natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lithiostratigraphy is the classification of rock units on the basis of their physical and mineralogical properties and relationships to other, surrounding rocks. 
Litostratigrafi er en klassifikasjon av bergartsenheter på grunnlag av deres fysiske og mineralogiske egenskaper og relasjon til andre, omkringliggende bergarter.
A lithiostratigraphic unit comprises a sedimentary, igneous or metamorphic-equivalent layer that is defined on the basis of the layer's composition and position in a succession of layers. 
En litostratigrafisk enhet utgjør en kropp av sedimentære, vulkanske eller tilsvarende metamorfe lag som er definert på grunnlag av lagets sammensetning og plassering i en lagfølge.
The basic principle is that younger layers are deposited over older layers. 
Det grunnleggende prinsippet er at yngre lag er avsatt på eldre.
Biostratigraphy is used to divide layers or successions of layers in units (biozone) based on the presence of one or more fossils that are characteristic of the zone. 
Biostratigrafi brukes for å dele inn lag eller lagrekker i enheter (biosoner) basert på innholdet av ett eller flere fossiler som er karakteristiske for sonen.
This classification may therefore only be used when it is possible to identify such fossils. 
Inndelingen kan derfor bare brukes der det er mulig å identifisere slike fossiler.
The method is based on the assumption that the fossils that are found across succession of layers will reflect how the evolution through time has led to changes in life forms. 
Metoden bygger på at fossilene som finnes gjennom en lagrekke vil avspeile hvordan evolusjonen gjennom tid har ført til endringer i organisk liv.
Chronological Stratigraphy deals the classification a rock type based on date of its formation. 
Kronostratigrafi omhandler inndeling av bergarter på grunnlag av dannelsesalder.
Changes in the Earth's polarity during the deposition of sediments a tool used along with other stratigraphic methods to determine the age of a deposit. 
Endringer i jordens polaritet under avleiring av sedimenter brukes som et viktig verktøy som sammen med andre stratigrafiske metoder brukes for å bestemme alderen på en avsetning.
This type of data is particularly used for assessment of unstable rock slopes that can lead to rock avalanches; however, they are also suitable for local analysis of smaller rockfalls and rock slides. 
Dataene blir særlig benyttet for vurdering av ustabile fjellpartier som kan danne fjellskred, men egner seg også for mindre lokale analyser av steinsprang og steinskred.
Figure: Outcrop with several vertical fractures and a well-developed, shallow dipping foliation. 
Fjellblotning med flere vertikale sprekker og en velutviklet flatliggende foliasjon (Foto: T.
(Photo: T. Oppikofer, NGU) 
Oppikofer, NGU)
Natural discontinuities in bedrock include metamorphic foliation, cracks, fractures and faults. 
Diskontinuiteter er naturlig oppsprekking i bergmassen som metamorf foliasjon, sprekker, brudd og forkastninger.
Such an analysis provides information about the existence of structures that can contribute to the possible movement of an unstable block, and what type of failure might occur (planar sliding, wedge sliding and/or toppling). 
En slik analyse gir informasjon om det eksisterer strukturer som kan bidra til at fjellpartiet teoretisk mulig kan beveger seg, samt hvilken måte den beveger seg (planutglidning, kileutglidning og/eller utveltning).
When mapping unstable rock slopes, NGU generally used the standard criteria of rock mechanics with a few adjustments applicable to unstable rock slopes. 
I kartleggingen av ustabile fjellpartier ved NGU brukes det vanligvis standardkriteriene fra bergmekanikk med noen tilpasninger til ustabile fjellpartier iht.
See NGU report 2012.029. 
NGU rapport 2012.029.
Kinematic analysis for various possible failure mechanisms: a) planar sliding, b) wedge sliding and c) toppling (figure from NGU report 2012.029) 
Kinematiske analyser for ulike mulige bevegelsestyper: a) planutglidning, b) kileutglidning og c) utveltning (Figur fra NGU rapport 2012.029)
Rocks and their forming minerals accommodate the stresses acting upon them and keep a record thereof by developing at times truly spectacular geological structures, such as fractures, faults or folds. 
