natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Another goal is to prevent the development of resistance to the delousing medicines. 
Dessuten er det å motvirke utvikling av resistens mot lusemidlene.
These objectives are spelt out in Norway’s regulations on salmon lice. 
Målene er definert i lakselusforskriften.
Fish farmers must comply with the rules, and the Food Safety Authority checks that they do. 
Oppdretterne skal følge lakselusforskriften og Mattilsynet fører tilsyn etter.
Official action on salmon lice 
Mattilsynets lakselusoppgaver
The Food Safety Authority’s job is to supervise the aquaculture sector to ensure that the goals for salmon lice treatment are met. 
Mattilsynets oppgave er å følge opp oppdretterne slik at målet for lakselusbekjempelsen blir nådd.
It does this by monitoring that the fish farmers keep the lice level at their facilities below the specified limit, that they count lice, and that they take the necessary measures. 
Det gjør Mattilsynet gjennom å følge opp at oppdretterne holder lakselusnivået i oppdrettsanleggene under grensen som er satt, at de teller og setter i verk tiltak for å holde nivået nede.
The authority also ensures that the fish farmers have plans and emergency preparedness measures in place to keep the level down. 
I tillegg passer Mattilsynet på at oppdretterne har planer og beredskap for å holde nivået nede.
In addition, it checks that care is taken to maintain the wellbeing of farmed fish. 
Mattilsynet fører også tilsyn med at velferden til oppdrettsfisken blir ivaretatt.
This presents a challenge, since treatment for lice infection involves a good deal of handling for counting and delousing. 
Det er utfordrende siden lakselusbekjempelse innebærer mye håndtering i forbindelse med telling og behandling.
If a fish farmer fails to keep the level of lice infection below the specified limit, the authority can order them to adopt countermeasures or to slaughter the fish. 
Dersom oppdretteren ikke klarer å holde lakselusnivået under grensen kan Mattilsynet pålegge oppdretteren å sette i verk tiltak eller å slakte ut fisken.
Localities which have seen the lice level exceeded for extended periods may be ordered to reduce production. 
Lokaliteter som har hatt langvarige overskridelser av lakselusnivået kan bli pålagt å redusere produksjonen.
Topic pages on salmon lice at the Norwegian Institute of Marine Research 
Temasider om lakselus hos Havforskningsinstituttet
The salmon louse. 
Lakselus.
July 2016 Norwegian Food Safety Authority 
Sist oppdatert: 07. juli 2016 Mattilsynet
This is where primary production takes place (plant growth in the form of plankton and algae), and where one finds fish and other animals that are either herbivores or carnivores. 
Der finner primærproduksjonen sted (plantevekst i form av plankton og alger), og der finner en fisk og andre dyr som enten er plantespisere eller rovdyr.
The seabed is rich in life, and the Mareano survey project has provided new knowledge about the seabed. 
På havbunnen er det et rikt liv, og kartleggingsprosjektet Mareano har gitt oss ny viten om havbunnen.
Significant biological production also occurs in the water column. 
Det foregår også stor biologisk produksjon i vannsøyla.
One example is the annual herring spawning (in Norwegian), often termed “the greatest adventure of spring.” 
Ett eksempel er den årlige sildegytinga, av mange kalt ”vårens vakreste eventyr”.
Combined, life on the seabed and in the water column comprise the ocean's ecosystem (in Norwegian). 
Til sammen utgjør livet på havbunnen og i vannsøyla havets økosystem.
Sist oppdatert: 20. 
Foto: MAREANO/Havforskningsinstituttet.
May 2013 Institute of Marine Research 
Sist oppdatert: 25. mai 2012 Havforskningsinstituttet (IMR)
Important agreements and channels for cooperation include the EU, OSPAR, UNCLOS, MARPOL, the Ballast Water Convention and the Convention on Biological Diversity. 
EU, OSPAR, UNCLOS, MARPOL,Ballastvannkonvensjonen og Konvensjonen for biologisk mangfold er viktige samarbeidskanaler og avtaler.
Other action that should be considered 
Andre mulige tiltak som bør vurderes:
Sist oppdatert: 02. 
