natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Local authorities are responsible for providing a range of different services, including schools and geriatric care, in addition to kindergartens. 
Kommunene har ansvaret for mange tjenesteområder, blant annet skoler og eldreomsorg, i tillegg til barnehagene.
Kindergartens are therefore competing for scarce resources. 
Barnehagene konkurrerer dermed om knappe ressurser.
This could mean that local authorities experiencing high demand in other areas give less priority to kindergartens. 
Dette kan resultere i at kommuner med store behov på andre områder prioriterer ned barnehagene.
In our analysis, we have found no clear-cut link between the proportion of elderly people, the proportion of children of school age and the cost per kindergarten child. 
I analysen finner vi ingen entydig sammenheng mellom andelen eldre og andelen barn i skolealder og utgiftene per barn i barnehage.
Well-off municipalities spend more on kindergartens 
Rike kommuner bruker mer på barnehager
Affluent municipalities spend more per kindergarten child. 
Kommuner med stort økonomisk handlingsrom har høyere utgifter per barn i barnehage.
This is the case even after making adjustments for the cost of providing municipal services and for variations in the demand for municipal services. 
Dette gjelder selv om vi justerer for kostnadene med å yte kommunale tjenester og ulikheter i behovet for kommunale tjenester.
The proportion of children with an immigrant background does not affect the cost per child 
Andelen barn med innvandrerbakgrunn påvirker ikke utgiftene per barn
Children with an immigrant background may require particular language stimulation, but it would appear that municipalities with a high proportion of children with immigrant backgrounds do not spend significantly more per child than comparable municipalities. 
Barn med innvandrerbakgrunn kan ha behov for særskilt språkstimulering, men det ser ikke ut til at kommuner med en høy andel barn med innvandrerbakgrunn har vesentlig høyere utgifter per barn enn tilsvarende kommuner.
The government also provides an additional NOK 1.5 billion or so in funding for private primary and lower secondary schools. 
I tillegg gir staten om lag 1,5 milliarder kroner i støtte til private grunnskoler.
Adjusted for inflation, municipalities spent 0.8 percent more on primary and lower secondary schools in 2013 than they did in 2012. 
Justert for endringer i lønninger og priser har kommunene brukt 0,8 prosent mer på grunnskolen i 2013 enn i 2012.
In 2013, municipalities spent 22.9 percent of available funds on primary and lower secondary schools. 
Det har altså vært en reell økning i utgiftene til å drive de kommunale grunnskolene.
The only bigger expense for municipalities is healthcare. 
I 2013 gikk 22,9 prosent av kommunenes egne disponible midler til grunnskolen.
Public primary and lower secondary schools in Norway are predominantly funded by municipalities, but there are some government grants available. 
Den eneste utgiftsposten som er større i kommunene, er den til pleie og omsorg.
A pupil in primary or lower secondary education costs an average of NOK 102,000 
En elev i grunnskolen koster i gjennomsnitt 102 000 kroner
In 2013, the cost of a pupil in primary or lower secondary school stood at NOK 102,200. 
I 2013 kostet en elev i grunnskolen 102 200 kroner.
The cost of tuition, school materials and similar expenses accounted for NOK 83,000, while the cost of premises and school transport was NOK 19,000. 
Utgifter til undervisning, skolemateriell og lignende utgjorde 83 000 kroner, mens utgifter til lokaler og skyss utgjorde 19 000 kroner.
The total cost per pupil has increased by some 0.9 percent, or around NOK 950. 
Totalt sett har utgiftene per elev økt med om lag 0,9 prosent eller om lag 950 kroner per elev.
Figure 2.3 Operating costs per pupil – by expenditure on primary and lower secondary schools, school premises and school transport. 
Figur 2.3 Driftsutgifter per elev fordelt på utgifter til grunnskoler, skolelokaler og skoleskyss.
NOK. 
Kroner.