Resultatet kan bli spektakulære geologiske strukturer, slik som sprekker, forkastninger og folder.
Fig 1: Small scale folds (crenulations) in a mica-rich fault rock (phyllonite) from the Kvenklubben fault, Repparfjord, Finnmark (Photograph: E. Torgersen). 
Figur 1: Småskala folder (crenulations) i en glimmerrik fyllonitt fra Kvenklubben-forkastningen i Repparfjord, Finnmark.
The analysis of geological structures is aimed at understanding why, how and when the Earth deformed. 
Analyse av geologiske strukturer er rettet mot å forstå hvorfor, hvordan og når Jorden forandrer seg.
By means of structural investigations it is possible to constrain the mechanical laws that control how deformation is taken up by geological materials and to reconstruct the evolution of mountain chains in space and through geological time. 
Ved hjelp av strukturelle undersøkelser er det mulig å vise hvordan deformasjon er tatt opp av geologisk materiale, slik at det blir mulig å rekonstruere utviklingen av fjellkjedene gjennom geologisk tid og rom.
Structural studies are also crucial for the compilation of modern geological maps and cross sections, that is, the tools that we use to illustrate how rocks are distributed on the surface of the Earth and at depth below it. 3D models can be constructed only with the help of structural geology (Figure 4) 
Strukturelle studier er også avgjørende for utarbeidelsen av moderne geologiske kart og tverrsnitt, det vil si til de verktøyene som vi bruker for å illustrere hvordan bergartene er fordelt på overflaten av Jorden og i undergrunnen.
Figure 4: 3D-modell av en fold i regional skala. 
Figure 4: 3D-modell av en fold i regional skala.
Illustrasjon: Thomas Scheiber 
Illustrasjon: Thomas Scheiber
The thorough understanding of the deformation processes that have shaped the Earth and the ability to predict how structures develop in three dimensions also at depth have major societal implications. 
En grundig forståelse av deformasjonsprosessene som har formet jorden, og evnen til å forutsi hvordan strukturer utvikler seg i tre dimensjoner også i dypet, har stor samfunnsmessig betydning.
Examples range from determining where valuable mineral resources and oil might be buried, to helping mitigate earthquake hazard, and to helping the sound planning of infrastructures such as roads, bridges and underground excavations. 
For eksempel bidrar kunnskapen til å fastslå hvor verdifulle mineralressurser og olje kan ligge, til å redusere ødeleggelser ved jordskjelv, eller i planlegging av infrastruktur som veier, broer og underjordiske anlegg.
Structural geologists follow commonly three different approaches when studying the structural evolution of an outcrop, of a region or of a hand specimen: 
Strukturgeologer følger vanligvis tre ulike tilnærminger når de studerer den strukturelle utviklingen av en region, en fjellknaus eller en håndprøve:
1) Descriptive and geometric analysis: geological structures are identified, characterized and measured in order to produce their accurate description and to understand their orientation in space (Figure 5). 
1) Beskrivende og geometrisk analyse: Geologiske strukturer er identifisert, karakterisert og målt for å for å forstå deres orientering i rom (figur 5).
2) Kinematic analysis: faults are studied in order to determine the movement of the blocks that are juxtaposed along the fault plane, that is the surface where slip was localized during deformation (Figure 6). 
2) Kinematisk analyse: Forkastninger blir undersøkt for å bestemme bevegelsen av blokkene langs bruddplanet, og overflaten der bruddet ble lokalisert under deformasjonen (figur 6).
3) Dynamic analysis: geological structures are used as natural gauges to derive information on the forces and pressures that were active at the time of deformation. 
3) Dynamisk analyse: Geologiske strukturer brukes som naturlige "målere" for å utlede informasjon om de krefter og belastninger som var aktive ved tidspunktet for deformasjon.
At a first approximation, deformation in rocks can be assigned to either brittle or ductile processes. 
En første tilnærming til deformasjon i bergarter er vurderingen av hvorvidt prosessen har vært sprø eller myk (duktil).