Foto: Klif.
Further north the debris predominantly consists of fishery items, such as floats, rope bits, fish crates, and parts of seines and nets. 
Lenger nord dominerer ulike gjenstander fra fiskeriene, som oppdriftsbøyer, taubiter, fiskekasser og deler av not og garn.
Plastic waste is the most harmful 
Plast er verst
Unlike paper and food waste, plastic waste in the ocean takes a long time to biodegrade. 
I motsetning til papir og matavfall, bruker plast i havet lang tid på å brytes ned.
For some types of plastic it may even take centuries. 
For noen typer plast kan det ta flere hundre år.
Even when plastic is broken down into invisible bits, it remains a threat to the environment. 
Selv om plasten brytes ned til usynlige biter, er den fortsatt en miljøtrussel.
Plastic bits less than 5 mm in size, known as microplastic, are eaten by animal plankton, so that pollutants both in and on the plastic are introduced into the food chain. 
Slik tas miljøgifter i og på plasten, opp i næringskjeden.
This is why Norway has joined forces with fourteen other countries and the European Union to develop an action plan against marine debris through the OSPAR convention. 
Derfor deltar Norge, sammen med 14 andre land og EU, i utviklingen av en handlingsplan mot marin forsøpling gjennom OSPAR-konvensjonen.
Microplastics are found in many products, such as ones used in body care. 
Mikroplast finnes i mange produkter, blant annet for kroppspleie.
When being washed, also clothes made from synthetic fabrics release microplastics that follow the waste water to the ocean. 
Også klær laget av kunststoffer frigir mikroplast under vask som følger avløpsvannet til havet.
According to Standal, “every time you wash your fleece jumper, it can release as many as 2,000 bits of microplastic”. 
– Hver gang du vasker fleecegenseren kan den avgi så mye som 2000 biter mikroplast, sier Standal.
These are examples of sources of marine debris that OSPAR’s action plan is meant to curtail. 
Dette er eksempler på kilder til marin forsøpling som OSPARs handlingsplan skal begrense.
Ghost fishing 
Spøkelsesfiske
Nets and traps that are lost during fishing lead to so-called ghost fishing and can capture fish and shellfish for many years. 
Garn og teiner som mistes under fiske, bidrar til såkalt spøkelsesfiske og kan fange fisk og skalldyr i mange år.
The problem is greatest in Northern Norway and in deep waters. 
Problemet er størst i nord, og på dypt vann.
This is because it is in Northern Norway that such stationary gear is most in use. 
Det skyldes at det er i nord det fiskes mest med slike faststående redskap.
The natural overgrowth of the nets also takes place more slowly in Northern Norway and in deep waters. 
Begroing av garna går også saktere i nord og på dypt vann.
This entails that ghost nets can capture fish for a longer time in Northern Norway and in the deep than in Southern Norway and in shallower waters. 
Det betyr at spøkelsesgarn er fiskbare i lenger tid i nord og på dypet, enn i sør og på grunnere områder.
Cleanup expeditions 
Rydder fiskefelt
The Norwegian Directorate of Fisheries has addressed the issue of ghost nets since 1983. 
Fiskeridirektoratet har tatt opp spøkelsesgarn siden 1983.
Until the mid-2000s, around three weeks a year were devoted to searching for ghost nets. 
Fram til midten av 2000-tallet ble det søkt etter spøkelsesgarn cirka tre uker i året.
Funding has increased since 2010, so that currently around forty days a year are set aside for such expeditions. 
Fra 2010 er bevilgningene økt, så i dag kan opp mot 40 dager settes av til slike tokt.
The OSPAR convention aims to protect and preserve the environment in the Northeast Atlantic: 
OSPAR-konvensjonen skal beskytte og ta vare på miljøet i Nordøst-Atlanteren:
OSPAR’s action plan against marine debris can be downloaded here. 
OSPARS handlingsplan mot marin forsøpling kan lastes ned her.
Little research has been carried out on the number of fish and animals that die in ghost nets. 
Det er forsket lite på antall fisk og dyr som dør i spøkelsesgarn.