Source: Statistics Norway KOSTRA 
Kilde: SSB KOSTRA
Grants for private primary and lower secondary schools increased by 10 percent in 2013 
Tilskuddene til private grunnskoler økte med 10 prosent i 2013
In 2013, a total of NOK 1.5 billion in government grants was awarded to private primary and lower secondary schools in Norway, a 10 percent increase on 2012. 
I 2013 ble det gitt 1,5 milliarder kroner i statlig tilskudd til private grunnskoler i Norge, en økning på 10 prosent fra 2012.
The increase was caused both by rising pupil numbers and an increase in the average subsidy rate paid per pupil. 
Økningen skyldes både at antall elever har økt, og at de gjennomsnittlige satsene per elev har økt.
Private primary and lower secondary schools approved under the Private Education Act receive government-funding equivalent to 85 percent of the operating costs of public sector schools. 
Private grunnskoler som er godkjent etter privatskoleloven, får tilskudd fra staten som tilsvarer 85 prosent av driftskostnadene i offentlige skoler.
Private schools can charge school fees of up to 15 percent of the operating costs of public schools. 
I tillegg har skolene mulighet til å kreve inn skolepenger på opptil 15 prosent av tilskuddsgrunnlaget.
Subsidy rates vary depending on the number of pupils and on their distribution across the primary and lower secondary stages. 
Tilskuddssatsene varierer ut fra antall elever og fordelingen på barne- og ungdomstrinnet.
In the autumn of 2013, they ranged from NOK 59,700 to NOK 142,200 per pupil. 
Høsten 2013 varierte tilskuddssatsene mellom 59 700 og 142 200 kroner per elev.
The cost of out-of-school provision has increased 
Utgiftene til skolefritidsordning har økt
All local authorities are obliged to offer an out-of-school programme (known as SFO) before and after school hours for pupils in Years 1–4. 
Alle kommuner er forpliktet til å ha en skolefritidsordning (SFO) før og etter skoletid for elevene på 1.–4. trinn.
Preliminary figures from KOSTRA show that the cost of running municipal out-of-school programmes amounted to NOK 4 billion in 2013. 
Foreløpige tall fra KOSTRA viser at driften av kommunale skolefritidsordninger i 2013 kostet 4 milliarder kroner.
The cost of the SFO scheme has increased by 0.8 percent since 2012 while spending by municipalities have fallen slightly over the same period. 
Utgiftene til drift av SFO har økt med 0,8 prosent siden 2012.
As of 1 January 2013 the average monthly parent contribution towards a full-time SFO place was NOK 2,383 (SSB). 
Per 1. januar 2013 var den gjennomsnittlige månedssatsen for foreldrebetaling til en fulltidsplass 2383 kroner per barn (SSB).
In comparison, the maximum price for a full-time kindergarten place was NOK 2,330. 
Til sammenligning var den maksimale prisen for en heltidsplass i barnehage 2330 kroner.
There are considerable differences in expenditure per pupil in primary and lower secondary education 
Det er store forskjeller i utgiftene per elev i grunnskolen
As figure 2.4 shows, a pupil costs around NOK 80,000 in the lowest- spending municipality, while the highest-spending municipalities spend more than NOK 230,000 per pupil. 
Som det går frem av figur 2.4, koster en elev om lag 80 000 kroner i kommunen med de laveste utgiftene, mens kommunene som bruker mest, bruker mer enn 230 000 kroner per elev.
Around 39 percent of municipalities spend between NOK 90,000 and NOK 110,000 per pupil, while around 70 percent of pupils attend school in these municipalities. 
Om lag 39 prosent av kommunene bruker mellom 90 000 og 110 000 kroner per elev, mens om lag 70 prosent av elevene går på skole i disse kommunene.
In this section, we will explain the factors affecting the cost per pupil, just as we did for kindergartens. 
I denne delen vil vi på samme måte som for barnehagene forklare hvilke faktorer som har innflytelse på utgiftene per elev.
