natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In comparison to shallower areas, the fauna becomes increasingly sparse and unusual at depths greater than 2000 metres. 
I forhold til grunnere områder, ser det ut til å være et fattig men spesielt dyreliv når en kommer dypere enn 2000 meter.
However, scientists observed an Arctic fauna that appears to be common to the deep parts of the North Atlantic and the Norwegian Sea basin. 
Forskerne har observert en arktisk fauna som ser ut å være felles for de dype delene av Nord-Atlanteren og Norskehavsbassenget.
The number of benthic species is low in this cold and homogenous environment, which mainly consists of a greyish-brown sandy silt with occasional boulders, is few. 
Svært få arter lever nede i bunnen, som for det meste består av gråbrunt sandig slam med noen spredte steinblokker.
The grey holothurians Elpidia sp. 
Også den grå sjøpølsen Elpidia sp.
(approx. 1.5 cm long) is very common in the deep parts of the Norwegian Sea, but can also be found in shallower waters. 
(ca. 1,5 cm) er vanlig i de dype delene av Norskehavet, men den er også funnet grunnere.
Inexplicable caves and unknown organisms 
Uforklarlige huler og ukjente organismer
Large caves, or "tunnels", were observed, up to 30-40 cm in diameter. 
Det ble observert store huler, eller tunneler, på mellom 30 - 40 cm i diameter.
It is unclear how they are formed. 
Det er usikkert hvordan de oppstår.
During the expeditions, the sea bottom was filmed, and samples were taken to document the seabed types, benthic fauna and levels of environmental contaminants. 
I løpet av toktet har mye av havbunnen blitt filmet, og det er tatt prøver for å dokumentere bunntyper, bunnfauna og innhold av miljøgifter.
Any traces of human activities such as fisheries were also documented. 
Også eventuelle spor etter menneskelige aktiviteter som fiskerier dokumenteres.
This year 129 locations were visited, with 132 video transects being taken and 26 sampling stations being established. 
I år ble 129 lokaliteter besøkt, og på disse ble det tatt 132 videotransekter og 26 innsamlingsstasjoner utført.
Map showing the position of localities that was visited in Nordland VII. 
Kart over lokaliteter som ble besøkt i Nordland VII.
Nå har Havforskningsinstituttet i samarbeid med SINTEF utviklet en metodikk som kan revolusjonere slik prøvetaking; ved hjelp av en minitrål skutt ut i nota med luftkanon. 
Tråldører med justerbare luker og et system som automatisk identifiserer og sorterer fisk er andre nyvinninger som har vært med på å gi CRISP-senteret en god start.
A pesar de que sus paisajes costeros y las condiciones climáticas son completamente diferentes, como estados costeros Noruega y Cuba tienen mucho en común. 
Dersom makrell og sild trenges for hardt under notfiske, dør mye av fisken etter en stund selv om den slippes.
Ambos se enfrentan a una gran presión sobre sus costas y sobre los recursos marinos que en ellas se encuentran. 
Skal fisken overleve, må den slippes i en tidlig fase og på en ansvarlig måte.
En ambas zonas, existe una necesidad especial de acción con respecto al recurso langosta para revertir una declinación constante en sus poblaciones. 
Her kommer forslag om hva som bør være oppfylt for å kunne gjennomføre en forsvarlig slipping fra not.
Museums, MAREANO, Maps and Taxonomy 
Museer, MAREANO, kart og taksonomi
Cruise report: MAREANO continues to accumulate many samples and a multitude of marine organisms. 
MAREANO samler inn et mangfold av prøver og marine organismer.
Many of these will be held in the Bergen University Museum and made available for researchers all over the world. 
Mange av disse vil bli oppbevart ved Museet i Bergen og gjort tilgjengelig for forskere over hele verden.
The description and classification of organisms is a prime function of museum staff and such taxonomic research has brought us from the National Museum of Wales to the Norwegian Sea. 
Beskrivelse og klassifisering av organismer er hovedfunksjonen til museumsansatte, og det er slik taksonomisk forskning som er årsaken til at vi har funnet veien fra Nasjonalmuseet i Wales (National Museum of Wales) til Norskehavet.