Figur 2: En foldet sekvens med kalkrike bergarter i Repparfjord, Finnmark. 
Figur 2: En foldet sekvens med kalkrike bergarter i Repparfjord, Finnmark.
(Foto: HJ Kjøll) Figur 3: Et LIDAR-bilde av den nordvestlige delen av øya Bømlo i Hordaland, Vest-Norge. 
(Foto: HJ Kjøll) Figur 3: Et LIDAR-bilde av den nordvestlige delen av øya Bømlo i Hordaland, Vest-Norge.
Den høye oppløsningen gjør det enkelt å identifisere kontinuerlige sett av sprekker på øya. 
Den høye oppløsningen gjør det enkelt å identifisere kontinuerlige sett av sprekker på øya.
Figur 5: Strukturkart over den østlige delen av Repparfjord tektoniske vindu i Finnmark, og en projeksjon av lagdelt sandstein i Saltvann-formasjonen (gule sirkler på kartet til venstre). 
Figur 5: Strukturkart over den østlige delen av Repparfjord tektoniske vindu i Finnmark, og en projeksjon av lagdelt sandstein i Saltvann-formasjonen (gule sirkler på kartet til venstre).
Forskyvningen av pegmatitt-åren gir geologene en forståelse av hva som har skjedd. 
Forskyvningen av pegmatitt-åren gir geologene en forståelse av hva som har skjedd.
Bildet er tatt på øya Kalla, i nærheten av Olkiluoto i sørvestlige Finland, hvor de finske myndigheter bygger et dyp depot for langtidslagring av høyverdig atomavfall. 
Bildet er tatt på øya Kalla, i nærheten av Olkiluoto i sørvestlige Finland, hvor de finske myndigheter bygger et dyp depot for langtidslagring av høyverdig atomavfall.
The team has been involved in a wide range of mapping and research projects both in the fjords and on the continental shelf. 
Vi har vært involvert i en lang rekke kartleggings- og forskningsprosjekter både i fjordene og på kontinentalsokkelen.
The upper part of the Trænadjupet Slide on the shelf edge off the Lofoten Islands. 
Øvre del av Trænadjupraset på kanten av kontinentalsokkelen utenfor Lofoten.
NGU maps sediment layers (stratigraphy) and submarine slide activity in Norwegian coastal and sea areas. 
NGU kartlegger lagrekkefølge (stratigrafi) og skredaktivitet norske kyst- og havområder.
Many submarine slides have occurred on the continental slope, off Mid-and North Norway, between and during ice ages as well as after the latest glaciation that ended 10,000-15,000 years ago. 
På kontinentalskråningen utenfor Midt-Norge og Nord-Norge har det gått flere store ras, både mellom de mange istidene og etter siste istid, som sluttet for 10 000-15 000 år siden.
The Norwegian oil industry operates in a marine environment, and is therefore interested in the results of our research. 
Informasjonen har stor interesse for oljeindustrien siden de opererer i de samme områdene.
Their industry is dependent on stable seabed conditions which are conducive to a safe working environment. 
Deres virksomhet er avhengig av stabile bunnforhold slik at ulykker unngås og sikkerheten ivaretas.
NGU conducts quaternary mapping projects (surficial deposit mapping) and has so far mapped out 2/3 of Norway's land area in scale 1: 250,000. 
NGU utfører kvartærgeologisk kartlegging (løsmassekartlegging) og har hittil kartlagt 2/3 av Norges areal i målestokk 1:250.000.
In many areas, more detailed maps are available at the scale 1: 50,000. 
I mange områder finnes mer detaljerte kart, vanligvis imålestokk 1:50.000.
In 2013, a new map service called Marine grense (MG) or Marine limits (ML) was launched that contains information that could be used land use planning and other activities. 
En ny karttjeneste i 2013 er Marin grense (MG), med nyttig informasjon for eksempel innen offentlig planarbeid.
Use and availability 
Bruk og tilgjengelighet
Detailed surficial deposit maps (1: 50,000 and larger scale) show release areas, travel paths, and deposits of past landslides. 
