natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Figure 2.12 Municipalities spending more than 15% of teaching hours on special needs education. 
Figur 2.12 Kommuner som bruker mer enn 15 prosent av undervisningstimene til spesialundervisning.
2006/07–2013/14. 
2006/07–2013/14.
Numbers. 
Antall.
Source: The Norwegian Directorate for Education and Training 
Kilde: Utdanningsdirektoratet
The resource input per pupil receiving special needs education is falling slightly 
Ressursbruken per elev som mottar spesialundervisning i grunnskolen, går noe ned
Between 2006/07 and 2013/14 the average number of hours spent on each pupil fell from 145 to 126 hours. 
I 2013/14 var dette redusert til 126 timer per elev.
County authorities spent NOK 2.8 billion on special needs education and special adaptation in upper secondary education 
Fylkeskommunene brukte 2,8 milliarder kroner på spesialundervisning og særskilt tilrettelegging i videregående opplæring
County councils spent around NOK 2.8 billion on special needs education and special adaptation in 2013 (KOSTRA, preliminary figures). 
Fylkeskommunene brukte i 2013 om lag 2,8 milliarder kroner på spesialundervisning og særskilt tilrettelegging (KOSTRA, foreløpige tall).
The cost increased by some 18 percent between 2008 and 2012. 
Kostnadene har økt med omtrent 18 prosent fra 2008 til 2012.
The expenditure on special needs education and special adaptation at the upper secondary stage represents a cost of NOK 15,600 per pupil. 
Utgiftene til spesialundervisning og særskilt tilrettelegging i videregående opplæring utgjør en kostnad på 15 600 kroner per elev i videregående opplæring.
The expenditure per pupil has increased since 2008, but has flatlined slightly in the last few years. 
Utgiftene per elev har økt siden 2008, men økningen har flatet noe ut de siste årene.
Nordland, which saw the highest level of spending in 2013, spent 20 percent more than the average county council, while Oslo, the lowest-spending county, spent 20 percent less than the average. 
Nordland, som brukte mest i 2013, brukte 20 prosent mer enn gjennomsnittet, mens Oslo, som brukte minst, brukte 20 prosent mindre enn gjennomsnittet.
The cost of special needs education and special adaptation in upper secondary education are not directly comparable with the equivalent spending in primary and lower secondary education. 
Fordi utgiftene til spesialundervisning og særskilt tilrettelegging i videregående opplæring blir rapportert forskjellig fra tilsvarende utgifter i grunnskoleopplæringen, er de ikke direkte sammenlignbare.
For example, expenditure in upper secondary education includes the cost of the educational psychology service (PPT), the Follow-up Service (Oppfølgingstjenesten), induction schemes for newly arrived language minority pupils, and special Norwegian tuition. 
Blant annet inkluderer utgiftene i videregående opplæring utgifter til pedagogisk-psykologisk tjeneste (PPT), oppfølgingstjenesten, innføringstilbud til nyankomne minoritetsspråklige elever og særskilt norskopplæring.
In this chapter we present a range of facts and figures on primary and secondary education in Norway. 
I dette kapitlet presenterer vi mange tall og fakta om grunnskolen og videregående opplæring i Norge.
It includes an overview of school structures, pupil numbers and the distribution of pupils across different study programmes and subjects at the upper secondary stage. 
Her finner du blant annet oversikt over skolestruktur, elevtall og fordeling av elever på ulike utdanningsprogrammer og fag i videregående opplæring.
You will also find figures on apprentices and adults in secondary education. 
Du vil også finne tall for lærlinger og voksne i grunnopplæringen.
This accounts for around 35 percent of all minority language children who attend kindergarten. 
Dette utgjør om lag 35 prosent av de minoritetsspråklige barna i barnehage.
Just under 1,900 kindergartens offered such provision. 
Knapt 1900 barnehager ga dette tilbudet.
Municipalities are given earmarked grants to fund initiatives to improve language comprehension among minority language pre-school children. 
Kommunene får et øremerket tilskudd til tiltak for å bedre språkforståelsen blant minoritetsspråklige barn i førskolealder.
In 2013 the grant was NOK 3,576 per child. 
