natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In conjunction with reliable catch data from the commercial fishing fleet, these data provide essential input for our calculations of the total number of fish of each species found in our waters. 
I kombinasjon med data fra fiskeriene kan vi derved beregne mengden i de større fiskebestandene og utarbeide prognoser for be standenes utvikling.
Cod, for example, prey on capelin, and capelin eat herring larvae when they are present. 
Derfor må ressursforvaltningen ta hensyn til slike sammenhenger.
Such interconnections must be considered in a management scheme, known as "multi-species management". 
Forvaltningen må også utnytte ny kunnskap om vekslinger i havets miljø, spesielt de observerte klimaendringene.
Climatic changes affecting the ocean environment is also an important factor in a management strategy that looks to the future. 
En fremtidsrettet forvaltning må basere seg på kunnskap om de forskjellige økosystemene.
The Institute of Marine Research will contribute to expand the knowledge about the marine ecosystems, not least by continued use of the research vessels in our wide-ranging ocean areas. 
Havforskningsinstituttet vil bidra for å øke kunnskapen, ikke minst gjennom fortsatt bruk av forskningsfartøyene i våre omfattende havområder.
Working towards ecosystem management will require international research cooperation, both in the laboratories and in the field. 
Arbeidet mot en økosystemforvaltning vil også kreve internasjonalt forskningssamarbeid, både i laboratoriet og i felten.
Larger research programmes will as now be coordinated via the International Council for the Exploration of the Sea (ICES). 
Større oppgaver vil som nå bli samordnet gjennom Det internasjonale råd for havforskning (ICES).
Acoustic recordings (echo-sounder) 
Akustisk registrering (ekkolodd)
Trained as both a priest and a zoologist, Michael Sars was the son of a Germanborn ship's captain of the same name. 
Moren, Diwert H. Heilman, var innvandret fra Narva, en grenseby mot Estland i datidens Russland.
His mother, Diwert H. Heilman, had come to Norway from Narva, a town on the Russian-Estonian boundary. 
Allerede som ung gutt viste Michael en glødende interesse for naturhistorie, særlig paleontologi.
His wife Maren, sister of the poet J.S. Welhaven, bore him 14 children, eight of whom survived to adulthood. 
Med konen Maren, søster av dikteren J.S. Welhaven, fikk han 14 barn, hvorav åtte levde opp.
After 24 years as a priest, Sars became Professor of Zoology at the University of Christiania. 
Etter 24 år som prest ble han professor i zoologi ved Universitetet i Christiania.
His scientific production covers his periods both as priest and professor. 
Den vitenskapelige produksjonen strekker seg gjennom både preste- og professorperioden.
Most of his work was on marine animals; their reproduction, development and their horizontal and vertical distribution in the ocean. 
Hovedinnsatsen gjorde Michael Sars på studier av marine dyr, deres forplantning, utvikling og horisontal og vertikal utbredelse.
At the time, it was widely believed that animal life did not exist at great depths. 
På den tiden var det en gjengs oppfatning at det ikke fantes dyreliv på større havdyp.
Together with his son Georg Ossian, and the story-teller and zoologist Peter Christen Asbjørnsen, Sars exploded this belief. 
Sammen med sin sønn Georg Ossian og eventyrfortelleren og zoologen Peter Chr. Asbjørnsen "sprengte" han denne grensen.
In 1853 Asbjørnsen caught a primitive and free-swimming starfish from the bottom of the 
Asbjørnsen fanget i 1853 en primitiv frittsvømmende sjøstjerne fra bunnen av Hardanger
In 1864, Georg Ossian was responsible for the greatest sensation when he brought up an ancient sea-lily, a living fossil, from the bottom of Vestfjorden. 
Den største sensasjonen sto Georg Ossian for da han i 1864 fikk opp en urgammel sjølilje, et levende fossil, fra bunnen av Vestfjorden.
These finds, and many other like them, told us much about the animal life and the geology of previous eras. 
Disse funnene, sammen med en rekke andre liknende oppdagelser, fortalte mye om tidligere tiders dyreliv og geologi.
