natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For example, the backscatter intensity returned by lower frequency (deep water) echosounders will capture the acoustic response of a deeper layer of sediment, over a wider area (i.e. potentially more mixed) to that detected by a high frequency (shallow water) system which more precisely captures the response of the sediments in the upper few centimetres of the seabed over a limited area. 
For eksempel, data innsamlet med ekkolodd som benytter lav frekvens (i dype områder) gir en gjennomsnittsverdi for et relativt tykt lag og et stort areal (med forskjellige sedimenter) på havbunnen, mens høyfrekvente (grunt vann) ekkolodd kartlegger mer detaljert og gjerne bare de øverste centimeterne av havbunnen.
Further, the recorded acoustic backscatter value depends on operational issues and will typically vary with acquisition settings, and from boat to boat. 
Signalet en får tilbake vil også variere med hvordan ekkoloddet er installert og innstilt, og variere fra båt til båt.
It is also worth noting that, in contrast to bathymetric mapping, standards for backscatter mapping are not yet well defined in the scientific and data acquisition community. 
Det er verdt å legge merke til at en internasjonal vitenskapelig standard for innsamling av bunnreflektivitetsdata er ikke definert på samme måte som for dybdedata.
A recent document from the GeoHab backscatter working group, which MAREANO has contributed to, has made a welcome first step in addressing this issue ‘Backscatter measurements by seafloor‐mapping sonars Guidelines and Recommendations'. 
Gjennom GeoHab har MAREANO bidratt til et første steg mot at dette temaet kommer i fokus ( Backscatter measurements by seafloor-mapping sonars Guidelines and Recommendations )
Photo: Stig Bjarte Haugen 
Foto: Stig Bjarte Haugen
Plants form the basis for life on earth. 
Planter gir grunnlag for alt liv på jorden.
In the ocean plants are termed algae. 
I havet kalles plantene alger.
Sunlight is rapidly absorbed and spread in turbid sea water, leaving the deep water in darkness. 
Lyset fra solen svekkes og spres av vann og partikler, og det blir fort mørkt i dypet.
The growth of algae is therefore limited to shallow water. 
Derfor vokser alger best i de øverste vannlagene.
Most Norwegian fjords have nutrient-poor waters following the algae bloom in spring. 
De fleste norske fjorder har næringsfattige vannmasser etter at algene har blomstret om våren.
Since light irradiation is sufficient in summer, it is lack of nutrients that limits the growth of algae. 
Siden det er nok av lys i sommerhalvåret, er det mangelen på næringsstoff som begrenser vekst av alger i norske fjorder.
Strong northerly winds induce upwelling of nutrient rich deep water along the Norwegian coast. 
Ved kraftig nordavind strømmer næringsrikt vann opp fra dypet.
Such upwellings stimulate the production of algae, but are irregular and typically short in duration. 
Dette er et naturlig fenomen som stimulerer algeproduksjonen, men det skjer uregelmessig og har kort varighet.
We have mimicked these natural upwelling events and taken control of the nutrient supply to the Lysefjord in Rogaland. 
Ved å kopiere denne naturlige prosessen har vi i Lysefjorden i Rogaland tatt kontroll over tilgang på næringssaltene.
Using simple technology, and fresh water, we can control the upwelling of nutrients. 
Ved hjelp av enkel teknologi og ferskvann kan vi styre oppstrømning av næringssalter.
This is an efficient method to support biological production, to capture the greenhouse gas CO2, restore the nutrient supply in fjords with hydroelectric power plants, and to provide unique knowledge of the fjord ecosystem. 
Dette er en effektiv metode for kontrollert biologisk produksjon som kan brukes til økt matproduksjon, fange klimagassen CO2, gjenopprette næringstilførsel i fjorder med vannkraftverk, og som laboratorium gi unik kunnskap om fjordøkosystemer.
Fjord cultivation - from desert to farmland 
Fjordkultivering - fra ørken til dyrkbar mark
Over the next 40 years there is a need to double food production on Earth. 