I 2013 utgjorde dette tilskuddet 3576 kroner per barn.
The size of the grant has fallen relatively sharply in recent years and is roughly half of what it was per child in 2006. 
Størrelsen på tilskuddet per barn har gått relativt kraftig ned de siste årene, og er om lag halvert per barn fra 2006.
5.5 percent of teaching hours in primary and secondary schools are spent on special language tuition 
5,5 prosent av lærertimene til undervisning i grunnskolen går til særskilt språkopplæring
The provision of special language tuition varies between municipalities. 
Bruken av særskilt språkopplæring varierer mellom kommunene.
11 municipalities spent more than 10 percent of teaching hours on special language tuition, while thirty municipalities didn’t spend any. 
30 kommuner brukte ikke lærertimer på dette overhodet, mens 11 kommuner brukte mer enn 10 prosent av lærertimene til særskilt språkopplæring.
The proportion of teaching hours spent on different types of language tuition varies according to municipality size. 
Jo flere elever det er i kommunen, desto større er andelen lærertimer som går til de forskjellige formene for språkopplæring.
Over the same period the number of teaching hours per pupil receiving special language tuition has fallen, as illustrated in figure 2.13. 
Antallet lærertimer per elev som mottar særskilt språkopplæring, er dermed synkende, slik det går frem av figur 2.13.
Figure 2.13 shows that the greatest fall has been in special Norwegian tuition and mother tongue tuition. 
Figur 2.13 viser at nedgangen har vært størst i særskilt norskopplæring og morsmålsopplæring.
The number of teaching hours per pupil receiving mother tongue tuition has fallen by 60 percent since 2006/07. 
I morsmålsopplæring har antall timer per elev gått ned med 60 prosent siden 2006/07.
Figure 2.13 Teaching hours per pupil receiving special language tuition in the form of special Norwegian tuition, mother tongue tuition, bilingual subject tuition and adapted language tuition. 
Figur 2.13 Læretimer per elev som mottar særskilt språkopplæring i form av særskilt norskopplæring, morsmålsopplæring, tospråklig fagopplæring og tilrettelagt språkopplæring.
The number of assistant FTEs has increased by more than 25 percent since 2006/07, but has remained stable over the last two years. 
Siden 2006/07 har årsverkene til assistenter økt med mer enn 25 prosent.
The teacher FTEs rose by 6 percent in the same period. 
I samme periode økte lærerårsverkene med 6 prosent.
In 2013/14 assistant FTEs accounted for almost 13 percent of the combined FTEs for both classroom assistants and teachers. 
I 2013/14 utgjorde årsverkene til assistententer nesten 13 prosent av de samlede årsverkene til assistenter og lærere.
According to the municipalities, increase in pupil numbers and a desire to give more individual attention to pupils are the main reasons for employing classroom assistants. 
Kommunene oppgir selv at det er ønsket om tettere oppfølging av enkeltelever og økningen i antall elever som får spesialundervisning, som er de viktigste årsakene til at de ansetter assistenter.
The challenges of recruiting qualified teaching staff are also a key factor in small municipalities. 
Utfordringer med å rekruttere pedagogisk personale spiller også en viktig rolle i små kommuner.
(Rambøll Management 2010). 
(Rambøll Management 2010) .
Around 70 percent of assistant FTEs are spent on special needs education. 
Om lag 70 prosent av årsverkene til assistenter går til spesialundervisning.
This is equivalent to around 5,800 FTEs. 
Det utgjør om lag 5800 årsverk.
Chapter 7 looks more closely at classroom assistants’ role in special needs education. 
Kapittel 7 går nærmere inn på assistentenes rolle i spesialundervisningen.
Assistants will often have an upper secondary qualification as their highest qualification. 
Assistentene har oftest videregående utdanning som den høyeste fullførte utdanningen.
Figures from SSB show that almost 21 percent of classroom assistants held trade certificates in childcare and youth work in 2012. 
Tall fra SSB viser at nær 21 prosent av assistentene hadde fagbrev i barne- og ungdomsarbeid i 2012.
This is a slight increase on 2011. 
Dette er en svak økning fra 2011.
