærminger til boligstøtte og økonomistyring.
For example, in Denmark, clients in reintegration flats are offered accommodation training to reduce possible future problems when they have to manage their own flats, and in the United Kingdom clients receive advice about shopping, cooking and the management of the household budget.
I Danmark tilbys klienter i rehabiliteringsleiligheter botrening for å redusere framtidige problemer når de skal ha ansvar for egen leilighet, og i Storbritannia får klientene råd om innkjøp, matlaging og styring av husholdningsbudsjettet.
An update of the NTORS study will be provided by the Drug Treatment Outcomes Research Study (DTORS) being carried out at the University of Manchester.
Drug Treatment Outcomes Research Study (DTORS), som gjennomføres ved universitetet i Manchester, skal være en oppdatering av NTORS-studien.
The study started in 2006 and will follow drug users from across England for an initial 12 months.
Studien begynte i 2006 og skal i utgangspunktet følge narkotikabrukere fra hele England i 12 måneder.
It aims to evaluate the impact of drug treatment on a range of outcome measures and focuses on the analysis of which types of treatment pathways produce the best outcomes for particular subgroups of drug users.
Den har som mål å studere virkningen av narkotikabehandling i forhold til en rekke utfallsmål, og fokuserer på en analyse av hva slags behandlingskanaler som gir de beste resultatene for bestemte undergrupper av narkotikabrukere.
In Scotland, the Drug Outcome Research Study (DORIS), being carried out by the University of Glasgow, started in 2001.
Drug Outcome Research Study (DORIS), som gjennomføres ved universitetet i Glasgow, kom i gang i 2001.
This study examines the impact and effectiveness of drug treatment services based at treatment agencies, including prison-based services.
Studien undersøker virkningen og effektiviteten av narkotika-behandlingstjenester i regi av behandlingsinstitusjoner, herunder fengselsbaserte tjenester.
Drug users were followed up for up to 33 months.
Narkotikabrukerne ble fulgt i inntil 33 måneder.
At one-year follow-up, the study found marked reductions in drug use and criminal activity, a low mortality rate and some positive outcomes in terms of participants’ physical and mental health complaints.
Etter ett år fant studien en markert reduksjon i narkotikabruk og kriminell aktivitet, lav dødelighet og andre positive utfall knyttet til deltakernes fysiske og psykiske helse.
While the creation of new opportunities for training and access to education is reported as common in many countries, paid work is harder to obtain for these groups.
Å skape nye muligheter for opplæring og tilgang til utdanning er utbredt i mange land, men det er vanskeligere å få disse gruppene inn i lønnet arbeid.
However, it is of particular importance for the target group as it provides not only economic stability but also self-esteem, status and a regular rhythm of life.
Dette er imidlertid spesielt viktig for denne målgruppen, da det ikke bare gir økonomisk stabilitet, men også selvtillit, status og en regelmessig livsrytme.
New ways of getting clients into paid work include forming partnerships with private enterprises, mentoring schemes and providing incentives such as subsidising trainees’ wages or giving business start-up loans.
Nye måter for å få klientene inn i lønnet arbeid omfatter partnerskap med private foretak, mentorordninger og tilbud om insentiver f.eks. i form av betaling av lærlinglønn eller oppstartslån til nye bedrifter.
In several countries, drug treatment facilities have started their own socio-economic enterprises, gainfully employing their clients.
I flere land har behandlingsinstitusjoner startet sine egne sosioøkonomiske foretak hvor klientene blir ansatt og får lønn.
Other initiatives focus on improving the employment situation through better matching of profiles, expectations and skills with the realities of work life.
Andre tiltak fokuserer på å styrke klientenes muligheter på arbeidsmarkedet ved å tilpasse profiler, forventninger og ferdigheter bedre til arbeidslivets realiteter.
For example, the Vienna Job Exchange acts as an intermediary between clients, drugs agencies and the public employment services, carrying out specific counselling to increase success rates on the job.
Arbeidsformidlingen i Wien fungerer f.eks. som et bindeledd mellom klienter, rusmiddeltjenestene og den offentlig arbeidsformidlingen og har for å øke suksessraten, spesialisert seg på rådgivning til denne klientgruppen.
It also helps to identify solutions for clients for whom occupational reintegration is no longer an option.
Den bidrar også til å finne løsninger for klienter som ikke lenger er aktuelle for yrkesmessig reintegrasjon.
Chapter 2: Responding to drug problems in Europe — an overview problems.