“This does not mean that ghost nets negatively impact the population levels of fish and shellfish, even though they entail unwanted extraction. 
– Det betyr ikke at vi kan si spøkelsesgarn har negativ innvirkning på bestandsnivået av fisk og skalldyr, selv om det er et uønsket uttak.
Too little research has been done here,” underlines Gjermund Langedal, senior advisor at the Norwegian Directorate of Fisheries. 
Det er det forsket for lite på, understreker Gjermund Langedal, seniorrådgiver ved utviklingsseksjonen i ressursavdelingen hos Fiskeridirektoratet.
The directorate gives priority to the ocean waters from the West Norwegian county of Sogn og Fjordane and northwards, since those are the areas with the greatest reported loss of nets. 
Fiskeridirektoratet prioriterer havområdene fra Sogn og Fjordane og nordover siden det er her det innrapporteres flest tapte garn.
This year’s cleanup expedition retrieved around 1,000 ghost nets. 
Årets tokt hentet opp nærmere 1000 spøkelsesgarn.
Since the programme’s inception the Norwegian Directorate of Fisheries has retrieved over 18,000 such nets. 
Siden oppstarten har Fiskeridirektoratet hentet opp mer enn 18.000 spøkelsesgarn.
Better reporting is desired 
Ønsker bedre rapportering
“Fishers are obliged to try to retrieve lost fishing gear themselves,” Langedal points out. 
– Fiskeren plikter å forsøke å hente opp tapt fiskeredskap selv.
“When that isn’t feasible, fishers are to report the loss of their gear to the Coast Guard Central.” 
Når det ikke er mulig, skal fiskeren melde fra om tapt fiskeutstyr til Kystvaktsentralen, sier Langedal.
There is room for improvement in such reporting. 
Denne rapporteringen kan bli bedre.
Currently, fishers must call or send an e-mail to the Coast Guard Central for a manual registration of where the fishing gear was deployed. 
I dag må fiskerne ringe eller sende e-post til Kystvaktsentralen for manuell registrering av hvor fangstredskapene er satt ut.
Similarly, lost gear is mainly reported to the Coast Guard Central by fishers calling in the loss. 
På samme vis meldes mesteparten av tapt redskap til Kystvaktsentralen ved at fiskeren ringer og sier fra.
Details are crucial when dragging for lost fishing gear at depths of up to 700 to 800 metres. 
Detaljer er viktige ved sokneoperasjoner etter tapt fiskeredskap på opptil 7-800 meters dybde.
Hence, the Norwegian Directorate of Fisheries will usually contact the fisher who reported the loss in order to obtain further information. 
Derfor kontakter Fiskeridirektoratet som oftest fiskeren i etterkant for ytterligere informasjon.
“An electronic system where fishers can report the exact position and how the loss occurred will hopefully increase both the amount and quality of the feedback, and thereby cut down on the Coast Guard Central’s work,” Langedal says. 
– Et elektronisk system der fiskeren kan oppgi eksakt posisjon og relevante data rundt et tapsforløp, vil forhåpentligvis øke tilbakemeldingene både i mengde og kvalitet, og dermed redusere arbeidet for Kystvaktsentralen, sier Langedal.
FishInfo 
FiskInfo
According to Rita Naustvik Maråk, head technician for fishery technology at the Norwegian Seafood Research Fund (FHF), efforts are being made to simplify such reporting. 
Ifølge Rita Naustvik Maråk, fagsjef fiskeriteknologi ved Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfond (FHF) jobbes det med å forenkle slik rapportering.
“FHF, along with SINTEF and Barentswatch, is developing digital solutions where fishers can electronically mark the position of where their deployed fishing gear begins and ends,” she explains. 
– FHF, sammen med Sintef og Barentswatch, utvikler dataløsninger der fiskeren elektronisk kan markere posisjon for start og slutt for utsatt fangsredskap.
“Such information can be combined with data on currents and weather conditions to calculate where the lost gear has been driven.” 
Dersom det kobles opp mot strøm og værforhold, kan det brukes til å beregne hvor tapt fangsredskap har drevet hen, sier hun.
The project is called FishInfo. 
