natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Increased teacher-to-pupil ratio in schools with low-performing pupils has reduced the proportion of pupils receiving special needs education 
Økt lærertetthet på skoler med svakt presterende elever har redusert andelen elever med spesialundervisning
A 4-year funding scheme was launched in the autumn of 2013 to increase the teacher-to-pupil ratio in lower secondary schools. 
Det er opprettet en fireårig tilskuddsordning for å øke lærertettheten på ungdomstrinnet fra høsten 2013.
The purpose is to make the tuition more practical, varied and relevant, and to boost pupils’ foundation skills. 
Målet er at elevene skal oppleve økt mestring og bedre læringsutbytte.
The scheme also aims to see whether increasing the teacher-to-pupil ratio could reduce the need for special needs education. 
Det er også et mål å se om tiltaket kan bidra til å styrke læringsmiljøet og redusere behovet for spesialundervisning.
Between 2011/12 and 2013/14 we have noted that the schools that are part of the subsidy scheme have reduced the proportion of pupils receiving special needs education. 
Vi ser at skoler som har økt lærertettheten med så mange årsverk som de har fått midler til, har redusert andelen elever med spesialundervisning fra 2011/12 til 2013/14.
The decline is greater than the nationwide reduction, and greatest in Year 9. 
Reduksjonen er størst på 9. trinn.
More boys than girls receive special needs education 
Flere gutter enn jenter får spesialundervisning
An average of 11.0 percent of boys and 5.5 percent of girls receive special needs education. 
I snitt får 11 prosent av guttene og 5,5 prosent av jentene spesialundervisning.
For the girls the proportion is increasing steadily throughout their schooling, while for boys the figure has already peaked around 14 percent by Year 7 (Figure 7.4). 
Figur 7.4 viser at andelen jenter øker jevnt gjennom hele skoleløpet, mens guttene er oppe i en andel på 14 prosent allerede på 7. trinn.
The share of boys is slightly higher in primary school than in lower secondary – 69 percent in Years 1–7 and 66 percent in Years 8–10. 
Andelen gutter er noe høyere på barneskolen enn på ungdomsskolen – 69 prosent på 1.–7. trinn og 66 prosent på 8.–10. trinn.
Figure 7.4 Pupils with individual decisions on special needs education – by year group and gender. 
Figur 7.4 Elever med enkeltvedtak om spesialundervisning, fordelt på trinn og kjønn.
Differences between counties in the proportion of pupils receiving special needs education 
Forskjeller mellom fylkene i andel elever med spesialundervisning
Nord-Trøndelag has the highest proportion at almost 11 percent. 
Fylket med høyest andel var Nord-Trøndelag, der nær 11 prosent av elevene fikk spesialundervisning.
Fifteen out of nineteen counties saw a decline in the proportion of pupils receiving special needs education from the previous academic year, and the remaining counties only experienced a slight increase. 
15 av 19 fylker har en nedgang i andelen elever med spesialundervisning fra forrige skoleår, og de resterende fylkene har bare en svak økning.
Aust-Agder, Telemark and Hedmark saw the largest decline on the previous year. 
Aust-Agder, Telemark og Hedmark har størst nedgang fra i fjor.
Figure 7.5 Pupils with individual decisions on special needs education – by county. 
Figur 7.5 Elever i grunnskolen med enkeltvedtak om spesialundervisning, fordelt på fylke.
The smallest municipalities have the highest proportion of pupils receiving special needs education 
De minste kommunene har høyest andel elever med spesialundervisning
There is far greater variation between municipalities than between counties in the proportion of pupils receiving special needs education. 
Det er langt større variasjon mellom kommuner enn mellom fylker i andelen elever som får spesialundervisning.
In the smallest municipalities, an average of 10.2 percent of pupils receive special needs education, while the share is 7.5 percent in municipalities with a population of more than 50,000. 
I de minste kommunene får i snitt 10,2 prosent av elevene spesialundervisning, mens andelen i kommuner med over 50 000 innbyggere er 7,5 prosent.
Correspondingly, in municipalities with a population of between 20,000 and 50,000 it varies from 4 percent to 12 percent. 
I kommuner med mellom 20 000 og 50 000 innbyggere varierer den fra 4 til 12 prosent.
In most of the largest municipalities, the proportion of pupils receiving special needs education is 1–2 percentage points below or close to the national average. 
I de fleste av de største kommunene ligger andelen elever med spesialundervisning 1–2 prosentpoeng under landsgjennomsnittet eller tett opp til snittet.