Graham Oliver & Andrew Mackie (National Museum of Wales, Cardiff, UK) 
Graham Oliver & Andrew Mackie (toktdeltakere fra National Museum of Wales, Cardiff, UK)
From our base in Cardiff we have studied both bivalve molluscs and polychaete worms from the Atlantic Frontier Environmental Network (AFEN) programme that focussed on the outer shelf and upper slope west of Shetland. 
Med arbeidssted i Cardiff har vi undersøkt muslinger og børstemark fra forskningsprogrammet Atlantic Frontier Environmental Network (AFEN) som hadde fokus på den ytre kontinentalsokkelen og den øvre del av skråningen vest for Shetland.
Here the fauna is poorly known but has similarities with that of the Norwegian Sea. 
Her er faunaen lite kjent, men den har mange likhetstrekk med den i Norskehavet.
Some species, such as the bivalve Yoldiella annenkovae range southward into the Shetland-Faeroe Channel but do not cross the Wyville-Thomson Ridge. 
Noen arter, som f. eks. muslingen Yoldiella annenkovae, finnes sydover, helt til Wyville-Thomson ryggen (et stykke inn i Færøy-Shetland kanalen).
Others such as Astarte acuticostata cross this oceanographic barrier and range along the slope to the west of Ireland. 
Andre arter, f. eks. muslingen Astarte acuticostata, krysser denne vannmassebarrieren og forekommer langs sokkelskråningen til vest av Irland.
Participating in MAREANO has allowed us to examine first hand such species and to collect tissue samples for molecular study with the aim of making comparisons with southern populations. 
Ved å delta på MAREANO-tokt har vi anledning til å undersøke helt ferske eksemplarer av slike arter og å ta vevsprøver for genetiske undersøkelser til sammenlikning med sydligere populasjoner.
Thyasiridae are frequently found in the deep sea and in cold waters and exhibit a range of symbiosis from obligate to absence. 
Thyasiridae er vanlige i dyphavet og i kaldt vann, og noen av disse kan ikke leve uten symbiose med bakterier.
This cruise gives the chance of collecting these alive and fixing then not only for a taxonomic study of the bivalves but the characterisation of the symbiotic bacteria. 
Dette toktet gir oss mulighet til å samle inn muslingene levende og fiksere dem på en slik måte at bakteriene kan undersøkes senere.
The latter is of special interest to our colleague Clara Rodrigues from Aviero University, Portugal. 
Studiene av bakterier som lever i symbiose med muslinger foregår i samarbeid med vår kollega Clara Rodrigues fra Universitetet i Aviero, Portugal.
One sample taken on this cruise from170m contained six species and another two species have been collected from deeper stations around 1200m. 
Én prøve tatt på 170 meters dyp på dette toktet inneholdt seks arter i Thyasiridae-familien, og fra dypere stasjoner på rundt 1200 meter ble det funnet to arter.
The story around the Pourtalesia commensal is a tale of many relationships. 
Når det gjelder muslingen som lever på Pourtalesia-kråkebollen så er dette en historie om mange interessante forhold.
The bivalve was described recently as Syssitomya pourtalesiana but has been known for many years to be a commensal with Pourtalesia living attached to the spines around the anal opening. 
Muslingen ble nylig beskrevet som Syssitomya pourtalesiana, men da hadde det allerede vært kjent i flere år at det fantes en musling som levde på Pourtalesia, festet til piggene rundt anus.
However, we have found this bivalve to be adapted to host symbiotic bacteria in the gills and is the first of the superfamily Galeommatoidea to exhibit this condition. 
Senere har vi funnet ut at denne muslingen er den eneste i superfamilien Galeommatoidea med spesielle symbiose-bakterier i gjellene.
Also on the gill surfaces are colonies of filamentous bacteria. 
I tillegg finnes det trådformede bakterier av ukjent type på gjellene.
In the most recent BIOMÔR publication, HABMAP , the partnership additionally employed modelling as a tool for predicting biotopes in the southern Irish Sea area. 