Prosjektet heter FiskInfo.
Read more about maps for map plotters – the FishInfo programme 
Les mer om kart til kartplotter-tjenesten "FiskInfo"
Sensors 
Sensor
In order to further ameliorate the search for ghost nets, work is being done on developing sensors that can be attached to the fishing gear. 
For ytterligere å lette søket etter spøkelsesgarn, jobbes det med å utvikle sensorer som kan festes på fiskeredskapet.
If a net is lost, the sensor can then indicate its exact position on the ocean floor. 
Hvis garnet går tapt, kan sensoren angi nøyaktig posisjon på havbunnen.
A commercial breakthrough is not yet in sight, however. 
Et kommersielt gjennombrudd er foreløpig ikke i sikte.
Such sensors must withstand saltwater, high pressure, and rough treatment during fishing in inclement weather, be small enough not to hinder the fishing, and not be too expensive. 
Slike sensorer må tåle saltvann, høyt trykk, røff behandling under fiske i dårlig vær, være små nok til ikke å hindre fisket, og ikke være for dyre.
“There are many demanding requirements,” notes Langedal. 
– Det er mange tøffe krav.
“As yet we are in a phase of development and testing.” 
Foreløpig er vi i en utviklings- og uttestingsfase, sier Gjermund Langedal.
Photo: The Directorate of Fisheries. 
Garn med råtten fisk funnet på opprenskningstokt utenfor Senja.
Sist oppdatert: 20. 
Foto: Fiskeridirektoratet.
January 2016 Kjetil S Grønnestad , BarentsWatch 
Sist oppdatert: 30. oktober 2014 Kjetil S Grønnestad , BarentsWatch
Altogether, they make up the ecosystem in the ocean. 
Samla sett utgjør de økosystemet i havet.
Sist oppdatert: 20. 
Foto: Forskningsnettverket ARCTOS.
Protected areas are divided into different categories on the basis of what is to be protected and how strictly. 
Verneområda er delt i ulike kategoriar ut frå kva som skal vernast, og kor strengt vernet skal vere.
In Norway we distinguish between national parks, landscape protection areas, nature reserves, biotope protection areas, and marine protection areas. 
I Noreg skil me mellom nasjonalparkar, landskapsvernområde, naturreservat, biotopverneområde og marine verneområde.
Several coral reefs are also protected against bottom trawling. 
Fleire korallrev er også verna mot botntråling.
The Norwegian right to roam allows people to move freely about in such protected areas, but certain locations may prohibit entry during given periods, such as during nesting and breeding. 
Allemannsretten gjer oss moglegheit til å ferdast fritt i verneområda, men enkelte stader kan det vere forbod mot ferdsle delar av året, som i hekke- og yngletida.
Every protected area has its own protection regulation. 
Kvart verneområde har si eiga verneforskrift.
National parks 
Nasjonalparkar
National parks are large swaths of nature with distinctive or representative ecosystems. 
Nasjonalparkar er store naturområde med særeigne eller representative økosystem.
They can also be landscapes that are unspoilt by major human activity. 
Dei kan også vere landskap utan tyngre naturinngrep.
Norway has established national parks both on its mainland and in the Arctic archipelago of Svalbard. 
Noreg har nasjonalparkar både på fastlandet og på Svalbard.
The large protected areas ensure that the interaction in nature is not disrupted. 
Dei store verneområda sikrar at samspelet i naturen ikkje blir forstyrra.
They are a vital part of the efforts to prevent flora and fauna from becoming extinct. 
Dei er ein viktig del av arbeidet med å hindra at plantar og dyr blir utrydda.
Svalbard contains seven national parks that all lie on the coast. 
På Svalbard er det sju nasjonalparkar som alle ligg ved kysten.
In mainland Norway, most of the national parks are inland or in the mountains, though some do extend all the way down to the sea, such as Lomsdal-Visten National Park in Nordland and Seiland National Park in Finnmark. 
På fastlandet i Noreg er dei fleste nasjonalparkane i innlandet eller fjellet, men nokre går også heilt ned til sjøen som til dømes Lomsdal – Visten nasjonalpark i Nordland og Seiland nasjonalpark i Finnmark.
