natgillin/translations-raw huggingface dataset:
We sometimes discover that people have provided incorrect information about their identity and where they come from. 
Noen ganger oppdager vi at personer har gitt uriktige opplysninger om hvem de er og hvor de kommer fra.
These people risk losing their permits and/or Norwegian citizenship. 
Da risikerer de å miste tillatelsene.
They can also lose their refugee status. 
De kan også miste statusen som flyktning.
An example might be a person who has stated that he or she comes from a country with an unclarified security situation and who has therefore been granted protection or a residence permit on humanitarian grounds. 
Det kan være en person som oppgir å komme fra et land der sikkerhetssituasjonen er usikker, og derfor får beskyttelse eller opphold på humanitært grunnlag.
It later emerges that the person comes from a different country and he or she would not have been granted a residence permit in Norway if the correct information had been provided. 
Senere viser det seg at personen kommer fra et annet land, og ikke ville ha fått opphold i Norge hvis vi hadde fått riktige opplysninger.
In other cases, we discover that a person who has married someone who has a permit in Norway or is a Norwegian citizen has done so for the purpose of being granted a permit here. 
Andre ganger oppdager vi at en person, som har giftet seg med noen som har tillatelse i Norge eller er norsk statsborger, har inngått ekteskapet for å få en tillatelse her.
In such cases, we must consider whether the most important reason for the marriage was to be granted a residence permit in Norway. 
Da må vi vurdere om den viktigste grunnen til at de giftet seg var for å få lov til å oppholde seg i Norge.
We assess the reasons for the marriage, but events that took place later may also be significant. 
Vi vurderer hva grunnen var da de giftet seg, men ting som har skjedd senere kan også få betydning.
Incorrect information about other matters of importance to being granted a permit can also lead to a permit being revoked. 
Uriktige opplysninger om andre ting som var viktige for å få en tillatelse kan også føre til at noen mister tillatelsen.
An example is someone who has stated that they are related to someone when they are not. 
Det kan for eksempel være personer som har sagt at de er i familie med noen, og det ikke var riktig.
It could also be someone who does not have the qualifications that they said they had. 
Det kan også være at noen ikke har den fagkompetansen de forklarte at de hadde.
People who lose their permit because they have given incorrect information can also be expelled. 
Personer som mister tillatelsen fordi de har gitt uriktige opplysninger kan også bli utvist.
We will consider whether you have provided incorrect information 
Vi vurderer om du har gitt uriktige opplysninger
The permit can be revoked if the conditions are met. 
Tilbakekall kan skje hvis vilkårene er oppfylt.
It is up to us to make the correct decision in each case. 
Det er opp til oss å avgjøre om det er riktig i hver enkelt sak.
For example, giving incorrect information about your identity is a very serious matter. 
Det er for eksempel veldig alvorlig å gi uriktige opplysninger om identiteten.
Revocation can help to prevent others from giving incorrect information. 
Tilbakekall kan være med å hindre at andre gir uriktige opplysninger.
We will therefore often revoke permits in cases of this kind, even if it has major consequences for the person in question and his or her family. 
Derfor vil vi ofte tilbakekalle tillatelsen i slike saker, selv om det får store konsekvenser for personen og familien.
Do we have to revoke the permit? 
Må vi tilbakekalle tillatelsen?
We will consider whether a person may be granted a new permit if we revoke the one they had, or their Norwegian citizenship. 
Vi vurderer om personer kan få en ny tillatelse hvis vi tilbakekaller den de hadde.
In such cases, we will often grant permits on humanitarian grounds. 
I så fall gir vi ofte tillatelse på humanitært grunnlag.
We do not grant many permits of this kind. 
Vi gir ikke mange slike tillatelser.
We do not normally consider granting new permits to persons who have been expelled. 
Vi vurderer vanligvis ikke å gi ny tillatelse til personer som er utvist.
Can I be granted a new permit? 
Kan jeg få en ny tillatelse?
UNE does not reverse many decisions. 
Det er ikke mange vedtak som blir gjort om i UNE.
The most common reason for us reversing a decision is that we receive new information that shows that the decision to revoke the permit was incorrect. 
Den vanligste grunnen til at vi gjør om vedtak er at vi får nye opplysninger som viser at det ikke var riktig å tilbakekalle tillatelsen.
Such information could be new documentation submitted or that the appeal contains new arguments that present the case in a different light when we consider it. 
Det kan være at det sendes inn ny dokumentasjon eller at klagen inneholder nye argumenter som gjør at saken stiller seg annerledes når vi vurderer den.
