natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Different types of nautical charts, land maps, satellite and aerial photos, fairways, nature reserve areas, anchorage sites and emergency preparedness topics are examples of data that can be found in Kystinfo. 
Ulike typer sjøkart, landkart, satellitt- og flyfoto, farleder, naturvernområder, ankringsområder, beredskapstema er eksempler på data man kan finne i Kystinfo.
Wave and current warnings to mariners 
Bølge- og strømvarsling for sjøfarende
The wave and current warning service provides mariners with information on wave and current conditions up to two days in advance. 
Bølge- og strømvarslingstjenesten gir sjøfarende informasjon om bølge- og strømforhold inntil to døgn frem i tid.
The warnings apply to particularly exposed stretches along the Norwegian coast. 
Varslene gjelder for spesielt utsatte strekninger langs norskekysten.
The wave models provide forecasts for the wave height and direction up to 48 hours in advance. 
Bølgemodellene gir prognoser for bølgehøyde og retning inntil 48 timer frem i tid.
A summary of the wind strength and direction is also provided. 
I tillegg får man oversikt over vindstyrke og vindretning.
The wave and current warning service should make it easier and safer for passenger vessels to navigate in exposed coastal areas. 
Bølge- og strømvarslingstjenesten skal gjøre det lettere og tryggere for passasjertrafikken å navigere i utsatte kystområder.
This service has been developed in cooperation with the users and other Norwegian entities, and it is continuously updated based on the needs of the users. 
Tjenesten er utviklet i samarbeid med brukere og andre norske aktører, og utvikles kontinuerlig basert på brukerbehov.
Following vessel movements with AIS 
Følger skipsbevegelser på AIS
AIS (Automatic Identification System) is an information system that helps the coastal state of Norway to maintain a good and effective response service along its coastline. 
AIS (Automatic Identification System) er et informasjonssystem som bidrar til at kyststaten Norge kan ivareta en god og effektiv beredskap langs kysten.
The NCA operates the system on behalf of Norwegian authorities. 
Kystverket drifter systemet på vegne av norske myndigheter.
The NCA's AIS chain along the Norwegian coast was established in 2005 and currently consists of 44 land-based base stations on mainland Norway and Svalbard. 
Kystverkets AIS-kjede langs norskekysten ble etablert i 2005 og består i dag av 44 landbaserte basestasjoner på fastlands-Norge og Svalbard.
The base stations receive automatic and dynamic messages from vessels showing the vessel's position, course, speed and identity. 
Basestasjonene mottar automatiske og dynamiske meldinger fra fartøy som viser fartøyets posisjon, kurs, fart, og identitet.
The Navigational Warning Service NAVAREA 
Navigasjonsvarslingstjenesten NAVAREA
The NCA has assumed responsibility as coordinator of NAVAREA XIX, which is one of the areas of the IMO/IHO's global navigational warning service. 
Kystverket har påtatt seg ansvaret som koordinator for NAVAREA XIX, som er ett av områdene i IMO/IHO sin globale navigasjonsvarslingstjeneste.
The area that the NCA is responsible for covers the waters between Greenland and the Russian border, stretching from the middle of the Norwegian coast and to the North Pole. 
Området som Kystverket har ansvar for dekker havområdet mellom Grønland og grensen til Russland og strekker seg fra midt på norskekysten og opp til Nordpolen.
The maritime traffic control centre in Vardø issues NAVAREA alerts twice a day on behalf of the NCA. 
Sjøtrafikksentralen i Vardø sender på vegne av Kystverket ut NAVAREA-varsler to ganger i døgnet.
Ice warnings to shipping 
Isvarsling til skipsfarten
During the winter months, the NCA provides shipping with updated information on ice conditions in Norwegian waters from the Swedish border to Kristiansand and icebreaking in primary and secondary fairways outside harbours. 
I løpet av vintermånedene tilbyr Kystverket skipsfarten oppdatert informasjon om isforholdene i norske farvann fra svenskegrensen til Kristiansand, og isbryting i hoved- og bileder utenfor havneområder.
