natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Studies at NGU focus on dynamic lithospheric processes at both modern and ancient active plate boundaries. 
Forskere ved NGU fokuserer på dynamiske prosessene som finner og har funnet sted langs moderne og gamle aktive plategrenser.
Map with present-day subduction zones. 
Kart over dagens subduksjonssoner.
Convergent movements occurring at active plate boundaries modify the Earth’s surface and internal structure of the deforming lithosphere. 
Konvergente bevegelser ved aktive plategrenser endrer både Jordas overflate og den interne strukturen i litosfæren.
During convergence between an oceanic and continental plate, the denser oceanic plate sinks beneath the more buoyant continental plate. 
Når en oseanisk og en kontinental plate konvergerer, synker den tettere havbunnsplaten under den lettere kontinentalplaten.
This process, known as subduction, is responsible for abundant volcanic activity and the strongest recorded earthquakes on Earth. 
Denne prosessen, som kalles subduksjon, er ansvarlig for de sterkeste registrerte jordskjelvene på Jorden, og for mye vulkansk aktivitet.
During convergence between two continental plates of similar density (continental collision), neither plate is able to sink and large mountain ranges form as the tectonic plates thicken to accommodate convergence. 
Under konvergens mellom to kontinentalplater av lik tetthet (kontinent-kontinent kollisjon) er ingen av platene i stand til å synke, og store fjellkjeder dannes mens de tektoniske platene blir tykkere på grunn av at de presses sammen.
At short time scales (< 100 to 10,000 years), subduction is associated with earthquakes, volcanic eruptions and erosion, which slowly modify landscapes and often present significant risk to large populations. 
På korte tidsskalaer (<100 til 10 000 år), er subduksjon forbundet med jordskjelv, vulkanutbrudd og erosjon, som sakte endrer landskapet og ofte medfører betydelig risiko for store befolkningsgrupper.
Over longer time scales (10,000 to > 100 million years), the cumulative effect of these processes may produce large topographic features such as the modern Himalayan mountain range and Andes volcanic mountain chain. 
Over lengre tidsskala (10.000 til> 100 millioner år), kan den kumulative effekten av disse prosessene produsere store topografiske endringer som den moderne Himalaya-fjellkjeden og den vulkanske Andesfjellkjeden.
In Norway past episodes (400-500 million years before present) of both subduction and continental convergence are responsible for the formation of the Norwegian Caledonian Mountains. 
I Norge fant både subduksjon og platekonvergens sted for 400-500 millioner år siden i forbindelse med dannelsen av den Kaledonske fjellkjeden.
At NGU, processes at convergent plate boundaries are examined through field studies of ancient plate boundaries within Norway and computer simulations of subduction and continental convergence. 
Forskere på NGU undersøker prosessene som finner sted langs konvergente plategrenser gjennom feltstudier av gamle plategrenser innenfor Norge og numeriske simuleringer av subduksjon og kontinental konvergens.
These studies consider processes ranging from deformation at microscopic scales to the forces controlling convergence over 1000’s of km. 
Disse studiene fokuserer på prosesser som spenner fra deformasjon på mikroskopisk skala til kreftene som kontrollerer konvergens over tusenvis av kilometer.
The goals of these studies include identification of mineral resources, natural hazard mitigation, assessment of long-term fault behaviour and interpretation and visualisation of prior tectonic events. 
Målene for disse studiene inkluderer identifisering av mineralressurser, geologisk relaterte farer, vurdering av langsiktig forkastnings- deformasjon, og tolkning og visualisering av tidligere tektoniske hendelser.
Schematic cross-section through a subduction zone 
Skjematisk tverrsnitt gjennom en subduksjonssone.
Fish farmers and the harbour authorities are amongst those that use these maps. 
Slike kart benyttes blant annet av fiskeoppdrettere og havnemyndigheter.
Map of Anchoring conditions in Astafjord (www.ngu.no). 