Figure 7.6 Pupils receiving special needs education – by municipality size. 
Figur 7.6 Elever med spesialundervisning etter kommunestørrelse.
Almost everyone receives special needs education from a teacher 
Nesten alle får spesialundervisning med lærer
In the 2013/14 academic year, 49,500 of the almost 51,000 pupils with an individual decision on special needs education received special needs education from a teacher. 
Av de nær 51 000 elevene som hadde enkeltvedtak om spesialundervisning skoleåret 2013/14, fikk 49 500 spesialundervisning med lærer.
Half of them received between two and five hours a week. 
Halvparten av disse fikk to til fem timer i uken.
Around 1,500 pupils only received lessons with a teaching assistant. 
Rundt 1500 elever fikk bare tildelt timer med assistent.
The use of teaching assistants was defined in the Education Act in August 2013. 
Bruken av assistenter ble presisert i opplæringsloven i august 2013.
The Act states that personnel who are not employed in a teaching position may assist in the teaching if they receive necessary guidance and the pupil benefits sufficiently from the tuition. 
Her står det at personale som ikke er ansatt i undervisningsstilling, kan hjelpe til i opplæringen dersom de får nødvendig veiledning.
Figure 7.7 Pupils in primary and lower secondary with individual decisions on special needs education – by hours with teaching staff and hours with teaching assistant. 
Figur 7.7 Elever i grunnskolen med enkeltvedtak om spesialundervisning, fordelt på timer til undervisningspersonale og timer til assistent.
The right to inclusive, good and free primary and upper secondary education is also enshrined in Article 24 of the UN Convention on the Rights of Persons with Disabilities. 
Tilgang til en inkluderende, god og gratis grunnutdanning og videregående opplæring er dessuten nedfelt i artikkel 24 i FNs konvensjon om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne.
In order for a school to be inclusive, it must organise and adapt the tuition to all pupils. 
For at skolen skal være inkluderende, må den organisere og tilrettelegge opplæringen for alle elever.
The organisation of pupils who receive special needs education outside ordinary classes 
Om organisering av elever med spesialundervisning utenfor den ordinære klassen
All pupils should belong to a core group or class, and spend enough time with this core group/class to feel a sense of belonging and stability. 
Alle elever skal tilhøre en basisgruppe/klasse.
This also applies to pupils who receive special needs education. 
Dette gjelder også for elever som får spesialundervisning.
Special needs education should be provided within the class or core group insofar as it is possible and appropriate. 
Spesialundervisning skal gjennomføres i klassen/basisgruppen så langt det er mulig og forsvarlig.
The individual child’s decision on special needs education must describe how the tuition should be organised. 
Hvordan spesialundervisningen organiseres, må gå frem av elevens enkeltvedtak.
Special needs education may be provided within the class / core group, in a separate group, or alone. 
Spesialundervisningen kan gis i klassen/basisgruppen, i særskilt gruppe eller alene.
Pupils who receive special needs education may also be affiliated with a group other than their class, or they may receive instruction in other, alternative learning environments. 
Elever med spesialundervisning kan også tilhøre en annen gruppe enn klassen, eller motta opplæring i større eller mindre grad på andre alternative opplæringsarenaer.
Figures are available that tell us something about the extent of special needs provision outside ordinary classes: 
Det er flere tall som sier noe om omfanget av spesialundervisning gitt utenfor den ordinære klassen:
the number of pupils who receive special needs education alone with a teacher or teaching assistant or in small groups outside ordinary classes 
antall elever som får spesialundervisning alene med lærer eller assistent eller i små grupper utenfor den ordinære klassen
the number of pupils in dedicated units for special needs education 
antall elever i fast avdeling for spesialundervisning
the number of pupils on placements in alternative learning environments one day or more per week outside ordinary education 
antall elever som er utplassert én dag i uken eller mer utenfor ordinær opplæring på en alternativ opplæringsarena
Almost three in four pupils with special needs receive special needs education outside of ordinary classes 
Tre av fire elever med spesialundervisning får spesialundervisning utenfor den ordinære klassen
Just under 51,000 pupils are receiving special needs education in the 2013/14 academic year. 
Litt under 51 000 elever får spesialundervisning skoleåret 2013/14.
Of these, just over 14,000 (28 percent) are given special needs education within their ordinary class. 
Av dem får drøyt 14 000, eller 28 prosent, spesialundervisning i den ordinære klassen.