The analysis covers the period 2008–2012. 
Analysen her omfatter perioden 2008–2012.
Figure 2.4 Municipalities and pupils – by operating costs per pupil in primary and lower secondary. 
Figur 2.4 Kommuner og elever fordelt på driftsutgifter per elev i grunnskolen.
Municipal primary and lower secondary schools. 
Kommunale grunnskoler.
Municipalities with small schools spend more 
Kommuner med små skoler har høyere utgifter
Just as for kindergartens, diseconomies of scale generate higher costs per pupil in primary and secondary education. 
På samme måte som for barnehager gir smådriftsulemper høyere utgifter per elev i grunnskolen i spredtbygde kommuner.
Low numbers of pupils in each year group and small schools in municipalities with low population densities mean small classes and subsequently higher costs per pupil in terms of teachers’ salaries. 
Lavt elevtall per trinn og små skoler medfører undervisning i små grupper og dermed høyere utgifter per elev til lærerlønn.
Even when excluding the cost of school transport, municipalities with small schools incur higher costs. 
Også når vi ekskluderer utgifter til skyss, har kommuner med små skoler høyere utgifter.
A high proportion of children receiving special needs education renders higher costs 
Høy andel barn med spesialundervisning gir høyere utgifter
Municipalities with a high number of children receiving special needs education spend more per child than other, comparable municipalities. 
Kommuner med en høy andel barn som mottar spesialundervisning, har høyere utgifter per barn enn tilsvarende kommuner.
The proportion of children receiving special Norwegian tuition does not appear to have a significant effect on the cost per pupil. 
Andelen elever med særskilt norskopplæring ser ikke ut til i betydelig grad å påvirke utgiftene per elev.
Municipalities with a high proportion of children of school age spend less per child 
Kommuner med høy andel barn i skolealder har lavere kostnader per barn
Municipalities with a high proportion of children of school age spend less on each child. 
Kommuner med en høy andel barn i grunnskolealder har lavere utgifter per elev i grunnskolen.
Affluent municipalities spend more 
Kommuner med stort økonomisk handlingsrom har høyere utgifter
Hægeland et al. (2009) have made similar findings and conclude that variations in revenues from electricity production is a particular reason why affluent municipalities spend more on each pupil than comparable municipalities. 
(2009) gjør lignende funn og finner at det særlig er variasjoner i kraftinntekter som gjør at «rike» kommuner bruker mer per elev enn tilsvarende kommuner.
Expenditure on general study programmes has increased, while spending on vocational study programmes has fallen. 
Utgiftene til studieforberedende utdanningsprogrammer har økt, mens utgiftene til yrkesfaglige utdanningsprogrammer har gått ned.
In 2013, county authorities (excluding Oslo) spent 53.4 percent of their available funds on upper secondary classroom education, a decrease of 0.9 percent on 2012. 
I 2013 brukte fylkeskommunene (unntatt Oslo) 53,4 prosent av egne disponible midler til videregående opplæring i skole.
Spending on upper secondary education and training has increased at a slower pace than county authorities’ spending on other services such as transport and communication. 
Utgiftene til videregående opplæring har altså vokst saktere enn fylkeskommunens utgifter til andre oppgaver, som for eksempel samferdsel.
County councils spend an additional NOK 2.3 billion or so on vocational training in the workplace. 
Fylkeskommunene bruker i tillegg om lag 2,3 milliarder kroner til fagopplæring i arbeidslivet.
This is an increase of around 2.7 percent on 2012. 
Dette er en økning på om lag 2,7 prosent fra 2012.
Grants for private upper secondary schools 
Tilskudd til private videregående skoler
Private upper secondary schools approved under the Private Education Act receive government-funding equivalent to 85 percent of the operating costs of public schools. 
Private videregående skoler som er godkjent etter privatskoleloven, får tilskudd fra staten som tilsvarer 85 prosent av driftskostnadene i offentlige videregående skoler.