I den nyeste BIOMÔR publikasjonen som omhandler prosjektet HABMAP , kan man lese om hvordan modellering er tatt i bruk for å predikere utbredelse av biotoper i den sydlige del av Irskesjøen.
The specimens accrued from MAREANO and BIOMÔR form rich and essential resources for developing taxonomic tools and both have, and will, produce new species discoveries. 
MAREANO og BIOMÔR prosjektene utgjør rike og nødvendige kunnskapskilder for å forbedre bunndyr-taksonomien, og vi kan vente oss mange nye interessante oppdagelser i tiden fremover.
The molluscs from the benthic sampling surveys were used in the development of the identification guide to the Marine Bivalve Shells of the British Isles . 
Bløtdyrene fra BIOMÔR-undersøkelsene var et viktig grunnlag i utviklingen av identifikasjonsnøkkelen Marine Bivalve Shells of the British Isles .
The surveys have also resulted in the recognition of a number of polychaetes, molluscs and a pycnogonid (sea spider) new to science. 
Undersøkelsene har også resultert i mange nye artsbeskrivelser av bløtdyr og en havedderkopp tidligere ukjent for vitenskapen.
One recent paper described a new polychaete species of Diplocirrus (Flabelligeridae), the genus named for having two different gill types; wedge-shaped and cirriform. 
I en ny artikkel beskrives en ny børstemark av slekten Diplocirrus (i familien Flabelligeridae), en slekt karakterisert av at dyrene har to ulike gjeller.
MAREANO mapping off the coast of Finnmark 
Risengrynkorall og kongekrabbe
Lene Buhl-Mortensen (cruise leader), Kjell Bakkeplass, Inger Marie Beck, Heidi Gabrielsen, Gjertrud Jensen, Josefina Johansson, Ragni Olssøn and Andrey Voronkov 
Lene Buhl-Mortensen (toktleder), Kjell Bakkeplass, Inger Marie Beck, Heidi Gabrielsen, Gjertrud Jensen, Josefina Johansson, Ragni Olssøn og Andrey Voronkov
At 190 meters depth we found this hermit crab carrying a large anemone, and looking rather weighted down by it. 
På 190 meter fant vi denne eremittkrepsen som sleper rundt på en anemone og ser ganske nedtynget ut.
The plan is to finish as many stations as the weather allows while heading towards Tromsø. 
Etter planen går vi mot Tromsø og tar de stasjonene været tillater.
The weather has been rough, but we have been able to work until Friday midnight when the wind was so strong that we had stand by at one of the more remote stations and go closer to coast. 
Det har vært mange stygge værmeldinger, men vi har kunnet jobbe helt fram til langfredag natt da vinden ble så sterk at vi måtte gi opp planen om å ta en av stasjonene lengre ut fra kysten.
The map shows where we have conducted video transects (light green marks) and sampling stations (dark green marks). 
Kartet viser hvor vi har foretatt videotransekt (lysegrønne prikker) og innsamlingsstasjoner (mørkegrønne prikker).
For this cruise many of the planned stations are close to coast and shallow, thus we are mapping both coast and offshore. 
På dette toktet er mange stasjoner lagt tett på kysten på relativt grunt vann, så dette er like mye kartlegging i kyststrøk som til havs.
Close to coast fishing gear can pose a problem and planned stations might not be possible to investigate because they are standing in the way. 
Når man kommer nærmere land står det en del fiskebruk i sjøen, og en av de planlagte stasjonene måtte derfor gå ut.
Close to coast in shallow waters gravel and boulders dominate, totally covered with hydroids, tunicates and incrusting sponges. 
På de grunne stasjonene er stein og grus vanlig, og de er fullstendig dekket med hydroider, sekkedyr og svamper.
We also recorded the rice coral (Primnoa resedaeformis), probably at its most eastern location along the Norwegian coast. 
Vi har også observert risengrynkorall (Primnoa resedaeformis) og tror dette kan være den østligste registreringen av korallen langs norskekysten.
At 230 meters depth outside the Varanger peninsula we caught a glimpse of the rice coral Primnoa resedaeformis when the video platform suddenly met a steep rocky wall. 