When will we reverse a decision? 
Når gjør vi om vedtak?
Read more at UDIregelverk.no: 
Les mer på UDI regelverk:
Utlendingsloven § 63 (tilbakekall av oppholdstillatelse) 
Avgjørelse i Høyesterett HR-2016-02017-A
Links to key regulations 
4 %
In most cases, we believe that another European country is responsible for the asylum application, and the applicant is returned there. 
I de fleste sakene mener vi at et annet europeisk land er ansvarlig for asylsøknaden, og søkeren blir returnert dit.
A Dublin case is when Norway asks another European country to consider an asylum application. 
En Dublin-sak er når Norge ber et annet europeisk land om å behandle en asylsøknad.
The reason why it is called a ‘Dublin case’ is that these cases are decided on the basis of a joint European regulation called the Dublin Regulation. 
Grunnen til at det blir kalt for en «Dublin-sak», er at disse sakene blir avgjort etter et felles, europeisk regelverk som kalles Dublin-forordningen.
This regulation was signed in Dublin in 1990 and entered into force in 1997. 
Dette regelverket ble laget i Dublin i 1990 og trådte i kraft i 1997.
When a person applies for protection in Norway, the police always take his/her fingerprints. 
Når en person søker beskyttelse i Norge, tar politiet alltid fingeravtrykk av personen.
The police check the fingerprints against a joint European register called Eurodac. 
Politiet sjekker fingeravtrykket opp mot et felles, europeisk register som kalles Eurodac.
There, the police can see whether the person has applied for asylum in another European country or travelled into the Schengen area illegally. 
Der kan politiet se om personen har søkt asyl i et annet europeisk land eller reist inn i Schengen-området ulovlig.
The police also check whether the person has been granted a visa to another European country. 
Politiet undersøker også om personen har fått visum til et annet europeisk land.
If the searches in one of these registers return any hits, Norway will normally ask the other European country to accept this person and consider the asylum application there. 
Hvis det blir treff i et av disse registrene, vil Norge som regel be det andre europeiske landet om å ta imot personen og behandle asylsøknaden der.
What is a Dublin case? 
Hva er en Dublin-sak?
When we consider a Dublin case, we do not consider whether the person is actually entitled to protection. 
Når vi behandler en Dublin-sak, vurderer vi ikke om personen faktisk har krav på beskyttelse.
We only look at whether another European country should consider the application. 
Vi vurderer bare om et annet europeisk land skal behandle søknaden.
This means that we do not consider the application on its merits. 
Det vil si at vi ikke realitetsbehandler søknaden.
Although we do not consider protection, we consider whether other circumstances indicate that the person should nevertheless not be sent to the other European country. 
Selv om vi ikke vurderer beskyttelse, ser vi på om det er andre forhold som gjør at personen allikevel ikke skal sendes til det andre europeiske landet.
Examples of such circumstances include the situation in the other European country, the applicant’s connection to Norway and the applicant's health situation. 
Eksempler på dette kan være forholdene i det andre europeiske landet, søkerens tilknytning til Norge og søkerens helsesituasjon.
UNE’s consideration of Dublin cases 
UNEs vurdering av Dublin-saker
Many applicants say that there are poor conditions for asylum seekers in the European country they are to be sent back to. 
Det er mange søkere som sier at forholdene for asylsøkere er dårlig i det europeiske landet de skal sendes tilbake til.
We keep up-to-date on the reception conditions and how the asylum system works in other European countries that participate in the cooperation under the Dublin Regulation. 
Vi holder oss oppdatert på hvordan mottaksforholdene og asylsystemet fungerer i andre europeiske land som er med i Dublin-samarbeidet.
The rules state that exceptional circumstances are required for it to be irresponsible to return someone to one of the other countries. 
Reglene er slik at det skal svært mye til for at det er uforsvarlig å bli sendt tilbake til et av de andre landene.
Greece is an example of a country that Norway has not returned any asylum seekers to since 2011. 
Hellas er et eksempel på et land Norge ikke har returnert asylsøkere til siden 2011.
This is because the Norwegian authorities have been uncertain about whether the reception conditions and asylum system are good enough. 
Det er fordi norske myndigheter har vært usikre på om mottaksforholdene og asylsystemet fungerer godt nok der.
The reason why we have suspended all returns to Greece was a judgment pronounced by the European Court of Human Rights (M.S.S. versus Belgium and Greece). 
Grunnen til at vi stanset alle returer til Hellas var en dom fra den europeiske menneskeretthetsdomstolen (M.S.S. mot Belgia og Hellas).