Ice reports are available and updated at kystverket.no from December 1st to March 31st. 
Ismeldinger er tilgjengelige og oppdateres på kystverket.no fra 1.desember til 31.mars.
Sist oppdatert: 25. 
Foto: Kystverket.
May 2013 The Norwegian Coastal Administration 
Sist oppdatert: 23. mai 2012 Kystverket
The rules for doing this are set by the UN Convention on the Law of the Sea. 
Reglene for dette er bestemt av FNs havrettskonvensjon.
This international agreement from 1982 divides the seas into various zones, explains doctoral research fellow Gunnar Sander at the University of Tromsø. 
– FNs havrettskonvensjon fra 1982 definerer ulike soner i havet.
“The right to a zone in the Arctic Ocean is restricted to the five coastal states of Norway, Russia, the USA, Canada and Greenland-Denmark. 
Det er kun de fem arktiske kyststatene Norge, Russland, USA, Canada og Grønland/Danmark som har rett til soner i Polhavet.
This map shows maritime boundaries in the Arctic Ocean today. 
Kartet viser de maritime grensene i Polhavet i dag.
Norway is the only coastal state to have secured a UN assessment of boundaries for a continental shelf extending beyond its EEZ. 
Norge har som eneste kyststat fått FNs vurdering av grenser for en kontinentalsokkel utenfor vår økonomiske sone (EEZ).
Denmark has submitted proposals to the CLCS for delimiting its extended continental shelf, while the other coastal states are still mapping the seabed. 
Danmark har levert et forslag til avgrensning av sin ytre kontinentalsokkel til FN, mens de andre kyststatene fremdeles kartlegger havbunnen.
Illustration: Gunnar Sander and Anders Skoglund, Norwegian Polar Institute. 
Illustrasjon: Gunnar Sander og Anders Skoglund, Norsk Polarinstitutt.
(map translation) 
Havets sju soner
1) Internal waters 
1) Indre farvann:
2) Territorial waters 
2) Territorialfarvann:
This zone extends 12 nautical miles from the baseline. 
Denne sonen går 12 nautiske mil ut fra grunnlinja som avgrenser det indre farvannet.
The coastal state has full sovereignty and jurisdiction. 
Her har kyststaten full suverenitet og jurisdiksjon.
3) Contiguous zone 
3) Den tilstøtende sone:
4) Exclusive economic zone (EEZ) 
4) Eksklusiv økonomisk sone (EEZ):
5) Continental shelf 
5) Kontinentalsokkelen:
Under certain conditions, however, a coastal state can also extend its continental shelf beyond that limit. 
Men under visse vilkår kan en kyststat også få en ytre kontinentalsokkel utenfor 200 nautiske mil.
In this extended area, it has rights to the resources on and beneath the seabed but not in the water column. 
Her har den rett til ressursene på og under havbunnen, men ikke i vannsøyla.
That means minerals, oil, gas and organisms permanently attached to the seabed, but not to fish swimming above it. 
Det betyr rett til mineraler, olje, gass, og organismer som sitter fast i havbunnen, men ikke til fisken som svømmer over.
6) Seabed in the deep ocean 
6) Havbunnen på dyphavet:
The seabed beyond the continental shelf is defined as humanity’s common heritage. 
Havbunnen utenfor kontinentalsoklene er definert som menneskehetens fellesarv.
No states have special rights, and its mineral resources must be exploited to the benefit of all people. 
Ingen stater har spesielle rettigheter ,og utnyttelsen av mineralressursene skal skje til beste for alle mennesker.
It is managed in accordance with these principles by the UN’s International Seabed Authority (ISA) in Jamaica. 
FN-organet International Seabed Authority på Jamaica, skal forvalte havbunnen på dyphavet etter disse prinsippene.
7) High seas 
7) Åpent hav:
This refers to the water column beyond the EEZs of the coastal states. 
Dette er vannsøylen utenfor kyststatenes eksklusive økonomiske soner på 200 nautiske mil.
All states have equal rights there to conduct such activities as fishing and shipping. 