I løpet av de kommende 40 år er det behov for å doble matproduksjonen på jorden.
In Norway, we have large areas and volume of water in the coastal zone suited to produce substantially more seafood. 
I Norge har vi enorme arealer og vannvolum i kystsonen, og naturgitte forutsetninger for å produsere betydelig mer sjømat enn i dag.
We have a solution to this in the Lysefjord. 
Dette har vi løst med enkel teknologi som vist i Lysefjorden.
The area of influence can also sustain three times higher biomass of marine animals that feed on phytoplankton. 
I influensområdet vil vi også kunne produsere tre ganger mer skjell eller andre marine dyr som lever av planteplankton.
Areas, worldwide, that produce large amounts of bivalves are characterized by high food concentrations. 
De områdene i verden som produserer mye skjell har god tilgang på næring.
For example, the production of algae is almost 20 times higher in the Spanish Rias compared to Norwegian fjords. 
Eksempelvis er produksjonen av planktonalger nesten 20 ganger høyere i spanske fjorder (Rias) sammenlignet med typiske norske fjorder.
Algal production in the Spanish Rias is based on coastal upwelling of nutrients. 
Algeproduksjonen i de spanske fjordene er basert på naturlig oppstrømning av næringssalter.
It is likely that we can achieve similar results for many Norwegian fjords, just by increasing the capacity of the method used in the Lysefjord. 
Det er sannsynlig at vi kan oppnå tilsvarende resultater for norske fjorder, kun ved å øke kapasiteten til metoden vi bruker i Lysefjorden.
Forced upwelling of nutrient-rich deep water has an enormous potential to increase food production in our fjords. 
Styrt oppstrømning av næringsrikt dypvann har dermed enormt potensial til økt matproduksjon i norske fjorder.
Plants and animals are mainly composed of carbon, nitrogen and oxygen. 
Planter og dyr er hovedsakelig bygget opp av karbon, nitrogen og oksygen.
Plants use inorganic carbon from seawater to build organic molecules. 
Plantene bruker uorganiske karbon fra sjøvannet til å bygge organiske molekyler (som igjen kan konsumeres av dyr).
An increased production of algae in fjords will thereby bind more inorganic carbon. 
Ved å øke produksjonen av alger i fjorden så binder vi mer uorganisk karbon.
The algal bound inorganic carbon from sea water is replaced by CO2 from the atmosphere. 
Det uorganiske karbonet i sjøvannet etterfylles av CO2 fra atmosfæren.
So by increasing the biomass of algae, we will contribute in decreasing the greenhouse gas CO2 in the atmosphere. 
Så ved økt produksjon av alger (og dyr) kan vi bidra til å redusere klimagassen CO2.
Exactly how much greenhouse gas we bind is still unclear. 
Eksakt hvor mye klimagass vi fjerner er noe uklart.
This is primarily because we do not accurately know how large proportions of the bound carbon that is kept in the system, either as biomass, dissolved organic carbon or as long-term deposits to the seabed. 
Det skyldes først og fremst at vi ikke vet nøyaktig hvor store andeler av det bundne karbonet som bindes eller går ut av systemet, enten som høsting av biomasse eller som langtids deponering til bunn.
With the current upwelling of nutrient-rich deep water in the Lysefjord, our first calculations indicate that we remove approximately 2100 tons of CO2 per season. 
Med dagens oppstrømning av næringsrikt dypvann i Lysefjorden viser våre beregninger at vi tar ut ca 2100 tonn CO2 per sesong.
The hydropower plants emit large amounts of fresh water during winter when it is cold and dark and demand for electricity is high. 
I fjorder som er egnet for kontrollert oppstrømning av næringsrikt dypvann, kan en kompensere effekten av kraftverksutbyggingen med oppstrømningsanlegg.
Emission is reduced in summer compared to the natural situation. 
Unikt fjordlaboratorium - forstå økosystemet
Thus, less nutrients are available to the algae in the fjord when they need them, when there is sufficient light for fast algal growth. 