The remaining 37,000 receive special needs education outside their ordinary class – either in small groups or alone. 
De resterende 37 000 får spesialundervisningen utenfor den ordinære klassen – enten i små grupper eller alene.
There is a link between municipality size and the organisation of special needs education (Figure 7.9). 
Figur 7.9 viser at det er en sammenheng mellom kommunestørrelse og måten spesialundervisningen blir organisert på.
In the smallest municipalities there are more pupils receiving special needs education in ordinary classes and fewer receiving tuition in small groups. 
I de minste kommunene er det flere som får spesialundervisning hovedsakelig i den ordinære klassen, og færre som får undervisning i små grupper.
In the smallest municipalities, more pupils also receive special needs education alone with a teacher or teaching assistant. 
I de minste kommunene er det også flere som får spesialundervisning alene med lærer eller assistent.
One explanation for this is that small municipalities run small schools and subsequently do not have enough pupils to form separate special needs groups. 
En forklaring på dette er at små kommuner har små skoler og dermed ikke et stort nok elevgrunnlag til å danne egne undervisningsgrupper.
There are however significant variations between schools irrespective of school and municipality size. 
Det er likevel store variasjoner mellom skolene uavhengig av skole- og kommunestørrelse.
This could suggest that other factors also play a part, such as the school’s attitude towards including pupils with particular needs. 
Dette kan tyde på at også andre forhold spiller inn, som for eksempel skolens holdning til inkludering av elever med særskilte behov.
Figure 7.8 Pupils receiving special needs education within ordinary classes, in small groups, or alone with a teacher or teaching assistant. 
Figur 7.8 Elever som får spesialundervisning i den ordinære klassen, i små grupper eller alene med lærer eller assistent.
Pupils in dedicated units for special needs education 
Elever i fast avdeling for spesialundervisning
The general rule is that pupils should receive tuition in their class / core group. 
Hovedregelen er at eleven skal ha opplæringen sin i klassen/basisgruppen.
Yet some pupils are affiliated with a dedicated special needs unit. 
Noen elever har likevel tilhørighet til en fast avdeling for spesialundervisning.
These units may be separate special needs schools or dedicated special needs departments in ordinary schools. 
Kun elever som har enkeltvedtak om spesialundervisning, inngår i tallene for elever i fast avdeling.
In the 2013/14 academic year, just under 4,000 pupils are part of a dedicated special needs unit. 
Skoleåret 2013/14 er i underkant av 4000 elever registrert med hovedtilhørighet i en egen fast avdeling for spesialundervisning.
This represents 0.6 percent of all pupils in primary and lower secondary and 8 percent of all pupils receiving special needs education. 
Det utgjør 0,6 prosent av alle elevene i grunnskolen og 8 prosent av alle elevene med spesialundervisning.
There are dedicated units in 351 schools. 
De faste avdelingene er fordelt på 351 skoler.
In most schools, pupils in the dedicated special needs unit only account for a small percentage of all pupils. 
Ved de fleste skolene utgjør elevene ved den faste avdelingen for spesialundervisning bare en liten del av det totale elevtallet.
At 60 of the 351 schools, all pupils are part of a dedicated special needs unit. 
På 60 av de 351 skolene hører alle elevene til i den faste avdelingen for spesialundervisning.
In addition, there are four schools where more than half of all pupils are part of the dedicated unit. 
I tillegg er det 4 skoler der halvparten eller flere av elevene hører til i den faste avdelingen.
Just over 1,400 pupils attend these 64 schools, which are in essence designated special needs schools. 
Totalt går i overkant av 1500 elever på disse 64 skolene, som i praksis er egne skoler for spesialundervisning.
Figure 7.9 Pupils receiving special needs education within ordinary classes, in small groups, or alone – by municipality size. 
Figur 7.9 Elever som får spesialundervisning i den ordinære klassen, i små grupper eller alene, fordelt etter kommunestørrelse.
The largest municipalities have most pupils in dedicated units 
De største kommunene har flest elever i fast avdeling
Large municipalities have the largest number of pupils in dedicated units (Figure 7.10). 
Det er flest elever i fast avdeling i de store kommunene (figur 7.10).
However, Figure 7.10 shows that in the largest municipalities, the proportion of pupils who belong to a dedicated unit ranges from 0.4 percent to 1.9 percent. 
I de største kommunene varierer andelen elever som hører til en fast avdeling, fra 0,4 til 1,9 prosent.
One explanation for these variations is that some municipalities host intermunicipal schemes. 