Her har alle stater like rettigheter til blant annet fiske og skipsfart.
The extended continental shelves of coastal states must not affect activities on the high seas. 
Kyststatenes ytre kontinentalsokler skal ikke påvirke aktivitetene i åpent hav.
A joint regime may accordingly exist in some areas, where the continental shelf and the water column are administered differently. 
I noen områder kan det dermed være et delt regime hvor kontinentalsokkelen og vannmassene forvaltes forskjellig.
Outline of the maritime zones as defined in the UN Convention on the Law of the Sea. 
Prinsippskisse av de maritime sonene slik de er definert i FN’s havrettstraktat.
Illustration: Gunnar Sander and Audun Igesund, Norwegian Polar Institute. 
Illustrasjon: Gunnar Sander og Audun Igesund, Norsk Polarinstitutt.
(diagram translation) 
Få uavklarte grenser
The only undefined boundaries in the Arctic Ocean are those of the USA with Russia and Canada respectively. 
De eneste uavklarte delelinjene i Polhavet er mellom USA og Russland og USA og Canada.
Although Canada and Greenland-Denmark have the world’s longest negotiated zone boundary, a new issue has arisen there. 
Grensa mellom Canada og Grønland/Danmark er verdens lengste forhandlede delelinje.
“The overall picture is that negotiations over Artic Ocean boundaries have been completed and few unclarified issues of sovereignty remain,” says Sander. 
– Hovedbildet er at grensene i Polhavet er ferdig forhandlet, og at det er få uavklarte spørsmål om suverenitet.
What would happen if one of them failed to accept the CLCS recommendation remains uncertain. 
Kontinentalsokkelens utstrekning
However, the Norwegians have not issued a final proclamation of the boundary because of potential overlaps with other states. 
Norge har imidlertid ikke endelig proklamert grensene pga mulig overlapp med nabostatene.
Greenland-Denmark submitted its boundary proposal in December 2014, while Canada and the USA are still acquiring data as the basis for their claims. 
Danmark/Grønland sendte inn sitt forslag til grenser i desember 2014.
While such extensions will restrict the international area, the high seas beyond the 200 nautical mile limit will always remain outside national jurisdiction, 
Mens dette vil innskrenke fellesområdene på den dype havbunnen, vil åpent hav utenfor 200 nautiske mil alltid forbli et fellesområde.
“The countries are required to submit boundary proposals within 10 years of ratifying the law of the sea convention,” explains Sander. 
– Landene er pålagt å sende inn forslag til grenser innen ti år etter at de ratifiserte havrettskonvensjonen.
“So this is not an unregulated race over territorial claims in the Arctic Ocean, but the fulfilment of an obligation and a process regulated by law.” 
Det er derfor ikke noe uregulert kappløp om territorier i Polhavet, men en oppfyllelse av en plikt og en lovregulert prosess, sier Sander.
“Mapping of resources in the Arctic Ocean is poor,” he adds. 
– Ressursene i Polhavet er dårlig kartlagt.
“A number of factors – including ice cover – will make minerals, oil and gas hard to access.” 
Mineraler, olje og gass vil være vanskelig tilgjengelig på grunn av flere forhold, blant annet is, fortsetter Sander.
Large parts of the ocean are deep. 
Store deler av Polhavet er dypt.
The seabed around the Pole itself lies at depths of 4-5 000 metres. 
Rundt polpunktet ligger havbunnen på mellom 4000-5400 meters dyp.
“Even if these areas become ice-free, such deep waters are usually poor in nutrients,” observes Sander. 
– Selv om disse områdene skulle bli isfrie, så er slike dype havområder som oftest næringsfattige.
“Fish resources in the Arctic Ocean will accordingly be largest on the continental shelves and along the marginal ice zone. 
I Polhavet vil fiskeressursene derfor være størst på kontinentalsokkelen og langs iskanten.
“Even if the latter moves north, it will initially remain within the EEZs of the coastal states. 
Selv om iskanten trekker seg nordover, vil den i første omgang fortsatt befinne seg innenfor kyststatenes eksklusive økonomiske soner på 200 nautiske mil.
