natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Attempts to fine-tune the exchange rate may undermine confidence in monetary policy, and thereby exchange rate stability, over time. 
Forsøk på finstyring av kursen kan undergrave troverdigheten i pengepolitikken og dermed kursstabiliteten over tid.
If the krone exchange rate changes, it is necessary to consider the interest rate level in the light of exchange rate movements over some time so that the fundamental preconditions for exchange rate stability are fulfilled. 
Dersom kronekursen endrer seg, er det nødvendig å vurdere renten i lys av kursutviklingen over noe tid, slik at de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet blir oppfylt.
In general, the reasons for exchange rate movements must be carefully assessed before Norges Bank adopts monetary policy measures. 
Generelt må bakgrunnen for kursutviklingen vurderes nøye før Norges Bank eventuelt treffer pengepolitiske tiltak.
Hence, it is important to consider the interaction between these two elements of economic policy. 
Samspillet i den økonomiske politikken
The National Budget states: 
I Nasjonalbudsjettet heter det:
"The Government's economic policy is based on the following key elements: 
"Regjeringens økonomiske politikk er basert på følgende hovedelementer:
Fiscal policy has the main responsibility for stabilising growth in the demand for goods and services. 
Finanspolitikken har et hovedansvar for å stabilisere utviklingen i etterspørselen etter varer og tjenester.
Monetary policy is oriented towards maintaining a stable krone exchange rate against European currencies. 
Pengepolitikken rettes inn mot å stabilisere kronens verdi overfor europeiske valutaer.
Cooperation between the social partners shall contribute to moderate price and cost inflation. 
Det inntektspolitiske samarbeidet skal bidra til moderat pris- og kostnadsvekst.
Structural policy shall contribute to the best possible management of labour, capital and natural resources". 
Strukturpolitikken skal bidra til at arbeidskraft, kapital og naturressurser forvaltes best mulig."
The most important task of monetary policy is to provide a nominal anchor for the economy. 
Pengepolitikkens viktigste oppgave er å gi økonomien et nominelt ankerfeste.
Since 1986, the authorities have oriented monetary policy towards maintaining a fixed or stable krone exchange rate against other currencies. 
Siden 1986 har myndighetene rettet pengepolitikken inn mot å holde verdien av kronen fast eller stabil i forhold til andre valutaer.
Norges Bank refers to the discussion above, where the Bank states that monetary policy will be conducted with a view to fulfilling the fundamental preconditions for exchange rate stability. 
Norges Bank vil vise til gjennomgangen ovenfor, der det fremgår at banken innretter pengepolitikken mot å oppfylle de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet.
Norges Bank would point out that the social partners, through the income settlements, have an opportunity to influence the total level of employment over time. 
Norges Bank vil peke på at partene i arbeidslivet gjennom inntektsoppgjørene har mulighet til å påvirke det samlede nivået på sysselsettingen over tid.
Compared with other countries, Norway has generally recorded a low level of unemployment and a high participation rate the last 25 years. 
Sammenliknet med andre land, har Norge gjennomgående hatt et lavt ledighetsnivå og en høy andel av befolkningen i arbeid de siste tjuefem årene.
Many countries that have experienced prolonged and deep recessions have seen a sharp and permanent increase in unemployment. 
Mange land som har vært gjennom lange og dype lavkonjunkturer, har opplevd en betydelig og langvarig økning i arbeidsledigheten.
One feature of wage formation in Norway has been the considerable emphasis placed on cost competitiveness in wage negotiations, even for wages in sectors that are not exposed to strong competition from abroad. 
Et særtrekk ved lønnsdannelsen i Norge har vært at konkurransevilkårene i næringslivet er blitt tillagt betydelig vekt i lønnsforhandlingene, også for lønningene i sektorer som ikke har vesentlige konkurranseflater mot utlandet.
This has contributed to stability, both in terms of the conditions for exposed industries and in maintaining high employment. 
Det har bidratt til stabilitet i grunnlaget for den konkurranseutsatte sektoren og for sysselsettingen.
Against this background, Norges Bank is of the view that the most important contribution to be made by such settlements is to ensure that structural unemployment in Norway remains low and employment high. 
Norges Bank mener på denne bakgrunn at det viktigste bidraget det inntektspolitiske samarbeidet kan gi, er å legge forholdene til rette for at den strukturelle ledigheten i Norge forblir lav og sysselsettingen høy.