Kart over ankringsforhold i Astafjordene.
The data used to produce maps of anchoring conditions are mainly maps of seabed sediments and bathymetry. 
Kart over ankringsforhold er tolket ut fra bunntype og dybde.
We develop and maintain a range of applications showing digital maps from the Norwegian bedrock, mineral resources, groundwater and much more. 
På NGU så utvikler og vedlikeholder vi mange kartinnsyn som viser våre digitale kart og informasjon om Norges berggrunn, løsmasser, mineralske ressurser, grunnvann og mye mer.
NGU extensively uses bathymetric data when mapping the seafloor. 
NGU benytter slike data i stort omfang
Bathymetric data from inner Oslo fjord combined here with topographic data from land. 
Dybdekart over indre Oslofjord sammenstilt med data fra land.
Data source: The Norwegian Mapping Authority and NGU. 
Data fra Kartverket og NGU.
Detailed bathymetric maps are the basis for the mapping of the ocean areas, whether it be the fjords, along the coast or on the continental shelf. 
Detaljerte kart over dybdeforhold utgjør et viktig grunnlag for kartlegging av sjøområdene, både i fjordene, langs kysten og på sokkelen.
Detailed bathymetric data allow us to see land forms on the sea floor, which leads to more accurate interpretations of what the sea bottom is made of and how it is formed. 
Med detaljerte dybdedata kan vi se landformene på sjøbunnen, og på den måten komme fram til de riktige tolkningene av hva havbunnen består av og hvordan den er dannet.
For fishermen who use equipment that makes close contact with the seafloor, NGU's detailed bathymetric map may help mitigate damage to such equipment and to the environment, as well as reducing fuel consumption and saving time. 
For fiskere som bruker spesielle bunnredskap kan detaljerte dybdekart hjelpe med å redusere skader på utstyr og miljø, og minske både drivstoff- og tidsforbruk under fiske.
Good bathymetric data is also essential for developing management plans and for assessing the feasibility of infrastructure on the seafloor. 
Gode dybdedata er også helt avgjørende for forvaltningen og for dem som planlegger utbygging på sjøbunnen.
NGU obtains detailed bathymetric data through the Norwegian Mapping Authority and other agencies, but a multibeam echosounder is also installed on board the vessel FF Seisma, for collecting our own data. 
NGU anskaffer detaljerte dybdedata hovedsakelig gjennom Kartverket og andre kilder, men et multistråleekkolodd er også installert om bord på FF Seisma slik at vi har anledning til å samle inn data selv.
The oldest rocks in Norway are the gneisses in Finnmark which are over 2.9 billion years old. 
De eldste bergartene i Norge er mer enn 2,9 milliarder år gamle gneiser som finnes i Finnmark.
On the continental shelf, we have rocks that are a few million years old. 
På kontinentalsokkelen har vi bergarter som er noen få millioner år gamle.
This time span covers a large part of the Earth's history, from the formation of the planet about 4.6 billion years ago, and up to the present. 
Dette tidsrommet dekker en stor del av jordas utvikling fra dannelsen av planeten for 4,6 milliarder år siden, og fram til i dag.
Norway's bedrock reflects a long history, that extends nearly 3 billion years. 
Norges berggrunn er et speilbilde av en lang historie som strekker seg gjennom nesten 3 milliarder år.
In the rocks, we find traces of ancient mountain ranges that had risen and have eroded down to sediments as Earth has undergone changes and the gradual rise new continents. 
I bergartene finner vi spor etter gamle fjellkjeder som har oppstått og gått til grunne gjennom erosjon og avleiring i takt med at jorda har utviklet seg og nye kontinenter gradvis har vokst fram.
During the same time, the physical conditions on the Earth have been in constant change. 
Parallelt med dette har de fysiske forholdene på jorda stadig endret seg.
The oxygen rich atmosphere that we have today began about 2.4 billion years ago, and already 5-600 million years ago animal and plant life began to emerge. 