Ytre Hvaler National Park was established in 2009 as the first national park to also include underwater areas. 
Ytre Hvaler nasjonalpark vart oppretta i 2009 som den fyrste nasjonalparken som også inkluderte område under vassflata.
Most of Ytre Hvaler National Park consists of the seabed. 
Det meste av Ytre Hvaler nasjonalpark er hav- og sjøbotn.
With soft-bottom environments, abundant kelp forests, and corals, the park features a complete underwater ecosystem. 
Med blautbotn, rike tareskogar og korallar har den eit komplett økosystem under vassflata.
Ytre Hvaler National Park borders on Sweden’s Kosterhavet National Park, which was established at the same time. 
Ytre Hvaler nasjonalpark grenser til den svenske Kosterhavet nasjonalpark som vart oppretta samtidig.
Four years later, in 2013, Færder National Park was founded on the other side of the Oslofjord. 
I 2013 vart Færder nasjonalpark oppretta på andre sida av Oslofjorden.
Most of this national park also includes underwater areas. 
Det meste av denne nasjonalparken inkluderer også område under vassflata.
As of 2014, there are thirty-seven national parks in mainland Norway and seven in Svalbard. 
Per 2014 er det 37 nasjonalparkar på fastlandet i Noreg, og 7 på Svalbard.
Landscape protection areas 
Landskapsvernområde
Landscape protection areas are natural or cultural landscapes of great ecological or cultural value. 
Landskapsvernområde er natur- eller kulturlandskap med stor økologisk eller kulturell verdi.
They can also provide richly rewarding experiences. 
Dei kan også ha stor verdi for opplevingar.
Also cultural relics that enhance the landscape’s distinctiveness are incorporated in such areas. 
Også kulturminne som bidreg til eigenarten til landskapet, reknast med.
This form of protection is often used to conserve cultural landscapes that are being used. 
Denne verneforma blir ofte brukt for å ta vare på kulturlandskap i aktiv bruk.
A key objective of landscape protection areas is to conserve the look and experience of the landscape. 
Ei sentral målsetjing med landskapsvernområde er å ta vare på landskapsbiletet og landskapsopplevinga.
Coastal landscapes that are protected in this way include Oksøy-Ryvingen between Kristiansand and Mandal; the Jæren beaches; Sør-Smøla in Møre og Romsdal; the Røst Islands in Nordland; Nordkvaløya-Rebbenesøya in Troms; and the Lyngen Alps. 
Døme på kystlandskap som har denne verneforma er: Oksøy-Ryvingen mellom Kristiansand og Mandal, Jærstrendene, Sør-Smøla i Møre og Romsdal, Røstøyan i Nordland, Nordkvaløya – Rebbenesøya i Troms og Lyngsalpan.
As of 2014, there are 201 landscape protection areas in mainland Norway. 
Per 2014 er det 201 landskapsvernområde på fastlandet i Noreg.
Nature reserves 
Naturreservat
Nature reserves are the strictest form of protected area pursuant to the Nature Diversity Act. 
Naturreservat er den strengaste forma for områdevern etter naturmangfaldslova.
These are areas that contain threatened, rare, or vulnerable nature, represent a certain type of nature, have a particular value for biodiversity, contain a particular geological feature, or have a particular scientific value. 
Dette er område som inneheld trua, sjeldan eller sårbar natur, som representerer ein bestemd naturtype, har eit særskilt verd for biologisk mangfald, utgjer ein spesiell geologisk førekomst eller har særskild naturvitskaplig verdi.
The Norwegian government and the Storting (the Norwegian parliament) establish the framework for protecting nature in Norway. 
Regjeringa og Stortinget legg rammene for vernet av natur i Noreg.
The Norwegian Environment Agency, the county governors, and the governor of Svalbard are responsible for carrying out the protection work on the basis of the Nature Diversity Act and the Svalbard Environmental Protection Act. 
Miljødirektoratet, fylkesmennene og Sysselmannen på Svalbard har ansvaret for å gjennomføre vernearbeidet med utgangspunkt i naturmangfaldlova og svalbardmiljølova.