I et detaljert løsmassekart (1:50 000 og større målestokk) vil både løsneområder, skredbaner og avsetninger fra tidligere skredhendelser være kartlagt.
Quarternary maps (surficial deposit maps) and systematic research on the properties, thickness, etc. of deposits provide information that can be used during land-use and environmental planning. 
Kvartærgeologiske kart (løsmassekart) og systematisk utforskning av løsmassene og deres egenskaper, tykkelse, m.v. gir brukere kunnskap og informasjon som er nødvendig for å kunne ta riktige beslutninger ved areal- og miljøplanlegging/ arealbruk.
Information on Norwegian surficial deposits are available on our maps, databases and various publications. 
NGUs kunnskap om norske løsmasser er tilgjengelige som kart, databaser og publikasjoner.
Important maps and publications: 
Viktige kart og publikasjoner:
Quaternary Map 1:50 000, NGU, series of section by the Norwegian Mapping Authority M 711 
Kvartærgeologiske kart 1:50 000, NGU, serie med bladinndeling etter Statens Kartverk M 711
Surficial Deposit Map/Quaternary Map 1:250 000, NGU 
Løsmassekart/ kvartærgeologiske kart 1:250 000, NGU, serie med fylkeskart
Quaternary Map for Norway. 
Kvartærgeologisk kart over Norge.
Quaternary Map for Nordkalotten 1:1 mill, NGU 1986-1987 
Kvartærgeologiske kart over Nordkalotten 1:1 mill, NGU 1986-1987
Quaternary Map for Midt-Norden 1:1 og 1:2 mill, NGU 1999 
Kvartærgeologiske kart over Midt-Norden 1:1 og 1:2 mill, NGU 1999
Quaternary Map for Finnmark 1:500 000, NGU 1996 
Kvartærgeologisk kart over Finnmark 1:500 000, NGU 1996
Book: Nord-Trøndelag og Fosen - Geology and Landscape 
Bok: Nord-Trøndelag og Fosen - Geologi og landskap
Book: Ka dokker mein førr stein! 
Bok: Ka dokker mein førr stein!
- Geology, landscape and resources in Troms 
- Geologi, landskap og ressurser i Troms
Pamphlet: Quaternary Map for Norway. 
Teksthefte: Kvartærgeologisk kart over Norge.
Theme: Soil types 
Tema: Jordarter
Gråsteinen 13: Røros –World Heritage Site with copper, chromium and white sand dunes 
Gråsteinen 13: Røros – verdensarv med kåppår, krom og kvitsand
Gråsteinen 10: Remnants of the Ice Age i Oslo og Akerhus 
Gråsteinen 10: Spor etter istiden i Oslo og Akerhus
Gråsteinen 5: Trondheim from the Ice Age til now 
Gråsteinen 5: Trondheim fra istid til nåtid
Picture: Extract from a susceptibility map for debris slides and debris flows. 
Utsnitt fra Aktsomhetskart for jord- og flomskred.
The maps are meant as a basis for initial hazard evaluation with respect to areal planning and land development in areas that have not been mapped in more detail. 
Kartet er ment som et grunnlag for en første vurdering av jord- og flomskredfare i forbindelse med arealplanlegging og utbygging, i områder der skredfaren ikke er kartlagt mer detaljert.
This is described in more detail in guidelines from the Norwegian Water and Energy Directorate (NVE). 
I NVEs retningslinjer ”Flaum- og skredfare i arealplanar” er dette beskrevet nærmere.
These maps do not say anything about the probability of landslides and therefore cannot be used in relation to the safety requirements of the building regulations. 
Kartene sier ingenting om sannsynlighet, og kan derfor ikke brukes for å vurdere utbygging etter sikkerhetskravene i byggteknisk forskrift.
A susceptibility map can be useful in conjunction with surveillance and preparedness in particularly vulnerable areas where more detailed maps do not exist. 
Aktsomhetskartet kan være nyttige i samband med overvåkning og beredskap i spesielt utsatte områder der mer detaljerte kart ikke finnes.