Michael Sars (1805-1869) - one of the founding fathers of modern zoology 
Michael Sars (1805-1869) - en av fedrene til den moderne zoologi
Main engine: Coal-fired steam engine, 300 Hp (Also sail-rigged) 
Hovedmotor: Dampmaskin (kull) 300 hk (også rigget for seil)
Johan Hjort accepted the challenge, but demanded an ocean-going research vessel. 
Johan Hjort tok utfordringen, men forlangte et havgående forskningsfartøy.
"Michael Sars" was built as an English steam trawler, and equipped with the latest scientific sampling equipment and every type of fishing gear. 
"Michael Sars" ble bygget som en engelsk damptråler og utstyrt med det mest moderne vitenskapelige innsamlingsutstyr og alle typer fiskeredskap.
For 14 years, "Michael Sars" made a long series of cruises off the coast of Norway and in more remote waters, pursuing both purely scientific and more practical objectives, sometimes in combination. 
I løpet av 14 år gjennomførte "Michael Sars" en serie tokter både på kysten og i fjerne farvann, både rent vitenskapelige, praktiske eller en kombinasjon.
"Michael Sars" led Norwegian marine research into the international scientific community. 
"Michael Sars" førte norsk havforskning inn i det internasjonale miljøet.
In 1910, "Michael Sars" criss-crossed the Atlantic and spent four months collecting an enormous amount of research material. 
I 1910 krysset "Michael Sars" i Atlanterhavet i fire måneder og samlet inn et enormt materiale.
In collaboration with Sir John Murray, who financed the expedition, Johan Hjort published the classic "The Depths of the Ocean". 
Sammen med Sir John Murray, som bekostet ekspedisjonen, ga Johan Hjort ut klassikeren "The Depths of the Ocean".
A little-known detail of interest is found in a note on eel larvae which was published in the well-known journal "Nature" in 1910 by the highly regarded Norwegian scientist Einar Lea. 
En lite på aktet detalj finnes i en notis om ålelarver av en annen forsker fra ”gullalderen”, Einar Lea, i det anerkjente tidsskriftet "Nature" fra 1910.
Georg Ossian Sars was the son of Michael Sars, and was named after the (mythical) Celtic poet Ossian. 
Dette resulterte i en rekke grunnleggende arbeider om forskjellige marine virvelløse dyregrupper (sjøstjerner, bløtdyr etc.).
The drawings in these volumes bear witness to his artistic abilities; he engraved his crustaceans directly on copper plates. 
Via mikroskop risset han sine krepsdyr direkte på kopperplater som ble brukt til trykking av illustrasjonene.
Sars gradually took over responsibility for the practical scientific studies of Norway's ocean fisheries, which he led until 1893, when Johan Hjort took over. 
Sars fikk etter hvert ledelsen av de praktisk-vitenskapelige undersøkelsene over Norges sjøfiskerier frem til 1893, da Johan Hjort overtok.
As he was rowed around the fjord he could observe with his own eyes the millimetre-sized eggs and recently hatched cod larvae floating in the surface. 
Han ble rodd omkring i Vestfjorden og observerte med egne øyne de millimeterstore eggene og de nyklekte torskelarvene som fløt i overflaten.
Georg Ossian Sars' studies of the lifehistory of the spawning cod were models of their kind, even though he did not get to the bottom of all the mysteries involved. 
Sars' undersøkelser av skreiens livshistorie var forbilledlig, selv om han ikke kom til bunns i alle mysterier.
His research vessel was simply too small. 
Til det var hans forskningsfartøy for lite.
It was suitable for transporting spawning fish and fry; and it also made it possible to carry out field studies throughout the year, both in the fjords and off the coast. 
egnet til transport av gytefisk og yngel; dessuten kunne man nå drive undersøkelser året gjennom, både i fjordene og langs kysten.
The Lofoten studies convinced Sars that an understanding of the animal life and the fisheries off the coast of Norway could not be isolated from each other. 