Many applicants state that they have health problems and that Norway must therefore consider their case. 
Mange søkere forteller at de har helseproblemer og at Norge derfor må behandle saken deres.
We very rarely make exceptions in these cases. 
Det er svært sjelden vi gjør unntak i disse sakene.
The reason is that we think the health services in other European countries are both satisfactory and available to the applicant. 
Grunnen til det er at vi mener helsetilbudet i andre europeiske land både er forsvarlig og tilgjengelig for søkeren.
Sometimes when we ask another country to accept an applicant, we do not get a response. 
Noen ganger får vi ikke svar når vi ber et annet land ta imot en søker.
Even if the country does not respond, the rules nevertheless state that the country is responsible for the applicant. 
Selv om landet ikke svarer, er reglene slik at landet allikevel er ansvarlig for søkeren.
This means that also in these cases, UNE will ask the applicant to contact the authorities in the other European country regarding his/her asylum application. 
Det betyr at UNE også i disse tilfellene ber søkeren om å kontakte myndighetene i det andre europeiske landet om sin asylsøknad.
Some applicants have family members with lawful residence in Norway and they therefore want Norway to consider their asylum application. 
En del søkere har familiemedlemmer som har lovlig opphold i Norge og de ønsker derfor at det er Norge som skal behandle asylsøknaden.
Such requests can be granted for close family members, but there are very strict rules for who is considered close family members pursuant to the Dublin Regulation. 
Nære familiemedlemmer kan få det, men det er svært begrenset hvem som regnes som nære familiemedlemmer etter Dublin-regelverket.
Therefore, many applicants cannot have their asylum application considered in Norway. 
Derfor er det mange som ikke får behandlet asylsøknaden sin her.
Sometimes, the applicant wants to be reunited with family members living in Norway. 
Noen ganger ønsker søkeren å gjenforenes med familiemedlemmer som bor i Norge.
In such cases, we normally refer to the rules for family immigration, which apply in such cases. 
I slike tilfeller pleier vi å vise til reglene om familieinnvandring som er reglene de da må søke etter.
The main rule is that the applicant must return to his/her home country to apply for a family immigration permit from there. 
Da er hovedregelen at søkeren må reise til hjemlandet sitt for å søke om en slik tillatelse derfra.
Following a judgment by the European Court of Human Rights in 2014 (the Tarakhel judgment), UNE stopped returning families with children to Italy. 
Etter en dom fra den europeiske menneskeretthetsdomstolen i 2014 (Tarakhel-dommen), sluttet UNE å returnere barnefamilier til Italia.
We clarified our practice for such cases in spring 2016, when we studied new information concerning the situation for families with children in Italy. 
Vi hadde en praksisavklaring for disse sakene våren 2016 der vi så på ny informasjon om situasjonen for barnefamilier i Italia.
After this, we changed our practice, and all families with children are now usually sent to Italy. 
Etter dette endret vi praksisen vår og nå blir som regel alle barnefamilier sendt til Italia.
UNE returns families with children to Italy 
UNE returnerer barnefamilier til Italia
UNE considers quite a few applications from people who have already been granted residence or asylum in another country. 
UNE behandler en del saker fra personer som allerede har opphold eller asyl i et annet land.
These cases are not covered by the Dublin Regulation, but are normally processed in the same way as a Dublin case. 
Dette er saker som ikke er omfattet av Dublin-regelverket, men behandles som regel på samme måte som en Dublin-sak.
This means that UNE will usually refer the applicant to the country in which he/she has been granted residence or asylum. 
Det vil si at UNE som regel henviser søkerne til å returnere til det landet de har opphold eller asyl i.
Applicants who have already been granted residence or asylum in another country 
Søkere som allerede har opphold eller asyl i et annet land
We also consider cases where the UDI has rejected an application for permanent right of residence. 
Vi behandler også saker der UDI har avslått en søknad om varig oppholdsrett.
The most common reason for the expulsion of EEA nationals is that they have committed a criminal offence. 
Den vanligste grunnen til at EØS-borgere blir utvist, er at de har begått en straffbar handling.
The most common reason for refusing EEA nationals or their families permanent right of residence is that they have not had five years of continuous lawful residence in Norway. 
Den vanligste grunnen til at EØS-borgere eller deres familie ikke får varig oppholdsrett, er at de ikke har hatt fem års sammenhengende og lovlig opphold i Norge.
Everyone who is a national of an EU or EFTA state are considered to be EEA nationals. 