The NCA's AIS chain along the Norwegian coast was established in 2005 and currently consists of 44 land-based base stations on mainland Norway and Svalbard. 
Kystverkets AIS-kjede langs norskekysten ble etablert i 2005 og består i dag av rundt 50 landbaserte basestasjoner på fastlands-Norge og Svalbard.
All vessels over a certain size are, under international law, required to use AIS equipment when sailing. 
Alle fartøy over en viss størrelse er, ved internasjonal lovgiving, pålagt å bruke AIS utstyr under seilas.
Ships see each other 
Skip ser hverandre
The national AIS network covers, with certain exceptions, the area from the baseline and 40-60 nautical miles out to sea. 
Det nasjonale AIS-nettverket dekker, med enkelte unntak, området fra grunnlinja og 40-60 nautiske mil ut fra kysten.
The AIS network automatically receives all AIS messages transmitted from vessels inside this coverage area. 
AIS- nettverket mottar automatisk alle AIS-meldinger sendt fra fartøy innenfor dette dekningsområdet.
The AIS range is limited by the VHF range, which is determined primarily by the height of the antenna. 
Rekkevidden til AIS er avhengig av VHF rekkevidde, som først og fremst bestemmes av antennehøyden.
The typical range from a vessel at sea is 20 nautical miles. 
Typisk rekkevidde fra et fartøy på sjøen er 20 nautiske mil.
Vessels with AIS on board can see and follow the movements of other vessels in the area. 
Skip med AIS om bord kan se og følge bevegelsene til andre skip i området.
AIS therefore serves as an anti-collision system and a supplement to radar-based information. 
AIS fungerer derfor som et antikollisjonssystem og et supplement til radarbasert informasjon.
Static and sailing-related information is transmitted every 6th minute or when the data changes via maritime VHF communication. 
Statisk og seilingsrelatert informasjon sendes hvert 6. minutt eller ved endring av data via det maritime VHF sambandet.
Dynamic information is transmitted at an update rate ranging from 3 minutes to 2 seconds, depending on the vessel's speed and course changes. 
Dynamisk informasjon sendes med fra 3 minutter til 2 sekunders oppdateringsrate, avhengig av fartøyets fart og kursendring.
A flexible system 
Et fleksibelt system
Automatic AIS data received by the base stations is made available to various public authorities via a web-based service. 
Automatisk AIS-data som mottas av basestasjonene blir gjort tilgjengelig for ulike offentlige myndigheter via en webbasert tjeneste.
The service also displays static information about the ship's identity, type of vessel, dimensions, destination, estimated time of arrival and cargo. 
Tjenesten viser også statisk informasjon om skipets identitet, skipstype, dimensjoner, destinasjon, antatt ankomsttid, og last.
The static (identity, vessel type, dimensions) and sailing related (destination, ETA, cargo, draught) information from AIS may in some cases be limited. 
Den statiske (identitet, skipstype, dimensjoner) og seilingsrelatert (destinasjon, ETA, last, dyptgående) informasjonen fra AIS kan i noen tilfeller være begrenset.
For this reason the web-based AIS service retrieves data from other maritime information systems, so that the quality of the static and sailing-related information becomes more detailed. 
Derfor henter den webbaserte AIS tjenesten inn data fra andre maritime informasjonssystemer, slik at kvaliteten på statisk og seilingsrelatert informasjon blir mer utfyllende.
Combined with the SafeSeaNet Norway (SSNN) messaging system, one can for example see information on the vessel's destination, estimated time of arrival and whether the vessel is carrying a hazardous or polluting cargo. 
Kombinert med meldingssystemet SafeSeaNet Norway (SSNN) kan man eksempelvis se informasjon om fartøyets destinasjon, estimert ankomsttid, og om fartøyet har farlig eller forurensende last ombord.
This is important information for the Norwegian Coastal Administration's traffic control centres and oil pollution preparedness. 
Dette er viktig informasjon for blant annet Kystverkets sjøtrafikksentraler og oljevernberedskap.