Oksygenrik atmosfære oppstod for ca 2,4 milliarder år siden, og dyre- og planteliv som kan sammenlignes med det vi finner i dag oppstod først for 5-600 millioner år siden.
Norway is part of the Fennoscandinavian shield that constitutes the precambrian bedrock of Scandinavian. 
Norge er en del av det Fennoskandiske skjoldet som utgjør det prekambriske grunnfjellet i Skandinavia.
The oldest rocks date back 2,5 billion years and can be found in Finnmark and along the coast in Troms and Vesterålen. 
De eldste bergartene i grunnfjellet (eldre enn 2, 5 milliarder år) finnes i Finnmark og langs kysten i Troms og Vesterålen.
Moving south and west the bedrock becomes gradually younger; nevertheless, it dates back more than 900 million years in southern Norway. 
Mot sør og vest blir berggrunnen gradvis yngre - men likevel er grunnfjellet eldre enn 900 millioner år i Sør-Norge.
Above the bedrock lies remnants of the 400-500 million-year-old Caledonian mountain range, which is a distinct belt along the Western Scandinavia. 
Over grunnfjellet ligger den 400-500 millioner år gamle Kaledonske fjellkjeden som et markert belte langs vestlige Skandinavia.
The youngest rocks to be found in Norway, on land, are in the Oslo Rift and provide evidence of volcanic activity 250-300 million years ago. 
De yngste bergartene på land i Norge finnes i Oslofeltet der det blant annet er tydelige spor etter vulkansk aktivitet for 250-300 millioner år siden.
This knowledge is the basis for understanding how the rocks and landscapes have changed through time and in line with the changes in tectonic conditions (continental drift), the climate and the evolution of the Earth's life forms. 
Denne kunnskapen er grunnlaget for å forstå hvordan berggrunn og landskap har oppstått gjennom tid - i takt med endringer i tektoniske forhold (platedrift), klima og utviklingen av jordas livsformer.
In the bedrock lies vital natural resources, in the form of stone building materials, ores and minerals, which are all necessary for the functioning of modern society. 
Berggrunnen gir oss tilgang til livsviktige naturressurser i form av ulike slag byggeråstoffer, malmer og mineraler som er et nødvendig grunnlag for et moderne samfunn.
The key to understanding how we can best find these valuable resources is to improve our knowledge of the origin and composition of various rock types. 
Nøkkelen til å forstå hvor vi best kan finne verdifulle materialer er en best mulig forståelse av bergartenes opphav og sammensetning.
The bedrock map of Norway, along geophysical maps, shows the geographic position and depths of rocks of varying age and origin. 
Berggrunnskart viser sammen med geofysiske kart hvordan bergarter med varierende alder og opphav fordeler seg geografisk og mot dypet.
This map can be generated in various scales and to meet different needs. 
Slike kart framstilles i ulike målestokker og har dermed ulike formål.
Regional maps in small scale gives us the big picture; while more detailed maps are used by municipalities to gain necessary information about bedrock in their area, and used for a variety of purposes. 
Regionale kart i liten målestokk gir oss det store bildet, mer detaljerte kart er grunnlaget for samfunnets bruk av informasjon om berggrunnen til alle slags formål.
Drilling a well in the most ordinary of rock will usually provide enough water for a farm, house or cottage. 
I de vanligste norske bergartene vil en borebrønn i fjell som oftest gi nok vann til et gårdsbruk, et hus eller ei hytte.
Ground water flows out of a fracture in Bogen in Ofoten. 
Grunnvann strømmer ut av en fjellsprekk ved Bogen i Ofoten.
Photo: Ø. Jæger, NGU 
Foto: Øystein Jæger, NGU
Bedrock groundwater is an important source of water supply for isolated dwellings. 
Grunnvann i fjell er derfor en viktig kilde til vannforsyning i spredt bebyggelse.
Water seeps into fractures and channels found in non-porous rock. 