The proportion is highest in Vest-Agder, where more than 40 percent of classroom assistants have childcare and youth work qualifications, and lowest in Troms, where the figure is 16 percent. 
Andelen er høyest i Vest-Agder, der over 40 prosent av assistentene har barne- og ungdomsarbeiderutdanning, og minst i Troms, der andelen er 16 prosent.
Other professions are also involved in pupil-oriented work 
Også andre yrkesgrupper bidrar i elevrettet arbeid
In 2013/14 these groups performed just over 500 FTEs in primary and lower secondary schools a figure that has remained fairly stable since 2005/06. 
I 2013/14 utførte disse gruppene i overkant av 500 årsverk i grunnskolen.
The Organisation for Economic Co-operation and Development (OECD) is working to improve the statistics. 
I Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD) arbeides det for å forbedre denne statistikken.
Norway spends more on schools than the OECD average 
Norge bruker mer enn gjennomsnittet i OECD på skole
Norway spends more per pupil, adjusted for purchasing power, than the average OECD member country. 
Norge har høyere utgifter per elev, justert for lokalt pris- og kostnadsnivå, enn gjennomsnittet for medlemslandene i OECD.
This is true both for primary and secondary education. 
Det gjelder både i grunnskolen og i videregående opplæring.
Expenditure per pupil has increased both in the OECD countries and in Norway since 2000, but spending on upper secondary education among OECD countries fell between 2009 and 2010. 
Utgiftene per elev har økt både i OECD-landene og i Norge siden 2000, men fra 2009 til 2010 har utgiftene gått ned for videregående opplæring i OECD-landene.
Figure 2.15 shows how Norway spends more than the OECD average at all stages, but especially at the upper secondary stage. 
Av figur 2.15 går det frem at Norge bruker mer enn OECD-snittet på alle trinn, men spesielt på videregående opplæring.
Norway spends over 50 percent more on upper secondary education than the OECD average. 
Her bruker Norge over 50 prosent mer enn OECD-gjennomsnittet.
When compared with the other Nordic countries, Norway also incurs higher costs per pupil, especially in upper secondary education. 
Også sammenlignet med de andre nordiske landene har Norge høye utgifter per elev, spesielt i videregående opplæring.
For example, Norway spends 40 percent more per pupil in upper secondary education or training than Sweden, while we only spend some 20 percent more per pupil in Years 1–7. 
For eksempel bruker Norge 40 prosent mer per elev i videregående opplæring enn Sverige, mens vi bare bruker i overkant av 20 prosent mer per elev på 1.–7. trinn.
Figure 2.14 Cost per pupil. 
Figur 2.14 Utgifter per elev.
Norway and the OECD average. 
Norge og OECD-gjennomsnitt.
2000–2010. 
2000–2010.
Figures in USD adjusted for purchasing power. 
Kjøpekraftsjusterte tall presentert i USD.
Source: OECD 
Kilde: OECD
A high teacher-to-pupil ratio is the main reason for the high cost 
Høy lærertetthet er den viktigste grunnen til høye utgifter
Norway has a higher teacher-to-pupil ratio than most OECD countries, mostly due to our low population density as discussed previously. 
Norge har høyere lærertetthet per elev enn de fleste OECD-landene.
It is particularly in Years 1–7 that the teacher-to-pupil ratio in Norway is higher than the OECD average. 
Det er særlig på 1.–7. trinn Norge har høyere lærertetthet enn snittet i OECD-landene.
On average Norway also have fewer pupils per teacher FTE than the other Nordic countries, while Finland and Iceland have a slightly higher teacher-to-pupil in some year groups. 
Norge har i snitt også færre elever per lærerårsverk enn de andre nordiske landene, men Finland og Island har noe høyere lærertetthet på enkelte trinn.
Few teaching hours per teacher mean higher costs per pupil 
Få undervisningstimer per lærer gir høyere utgifter per elev
Fewer teaching hours per teacher also push up the expenditure per pupil compared with the average across the OECD. 
Færre undervisningstimer per lærer trekker også utgiftene per elev opp i forhold til gjennomsnittet i OECD.