En forklaring på variasjonen er at noen kommuner er vertskommune i et interkommunalt samarbeid.
There may also be differing attitudes towards inclusion and inclusive practices in schools. 
Det kan også handle om ulike holdninger til inkludering og inkluderende praksis i skolen.
There is no clear link between the percentage of pupils in dedicated units and the extent of special needs provision. 
Det er heller ingen entydig sammenheng mellom andelen elever i fast avdeling og omfanget av spesialundervisning.
Figure 7.10 Pupils in dedicated units and pupils receiving special needs education in the largest municipalities. 
Figur 7.10 Elever i fast avdeling for spesialundervisning i de største kommunene.
2013/14 academic year. 
Skoleåret 2013/14.
Pupils in alternative learning environments 
Elever på alternative opplæringsarenaer
In addition to the 4,000 or so pupils in dedicated units in the 2013/14 academic year, there are just over 1,300 pupils on placements in alternative learning environments outside ordinary education one or more days a week. 
I tillegg til de omkring 4000 elevene i fast avdeling er drøyt 1300 elever utplassert én eller flere dager i uken utenfor ordinær opplæring på en alternativ opplæringsarena skoleåret 2013/14.
More than 80 percent of them are boys. 
Over 80 prosent av disse er gutter.
These learning environments could involve outdoor pursuits, canteen work, agricultural activities, car workshops etc. 
Det kan dreie seg om opplegg knyttet til friluftsliv, kantinedrift, gårdsaktiviteter, bilverksteder med mer.
They must also consider whether the arrangement would be in the best interest of the child. 
Det må også vurderes om tiltaket er til barnets beste.
Alternative learning environments are one of several measures available to schools in order to fulfil the principle of adapted tuition. 
Alternative opplæringsarenaer er ett av flere tiltak i skolens tiltakskjede for å realisere prinsippet om tilpasset opplæring.
At the same time, there are challenges in securing structure and continuity in the partnership between the school and the alternative learning environment. 
Samtidig er det noen utfordringer knyttet til å få struktur og sammenheng i samarbeidet mellom skolen og den alternative opplæringsarenaen.
When a pupil spends one or more days a week in an educational setting outside school, it is crucial that the school is conscious of the pupil’s learning outcomes, well-being and progress. 
Når en elev tilbringer én eller flere dager i uken et annet sted enn på skolens område, er det svært viktig at skolen er bevisst på elevens læringsutbytte, trivsel og utvikling.
Pupils may access special needs provision within ordinary study programmes, within an adapted or alternative study programme in school, or in workplace training. 
Elever kan få spesialundervisning innenfor et ordinært opplæringsløp, innenfor et tilrettelagt eller alternativt opplæringsløp i skole eller innenfor opplæring i bedrift.
We can divide special needs pupils in upper secondary into two groups. 
Elever med spesialundervisning i videregående opplæring kan deles i to grupper.
The other group receives special needs education with a view to obtaining a lower level qualification – a so-called planned basic qualification. 
Den andre gruppen får spesialundervisning med mål om kompetanse på lavere nivå – planlagt grunnkompetanse.
The Education Act refers to basic qualifications as any form of education or training that does not lead to full university or college admissions certification or to a full vocational qualification. 
I opplæringsloven viser grunnkompetanse til all opplæring som ikke fører til full studie- eller yrkeskompetanse.
Enrolment of pupils with extensive special needs in upper secondary education and training 
Inntak til videregående opplæring for elever med omfattende behov for spesialundervisning
They reintroduce the concept of preferential consideration of applicants with extensive special needs in cases where pursuing a particular study programme is critical to a pupil’s chances of completing upper secondary education or training. 
Begrepet «fortrinnsrett» er gjeninnført for søkere med et omfattende behov for spesialundervisning, der valg av ett bestemt program har svært mye å si for muligheten eleven har til å fullføre videregående opplæring med yrkes- eller studiekompetanse.
In addition to preferential consideration for specific study programmes, priority is also given to applicants with severely reduced functional ability, applicants entitled to tuition in or via sign language, and applicants who have been granted additional time to complete their studies. 
I tillegg til fortrinnsrett til et særskilt utdanningsprogram er det fortrinnsrett for søkere med sterkt nedsatt funksjonsevne, for søkere med rett til opplæring i eller på tegnspråk og for søkere med vedtak om utvidet tid.
Applicant figures for upper secondary education and training in the 2014/15 academic year show that just over 4,200 applicants (2 percent) have applied for a specific study programme. 