Alle som er borgere av EU- eller EFTA-land regnes som EØS-borgere.
Who are considered EEA nationals? 
Hvem regnes som EØS-borgere?
EEA cases are defined as all cases that involve EEA nationals or their families. 
EØS-saker er alle saker hvor EØS-borgere eller deres familier er involvert.
EEA nationals have different rights and are subject to different regulations than nationals of countries outside the EEA area. 
Det er andre rettigheter og et annet regelverk som gjelder for EØS-borgere enn borgere utenfor EØS.
Among other things, EEA nationals have more freedom of movement than non-EEA nationals. 
Blant annet har EØS-borgere større bevegelsesfrihet enn borgere utenfor EØS.
EEA nationals are covered by an EU directive called the Citizens Rights Directive. 
EØS-borgere er omfattet av et EU-direktiv som kalles Unionsborgerdirektivet.
This is implemented in the Norwegian Immigration Act, which forms the basis for our consideration of cases. 
Dette er implementert i utlendingsloven som vi behandler sakene etter.
We consider cases concerning expulsion, rejection, revocation and permanent right of residence. 
Vi behandler saker om utvisning, bortvisning, tilbakekall og varig oppholdsrett.
What is an EEA case? 
Hva er EØS-saker?
In most of the cases we consider, the EEA national has committed a criminal offence and has either been issued a penalty notice or sentenced to imprisonment. 
I de fleste sakene vi behandler, har EØS-borgeren begått en straffbar handling og enten fått et forelegg eller ilagt fengselsstraff.
Examples of such criminal offences include crimes of gain, violence, drug offences or sexual offences. 
Den straffbare handlingen kan blant annet være vinningskriminalitet, vold, narkotika- eller seksualforbrytelser.
Two conditions must be met in order for us to expel an EEA national. 
Det er to vilkår som må oppfylles for at vi kan utvise en EØS-borger.
Considerations of public order or safety must indicate that he/she should be expelled. 
Hensynet til offentlig orden eller sikkerhet må tilsi at han eller hun skal utvises.
This condition will normally be met as long as a criminal offence has been committed. 
Dette vilkåret vil som oftest være oppfylt så lenge det er begått en straffbar handling.
In addition, there is a condition that the EEA national poses a threat to the fundamental interests of society. 
I tillegg er det et vilkår at EØS-borgeren må utgjøre en trussel mot grunnleggende samfunnshensyn.
This means that we must make a future-oriented assessment of whether there is a risk that the EEA national will commit further criminal offences. 
I dette ligger det at vi må foreta en fremtidsrettet vurdering av om EØS-borgeren vil kunne begå ny kriminalitet.
If such a risk exists, we only refrain from expelling the person in question in exceptional circumstances. 
Hvis det er det, skal det mye til for at vi lar være å utvise.
We also consider the consequences expulsion will have for the EEA national. 
Videre ser vi på hvilke konsekvenser det har for EØS-borgeren å bli utvist.
If he/she has a family in Norway, we also consider the consequences for the family. 
Hvis han eller hun har en familie i Norge, ser vi også på hvilke konsekvenser det har for familien.
These consequences are weighed against how serious the EEA national's crime is, and whether there is a risk that he/she will commit new criminal offences. 
Disse konsekvensene vurderer vi opp mot hvor alvorlig det EØS borgeren har gjort er, og om det er fare for at han eller hun kommer til å begå nye straffbare handlinger.
This is called a proportionality assessment. 
Det kalles en forholdsmessighetsvurdering.
We reverse a few cases. 
Vi omgjør noen få saker.
In most of the cases we reverse, we do not believe that there is a risk of the EEA national committing new criminal offences. 
I de fleste av de sakene vi omgjør, mener vi at det ikke er fare for at EØS-borgeren kommer til å begå nye straffbare handlinger.
We also reverse some cases if we believe that the EEA national's connection to Norway carries so much weight that he/she should nevertheless not be expelled. 
Vi omgjør også noen saker der vi mener at EØS-borgerens tilknytning til Norge veier så tungt at vi mener at han eller hun allikevel ikke bør utvises.
The most common reasons for the expulsion of EEA nationals 
De vanligste grunnene til at vi utviser EØS-borgere
Permanent right of residence is an enhanced right that EEA nationals and their family members can be granted after five years of continuous lawful residence in Norway. 
Varig oppholdsrett er en forsterket rettighet EØS-borgere og deres familiemedlemmer kan få etter fem års sammenhengende og lovlig opphold i Norge.