Undersøkelsene i Vestfjorden overbeviste Sars om at forståelsen for dyrelivet og fiskeriene langs kysten ikke kunne sees isolert.
Together with the geophysicist Henrik Mohn, Sars managed to finance three expeditions to the Norwegian Sea with SS "Vøringen" in 1876-1878. 
Sammen med geofysikeren Henrik Mohn lyktes det Sars å finansiere tre Nordhavs-ekspedisjoner i Norskehavet med DS "Vøringen" i årene 1876-1878.
The cod hatchery station at Flødevigen near Arendal had a small boat named "Flødevig". 
Til transport av fisk og yngel hadde utklekkingsanstalten i Flødevigen ved Arendal et fartøy som het ”Flødevig”.
These efforts were made with the aid of a device which had been developed by the British during the Second World War to locate German submarines. 
Devolds tokt på senvinteren fulgte den gytemodne silda fra Norskehavet inn mot kysten av Vest-Norge.
Norway, however, lost its claim to Greenland land in a case at the International Court in The Hague. 
Danmark brakte okkupasjonssaken inn for Den internasjonale domstolen i Haag, der Norge tapte.
Finn Devold became a fisheries biologist, and was awarded his masters degree for a piece of work on the biology of the plaice. 
Finn Devold ble fiskeribiolog, og tok hovedfag med et fint arbeid om rødspettas (gullflyndras) biologi.
Although "G.O. Sars" is closely linked to herring studies in the popular consciousness, 
Med dette instrumentet ble det mulig å "samle" opp lydrefleksjonen fra mange fisk og regne ut mengden.
the vessel was also the Institute's workhorse in several other fields. 
Prototypen ble prøvd i "Sarsen" og ble senere det vik
The need to expand research activities and the success of "G.O. Sars" resulted in a third "Johan Hjort" to be built in 1958. 
Dette er et havområde som setter store krav til både folk og fartøy, spesielt vinterstid, og i 1958 fikk "G.O. Sars" assistanse av den tredje "Johan Hjort".
What was later to become "G.O. Sars" was originally a whaling-boat that during the Second World War was being built in Arendal for a German ship company. 
Det som senere skulle bli ”G.O. Sars”, var opprinnelig en hvalbåt som under annen verdenskrig ble bygd i Arendal for et tysk rederi.
The construction was sabotaged and delayed, but the hull was completed by the end of the war in 1945. 
Byggingen ble sabotert og gikk langsomt frem, men ved krigens slutt i 1945 var skroget ferdig.
The hull was then confiscated by Norwegian authorities, and thanks to a special grant provided by the Parliament, the vessel was reconstructed and completed as a research vessel at Moss Verft & Dokk. 
Dette ble overtatt av Direktoratet for fiendtlig eiendom og, med spesiell bevilgning i Stortinget, ombygd til et havforskningsfartøy ved Moss Verft & Dokk.
The vessel was commissioned in 1950 and initiated a new, active phase of the IMR. 
I 1950 ble fartøyet tatt i bruk og innledet da en ny og aktiv fase i Havforskningsinstituttets virksomhet.
Designed as a whaling-boat, the hull of "G.O. Sars" had a relatively narrow beam and was deep in draught. 
Som hvalbåt var skroget forholdsvis smalt og dypt, mens overbygninger, innredning og dekksarrangementer ble preget av britisk trålerdesign.
The superstructure, the deck arrangement and the interior were influenced by British trawler design. 
Maskinkraften var ikke særlig stor, men i etterkrigstiden måtte man ta det som var tilgjengelig.
The engine power was quite low, but in the post-war years one had to use what was available. 
”G.O. Sars” ble likevel et meget vellykket forskningsfartøy som
"G.O. Sars" was, however, a very effective research vessel, behaving well in 
også klarte seg godt i dårlig vær takket være dypt skrog og lav overbygning.
The idea of improving cod stocks by releasing newly hatched larvae into the sea won the support of everyone in the fishing industry, and community spirit in Arendal provided the necessary financial support for a cod hatchery. 