Private schools are also able to charge school fees of up to 15 percent of the operating costs of public sector schools. 
I tillegg har skolene som får et slikt tilskudd, som hovedregel mulighet til å kreve inn skolepenger på opptil 15 prosent av tilskuddsgrunnlaget.
The size of the grant largely depends on the study programmes on offer. 
Størrelsen på tilskuddet bestemmes for en stor del av utdanningsprogrammet.
In 2013, it ranged from NOK 108,600 per pupil on the Programme for Specialisation in General Studies to NOK 184,600 per pupil on the Programme for Agriculture, Fishing and Forestry. 
I 2013 varierte tilskuddet fra 108 600 kroner per elev på studiespesialisering til 184 600 kroner per elev på naturbruk.
A pupil in upper secondary education or training costs NOK 141,000 
En elev i videregående opplæring koster 141 000 kroner
The cost per pupil in upper secondary education or training is around NOK 141,000. 
Utgiftene per elev i videregående opplæring er på om lag 141 000 kroner per elev.
This is approximately NOK 39,000 more than the cost per primary and lower secondary school pupil. 
Det er om lag 39 000 kroner mer per elev enn for en elev i grunnskolen.
When calculating the total cost of upper secondary education and training we distinguish between direct and indirect costs. 
I totalutgiftene til videregående opplæring skiller vi mellom og direkte og indirekte utgifter.
Direct costs are costs directly associated with a study programme, such as teachers’ salaries. 
Direkte utgifter er utgifter som kan knyttes direkte til et utdanningsprogram, for eksempel lønn til lærere.
Indirect costs include school premises, support functions, academic management, special needs education and specially adapted education. 
Indirekte utgifter går til blant annet skolelokaler, støttefunksjoner, pedagogisk ledelse, spesialundervisning og særskilt tilrettelegging.
Figure 2.5 Expenditure per pupil in upper secondary education and training. 
Figur 2.5 Utgifter per elev i videregående opplæring.
Vocational study programmes are more expensive than general study programmes 
Yrkesfaglige utdanningsprogrammer er dyrere enn studieforberedende
There are significant differences between the cost per pupil on vocational and general study programmes. 
Det er store forskjeller i utgiftene per elev på yrkesfaglige og studieforberedende utdanningsprogrammer.
A pupil on a vocational study programme costs an average of NOK 27,000 more per year than a pupil on a general study programme. 
En elev på yrkesfag koster årlig i gjennomsnitt 27 000 kroner mer enn en elev på studieforberedende utdanningsprogram.
This is partly due to smaller class sizes and more expensive study materials. 
Dette skyldes blant annet mindre basisgrupper og dyrere studiemateriell.
The direct costs per pupil remained largely unchanged between 2012 and 2013 for both study programmes. 
De direkte utgiftene per elev er om lag uforandret fra 2012 til 2013 for både de studieforberedende og de yrkesfaglige utdanningsprogrammene.
Figure 2.6 shows how expenditure varies considerably, also between different study programmes. 
Figur 2.6 viser at utgiftene varierer betydelig også mellom de ulike utdanningsprogrammene.
An average study programme costs just over NOK 90,000 per pupil. 
Et gjennomsnittlig utdanningsprogram koster i overkant av 90 000 kroner per elev.
The cheapest study programme, the programme for specialisation in general studies, costs less than NOK 60,000, while the most expensive, the programme for agriculture, fishing and forestry costs NOK 160,000 per pupil. 
Det billigste utdanningsprogrammet, studiespesialisering, koster knapt 60 000 kroner, mens det dyreste, naturbruk, koster 160 000 kroner per elev.
The level of spending on most study programmes increased between 2011 and 2012, but the most noticeable increases have occurred on the sports and physical education, and design, arts and crafts programmes. 
Fra 2011 til 2012 har utgiftene steget på de fleste utdanningsprogram, men de har økt mest på idrettsfag og design og håndverk.