Kapittel 2: Narkotikatiltak i Europa – en oversikt som (andre) kroniske psykiatriske problemer.
However, a large centralised residential facility to accommodate 120 homeless drug users with psychiatric problems met with local objections.
En stor, sentralisert institusjon som skulle ta imot 120 bostedsløse narkotikabrukere med psykiatriske problemer, møtte imidlertid lokal motstand.
For those with mental health problems, professional help to re-establish a network of support and contact persons is identified as an important component of the social reintegration process.
For personer med psykiske problemer er dét å få profesjonell hjelp til å bygge opp igjen et nett av støttespillere og kontaktpersoner, en viktig brikke i den sosiale reintegrasjonsprosessen.
The reintegration of marginalised, ageing heroin users with high levels of somatic and mental illness poses a particular challenge.
Reintegrasjon av marginaliserte, eldre heroinbrukere med store somatiske og psykiske lidelser er en stor utfordring.
In Belgium, drug users with psychiatric problems may be cared for in specialised substance abuse units at psychiatric or general hospitals, or in other psychiatric care facilities; Denmark reports that drug users with psychiatric problems are taken care of in psychiatric care facilities and that alternative care homes accommodate elderly drug users who cannot manage alone because of drug use, dementia or problem behaviour.
I Belgia kan narkotikabrukere med psykiatriske problemer behandles på egne avdelinger for rusmiddelmisbrukere på psykiatriske sykehus eller allmennsykehus, eventuelt på andre psykiatriske helseinstitusjoner. Danmark rapporterer at narkotikabrukere med psykiatriske problemer behandles på psykiatriske helseinstitusjoner, og at eldre narkotikabrukere som grunnet narkotikabruk, demens eller problematferd, ikke klarer seg selv, får plass på alternative pleiehjem.
In the Netherlands, a new Social Support Act was adopted in 2007, including drug addiction under the same regulations as (other) chronic psychiatric
I den nye loven om sosial støtte som ble vedtatt i Nederland i 2007, er narkotikaavhengighet omfattet av samme forskrift
In some countries (e.g. Bulgaria, the Czech Republic, Greece, Slovenia), structured reintegration programmes are provided only as a follow-on from successfully completed abstinence-based drug dependence treatment, and specific reintegration measures for clients in drug maintenance treatment are currently not available.
I noen land (f.eks. Bulgaria, Den tsjekkiske republikk, Hellas og Slovenia) tilbys strukturerte reintegrasjonsprogrammer bare som oppfølging etter gjennomført behandling basert på rusfrihet, og egne reintegrasjonstiltak for klienter i vedlikeholdsbehandling er for tiden ikke tilgjengelig.
Introduction: the changing picture of cannabis use in Europe
Innledning: endringer i cannabisbruken i Europa
Drug seizures in a country are usually considered an indirect indicator of the supply and availability of drugs, although they also reflect law enforcement resources, priorities and strategies, as well as the vulnerability of traffickers to national and international supply reduction activities, and reporting practices.
Narkotikabeslagene i et land betraktes gjerne som en indirekte indikator på forsyning og tilgjengelighet av narkotika, selv om beslagene også gjenspeiler rapporteringsrutiner og politi- og tollmyndighetenes ressurser, prioriteringer og strategier, og likeledes i hvilken grad nasjonale og internasjonale tilbudsreduserende tiltak virker inn på omsetningsleddene.
In all countries, the number of seizures includes a major proportion of small seizures at the retail (street) level.
I alle land omfatter antallet beslag en stor del små beslag på detaljistnivå (gatenivå).
The price and purity/potency of drugs at retail level are reported by most of the Member States. However, data come from a range of different sources, which are not always comparable, making accurate comparisons between countries difficult. cult.
Stoffenes pris og renhet/styrke på detaljistnivå rapporteres av de fleste medlemsstatene, men opplysningene kommer fra en rekke ulike kilder som ikke alltid er sammenlignbare, og dette gjør det vanskelig å foreta nøyaktige sammenligninger landene imellom.
Cannabis is the world’s most commonly used illicit drug and a substance that has been at the centre of the drugs debate in Europe since the 1960s when its use became virtually synonymous with a growing youth counterculture.
Cannabis er det mest brukte illegale rusmiddelet i verden og har stått sentralt i narkotikadebatten i Europa siden 1960-tallet, da stoffet praktisk talt ble synonymt med en framvoksende ungdomskultur.