In addition, SSN information provides information on the number of persons on board, which is important information for search and rescue operations. 
I tillegg gir SSN informasjon om antall personer ombord, som er viktig informasjon ved søk og redningsaksjoner.
Under constant development 
Under stadig utvikling
Land-based AIS has a limited range of 40-60 nautical miles, and hilly terrain and unstable weather conditions cause inadequate coverage in some areas. 
Landbasert AIS har en avgrenset rekkevidde på 40-60 nautiske mil, og kupert terreng og ustabile værforhold fører til mangelfull dekning i enkelte områder.
Further development of the service is therefore one of the NCA's focus areas, and in areas with heavy traffic the establishment of more AIS base stations is planned. 
Videreutvikling av tjenesten er derfor et av Kystverkets satsingsområder, og i områder med tett trafikk planlegges etableringen av flere AIS basestasjoner.
Based on today's communication requirements, users with Android phones now have the opportunity to access the NCA's AIS data by downloading a newly developed AIS app. 
Med utgangspunkt i dagens kommunikasjonsbehov, har brukere med Android telefoner nå mulighet til å få tilgang på Kystverkets AIS-data ved å laste ned en nylig utviklet AIS applikasjon.
Access to the application is search-based and user restricted. 
Tilgangen på applikasjonen er søkerbasert og brukerbegrenset.
The launch of the Norwegian AISSat-1 satellite in 2010 was a quantum leap in the development of AIS as a tool in preventive maritime safety work. 
Oppskytingen av den norske satellitten AISSat-1 i 2010 var et kvantesprang i videreutviklingen av AIS som et verktøy i det forebyggende sjøsikkerhetsarbeidet.
With AISSat-1 the NCA gained access to satellite-based AIS data that makes it possible to observe vessels in waters that currently are beyond the reach of the land-based AIS network. 
Med AISSat-1 fikk Kystverket tilgang på satellittbasert AIS-data som gjør det mulig å observere fartøy i havområder, som i dag ligger utenfor rekkevidden til det landbaserte AIS-nettverket.
Sist oppdatert: 25. 
AISSat-1.
May 2013 The Norwegian Coastal Administration 
Sist oppdatert: 16. november 2016 Kystverket
This pest is a natural parasite of salmon in salt water, and can be found in all sea areas of the northern hemisphere. 
Lakselus er en naturlig parasitt på laksefisk i saltvann, og finnes i alle havområder på den nordlige halvkule.
It damages the fish by feeding on their mucous, skin and blood. 
Lakselusen påfører laksefisk skade ved å spise av slim, skinn og blod.
That reduces their physical wellbeing, while making the fish more vulnerable to other infections caused by bacteria or fungi. 
Dette gir dårlig velferd og åpner for andre infeksjoner fra bakterier og sopp.
The louse breeds throughout the year, but most swiftly in the summer when the sea is warm. 
Lakselusen formerer seg hele året, men hurtigst om sommeren når det er varmt i sjøen.
It weakens as salinity declines, and falls off salmon and sea trout when these swim into fresh water in rivers. 
Den trives dårligere jo mindre salt det er i vannet, og faller av laksen og sjøørreten når den går opp i ferskvannet i elvene.
While the louse occurs naturally, its numbers multiply when many hosts are available. 
Lakselus finnes naturlig, men med mange verter øker mengden.
That condition has been provided by the expansion in Norwegian fish farming. 
Veksten i norsk oppdrettsnæring har gjort at det nå er mange verter for lakselus.
Excessive numbers of lice are also a threat to wild salmon, and particularly to the smolts when these migrate out to sea in the spring. 
For mange lakselus er en trussel mot vill laksefisk, spesielt den ville laksesmolten når den vandrer ut om våren.
Every year in that season, Norwegian fish farmers are required to undertake collective treatment to ensure that the level of lice is as low as possible when the smolts set off. 
Hver vår er oppdretterne pålagt å gjennomføre felles behandling for å sikre så lavt lusenivå som mulig i smoltens utvandringsperiode.