Figure 2.6 Expenditure per pupil – by study programme. 
Figur 2.6 Utgifter per elev etter utdanningsprogram.
Adjusted for inflation and wage increases. 
Justert for endringer i priser og lønninger.
Expenditure on upper secondary education and training varies between counties 
Utgiftene til videregående opplæring varierer mellom fylkene
There are also considerable variations across counties as regards spending on upper secondary education and training. 
Det er også store variasjoner mellom fylkeskommunene i utgifter til videregående opplæring.
The total cost ranges from NOK 121,000 to almost NOK 172,000 per pupil. 
De totale kostandene varierer fra 121 000 kroner per elev til nesten 172 000 per elev.
The indirect costs vary even more across counties. 
Det er særlig de indirekte utgiftene som varierer mellom fylkene.
The county with the highest indirect costs incurs more than 50 percent higher indirect costs than the county with the lowest indirect costs. 
Fylket med de høyeste indirekte utgiftene har over 50 prosent høyere indirekte utgifter enn fylket med de laveste indirekte utgiftene.
There are smaller differences in direct costs. 
Det er mindre forskjeller i direkte utgiftene.
The difference between the counties with the lowest and highest direct costs per pupil is NOK 11,000 for general study programmes and NOK 21,500 for vocational study programmes. 
Forskjellen på fylket med de laveste og de høyeste direkte utgiftene per elev er 11 000 kroner for studieforberedende og 21 500 kroner for yrkesfaglige utdanningsprogrammer.
Lower costs per pupil in counties with high population densities 
Lavere utgifter per elev i fylker med tett bosetting
Many of the reasons why the cost of upper secondary education and training varies from county to county are the same as for primary and secondary schools, although there are a few differences. 
Mange av årsakene til at utgiftene til videregående opplæring varierer mellom fylkeskommune, er de samme som for grunnskoler, men det er likevel enkelte forskjeller.
We have found no significant links between school size and costs per pupil. 
Vi finner ingen signifikant sammenheng mellom skolestørrelse og utgifter per elev.
One possible explanation could be that most upper secondary schools are so large that they have been able to benefit from economies of scale. 
En mulig forklaring kan være at de fleste videregående skoler er så store at de har utnyttet stordriftsfordelen.
Affluent counties spend more per pupil 
«Rike» fylker bruker mer per elev
Affluent counties incur higher indirect costs per pupil. 
Fylker med stort økonomisk handlingsrom har høyere indirekte utgifter per elev.
The county councils’ finances do not appear to have an impact on the direct costs of general study programmes and vocational study programmes. 
Det ser ikke ut som om fylkenes økonomiske handlingsrom påvirker de direkte utgiftene til studieforberedende og yrkesfaglige utdanningsprogrammer.
Figure 2.7 Indirect costs per pupil – by county. 
Figur 2.7 Indirekte utgifter per elev fordelt etter fylke.
Just since 2012, the number of FTEs has increased by around 1,100. 
Siden 2012 har antallet årsverk økt med om lag 1100.
The number of children per baseline staff FTE varies across municipalities, from less than four to more than seven children (2013). 
Antall barn per årsverk til basispersonalet varierer mellom kommunene – fra under fire til over sju barn (2013).
Around 60 percent of municipalities have between 5.5 and 6.5 children per baseline staff FTE. 
Om lag 60 prosent av kommunene har fra 5,5 til 6,5 barn per årsverk til basispersonale.
You can find more information about kindergarten personnel in Chapter 3. 
Du finner mer informasjon om de ansatte i barnehagene i kapittel 3.
The number of teacher FTEs per pupil has risen by more than 10 percent in the last decade 
Antall lærerårsverk per elev har økt med over 10 prosent de siste ti årene
In 2013/14 there were 57,600 teacher FTEs in primary and lower secondary education, largely the same as the previous year. 