Næringssalter er helt nødvendig for at planter skal vokse og trives, men det finnes en balanse.
Controlled upwelling of nutrient-rich deep water can compensate the reduced nutrient availability induced by hydropower plants. 
Våre fjorder er typisk næringsfattige med lav produksjon og har potensial for å øke antall individer og arter.
Norwegian fjords are typically nutrient poor with low production and have a potential to increase in biodiversity. 
I Lysefjorden kan vi studere hvilke effekter ulike næringssaltkonsentrasjoner har på økosystemet under kontrollerte betingelser.
However, too high nutrient concentration may result in adverse effects and undesirable changes in the ecosystem. 
Dette gjør Lysefjorden til et unikt økosystemlaboratorium, også i verdenssammenheng.
What about the future? 
Hva med fremtiden?
It is important to document the potential on how this method can increase food production and capture the greenhouse gas CO2. 
Det er viktig å demonstrere metodens potensial for økt matproduksjon og til fangst av klimagassen CO2.
This unique fjord laboratory can be expanded to involve studies on several components of the ecosystem providing essential knowledge about a variety of other aspects related to the enhanced phytoplankton production demonstrated so far. 
Det unike fjordlaboratoriet i Lysefjorden kan også brukes i forskning som vil gi viktig kunnskap om en rekke andre forhold ved økt planteplanktonproduksjon og påvirkninger i økosystemet.
Deepwater has a naturally balanced composition of nutrients 
Dypvann har en naturlig balansert sammensetning av næringssalter.
Forced upwelling of deep water lift nutrients up and into the light so the nutrients can be utilized by the phytoplankton 
Ved styrt oppstrømning av dypvann løftes næringssaltene opp i lyset slik at de kan nyttes av planteplankton.
In the area of influence the production of phytoplankton and suspension feeders (e.g. blue mussel) can be tripled 
I deler av Lysefjorden kan styrt oppstrømning tredoble produksjonen av planktonalger og blåskjell.
Increased phytoplankton production bind the greenhouse gas CO2 
Økt planteplanktonproduksjon binder klimagassen CO2.
Escapees change the wild salmon 
Rømt oppdrettslaks forandrer villaksen
Photo: Helen Petersen 
Foto: Helen Petersen
For the first time, scientists have managed to quantify how escaped salmon have interbred with wild salmon in Norwegian rivers. 
For første gang har forskere klart å tallfeste i hvor stor grad oppdrettslaks over tid har krysset seg med villaks i norske elver.
These results provide a basis for reassessing the impact that escapees from fish farms have on the wild salmon in Norwegian rivers. 
Dette gir grunnlag for å revurdere tilstanden når det gjelder påvirkningen rømt oppdrettslaks har på villaksen i elvene.
- Methodological limitations have created insecurity on how big the problem is. 
- Metodiske begrensninger har medført usikkerhet om hvor stort omfanget av problemet er.
However, we have now developed a stronger tool that can measure the percentage of farmed fish that has interbred , says Kevin Glover, senior scientist at Institute of Marine Research in Norway. 
Nå har vi imidlertid greid å utvikle kraftigere verktøy som gjør det mulig å måle den prosentvise innkryssingen, sier forsker Kevin Glover.
To reach this answer, the scientists have investigated 20 rivers along the Norwegian coast. 
For å komme fram til svaret har forskerne undersøkt 20 elver langs hele norskekysten.
These rivers have been studied before and genetic changes in the native populations were discovered then. 
Også ved tidligere undersøkelser er det funnet genetiske endringer hos villaksen i disse elvene.
Introgression from escaped farmed fish were looked upon as the most probable cause at that time. 
Da ble det sannsynliggjort at innkryssing fra rømt oppdrettsfisk var årsaken til endringene.
However, now the scientists can confirm that farmed escapees are the reason. 
Nå kan altså forskerne bekrefte at det er rømt oppdrettslaks som er årsaken.