På 230 meters dyp lengst mot øst utenfor Varangerhalvøya fikk vi så vidt et glimt av risengrynkorallen Primnoa resedaeformis da videoplattformen plutselig hadde en fjellvegg rett foran seg.
At 50 meters depth outside the Varanger peninsula the gravel is extremely colorful and covered with hydroids, tunicates and sponges. 
På 50 meters dyp utenfor Varangerhalvøya er grusen fargerik og stein og grus er fullstendig dekket med hydroider, sekkedyr og svamper.
They were all moving determined in the same direction. 
De vandret målrettet og hurtig i samme retning.
Buried in the shell gravel are lots of polychaets with only their flower-like crown of tentacle visible. 
Nede i grusen lever en mengde børstemark og man ser bare den blomsterlignende tentakelkronen stikke opp.
Arne Nygren, a chief scientist at ”Sjöfartsmuseet Akvariet” in Göteborg is guest onboard and he samples polychaetes for a project on "Crypic species of polychaeta in Norwegian waters" financed by “Artsdatabanken”. 
Arne Nygren som er forskningsleder på Sjöfartsmuseet Akvariet i Göteborg er gjest om bord og samler dyr til projektet " Kryptiske arter av flerbørstemark i norske farvann " finansiert av Artsdatabanken.
Photo: Arne Nygren, Artsdatabanken 
Foto: Arne Nygren, Artsdatabanken.
A group of Haddock swimming over the seafloor that is as colorful as an oriental carpet. 
En stim med hyse svømmer bortover bunnen som er fargerik som et orientalsk teppe.
At several locations we found dead capelin and surprisingly we could not see any organisms feeding on them. 
Mange steder ser vi død lodde, men merkelig nok ser vi ikke mange dyr som spiser på den.
This is capelin that has died after spawning. 
Dette er lodde som er ferdig med gytingen og deretter dør.
Two crabs has a similar appearance are the Lithodes maja and the Kingkrab, Paralithodes camtschaticus. 
To krabber som kan se like ut er trollkrabben Lithodes maia (øverst) og kongekrabben Paralitodes camtschaticus (nederst).
The south east Barents Sea: the kingdom of the sea anemones 
Barentshavet sørøst: sjøanemonens rike
Anemones vary in colour and size and are recognized by their tentacles used for catching their food. 
Anemoner er et dyr som varierer mye i størrelse og farge, og som kjennetegnes ved tentaklene som de bruker til å fange mat med.
The prey is caught by the tentacles, paralyzed by stinging nematocysts, and carried to the mouth. 
Når de er på jakt etter føde. står de med tentakelkransen utspilt og klare til at paralyserer små byttedyr som kommer nær nok.
Sea anemones not only live attached to cobbles and boulders, some species are adapted to “float” on the soft mud. 
Sjøanemoner spiser både krepsdyr, maneter, fisk og andre dyr som kommer svømmende forbi.
Other studies show that the prawn Pandalus borealis is using this sea anemone as a shelter and for protection. 
Siden disse faller lett av ved fysisk kontakt, blir denne sjøanemonen ofte ødelagt når den tas opp fra bunnen.
Krill feed on amphipods living within the tentacles of the sea anemones. 
På MAREANO-toktene bruker vi video, og kan dermed få oversikt over hvor mange individer som finnes i området.
The same studies suggest that frequently bottom trawling might reduce the number of Liponema multicornis and thus the role it has in the benthic community as a shelter and foraging habitat. 
Andre studier har vist at dyphavsreken Pandalus borealis holder til rundt denne sjøanemonen og bruker den til beskyttelse og som en fødekilde, mens krill spiser amphipoder (tanglopper) som lever inni tentaklene.
The sea anemone Liponema multicornis sitting at the sediment surface spreading out its hundreds of tentacles in order to capture food. 
Disse studiene beskriver at hyppig tråling kan ha redusert mengden av denne sjøanemonen, og på den måten kan rollen som anemonen har som skjul og matkilde for flere typer krepsdyr ha blitt redusert.
This and other prawns are prey for fish such as cod. 