Søkertallene til videregående opplæring skoleåret 2014/15 viser at drøyt 4200, eller 2 prosent av søkerne, har søkt på et særskilt utdanningsprogram.
The programme for restaurant management and food processing and the programme for agriculture, fishing and forestry are the two study programmes with the highest proportion of applicants for a specific study programme. 
Restaurant- og matfag og naturbruk er de utdanningsprogrammene som har høyest andel søkere til et særskilt utdanningsprogram.
Figure 7.11 Applicants for a specific study programme. 
Figur 7.11 Søkere til et særskilt utdanningsprogram, fordelt på utdanningsprogram.
Percentage 
Prosent.
The extent of special needs provision in upper secondary education and training 
Omfang av spesialundervisning i videregående opplæring
The Norwegian Directorate for Education and Training conducted a survey in spring 2012 asking the sector how many pupils were subject to individual decisions on special needs education. 
For å få mer kunnskap om det totale omfanget av spesialundervisning i videregående opplæring spurte Utdanningsdirektoratet våren 2012 sektoren om hvor mange elever som har fått enkeltvedtak om spesialundervisning.
(Spørsmål til Skole-Norge, spring 2012). 
(Spørsmål til Skole-Norge våren 2012).
The percentage of pupils receiving special needs education thus seems to be lower in upper secondary than in primary and lower secondary school. 
Tallene indikerer at andelen elever med spesialundervisning er lavere i videregående opplæring enn i grunnskolen.
Based on these figures, we can assume that almost 12,000 upper secondary pupils receive special needs education. 
Tar vi utgangspunkt i disse tallene, kan vi anta at nesten 12 000 elever i videregående skole får spesialundervisning.
This figure includes both pupils who aim to acquire a complete qualification, and pupils aiming to obtain a planned basic qualification. 
Tallet omfatter både elever med mål om full kompetanse og ordinært vitnemål og elever med mål om kompetanse på lavere nivå – planlagt grunnkompetanse.
A survey of pupils with functional disabilities in upper secondary education and training (Gjertsen and Olsen 2013) found that there are almost 11,000 pupils with reduced functional ability in upper secondary education and training and that 2,800 of them have developmental disabilities. 
En kartlegging av elever med funksjonsnedsettelser i videregående opplæring (Gjertsen og Olsen 2013) viser at det er nesten 11 000 elever med funksjonsnedsettelser i videregående opplæring, og at 2800 av disse har en utviklingshemning.
2.8 percent aim to obtain a basic qualification 
2,8 prosent har grunnkompetanse som mål
A basic qualification is a qualification at a lower level than a full vocational qualification or university and college admissions certification. 
Grunnkompetanse er kompetanse på et lavere nivå enn full yrkes- eller studiekompetanse.
The pupil or training candidate receives training that is based around those subjects, or parts of subjects, that she or he is able to master. 
Opplæringen tar utgangspunkt i de fagene eller deler av fagene som eleven/lærekandidaten kan mestre.
Some pupils make significant departures from the curriculum in all or most subjects, while for others it is a case of minor deviations from the ordinary curricula. 
Noen har store avvik fra læreplanen i alle eller de fleste fag, mens det for andre kan være snakk om mindre avvik fra de ordinære læreplanene.
Just under 6,800 participants in upper secondary education or training had obtained a planned basic qualification as at 1 October 2013. 
Totalt var i underkant av 6800 personer i videregående opplæring registrert med planlagt grunnkompetanse per 1. oktober 2013.
5,000 of them were pupils, and just under 1,800 were training candidates. 
5000 av disse var elever og i underkant av 1800 var lærekandidater.
In the country as a whole, 2.8 percent were studying for a basic qualification. 
Totalt i landet var 2,8 prosent registrert med grunnkompetanse som mål.
This percentage varies from 1 to 5 percent across counties and is highest on the programme for restaurant management and food processing (12.2 percent) and the programme for agriculture, fishing and forestry (8.1 percent). 
Denne andelen varierer mellom fylkene, fra 1 til nesten 5 prosent.
The largest study programmes still have the highest number of people registered as studying for a planned basic qualification. 
Det er likevel de største utdanningsprogrammene som har flest personer registrert med planlagt grunnkompetanse.
On the programme for specialisation in general studies this involves 1,327 people, and on the programme for healthcare, childhood and youth development 1,030 people. 
På studiespesialisering gjelder dette 1327 personer og på helse- og oppvekstfag 1030 personer.