Ideen med å forbedre torskebestanden ved å sette ut nyklekte larver vant tilslutning i alle fiskegrupperinger, og borgerånden i Arendal sørget for det økonomiske grunnlaget for en torskeutklekkingsanstalt.
Dannevig received scientific backing from G.O. Sars who, in his first report from Lofoten in 1864, had already proposed artificial hatching in order to even out annual variations in the cod fisheries. 
Faglig støtte fikk Dannevig fra G.O. Sars, som allerede i sin første rapport fra Lofoten i 1864, foreslo kunstig utklekking for å jevne ut variasjonene i skreifisket.
The fishermen who had a positive attitude to these measures, also tended to respond positively to questions about trends in cod stocks. 
Fiskere som så positivt på tiltaket, ga også stort sett positive svar når det gjaldt utviklingen i torskebestanden.
When the launch of the venture obtained financial support, the practical scientific studies also began. 
Da virksomheten fikk statstøtte ble de praktisk-vitenskapelige undersøkelser koblet inn.
Dannevig then proposed to investigate the effects of the releases by means of beach hauls of nets in selected fjords where fish had been released, and in others without releases. 
Dannevig foreslo da å undersøke effekten av utsettingene med strandnottrekk på ettersommeren i noen fjorder med utsetting, i andre fjorder uten.
But it was precisely this report that provided the first signals about a new explanation of the wide annual fluctuations in fish catches, the central finding of the golden age. 
Men nettopp denne rapporten ga de første signaler om en ny måte å forklare vekslingene i fiskeriene, selve diamanten i forskningens gullalderperiode.
Johan Hjort's father was a professor and eye specialist, who came from a prominent Danish family of civil servants. 
Johan Hjorts far var professor i øyesykdommer og kom fra en gammel dansk embetsmannsfamilie.
His mother was from the Falsen family. 
Moren var fra Falsenslekten.
Johan Hjort inherited his interest in science from his father; his rather volcanic temper came from his mother. 
Fra faren arvet Hjort interessen for vitenskap, fra moren et noe vulkansk temperament.
He had a will of iron, an enormous capacity for work, and a well developed interest in scientific collaboration. 
Hjort hadde en jernvilje, en enorm arbeidskapasitet, og stor sans for samarbeid i forskningen.
He was also one of the founders of the International Council for the Exploration of the Sea (ICES), and was its president during the last few years of his life. 
Han var også en av grunnleggerne av Det internasjonale råd for havforskning (ICES), og var rådets president de siste årene av sitt liv.
His more polemical writings in connection with Captain Dannevig's cod-hatching experiments in Flødevigen are also well known. 
Vel kjent er også hans mer polemiske skrifter i forbindelse med kaptein Dannevigs torskeutklekking i Flødevigen.
Johan Hjort as a person was shrewdly described by Francis Bull in the following terms: "As a superior, he was without peer; helpful, kind, patient - as an equal, rather difficult, because he always believed that he was right - and as a subordinate, sure of himself and full of the need to oppose". 
Personligheten Johan Hjort er underfundig beskrevet av Francis Bull: "Som overordnet var han makeløs, hjelpsom, elskverdig, tålmodig - som sideordnet ganske vanskelig fordi han alltid mente at han hadde rettog som underordnet preget av heftig opposisjonslyst og selvsikkerhet".
His ability as a leader to "fire up" his colleagues is illustrated by what was once said by two of his favourites, Hjalmar Broch and Einar Koefoed: "Not the least of the factors that stimulated our work in the old laboratories was Hjort's great gift of making each of us feel that we were working freely and independently on our allotted tasks. 
Hans evne som leder til å "tenne" sine medarbeidere er gitt i følgende sitat av to av hans forskerkolleger, Hjalmar Broch og Einar Koefoed: "Noe av det som ikke minst stimulerte vårt arbeid i de gamle laboratoriene var Hjorts store evne til å gi hver av oss en følelse av at vi arbeidet fritt og selvstendig med våre oppgaver.