Depending on the year group, Norwegian teachers deliver between 6 and 21 percent fewer hours per year than the OECD average. 
Norske lærere underviser, avhengig av trinn, mellom 6 og 21 prosent færre timer per år enn gjennomsnittet for OECD.
Relatively small differences in teachers’ salaries between Norway and the OECD average 
Relativt liten forskjell mellom lønnen til lærere i Norge og gjennomsnittet i OECD
Adjusted for purchasing power, there are relatively small differences in salary levels between Norwegian teachers and the average OECD member country. 
Justert for kjøpekraft er det relativt liten forskjell i lønnsnivået til norske lærere og gjennomsnittet i OECD.
The top salary of a Norwegian teacher is between 7 percent and 13 percent lower than the OECD average. 
Topplønnen til norske lærere er mellom 7 og 13 prosent lavere enn gjennomsnittet for OECD-landene.
The opposite is true for newly employed teachers, where newly employed Norwegian teachers earn between 10 percent and 17 percent more than the OECD average. 
For nyansatte lærere er bildet omvendt, da nyansatte norske lærere tjener mellom 10 og 17 prosent mer enn OECD gjennomsnittet.
Norwegian pupils receive fewer teaching hours 
Norske elever har færre timer undervisning
Norwegian primary and lower secondary pupils received around 5–7 percent fewer teaching hours than the average across the OECD in 2011, which slightly brings down per pupil expenditure. 
Norske grunnskoleelever hadde i 2011 om lag 5–7 prosent færre undervisningstimer enn gjennomsnittet i OECD.
They received slightly fewer hours than Danish and Icelandic pupils but overall a few more hours than Swedish and Finnish pupils in the same age group. 
De har litt færre timer enn danske og islandske elever, men i hovedsak litt flere enn svenske og finske elever i samme aldersgruppe.
Figure 2.15 Cost per pupil in the OECD. 
Figur 2.15 Utgifter per elev i OECD-land.
2010. 
2010.
For most children, kindergarten is an important first step on a long educational journey. 
Barnehagen er for dei aller fleste barn i dag eit viktig første skritt i eit langt utdanningsløp.
In this chapter we present recent figures and research from the kindergarten sector. 
I dette kapitlet presenterer vi nyare tal og forskingsresultat for barnehagesektoren.
We will be looking at kindergartens and the children who attend them, the qualifications of kindergarten staff, teacher-to-child ratios and parent contributions. 
Vi ser på barnehagebarn og barnehagar, på utdanninga til dei barnehagetilsette, på pedagognorma og foreldrebetaling.
We also look into how kindergarten affects children’s well-being and development. 
Vi tek òg opp kva barnehagen har å seie for barnas trivsel og utvikling.
The vast majority of non-municipal kindergartens are private. 
I dette kapitlet omtaler vi derfor barnehagar som private eller kommunale.
High and stable enrolment rate 
Høg og stabil dekningsgrad
Over the last five years the enrolment rate has increased, but between 2012 and 2013 it remained largely unchanged, cf. Table 3.1. 
Dei siste fem åra har dekningsgraden for denne aldersgruppa auka, men frå 2012 til 2013 var han i hovudsak uforandra, jamfør tabell 3.1.
The kindergarten enrolment rate is high in Norway compared with many other countries. 
Dekningsgraden i Noreg er høg samanlikna med mange andre land.
Figure 3.1 Kindergarten children – by age group. 
Figur 3.1 Barn i barnehage i ulike aldersgrupper.
2003–2013. 
2003–2013.
Numbers. 
Tal.
Source: Statistics Norway (Childcare statistics) 
Kilde: SSB (Barnehagestatistikk)
Fewer children aged 0–2 attend kindergarten 
Færre 0–2-åringar i barnehage
The number of children aged 0–2 attending kindergarten has fallen by around 1,850 since 2012. 
Talet på 0–2-åringar som går i barnehage, har gått ned med om lag 1850 sidan 2012.
Only 2 percent of all kindergarten children attend family day care centres. 
Berre 2 prosent av alle barnehagebarn går i familiebarnehage.
Children aged 0–2 made up 73 percent of the 5700 children attending family day care centres in 2013. 