Alle ser i samme retning med hode og antenner løftet.
The Barents Sea is a productive area holding a rich species diversity within, on and above the sediment surface. 
En skate tatt i et øyeblikks ro mellom føttene på videoriggen (en del av foten på riggen kan viser til høyre).
The video observations have revealed a seabed full of holes, burrows, and channels made by species still to be identified. 
Barentshavet sørøst er et næringsrikt område som huser et mangfold av arter både over, på og nede i sedimentet.
We are expecting to find answers to some of our questions by studying the animals in our sediment samples, taken by traditional sampling with the grab, trawl and sledge. 
På videoopptakene har vi sett at havbunnen er pepret med huler og kanaler som av bygget og gravd av dyr som vi ennå ikke vet hvem er.
More about the cruise: 
Flere toktdagbøker fra dette toktet:
Salt diapir and gas leakage on Tiddlybanken 
Salt og gass på Tiddlybanken
We have just finished our work on Tiddlybanken, where one of the video lines was planned to cross a previously described gas leakage site. 
Undersøkelser av Tiddlybanken øst i Barentshavet avdekket et landskap med både ansamlinger av salt, gasslekkasjer og andre spennende strukturer.
Reidulv Bøe, Valerie Bellec, Sigrid Elvenes and Lis Lindal Jørgensen 
MAREANO er godt i gang med årets tokt i Barentshavet.
Tiddlybanken is however so special that also MAREANO decided to visit it. 
Området er imidlertid så spesielt at også MAREANO-toktet ville besøke gassoppkommet.
The salt diapir and seabed gas leakage occurs on Tiddlybanken. 
Området med saltstokk og gasslekkasje fra havbunnen befinner seg på Tiddlybanken.
Thick layers of other sediments were deposited on top of the salt layers during later periods. 
Dette skjedde ved at havvann fordampet og oppløste salter ble utfelt som mineraler på havbunnen.
When thick layers of salt are buried deeply enough, the salt will start to move upwards through the overlying sediments just like the bubbles in a lava lamp. 
Salt er lettere enn andre sedimenter, noe som har ført til dannelse av saltstokker (også kalt saltdomer eller diapirer).
The shallowest bank areas are shown in brown (c. 
Kart som viser høydedrag og forsenkninger på Tiddlybanken.
Holes in the seabed and gas leakage 
Hull i havbunnen og gasslekkasjer
Gas leakages from the seabed are often found in areas of salt diapirs, such as on Tiddlybanken. 
Der en har saltstokker finner en også gjerne gasslekkasjer fra havbunnen, slik som på Tiddlybanken.
The area has a special topography, with several hills and topographic depressions. 
Området har en spesiell topografi, med flere høyder og forsenkninger.
These may have been created by glaciers during the last ice age, but can also be related to rising salt below the seabed. 
Disse kan være dannet av isbreer under siste istid, men kan også delvis skyldes salt som har beveget seg oppover under overflaten.
When passing the area, leaking gas was recorded by the echo sounder. 
Da vi passerte over området kunne vi tydelig se gasslekkasje fra havbunnen på ekkoloddet.
Video records from the seabed showed large holes, which may have been created by leaking gases or fluids, or which may result from salt dissolution. 
Videoopptak fra havbunnen viste store hull, som kanskje kan være dannet av utstrømmende gass eller væske, eller muligens kan skyldes oppløsning av salt og andre mineraler i berggrunnen.
Shallow seismic data collected along the video line showed a topographic depression in the interpreted bedrock surface, which may have been created by leaking gases or fluids. 
Seismikk innsamlet langs videolinjen, altså strekningen som ble filmet, viste i tillegg forsenkninger i overflaten som kan skyldes utstrømmende gass eller væske.
The bottom sediments consist of a thin layer of mud, sand and gravel. 
Bunnsedimentene består av et tynt lag slam, grus og sand.
We do not know with certainty what occurs below, but the bedrock map suggests that it may be salt. 
Vi vet ikke sikkert hva som finnes videre ned, men berggrunnskartet tyder på at det kan være salt.