Bergartene i Norge er i seg selv tette, og vannet siver i sprekker og små kanaler gjennom berget.
Therefore, we are prefer to refer to this as a fractured-rock aquifer than a pore aquifer, which is the most common aquifer found in large parts of Europe. 
Vi snakker derfor om sprekkeakviferer (akvifer = vannfører), dette i motsetning til poreakviferer, som er det vanligste i store deler av Europa.
The only porous rock found on the mainland of Norway is Brumunddal sandstone, a rock that is currently being drilled and pumped by and Ringsaker Water Works. 
Den eneste porøse bergarten på fastlandet i Norge er Brumunddalsandstein, og Ringsaker vannverk pumper grunnvann fra borebrønner i denne bergarten.
Boreholes must drilled in the bedrock perpendicular to the main fractures and channels. 
En borebrønn i fjell må krysse sprekker og kanaler i berget for å gi vann fordi berget i seg selv er tett.
The bedrock may often be heavily fractured, however, but these fractures may be clogged with clay minerals which prevent groundwater from being released when drilling. 
I tilknytning til svakhets- og forkastningssoner er fjellet ofte sterkt oppsprukket, men i midten av sonene kan sprekkene være fylt av leirmineraler, og borebrønner her vil da gi lite vann.
It becomes gradually less likely to strike water as drilling depth increases due compression from the weight of the overlying rock. 
Mot dypet blir det stadig mindre sannsynlig å treffe på åpne sprekker på grunn av trykket fra overliggende fjell.
Therefore it is not usual to drill groundwater wells deeper than 100 meters. 
Grunnvannsbrønner bores derfor vanligvis ikke dypere enn 100 meter.
If a borehole produces little water because it does not cross the fractured rock, production could be increased by applying pressure. 
Dersom en fjellbrønn gir lite vann, fordi boringen ikke krysser oppsprukket berg, kan kapasiteten i en brønn økes ved trykking.
This technique involves injecting water in the borehole under high pressure so that the fractures are jacked open and thus made more transmissive. 
Dette er en metode hvor vann blir presset ned i brønnen under trykk slik at sprekker utvides og åpnes, slik at mer vann kan strømme inn mot brønnen.
Below the water table, the aquifer is completely saturated with water. 
Under grunnvannsspeilet er alle hulrom fullstendig fylt med vann.
The distance down to the ground water table may vary from zero meters to several tens of meters, depending on whether it is being drilled in the valley or on higher hill. 
Avstanden ned til grunnvannspeilet kan variere fra null meter i kilder ved foten av en dalside til flere titalls meter under en høyereliggende kolle.
The height of water table also varies with climate and season. 
Grunnvannsspeilet varierer også med klima og årstid.
In areas where the bedrock is made up of marble and other calcareous rocks, the water from the rainfall, streams and rivers can dissolve rock, which can result in caves and underground streams and rivers. 
I områder der fjellgrunnen består av marmor eller andre kalkrike bergarter, vil vann fra nedbør, bekker og elver løse opp berget slik at det kan oppstå store grotter og underjordiske bekker og elver.
In such areas, bedrock boreholes drill provide a lot of water, but it's presence could be temporary as what rapidly flows out into any open channels. 
I slike områder kan borebrønner i fjell gi mye vann, men vannets oppholdstid i grunnen kan være kort fordi vannet strømmer fort i de åpne kanalene.
On the islands and along the coastlines of Norway, saltwater intrusion is a problem. 
På øyer og fastlandet langs kysten kan inntrenging av saltvann i brønnene være et problem.
Fresh groundwater floats over the salt water like a large bubble, hence, the danger of saltwater intrusions increased borehole depth and with increasing withdrawal of water. 
Ferskt grunnvann ligger som en pute over det salte grunnvannet og faren for saltvannsinntrenging øker derfor med økende boredyp og med økende uttak av vann.
The infiltration of groundwater can cause problems when operating mines and constructing and operating tunnels. 