Sea trout live in areas where aquaculture takes place, and are also vulnerable to excessive levels of lice. 
Sjøørreten lever i områdene der det er oppdrett.
They withdraw back to the rivers to get rid of the parasites in fresh water. 
Den tåler heller ikke for mange lus, og trekker tilbake til elvene for å kvitte seg med lusen i ferskvann.
Taking care of these fish poses a bigger challenge than with salmon smolts because they are exposed to infection for longer periods. 
Det er en større utfordring å ta vare på sjøørret enn laksesmolt, siden sjøørreten er utsatt for smitte i lengre perioder.
The louse can also present a threat to farmed salmon. 
Lakselus kan også bli en trussel mot oppdrettslaks.
If it becomes too prevalent in a farm, it can cause sores and other damage to the fish which lay them open to infections. 
Hvis det blir for mange lakselus i oppdrettsanlegget kan lusen lage sår og skader på oppdrettsfisken som åpner for infeksjoner.
That creates problems for the wellbeing of the stock, which is reinforced by the amount of handling required to count and remove the lice. 
Dette gir fisken velferdsproblem som igjen blir forsterket med mye håndtering i forbindelse med telling og behandling.
The fish farmer is responsible for keeping numbers below that limit, and failure to do so may mean the stock must be slaughtered. 
Klarer de ikke det med tiltak må de slakte ut fisken.
The Norwegian Food Safety Authority can permit a higher louse limit for broodstock during the last half-year while the fish are in the sea. 
Mattilsynet kan gi tillatelse til en høyere lakselusgrense for stamfisk det siste halve året fisken står i sjøen.
Combating lice 
Tiltak mot lakselus
The salmon louse is tackled with medicinal treatments, the use of cleaner fish and mechanical delousing. 
Lakselus bekjempes med legemidler, rensefisk og mekaniske metoder.
Medicines are and have been the commonest way of dealing with lice. 
Legemidler er og har vært den vanligste måten å bekjempe lakselus på.
They are administered either as a feed supplement or in a bath. 
Det blir gjort enten ved at legemiddelet tilsettes fôret eller ved badebehandling.
The latter approach involves either enclosing the cage in a impermeable tarpaulin or giving treatment on the well boat. 
Ved badebehandling omsluttes merden av en tett presenning.
Cleaner fish eat the lice sitting on the farmed fish. 
Rensefisk spiser lus som sitter på oppdrettsfisken.
This is most effective with smaller salmon and when the water is not too cold. 
Den er mest effektiv på mindre laks og når det ikke er for kaldt i vannet.
The cages must be clean, or the wrasses used will consume marine fouling on the nets instead. 
Merdene må være rene ellers spiser leppefisken groe fra nøtene i stedet.
Mechanical delousing has become increasingly common in recent years because the salmon louse has developed resistance to medication. 
Mekanisk behandling har blitt mer og mer vanlig de siste årene pga. at lakselusen har utviklet resistens mot legemidlene.
Examples of such new treatment methods include the use of lasers, brushing or spraying with fresh or warm water. 
Eksempler på slike nye behandlingsmetoder er laser, børsting og spyling med ferskvann eller varmt vann.
In addition, lice skirts are installed as a preventive measure. 
I tillegg brukes luseskjørt som forebyggende tiltak.
Resistance 
Resistens og nedsatt følsomhet
They have properties which allow them to live through the treatment and continue to breed. 
De er bærere av egenskapen som gjør at de overlever behandlingen og kan formere seg videre.
The problem is then that the medicines work poorly or not at all, and the fish farmer fails to get the lice level down. 
Problemet blir da at legemidlene virker dårlig eller ikke i det hele tatt, og oppdretterne klarer ikke å få ned lakselusnivået.
Treatment goal 
Hva er målet med lakselusbekjempelsen?
Treatments for dealing with lice aim to prevent and limit the damage caused by these parasites to farmed and wild salmon and sea trout. 
Målet for lakselusbekjempelsen er å forebygge og begrense skadevirkning av lakselus på fisk i oppdrettsanlegg og på viltlevende bestander av laks og sjøørret.