Av barna som går i familiebarnehage, utgjorde 0–2-åringane 73 prosent i 2013.
There were 500 fewer children in this age group attending family day care centres than in 2012. 
Det var 500 færre barn i denne aldersgruppa i familiebarnehagane samanlikna med 2012.
Table 3.1 Enrollment rate of children attending kindergarten. 
Tabell 3.1 Dekningsgrad barn i barnehage.
2009–2013. 
2007–2013.
Percentage. 
Prosent.
70.9 
70,9
69.6 
69,6
68.9 
68,9
87.4 
87,4
90.6 
90,6
94.5 
94,5
95.1 
95,1
95.3 
95,3
4 years 
4 år
96.9 
96,9
97.1 
97,1
97.2 
97,2
97.3 
97,3
97.4 
97,4
97.6 
97,6
97.5 
97,5
1–5 years 
1–5 år
88.5 
88,5
90.1 
90,1
90.0 
90,0
Most children who are not entitled to a kindergarten place attend private kindergartens 
Flest barn utan rett til plass i private barnehagar
In 2009, the Norwegian parliament made it a legal right for every child to attend kindergarten. 
Stortinget innførte ein individuell rett til barnehageplass i 2009.
This means that children who have turned 1 year of age by 1 September are entitled to a kindergarten place by the end of august that same year. 
Det inneber at barn som har fylt eitt år innan 1. september, har rett til barnehageplass same året dersom foreldra har søkt om plass innan fristen for hovudopptaket.
The fulfilment of the right to a kindergarten place is one of the key goals for the sector. 
Oppfyllinga av retten til plass er eitt av dei fem måla for barnehagesektoren.
A total of 11,300 children not entitled to a kindergarten place attended kindergarten in 2013. 
Til saman gjekk 11 300 barn utan rett til plass i barnehage i 2013.
1,900 of the children were younger than 1 year of age, while 9,400 were 1-year-olds born after the end of August. 
1900 av barna var under eitt år, mens 9400 var eittåringar fødde etter utgangen av august.
65 percent of these children attended private kindergartens. 
65 prosent av barna utan rett gjekk i privat barnehage.
In other words, private kindergartens receive most of the children not entitled to a kindergarten place. 
Private barnehagar tek altså imot flest barn utan lovfesta rett til plass.
Kindergarten owners are at liberty to define their own catchment areas and enrolment criteria in their statutes. 
Barnehageeigarar har rett til å definere sin eigen opptakskrets og sine eigne opptakskriterium i vedtektene sine.
It could also be that parents were not given a kindergarten place despite having applied. 
Det var 425 færre nullåringar i barnehage i 2013 enn i 2012.
Figure 3.2 Children aged 0–2 years not entitled to a kindergarten place who attend kindergarten – by private and municipal kindergartens. 
Figur 3.2 Nullåringar og eittåringar utan rett til plass som går i barnehage, fordelte på private og kommunale barnehagar.
2010–2013. 
2010–2013.
Source: BASIL/The Norwegian Directorate for Education and Training 
Kjelde: BASIL/Utdanningsdirektoratet
More minority language children attend kindergarten 
Fleire minoritetsspråklege barn i barnehage
In 2013 around 37,900 minority language children (children of parents with a mother tongue other than Norwegian, Sami, Swedish, Danish or English) attended kindergarten. 
I 2013 gjekk om lag 37 900 minoritetsspråklege barn – barn av foreldre med eit anna morsmål enn norsk, samisk, svensk, dansk eller engelsk – i barnehage.
This is an increase of some 3,500 children (10 percent) on 2012. 
Det er ein auke på om lag 3500 barn, eller 10 prosent, frå 2012.
The increase has been particularly great among 1-year-olds and 4-year-olds. 
Auken har vore særleg stor blant eitt- og fire-åringane.
Over the last year the number of minority language 1-year-olds attending kindergarten has increased by 560 and the number of 4-year-olds by almost 1,100. 
Det siste året er det blitt 560 fleire minoritetsspråklege eittåringar og nesten 1100 fleire fireåringar i barnehagane.