Similar maps for avalanches and rockfalls have previously been developed. 
Det er tidligere utarbeidet tilsvarende kart for snøskred og steinsprang, som vises i andre kart.
The correct level of detail is displayed when the maps are approximately 1:50 000 scale. 
Riktig detaljeringsgrad vises når kartene betraktes i målestokk ca 1:50 000.
The methods used in the creation of a susceptibility map are thoroughly described in an NGU report (Fischer et al., 2014). 
Metodene som er brukt i framstillingen av aktsomhetskartet er grundig beskrevet i en NGU- rapport (Fischer et al., 2014).
The maps are created using two different numerical topographic models; one for source areas and one for avalanche runout, where input parameters are manually calculated and adjusted according to the terrain shape, geology and former landslide activity in the area. 
Kartene er laget ved hjelp av to ulike numerisk-topografisk modeller; en for kildeområder og en for skredutløp der inngangsparametrene er manuelt kalkulert og justert i forhold til terrengform, geologi og tidligere skredaktivitet i området.
Both the identification of source areas and discharge modelling is based on the National Mapping Authority’s latest digital elevation model (DEM) with 10 m resolution (2012). 
Både identifiseringen av kildeområder og utløpsmodelleringen er basert på Kartverkets nyeste digitale høydemodell (DHM) med 10 m oppløsning (2012).
To identify the source areas for landslides and debris flows, an empirical approach that analyses three topographical features is used; inclination, planar curvature and the size of the water catchment area for each DEM cell, using a GIS based tool (Rick Husband and Zimmermann, 1993). 
For identifisering av kildeområder for jord- og flomskred brukes en empirisk tilnærming som analyserer tre topografiske egenskaper; helning, planarkurvatur og størrelse på det vanntilførende området for hver DHM-celle med GIS-basert verktøy (Rickenmann og Zimmermann, 1993).
A cell is considered as a source area when it meets the threshold criteria for all three properties simultaneously. 
En celle er regnet som et kildeområde når den oppfyller terskelkriteriene for alle de tre egenskapene samtidig.
Threshold values are adapted for different regions that are separated by the following procedure: 1) The entire country's area is categorized into three classes according to how much earlier landslide activity has been observed from aerial photos; high, medium or low avalanche activity, 2) Similarly, areas are divided into three classes with respect type of soil cover; avalanche deposits, other soils or bare rock, 3) Two classes of elevation model source (FKB data or N50 data). 
Terskelverdiene er tilpasset for ulike regioner som er inndelt etter følgende prosedyre: 1) Hele landets areal er kategorisert i 3 klasser etter hvor mye tidligere jordskredaktivitet man har observert fra flybilder (Kartverket, Norge i bilder); høy, middels eller lav skredaktivitet, 2) Tilsvarende er landområdene delt i 3 klasser m.h.t. type løsmassedekke; skredavsetninger, øvrige løsmasser eller bart fjell, 3) 2 klasser for høydemodellens grunnlagsdatakilde (FKB data eller N50 data).
Overall, this gives 18 different sets of thresholds. 
Totalt gir dette 18 ulike sett av terskelverdier.
Avalanche runout is calculated for each source area using a 'multiple flow direction' model (Flow-R; Horton et al., 2008; 2013), which takes into account the topography along the runout path. 
Skredutløpet blir beregnet fra hvert kildeområde ved hjelp av en ’multiple flow direction’ -modell (Flow-R; Horton et al., 2008; 2013), som tar hensyn til topografien langs utløpet.
The model uses a probabilistic method to calculate which direction the material moves. 
Med en probabilistisk metode beregner modellen i hvilken retning skredet beveger seg.
The slope angle from the source region and a specified energy restriction in the model determine the avalanche runout area. 
Helningsvinkelen nedover fra kildeområdet og en angitt energibegrensning i modellen bestemmer skredets utløpsrekkevidde.
The modelling does not take into vegetation and buildings. 
Modelleringen tar ikke hensyn til vegetasjon og bebyggelse.