- The new results show significant changes in five of the 20 native populations we have studied. 
- De nye resultatene viser signifikante forandringer i fem av de 20 undersøkte bestandene.
*means genetic change with 99 % probability. 
* betyr genetisk forandring med 99 % sannsynlighet.
Read the scientific publication for more information. 
Se den vitenskapelige artikkelen for mer utfyllende informasjon.
Introgression lower then expected 
Lavere innblanding enn ventet
The models that have been used to quantify the introgression have so far revealed higher genetic impact on native populations than the empirical estimates from this study. 
Modellene som hitil har vært brukt til å vurdere omfang av innkryssing av rømt laks, har vist høyere genetisk innblanding enn den nye metoden forskerne nå har utviklet.
Despite the fact that strong introgression has been observed in some of the rivers, the results show that in Norway we still have numerous populations of wild salmon that show low or moderate signs of change. 
Til tross for at det ble funnet sterk påvirkning i noen av elvene, viser resultatene at vi fremdeles har mange villaksbestander som er lite eller moderat forandret.
Former studies of spawning behaviour and survival of juveniles show that farmed salmon often looses in the competition with wild salmon in nature. 
Tidligere studier av gyteatferd og overlevelse hos avkommet viser at oppdrettslaksen ofte taper i konkurransen med villaksen i naturen.
The result is that the introgression is lower than expected from observations of the number of escapees in the rivers. 
Det fører til at innkryssingen blir lavere enn ventet ut fra observasjoner av andel rømt laks i elvene.
- We observe lower interbreeding in rivers with big, robust stocks of wild salmon than in rivers with less wild fish. 
- Vi ser at det er mindre innkryssing i elver med store og robuste bestander av villaks enn i elver som har hatt lite villfisk.
Probably, the farmed fish looses the battle on the spawning grounds when there are large numbers wild fish present, while they have more success in rivers with low numbers of wild fish, says Glover. 
Sannsynligvis taper oppdrettsfisken kampen om gyteplasser når det er mye villfisk til stede, mens de har mer suksess i elver med lite villfisk, sier Glover.
- For the first time in the international scientific world, someone has been able to establish a method where it is possible to quantify the genetic changes that happens over time and caused by introgression of farmed salmon, says Glover. 
- Det er første gang, både i Norge og internasjonalt, at noen har klart å komme fram til en metode der en faktisk kan tallfeste de genetiske endringene som skjer over tid og som skyldes innkryssing fra oppdrettsfisk, sier Glover.
The new method makes it possible to decide the extent of introgression by escaped farmed salmon. 
Den nye metoden gir grunnlag for å bestemme omfanget av innkryssing av rømt laks.
The next step is to develop methods to quantify the biological consequences of different levels of such introgression. 
Neste steg er å utvikle metoder for å kvantifisere de biologiske konsekvensene av ulike grader av slik innkryssing.
However, it's a time demanding work, which means that it might take years before we can see the results, Glover underlines. 
Reproduktiv isolering av oppdrettsfisk er en samlebetegnelse for alle tiltak som kan settes inn for å hindre at oppdrettsfisk sprer genene sine i naturen og har negativ effekt på ville bestander.
Kevin Glover is the project manager of the study, which has found that salmon lice are capable of developing tolerance to both fresh and warm water treatment. 
Kevin Glover er prosjektleder for studien, som viser at lakselus kan utvikle toleranse mot ferskvanns- og varmebehandling.
Salmon lice capable of developing tolerance to fresh and warm water treatment 
Lakselus kan utvikle toleranse mot ferskvanns- og varmebehandling
Genetic variations mean that different families of salmon lice have different tolerances to freshwater and warm water. 
Genetiske variasjoner gjør at ulike lakselusfamilier tåler ulike mengder ferskvann og varmtvann.
Both treatments are used to delouse farmed fish. 
Begge deler brukes til avlusing av oppdrettsfisk.
The findings suggest that salmon lice could eventually develop higher tolerance to the treatments, rendering them less effective. 