Ved gruvedrift og driving av tunneler kan innlekking av grunnvann skape problemer.
Application of geological knowledge could help identify the fractures in the bedrock, where water might leak through. 
Kunnskap om fjellets oppsprekking kan forebygge skader og redusere kostnader.
The data is entered into the national groundwater database (GRANADA) which can be then accessed on-line through an interactive map and as fact-sheets. 
NGU vil fortsette å samle inn og sammenstille data om grunnvannvannsbrønner og grunnvannsundersøkelser og dermed øke kunnskapen om hvor og hvordan grunnvann i fjell opptrer.
NGU will continue to gather data on groundwater boreholes and groundwater study, thereby contributing to a broad knowledge base of where bedrock groundwater is located and how it behaves. 
I borebrønner i fjell vil vann strømme inn i brønnen langs noen få sprekker som kuttes av borehullet.
In drilling wells the water will flow into the well along a few cracks cut by the borehole. 
Noen steder vil vannet stå som en stråle, mens andre steder pipler vannet inn.
This film shows a marked water.. 
Denne filmen viser en markert vannsprut.
Bioclastic sediments consist of biological material mixed with other mineral particles and may contain various grain sizes. 
Sedimentet kan innholde mange forskjellige kornstørrelser.
The distance between the red laser points is 10 cm. 
Avstanden mellom de røde laserpunktene er 10 cm.
Photo: MAREANO. 
Foto: MAREANO.
Bioclastic sediments include carbonate rich sediments consisting of shell and calcareous algae (shell sand) in the coastal zone, and carbonate rich sediments on the continental shelf, often around coral reefs. 
Sedimenttypen omfatter karbonatsedimenter dannet av skjell og kalkalger (skjellsand) i kystsonen, og karbonatsedimenter på kontinentalsokkelen, oftest rundt korallrev.
Bioclastic sediments can vary in grain size, from clay to blocks, and have various areas of origin. 
Bioklastiske sedimenter kan variere i kornstørrelse fra leir til blokk, og ha forskjellige kildeområder.
Locally deposited Bioclastic sediments found near coral reefs most often consist of corals and blocks of dead corals but these sediments may also contain a significant amount of clay, silt and sand that has been transported with the ocean currents. 
Lokalt avsatte bioklastiske sedimenter nær korallrev består oftest av korallsand og blokker av dødt korallrev, men sedimentene kan også ha en betydelig prosentandel leir, silt og sand transportert utenfra med havstrømmene.
Bioclastic sediments are mapped using the acoustic methods (bathymetry and backscatter provided from multibeam echosounder and sonar), sediment sampling and video surveys. 
Bioklastiske sedimenter kartlegges ved hjelp av akustiske metoder (batymetri og bunnreflektivitet fra multistråleekkolodd, sonar), sedimentprøvetaking og videoobservasjoner.
Biotope maps are important for the understanding of the sea floor, for both the MAREANO programme and for coastal mapping projects such as the Astafjord Project in southern Troms. 
Biotopkart er en viktig del av den nye kunnskapen, både fra MAREANO og fra kystnære kartleggingsprosjekter som Astafjordprosjektet i Sør-Troms.
These maps will be used for marine spatial planning and for various other consultancy activities related to the use of marine areas. 
Kartene benyttes ved utforming av forvaltningsplaner og til annen rådgivning knyttet til bruk av havet.
Cauliflower corals on the upper part of the continental slope outside of Troms, Norway. 
Blomkålkoraller på øverste del av kontinentalskråningen utenfor Troms.
The biotopes that are mapped in MAREANO contain unique combinations of species reflecting the particular environments where they are found. 
Biotopene som identifiseres gjennom MAREANO-kartleggingen har unike sammensetninger av arter, og representerer bestemte miljøforhold som styrer denne sammensetningen.
Modeling is the most cost effective way to create broad scale maps of biotopes on the seafloor. 