Burrowing animals have several places made holes in the seabed. 
Havbunnen er flere steder full av hull etter gravende dyr.
The holes seen in this picture are however more than half a metre in diameter and do not resemble animal burrows. 
Hullene en ser på dette bildet er imidlertid over en halv meter i diameter og minner ikke om hull etter dyr.
They may be created by gas or fluids leaking trough the seabed and dissolving salt in the underground. 
De er kanskje dannet av gass eller væsker som strømmer ut av havbunnen, og som har ført til oppløsning av salt.
The distance between the two red laser dots is 14 cm. 
Avstanden mellom de to røde laserprikkene er 14 cm.
Shell sand found at several hundred metres water depth 
Skjellsand på flere hundre meters dyp
Video footage of the seabed acquired during this cruise revealed a light coloured sandy bottom, looking suspiciously like carbonate (shell) sand we know from shallower waters. 
Med videokamera kunne vi se lys sandbunn, og sedimenter som flyttet seg langs bunnen med havstrømmene i en renne, rett nord for Knivskjelodden.
Video image of the seabed north of Knivskjelodden, where the bottom sediments at 300 m water depth comprise pure shell sand. 
Videobilde fra havbunnen utenfor Knivskjelodden, der bunnsedimentene på 300 meters dyp består av ren skjellsand.
Sandwaves and sand ripples migrate along the seabed carried by the bottom currents. 
Vi kan se sandbølger og sandrifler som flytter seg med havstrømmene.
The grey spot on the seabed to the upper left is a skate with almost perfect camouflage colours. 
Den grå flekken framme til venstre på bildet er en skate med nesten perfekte kamuflasjefarger.
Distance between red laser dots is 10 cm. 
Det er 10 cm mellom de røde laserprikkene.
Earlier, we have found similar carbonate sand deposits only in the Hola glacial trench, outside Vesterålen. 
Kun i Hola utenfor Vesterålen har MAREANO tidligere påvist lignende store skjellsandavsetninger.
Shell sand along the coast is mapped as a nature type in a separate mapping programme for Norway's coastal zone. 
Langs kysten kartlegges skjellsand som en naturtype i et eget program for kystnær kartlegging.
In addition to being an important nature type for several organisms living on the seabed, it is used for several purposes, e.g. to prevent slippery winter roads and against acidification of rivers and lakes. 
Skjellsand er en viktig naturtype for flere bunnlevende organismer, i tillegg til at det kan være en utnyttbar ressurs til alt fra strøsand til kalking.
Seithe, cod and haddoc thrive on the sandy seabed, looking for smaller fish hiding in the shell sand. 
Vi kunne også observere sei, torsk og hyse svevende over havbunnen på leting etter småfisk som gjemmer seg i skjellsanden.
Distance between red laser dots is 10 cm. 
Avstand mellom røde laserprikker er 10 cm.
A graveyard on the seabed 
En gravplass på havbunnen
The biologists onboard confirm that the main components of the shell sand are bryozoans, brachiopods, echinoderms, gastropods, bivalves, barnacles and polychaeta. 
Innimellom alle skallbitene har de også funnet mangebørstemarken Nothria, som bygger seg rør av sandpartikler - sånn at den blir helt usynlig.
The Norwegian Coastal Current runs along the coast just outside Nordkapp and Knivskjelodden, and may have transported shells from areas to the west. 
Den norske kyststrømmen går rett forbi utenfor Nordkapp og Knivskjelodden, og kan kanskje ha fraktet med seg skjell fra lenger vest på kysten.
From earlier investigations in other places, we know that the shells can be several thousand years old. 
Fra tidligere undersøkelser vet vi at en del av skjellene kan være gamle, kanskje flere tusen år.
Strangely enough Knivskjelodden means razor shell peninsula. 
Kanskje kan navnet Knivskjelodden knyttes opp mot skjellsandavsetningene på havbunnen?
Two new areas with high concentrations of seapens have been documented in the Barents Sea, near the coast of the county of Finnmark. 
To nye områder med store tettheter med sjøfjær er dokumentert i Barentshavet nær kysten av Finnmark.