Funnet tyder på at lakselus etter hvert vil kunne utvikle økt toleranse mot disse behandlingene slik at de blir mindre effektive.
The discovery was revealed in an article recently published in the journal Evolutionary Applications by scientists from the Institute of Marine Research and the Sea Lice Research Centre at the University of Bergen. 
Dette kommer fram i en artikkel som er skrevet av forskere fra Havforskningsinstituttet og Sea Lice Research Centre ved UiB, nylig publisert i tidsskriftet Evolutionary Applications.
“We've conducted two experiments to look at how different families of salmon lice tolerate treatment in freshwater and warm water. 
- Gjennom to forsøk har vi sett på hvordan ulike familier av lakselus tåler behandling i ferskvann og med varmt vann.
The lice should in principle not tolerate either, which is why these treatments have become prevalent delousing methods in the aquaculture industry,” says project manager Kevin Glover. 
I utgangspunktet tåler ikke lusene noen av delene, derfor er de etter hvert blitt vanlige avlusingsmetoder i oppdrettsnæringen, forteller prosjektleder Kevin Glover.
Diminishing effect of treatment in the long term 
Redusert effekt av behandlingene på sikt
After experimenting on multiple salmon lice families, the results were compared. 
Etter å ha testet flere familier med lakselus, ble resultatene mellom de ulike familiene sammenlignet.
“We noted clear differences in tolerance levels in the different families, and the louse as a species is therefore capable of developing increased tolerance to treatment with both freshwater and warm water,” Glover says. 
- Vi ser tydelige forskjeller på hva de ulike familiene tåler, dermed har lusene som art mulighet til å utvikle økt toleranse mot behandling med både ferskvann og varme, sier Glover.
Tolerance levels increase as the lice that best tolerate the treatment survive. 
Økt toleranse utvikler seg ved at de lusene som tåler behandlingen best overlever.
These lice will eventually create their own offspring, and there is a big chance that the offspring will be born with higher tolerance to the treatment that their parents survived. 
Etter hvert vil disse lusene få avkom, og det er store sjanser for at også avkommet blir født med høyere toleranse mot behandlingen som foreldrene overlevde.
In the long term this could mean that the salmon lice population will develop increased tolerance to freshwater (low salinity) and potentially also warm water. 
På sikt kan det medføre at lakseluspopulasjonen utvikler økt toleranse mot ferskvann (lav salinitet) og eventuelt også varmtvann.
This has already happened when it comes to certain medicines. 
Dette har den allerede gjort mot enkelte medikamenter.
“It's important to stress that our findings do not mean that salmon lice are becoming resistant to treatment with freshwater and warm water, but they are highly likely to tolerate it better, rendering the treatments less effective in the long term,” says Sissel Rogne, director of the Institute of Marine Research. 
- Det er viktig å påpeke at resultatene våre ikke betyr at lakselus blir resistent mot behandling med varmtvann og ferskvann, men de kommer etter all sannsynlighet til å tåle det bedre slik at behandlingene får redusert effekt på sikt, sier direktør Sissel Rogne ved Havforskningsinstituttet.
Still efficient delousing methods 
- Fortsatt gode avlusningsmetoder
“This is fascinating work. 
- Dette er et spennende arbeid.
New glider in the Barents Sea 
Ny glider i Barentshavet
The SeaExplorer was successfully deployed from the rescue boat on 2 September. 
SeaExploreren ble satt ut ved hjelp av MOB-båten 2. september.
Michael Field and Laurent Oziel (LOCEAN) 
Michael Field og Laurent Oziel
The Glider is in the water, with RV G.O. Sars in the background (photo: Anne Helene Tandberg). 
Glideren i vannet, med "G.O.Sars" i bakgrunnen (foto: Anne Helene Tandberg).
This mission, funded by the European program ACCESS (Arctic Climate Change, Society & Economy) aims at monitoring the biological and physical features of the Barents Sea in a context of climate change. 