Norway, including Svalbard, contains around 2,700 protected nature areas. 
Noreg, inkludert Svalbard, har til saman cirka 2 700 verneområde for naturområde.
The Norwegian Environment Agency’s nature database includes maps showing the location of these protected areas. 
Miljødirektoratets naturbase har kart som viser kor verneområda er.
The database includes links to information on each of the protected areas. 
Det er lenkjer til kvart verneområde med informasjon.
This information includes links to the Lovdata website and the individual protection regulations for the given areas: 
Her er det lenkja vidare til Lovdata og verneområda sine verneforskrifter:
http://kart.naturbase.no 
http://kart.naturbase.no
Information from Statistics Norway on the protected areas (in Norwegian) 
SSB Verna områder
Nature reserves are much larger in Svalbard and Jan Mayen. 
Naturreservata er mykje større på Svalbard og Jan Mayen.
The entire eastern half of Svalbard is a nature reserve. 
Heile den austlege delen av Svalbard er naturreservat.
As of 2014, there are 2,107 nature reserves in mainland Norway. 
Per 2014 er det 2 107 naturreservat på fastlandet i Noreg.
There are twenty-two nature reserves in Svalbard and Jan Mayen. 
Det er 22 naturreservat på Svalbard og Jan Mayen.
Biotope protection areas 
Biotopverneområde
Biotope protection safeguards the habitats of certain animal species or plants. 
Eit biotopvern tar vare på leveområda til bestemde dyreartar eller plantar.
They are the so-called ecological function areas for one or more species. 
Dei er økologiske funksjonsområde for ein eller fleire artar.
Typically, such areas are used for spawning, rearing, wandering/migrating, grazing, hibernating, moulting, courting/mating, or nesting. 
Typiske funksjonsområde er: gyteområde, oppvekstområde, vandrings- og trekkruter, beiteområde, hiområde, myte- eller hårfellingsområde, spill- eller paringsområde og yngleområde.
Typical biotope protection areas along the coast are bird sanctuaries, such as islands and skerries, where people are not allowed to disembark during the mating season. 
Typiske biotopverneområde langs kysten er fuglefredingsområda som øyer og skjer der det ikkje er lov å gå i land i hekkesesongen.
There are no statistics on the number of biotope protection areas. 
Det er ikkje statistikk på talet for dei ulike biotopverneområda.
Marine protection areas 
Marine verneområde
Marine protection areas are established in order to conserve marine values, or such values that are ecological necessities for terrestrial species. 
Marine verneområde blir oppretta for å ta vare på marine verneverdiar, eller slike verdiar som er økologiske føresetnadar for artar som lever på land.
The criteria for establishing marine protection areas are the same as those for nature reserves. 
Kriteria for å oppretta marine verneområde er felles med kriteria for naturreservat.
In addition, marine protection areas can be established in order to conserve distinctive or representative ecosystems that are unspoilt by major human activity. 
I tillegg kan marine verneområde opprettast for å ta vare på særeigne eller representative økosystem utan tyngre naturinngrep.
They can also be established to conserve ecological function areas for one or more species. 
Dei kan også opprettast for å ta vare på økologiske funksjonsområde for ein eller fleire artar.
The protection can encompass the seabed, water columns, or the surface, or a combination thereof. 
Vernet kan anten vere for sjøbotnen, vassøyla eller overflata, eller ein kombinasjon av desse.
• The Framvaren Marine Protection Area in Vest-Agder. 
• Framvaren marine verneområde i Vest-Agder.
The area’s chemical properties makes it a highly interesting area to study scientifically. 
Kjemiske eigenskapar her gjer dette til eit svært interessant studieområde i vitskaplig samanheng.
• The Tauterryggen Marine Protection Area in Nord-Trøndelag. 
• Tauterryggen marine verneområde i Nord-Trøndelag.
This includes the second-most shallow coral reef yet discovered that is built up of lophelia pertusa, a species of cold-water coral. 
Dette omfattar det nest grunnaste kjende korallrevet som er bygd opp av augekorall (Lophelia pertusa).