Other human encroachment, for example forest roads, will only affect the modelling of the runout to the extent the road is visible in the DEM. 
Andre terrenginngrep, som f. eks. skogsbilveger, vil bare påvirke modelleringen av skredutløpet i den grad inngrepet synes i DHM.
Fieldwork has been done at selected locations throughout the country to calibrate/validate the identification of source areas and the thresholds used for runout determination. 
Feltarbeid ble gjort på utvalgte steder over hele landet for justeringen av både kildeområde- og utløpsmodellen og fastsettning av terskelverdier.
Many of them are downloadable on the NGU website. 
Mange av dem finnes nedlastbare på NGUs nettsider.
Serial publications are divided into different series: 
Seriepublikasjonene er delt inn i forskjellige serier:
NGU Bulletin is our English language series of scientific articles 
NGU Bulletin er vår engelskspråklige serie med vitenskapelige artikler
Special Publications (1984-2014) are thematic collections of articles or monographs. 
Special Publications (1984-2014) er tematiske artikkelsamlinger eller monografier.
The publications are in English. 
Publikasjonene er på engelsk.
"Gråsteinen" (1996-2011 - Norwegian) is a popular science series for anyone interested in geology. 
Gråsteinen (1996-2011) er en populærvitenskapelig serie for alle som er interessert i geologi.
NGU publishes books alone or in collaboration with other institutions and publishers. 
Bøkene utgir NGU alene eller i samarbeid med andre institusjoner og forlag.
Content can be scientifically or adapted widely interested reader. 
Innholdet kan være vitenskapelig og eller tilpasset den allment interesserte leser.
Instruments used in remote sensing consist of all those that collect data about an area without making physical contact. 
Fjernmålingsteknikker omfatter instrument som kan innsamle data om et område uten fysisk kontakt.
The main tools used in landslide mapping are aerial-based Digital Elevation Models (DEM), Digital Photogrammetry, Interferometric Synthetic Aperture Radar (InSAR) and Terrestrial Laser Scanning (TLS). 
I skredkartleggingen brukes det hovedsakelig flybaserte digitale høydemodeller, digital fotogrammetri, satellittbasert radarinterferometri (InSAR) og terrestrisk laserskanning.
These tools contribute to mapping at a highly detailed level with the help of 3D models and other analysis methods. 
Disse verktøyene bidrar til å kunne kartlegge områder i høy detaljgrad ved hjelp av blant annet 3D-modeller.
2D Electrical Resistivity Imaging is a useful supplementary tool used to identify the location of quick clay, which is key to preventing and reducing loss due to quick clay slides. 
For å indikere hvor det finnes kvikkleire for å forebygge kvikkleireskred er 2D elektriske resistivitetsmålinger et meget nyttig supplement.
This method may also be used when carrying out a detailed analysis of unstable slopes. 
Denne metoden kan også bistå under detaljanalyser av ustabile fjellpartier.
For dating past rock avalanche events, cosmogenic nuclide dating is often used. 
For datering (aldersbestemmelse) av tidligere fjellskredhendelser benyttes mest kosmogen nukliddatering.
Finally, an extensometer is a portable instrument used to measure the openings (cracks) found on unstable rock slopes. 
Ekstensometer er et bærbart instrument som brukes på ustabile fjellpartier for å måle åpning av sprekker.
NGU conducts mapping of unstable rock slopes throughout Norway and has developed its own approach for systematic mapping and a hazard and risk classification system with input from landslides experts world-wide. 
NGU utfører kartlegging av ustabile fjellpartier i hele Norge og følger en utviklet tilnærming for systematisk kartlegging og fare- og risikoklassifiseringssystem.
Earth is constantly bombarded with cosmic rays that are high-energy charged particles. 
Jorden blir konstant bombardert av kosmisk stråling som inneholder partikler med høy energi.
These particles interact with atoms in atmospheric gases (and thereby producing northern lights) and the surface of Earth. 
Disse partiklene kolliderer med atomer i atmosfæren (noe som skaper nordlys) og på jordoverflaten.