I 2013/14 var det 57 600 lærerårsverk i grunnskolen, om lag uendret fra i fjor.
Since 2003/04, the number of teacher FTEs per pupil has risen by more than 10 percent. 
Siden 2003/04 har antallet lærerårsverk per elev økt med over 10 prosent.
Figure 2.8 Teaching hours per pupil for ordinary tuition, special needs education and special language tuition. 
Figur 2.8 Læretimer per elev til ordinær undervisning, spesialundervisning og særskilt språkopplæring.
The number of ordinary teaching hours per pupil has risen 
Antallet undervisningstimer per elev til ordinær undervisning har økt
Teaching resources are allocated to both ordinary tuition and to different types of individually adapted tuition. 
Lærerressursene går både til ordinær undervisning og til ulike former for individuell tilrettelegging.
Individually adapted tuition includes special needs education, language tuition for language minorities, and other types of language tuition. 
I individuell tilrettelegging inngår blant annet spesialundervisning, språkopplæring for språklige minoriteter og annen type språkopplæring.
In 2013/14 a total of 58.5 teaching hours were given to each pupil. 
Totalt var det 58,5 lærertimer til undervisning per elev i 2013/14.
Some of the increase is due to an increase in the overall number of teaching hours in the period. 
Noe av denne veksten kan forklares med at elevenes undervisningstimetall har økt i denne perioden.
The number of teaching hours spent on special needs education rose by 2.1 hours (17 percent) per pupil between 2002/04 and 2013/14. 
Antall lærertimer til spesialundervisning har økt med 2,1 timer per elev fra 2002/04 til 2013/14, en vekst på 17 prosent.
The number of teaching hours per pupil spent on special language tuition fell by around 7 percent in the same period. 
Lærertimene per elev til særskilt språkopplæring har gått ned med om lag 7 prosent i samme periode.
Class sizes remain largely unchanged 
Gruppestørrelsen er om lag uendret
The average group size in an ordinary teaching situation was 16.8 in 2013/14. 
Gjennomsnittlig gruppestørrelse i en ordinær undervisningssituasjon var 16,8 i 2013/14.
Figure 2.9 Class sizes in an ordinary teaching situation – by average school size. 
Figur 2.9 Gruppestørrelse i en ordinær undervisningssituasjon fordelt på gjennomsnittlig skolestørrelse.
95 percent of teachers have approved teacher status 
95 prosent av lærerne har godkjent pedagogisk utdanning
In the last decade, more than 95 percent of teacher FTEs have been filled by teachers with approved teacher status. 
De siste ti årene har over 95 prosent av lærerårsverkene til undervisning blitt utført av lærere med godkjent utdanning.
There are no adequate and up-to-date figures on which training and qualifications teachers have in the subjects that they teach. 
For å bli tilsatt i undervisningsstilling setter opplæringsloven med forskrift krav til både faglig og pedagogisk utdanning.
The proportion of teachers without approved teacher status varies according to municipality size 
Andelen lærere uten godkjent utdanning varierer med kommunestørrelse
In 42 municipalities less than 90 percent of FTEs in municipal primary and lower secondary schools were filled by teachers with approved teacher status. 
I 42 kommuner ble under 90 prosent av årsverkene i kommunale grunnskoler utført av lærere med godkjent utdanning, mens i 75 av kommunene ble alle årsverkene utført av lærere med godkjent utdanning.
75 municipalities only employ approved teachers. 
Andelen lærere uten godkjent utdanning varierer med kommunestørrelse.
The proportion of teachers without approved teacher status varies according to municipality size, the figure ranging from 3 percent in large municipalities (more than 7,500 pupils) to 5 percent in municipalities with fewer than 250 pupils. 
I store kommuner med mer enn 7500 elever blir 3 prosent av årsverkene utført av lærere uten godkjent utdanning, mens 5 prosent av årsverkene blir utført av lærere uten godkjent utdanning i kommuner med mindre enn 250 elever.