The enrolment rate among minority language children continues to rise and stands at 76.8 percent in 2013 – an increase of almost 2 percentage points since 2012. 
Dekningsgraden blant minorietsspråklege barn i aldersgruppa 1–5 år held fram med å auke, og er på 76,8 prosent i 2013, ein auke på nesten 2 prosentpoeng frå 2012.
In the same period the number of immigrants in this age group increased by around 4,500. 
I same periode har talet på innvandrarar i denne aldersgruppa auka med om lag 4500.
The enrolment rate among minority language 1-year-olds has increased from 36.5 percent to 39.5 percent. 
Dekningsgraden blant minoritetsspråklege eittåringar har auka frå 36,5 prosent til 39,5 prosent.
Table 3.2 Enrollment rate of minority language children attending kindergarten. 
Tabell 3.2 Dekningsgrad minoritetsspråklege barn i barnehage.
2009–2013. 
2009–2013.
36.8 
36,8
39.5 
39,5
56.8 
56,8
59.4 
59,4
68.2 
68,2
72.3 
72,3
83.7 
83,7
85.5 
85,5
92.4 
92,4
93.0 
93,0
92.0 
92,0
95.2 
95,2
94.7 
94,7
71.1 
71,1
73.0 
73,0
75.0 
75,0
76.8 
76,8
Children with special needs 
Barn med særlege behov
Kindergartens have a particular responsibility for preventing problems and identifying children with particular needs. 
Barnehagen har eit særleg ansvar for å førebyggje vanskar og oppdage barn med særlege behov.
Almost all kindergarten children have a full-time place 
Nesten alle barnehagebarn har heiltidsplass
The percentage of kindergarten children with a full-time place rose from 85 percent to 92 percent between 2009 and 2013. 
Frå 2009 til 2013 gjekk prosentdelen barnehagebarn med heiltidsplass opp frå 85 til 92.
As much as 94 percent of language minority children have a full-time place in 2013. 
Av minoritetsspråklege barn i barnehagen har endå fleire, 94 prosent, heiltidsplass i 2013.
A full-time kindergarten place means that the child has an agreed length of stay in kindergarten of 41 hours or more every week. 
Heiltidsplass i barnehage betyr at barnet har avtalt opphaldstid på 41 timar eller meir per veke.
The agreed and the actual length of stay are not necessarily the same. 
Avtalt og faktisk opphaldstid er ikkje nødvendigvis det same.
The biggest increase in children with full-time places has been among children aged 1 and 2. 
Auken i talet på barn med heiltidsplass har vore størst blant eitt- og toåringane.
92 percent of children in this age group had full-time places in 2013, compared with 84 percent in 2009. 
92 prosent i denne aldersgruppa hadde heiltidsplass i 2013, mot 84 prosent i 2009.
In Oslo and Akershus as many as 98 percent of kindergarten children had full-time places in 2013, while at the other end of the scale 75 percent of kindergarten children in Oppland had full-time places. 
I Oslo og Akershus hadde heile 98 prosent av barna i barnehage heiltidsplass i 2013, mens talet for Oppland, i andre enden av skalaen, var 75 prosent.
Slightly fewer children per FTE 
Litt færre barn per årsverk
When calculating the number of children per FTE we count children under 2 years of age as two children, and adjust for children’s agreed length of stay. 
Når vi reknar barn per årsverk, vektar vi barn under to år som to barn, og vi tek omsyn til den avtalte opphaldstida for barna.
In the FTEs we count the baseline staff, i.e. pedagogical leaders and assistants. 
I årsverka tel vi med basispersonalet, det vil seie pedagogiske leiarar og assistentar.
There are fewer children per FTE in municipal kindergartens (5.88) than in private kindergartens (6.21). 
Det er færre barn per årsverk i kommunale barnehagar (5,88) enn i private (6,21).
You can read more about FTE trends in kindergartens in Chapter 2. 
Les meir om utviklinga i årsverk i barnehagane i kapittel 2.
Since 2009 the number of family day care centres has dropped by almost 30 percent. 
Sidan 2009 har talet på familiebarnehagar gått ned med nesten 30 prosent.
Most children attend large kindergartens 
Fleire av barna går i større barnehagar