Each year, we consider cases where the applications of EEA nationals have been rejected because they have not had five years of continuous lawful residence in Norway. 
Vi behandler en del saker i året hvor EØS-borgerne har fått avslag fordi de ikke har hatt fem års sammenhengende og lovlig opphold i Norge.
To be regarded as having had lawful residence in Norway, an EEA national must have been an employee, self-employed person, service provider, had sufficient funds or been a student. 
For å ha hatt et lovlig opphold i Norge, må en EØS-borger ha vært her som arbeidstaker, selvstendig næringsdrivende, tjenesteyter, hatt tilstrekkelig midler eller vært student.
It is not enough to just have stayed in Norway. 
Det er ikke nok bare å ha vært i Norge.
We consider many cases where the EEA national has stayed in Norway without lawful residence. 
Vi behandler mange saker der EØS-borgeren har vært i Norge, men ikke hatt et lovlig opphold.
In most of the cases we reject, the EEA national has not worked enough to be regarded as an employee pursuant to the regulations. 
I de fleste av de sakene vi avslår, har EØS-borgeren arbeidet for lite til at han eller hun blir regnet som arbeidstaker etter regelverket.
The most common reasons for UNE's rejection of applications for permanent right of residence 
De vanligste grunnene til at vi avslår søknader om varig oppholdsrett
We reject many EEA nationals and their family members who are staying in Norway without having a right to stay here. 
Vi bortviser en del EØS-borgere og deres familiemedlemmer som er i Norge uten rett til å oppholde seg her.
People are rejected for many different reasons. 
Vi bortviser av mange ulike årsaker.
The EEA national's family member may not have been sufficiently provided for in the home country, or the marriage between an EEA national and the family member may be a pro forma marriage (marriage of convenience). 
Det kan være at familiemedlemmet til EØS-borgeren ikke har blitt tilstrekkelig forsørget i hjemlandet, eller at ekteskapet mellom en EØS-borger og familiemedlemmet er et omgåelsesekteskap.
Another reason for rejecting an EEA national is if he/she has not had lawful residence in Norway. 
Vi bortviser også når EØS-borgeren ikke har lovlig opphold i Norge.
The most common reasons for the rejection of EEA nationals and their family members 
De vanligste grunnene til at vi bortviser EØS-borgere og familiemedlemmer
In some cases, we reverse a decision because we have received new documentation that the UDI did not have, or because our assessment of the case differs from the UDI's assessment. 
I noen av sakene har vi gjort om fordi vi har fått dokumentasjon som UDI ikke hadde, eller fordi vi har vurdert saken annerledes enn UDI.
We have reversed some expulsion cases because we believe there is no risk of the EEA national committing new crimes. 
I utvisningssaker har vi gjort om noen saker fordi vi mener at det ikke er en fare for at EØS-borgeren vil begå ny kriminalitet.
In some expulsion cases, we have attached more importance to the best interests of the child than to the crimes that have been committed. 
I noen utvisningssaker har vi lagt større vekt på hensynet til barna enn på de lovbruddene som er begått.
We have also reversed some expulsion cases where the EEA national or the family member can document that they have lawful residence in Norway when we make our decision. 
Vi har også gjort om bortvisningssaker der EØS-borgeren eller familiemedlemmet kan dokumentere at de har et lovlig opphold når vi fatter vedtak.
When will we reverse the decision? 
Når gjør vi om vedtaket?
The EEA regulations grant EEA nationals and their families certain rights. 
EØS-regelverket gir en del rettigheter for EØS-borgere og deres familier.
For example, more is required for an EEA national to be expelled than for nationals of countries outside the EEA area. 
Det skal blant annet mer til for at EØS-borgere blir utvist enn borgere som kommer fra land utenfor EØS.
If an EEA national is granted permanent right of residence in Norway, he/she will be given more rights in Norway. 
Hvis en EØS-borger får varig oppholdsrett i Norge, får han eller hun flere rettigheter i Norge.
Among other things, EEA nationals are no longer required to be an employee, self-employed person, service provider, have sufficient funds or be a student in order to stay in Norway. 
Blant annet er det ikke lenger et krav om at EØS-borgeren må være arbeidstaker, selvstendig næringsdrivende, tjenesteyter, ha tilstrekkelig midler eller være student, for å kunne oppholde seg i Norge.
The same rights apply to the EEA national's family members. 
De samme rettighetene gjelder for familiemedlemmene til EØS-borgere.
What rights do EEA nationals and their families have? 
Hvilke rettigheter har EØS-borgere og deres familier?