At the same time, he always kept us in contact with practical life, which was an unusual attitude for those times". 
Samtidig holdt han oss stadig i kontakt med det praktiske liv og inntok derved en særstilling i den tiden."
Johan Hjort's achievement has acquired renewed relevance during the past few years. 
Johan Hjorts livsverk har fått fornyet aktualitet de senere år.
His underlying ecological attitude is in line with the ecological management model for marine resources which we can glimpse in the distance. 
Hans økologiske grunnsyn er i tråd med den økologiske forvaltningsmodell for de marine ressurser vi arbeider mot.
In 1922 the Institute acquired a small wooden vessel which was specially designed for research purposes. 
I 1922 fikk fiskeriundersøkelsene et mindre trefartøy, spesialbygd for forskning.
This was the first "Johan Hjort", and it is said that Dr. Hjort was not particularly satisfied by the honour of having such a "pathetic" vessel named after him. 
Det var den første "Johan Hjort", og det fortelles at dr. Hjort var bare måtelig tilfreds med æren av å få navnet sitt på en så "skrøpelig" farkost.
Nevertheless, the new boat performed well in Lofoten (cod), off the coast (winter and spring-spawning herring) and in the fjords (sprat and yearling herring). 
Båten gjorde likevel god tjeneste i Lofoten (torsk), på kysten (vinter-/vårsild) og i fjordene (brisling og mussa).
However, it was felt that such operations were beginning to verge on the irresponsible. 
Det var imidlertid mange som mente man beveget seg faretruende nær grensen for det forsvarlige.
During a shipyard refit in 1931, rot was discovered in the hull of the boat. 
Under et verkstedopphold i 1931 ble det oppdaget "kolfyr" i fartøyhuden.
gravdal Skipsbyggeri, Opsanger, Sunde in Sunnhordland 
gravdal Skipsbyggeri, Opsanger, Sunde i Sunnhordland
9 bunks; certificated for 11 persons 
9 køyplasser, 11 personer om bord
His father, Haagen Olsen, was a country policeman married to Annette Katharina Neumann. 
Faren, Haagen Olsen, var lensmann og gift med Annette Katharina Neumann.
He grew up among the northern fisherfolk, virtually at the gateway to the sea. 
Oscar Sund vokste opp blant den nordlandske fiskerbefolkning, så å si ute i havgapet blant erfarne fiskere og alle "skårungene".
His great ambition was to study fish and their migrations, in order to help the fishermen. 
Hans hovedmål ble å studere fisken og dens vandring for å hjelpe fiskerne.
Like most of Hjort's close associates, Sund was keen to keep the fishermen always up to date about his research results, and he had a gift for doing so. 
Som de fleste av forskerne i havforskningens ”gullalder” ble Sund påvirket til å gi fiskerne fortløpende del i sine forskningsresultater, han hadde både motivasjonen og evner til dette.
His schematic method of showing the variations in catches of spawning cod is particularly well known. 
Særlig er hans skjematiske metode til å fremstille vekslingene i skreifisket vel kjent.
Perhaps Oscar Sund's gifts of popularisation were most evident in "Skårungen" ("The Youngster"); his last and best known work, published in 1942. 
Oscar Sunds evner som popularisator kom kanskje best frem i "Skårungen", hans mest kjente og siste arbeid fra 1942.
The sub-title of the book offers a fine characterisation of Sund: "A book about the sea and its fauna, ships and travel, for the young people of the coast." 
Undertittelen på denne boken gir en fin karakteristikk av Oscar Sund og hans virkeområde: "En bok for kystungdommen om sjø og sjødyr, fartøy og ferdsel".
Hjort's expansive ocean fishery model was de-emphasised, and the scientists' wishes for new boats were modest. 
Den ekspansive havfiskemodellen til Johan Hjort var blitt tonet sterkt ned, og forskernes båtønsker var beskjedne.
In 1934, Oscar Sund heard that the sprat seine netter "Signal" had recorded echograms of fish shoals. 