Prosjektet er betalt av EU-programmet ACCESS (Arctic Climate Change, Society & Economy), og skal overvåke biologiske og fysiske parametre i Barentshavet med klimaendringer som bakgrunn.
The Barents Sea is one of the most biologically productive areas in the world. 
Barentshavet er et av de mest biologisk produktive havområdene i verden.
During the last decade, which has been the warmest ever observed in the Arctic, climate change in the Barents Sea has been illustrated by an unprecedented sea ice decline. 
Gjennom de siste tiårene, som har vært blant de varmeste som noen gang er observert i Arktis, har vi kunnet se klimaendringer i en stadig tilbaketrekkende isfront.
The SeaExplorer deployed from the G.O. Sars includes a SeaBird CTD with dissolved oxygen sensor, a WETLabs fluorometer and an altimeter to allow full-depth profiling. 
SeaExploreren som ble satt ut fra "G.O. Sars" har med seg en SeaBird CTD, denne kan måle oppløst oksygen i vannet, et WETLabs fluorometer og en måler for å finne høyden over havbunnen (altimeter).
These profiles will be used to study the impact of the changing environmental factors on the phytoplankton. 
Dette gjør at glideren kan bevege seg i hele vannsøylen uten at den krasjer med havbunnen.
On the rescue boat: boys with toys (photo: Anne Helene Tandberg). 
I MOB-båten (foto: Anne Helene Tandberg).
The SeaExplorer is a wingless design that varies its buoyancy to travel through the water at speeds of up to 1 knot. 
Som andre glidere kan den variere oppdriften sin for å kunne bevege seg gjennom vannet i en fart på opp til 1 knop.
SeaExplorer underwater (photo: Michael Field). 
SeaExplorer under vann (foto: Michael Field).
Ancient volcano on Mørebanken investigated 
Undersøkte gammel vulkan på Mørebanken
Around 55 million years ago there was volcanic activity in the northeastern part of Mørebanken, offshore mid-Norway. 
For omtrent 55 millioner år siden var det vulkansk aktivitet i den nordøstlige delen av Mørebanken.
Today we can find remains of this volcanism in the form of a steep sided column-like mountain rising from an otherwise fairly flat seabed, which now provides a home for a variety of fish and other bottom dwelling animals. 
I dag finner vi rester av vulkanismen i form av temmelig bratte søyleformede fjell med et yrende dyre- og fiskeliv på en ellers temmelig flat havbunn.
Terje Thorsnes, Valérie Bellec and Margaret Dolan 
Terje Thorsnes, Valérie Bellec og Margaret Dolan
The “Vest-Brona volcano” is a 1400 m by 1100 m wide, 70 m high volcanic plug which rises up from the surrounding seabed. 
”Vest-Brona-vulkanen” er en 1400 meter x 1100 meter bred og 70 meter høy bergartsplugg som reiser seg fra havbunnen.
The plug consists of solidified magmatic rocks in a volcanic pipe. 
Pluggen består av størknede bergarter i vulkanrøret som fraktet flytende magma (smeltet stein) til overflaten.
The ‘tail' of the plug to the left of the image is probably sediments left behind during glacial erosion. 
”Halen” til venstre er sannsynligvis et resultat av isbre-erosjon.
The thumbnail images (full size images later in article) show rocks from the volcanic plug (left), and the image with the colourful fauna (right) is from the wall of the volcanic plug. 
Mini-bildene (se bilder senere i artikkelen) viser bergarter fra vulkanpluggen (venstre) og hvor bildet med fargerik fauna fra fjellveggen er tatt.
MAREANO's autumn cruise is still underway on Mørebanken, which is an important fishing area, and one of the most important herring spawning areas in the Norwegian Sea. 
MAREANOs høsttokt fortsetter nå på Mørebankene, som er et viktig fiskeriområde, og et av de viktigste områdene for sildegyting i Norskehavet.
The Norwegian Sea opened and volcanoes spurted out lava and ash. 
Vest-Brona-vulkanen - fra dengang Norskehavet åpnet seg