Den mest kostnadseffektive måten å lage flatedekkende kart over biotoper på havbunnen, er modellering.
In MAREANO, we use multibeam echosounders to attain bathymetric data from which we can calculate the various terrain variables that help illustrate the varying environment variations. 
Gjennom MAREANO har vi funnet at dybdeinformasjon fra multistråleekkolodd kan brukes til å beregne ulike terrengvariabler, som sammen beskriver miljøforskjeller i ulike områder på en tilfredsstillende måte.
In addition, the backscatter from the echosounder provides information about the seafloor type that is used to compile geological seabed maps. 
I tillegg gir bunnreflektivitet (backscatter) fra multistråleekkolodd en indikasjon på bunntype.
Geologists and biologists collaborate to produce biotope maps, following three steps. 
Biotopkartene lages i tre steg, og er et samarbeid mellom geologer og biologer.
The first step is to identify and estimate the population size the animal communities from video surveys. 
Første steg er å identifisere og mengdebestemme arter og dyregrupper fra video.
These observations are used in multivariate analysis which serve to reveal natural groupings in the biotopes. 
Disse artsobservasjonene blir brukt i en multivariat ordineringsanalyse som grupperer prøvene med hensyn på likheter i artsammensetning.
It is a challenge to identify the most significant similarities and differences. 
Det å identifisere den mest relevante inndelingen er utfordrende.
To assist here, researchers use a second statistical analysis to find distinctions between groups based on objective statistical criteria. 
Som hjelp til dette benytter vi en annen statistisk analyse som finner skillene mellom grupper basert på objektive statistiske kriterier.
Once the samples have been classified into groups, or biotopes with distinctive species composition, these classifications become "the machine-learning data" that will be used for modelling. 
Når materialet er klassifisert i grupper, eller biotoper med karakteristiske artsammensetninger, benyttes denne grupperingen til å angi “læringsdata” i modelleringsarbeidet.
The goal is to turn these data points into broad scale maps that reveal the likelihood of finding the distinct biotopes. 
Da er målet å gå fra punktdata til heldekkende flater som angir utbredelsen av områder hvor det er stor sannsynlighet for å finne disse biotopene.
Maps can only be made in areas with areal coverage of echosounder data. 
Essensielt for denne modelleringen er de flatedekkende kartene med multistråledata.
This data is used to identify the various terrain variables that will serve as reliable predictors of the surroundings. 
Disse dataene blir benyttet til å beregne ulike terrengvariabler som er gode indikatorer for miljøet.
Modeling of the biotope divisions in Nordland VI. 
Modellert fordeling av biotoper i området Nordland VI.
Explanations of the colour codes are provided at www.mareano.no. 
Forklaring på fargekodene er gitt på www.mareano.no.
The same techniques used in geophysical measurements on the surface can also be used for measurements in boreholes. 
De samme teknikkene som benyttes ved geofysiske målinger på bakken, kan også benyttes ved målinger i borehull.
The applications are also the same, including mineral exploration, feasibility studies for construction in bedrock, environmental monitoring and groundwater investigations. 
Anvendelsesområdene er også de samme, blant annet mineralleting, forundersøkelser for anlegg i fjell, miljøundersøkelser og grunnvannsundersøkelser.
There are many types of equipment and suppliers. 
Det finnes mange typer utstyr og leverandører.
This equipment consists of a data logger, Robertson Micro Logger, two cable winches and several probes that can log one or more parameters. 
Dette utstyret består av en datalogger, Robertson Micrologger, en vinsj med kabel og flere sonder som kan logge en eller flere parametre.
Data are stored continuously on the PC that is connected to the data logger. 
Data lagres kontinuerlig på PC som er koblet til dataloggeren.
NGU has two winches: 
NGU har 2 vinsjer:
RG 500 m, standard 4-core cable, can log up to 500 m, 12V DC motor, 150 kg 
RG 500 m, standard 4-core kabel, 525 m, kan logge 500 m.