I 1934 fikk Oscar Sund nyss om at brislingsnurperen "Signal" hadde brukt et slikt ekkolodd til registrering av fiskestimer.
Sund managed to obtain money for an echo-sounder, and on 11 March 1935, "Johan Hjort" arrived at Hølla in Lofoten. 
Sund klarte å skaffe penger til et lodd, og 11. mars 1935 ankom "Johan Hjort" Hølla i Lofoten.
The results of the investigations were published in the prestgious journal "Nature" on 8 June that very same year. 
Resultatene ble trykket i det anerkjente tidsskriftet "Nature" allerede 8. juni samme år.
The vessel was, however, sold the same year. 
Det var vel fortjent, men båten ble solgt samme år.
"Oscar Sund" - small but revolutionary 
"Oscar Sund" - liten, men revolusjonerende
The success of "G.O. Sars" (1), particularly as regards the herring investigations, opened people's eyes to the possibility of carrying out important new tasks in fisheries research. 
Suksessen med "G.O. Sars" (1), og da særlig sildeundersøkelsenes betydning for fiskeriene, åpnet øynene for nye muligheter og oppgaver i norsk fiskeriforskning.
The northern waters and cod were now down for work. 
De nordlige områdene og torsken sto for tur.
Even then, some people believed that a stern-trawler design would have been more useful, but the side-trawler tradition was still powerful. 
Noen mente allerede da at en hekktrålertype var å foretrekke, men tradisjonen var sterk for sidetrålere.
With two ocean-going vessels available, the geographic range of the Institute's investigations could be increased, and new fish stocks were added to the study programme. 
Med to havgående fartøy ble undersøkelsene utvidet geografisk, og flere fiskebestander kom etter hvert på programmet.
Fish-finding and hydrographic instruments were renewed in step with developments in technology. 
Instrumenter for fiskeleting og hydrografi ble fornyet i takt med utviklingen.
In 1975, the vessel was fitted with stern-trawling gear, which was not particularly practical for that type of vessel, and the scientists began to dream of a new boat. 
I 1975 fikk fartøyet utstyr for hekktråling, noe som ikke var særlig praktisk på denne båttypen, og man drømte om nytt fartøy.
The hull of "Johan Hjort" was reinforced for operations in waters with drift ice, but could not work in permanent ice and therefore be used for the Institute's studies of the seal populations in the eastern Barents Sea and in the Jan Mayen area. 
Selv om ”Johan Hjort” var bygget med isforsterket skrog, kunne den ikke operere i fast is og brukes i Havforskningsinstituttets undersøkelser av selbestandene i Vest- og Østisen.
The Institute was otherwise involved in organizing government assistance service for the seal hunting fleet which was in operation from 1953 to 1979. 
Instituttet var ellers sterkt involvert i organiseringen av den offentlige hjelpetjenesten for selfangstflåten som var i virksomhet fra 1953 til 1979.
The vessel was fitted up with the necessary equipment for research and was used by the Institute from 1980 to 1990 in cooperation with the owner. 
Fartøyet fikk de nødvendige installasjoner for forskning og ble brukt av instituttet fra 1980 til 1990 i et godt og effektivt samarbeid med rederiet.
Read about the current "Johan Hjort" on page 34. 
Les om dagens "Johan Hjort" på side 34.
Thor Carl Iversen was a well-known personality in the world of Norwegian fisheries and marine research. 
a. fiskerihistorie, kartlegging av fiskebanker, geografiske målinger og beskrivelser.
The boat was named after Thor Iversen, and was used first and foremost by the Directorate's consultants for practical fishing trials. 
Fartøyet fikk navn etter Thor Carl Iversen, og ble først og fremst brukt i praktiske fiskeforsøk ledet av direktoratets konsulenter.
From Per Alsaker's collection 
Fra Per Alsakers samling
He began to study zoology at the University of Christiania (Oslo) in 1880, and after only two years of study was appointed curator at Bergen Museum. 
Han begynte å studere zoologi ved Universitetet i Oslo i 1880 og ble etter bare to års studier tilsatt som konservator ved Bergen Museum.