Fiscal policy can influence fluctuations in production and employment. 
Finanspolitikken kan påvirke svingninger i produksjonen og sysselsettingen.
In the long term, the structure of fiscal policy, including the tax system and government investment, may influence the growth potential of the economy. 
På lang sikt vil strukturen i finanspolitikken, herunder skattesystemet og offentlige investeringer, kunne påvirke vekstpotensialet i økonomien.
Furthermore, the growth in the public sector called for by the authorities will influence the allocation of labour and capital between sectors. 
I tillegg vil den vekst i offentlig sektor som myndighetene legger opp til, påvirke fordelingen av arbeidskraft og kapital mellom ulike sektorer.
However, in the absence of substantial unutilised reserves of labour or capital, stabilisation policy measures are not suitable for influencing the total level of production and employment over time. 
Med mindre det er store uutnyttede reserver av arbeidskraft eller kapital, er imidlertid stabiliseringspolitiske tiltak ikke egnet til å påvirke det samlede nivået på produksjon og sysselsetting over tid.
An expansion of the public sector in an economy with high capacity utilisation will thus, result in a corresponding reduction in the level of activity in the private sector. 
En ekspansjon av offentlig sektor i en økonomi med høy kapasitetsutnytting vil således over tid føre til en tilsvarende reduksjon av aktiviteten i privat sektor.
The allocation of resources between the sheltered sector and the internationally exposed business sector may be influenced through fiscal policy. 
Fordelingen av ressursene mellom skjermet sektor og det konkurranseutsatte næringslivet kan påvirkes gjennom finanspolitikken.
Over time, the size of the exposed sector will be determined by a contest for economic resources between the public sector and the exposed business sector. 
Størrelsen på konkurranseutsatt sektor bestemmes over tid i en kamp om realressursene mellom det offentlige og næringslivet.
In the short term, both monetary policy and fiscal policy can influence developments in employment, prices and the distribution of resources between sectors. 
På kort sikt kan både pengepolitikken og finanspolitikken påvirke utviklingen i sysselsettingen, prisutviklingen og ressursfordelingen mellom sektorer.
Fiscal policy plays an important role for the stability of the krone and for Norwegian interest rates. 
Finanspolitikken spiller en vesentlig rolle for stabiliteten i kronen og for norske renter.
Hence, it is essential that the policy mix is appropriate. 
Det er derfor vesentlig at de to politikkområdene er tilpasset hverandre.
A special situation arises if fiscal policy generates higher growth in demand for goods and services from sheltered industries while there are still considerable pressures in the economy. 
En spesiell situasjon oppstår dersom finanspolitikken stimulerer til økt vekst i etterspørselen rettet mot skjermede næringer, og det fortsatt er betydelig press i økonomien.
In this situation, the contest for economic resources must inevitably result in deteriorating competitiveness and a reduction in value added in the exposed sector. 
Kampen om realressursene må i en slik situasjon føre til at konkurranseevnen svekkes og verdiskapingen i konkurranseutsatt sektor reduseres.
If there is little confidence in Norwegian economic policy, this may result in expectations of higher inflation and an unstable exchange rate. 
Hvis det er liten tillit til norsk økonomisk politikk, kan en slik utvikling føre til forventninger om fremtidig inflasjon og en ustabil krone.
Norges Bank must counter any developments that in this way would erode the fundamental preconditions for exchange rate stability. 
Norges Bank må motvirke en utvikling som på denne måten kan svekke grunnlaget for kursstabilitet.
If, on the other hand, there is confidence that policy is geared towards fulfilling these fundamental preconditions, i.e. that monetary policy will not inflate the economy, market agents might expect a deterioration of cost competitiveness through an appreciation of the krone. 
Hvis det derimot er tillit til at pengepolitikken er rettet inn mot de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet, altså at pengepolitikken ikke vil inflatere økonomien, vil markedsaktørene kunne forvente at konkurranseevnen svekkes gjennom en styrking av kronen.
Norges Bank would not be able to counter such an appreciation without generating inflation. 
Norges Bank vil ikke kunne motvirke en slik appresiering uten samtidig å skape inflasjon.
Norges Bank's first response when it sees such pressures building up in the forex market, would be to recommend changes in the government budget. 
Norges Banks første tiltak når banken ser at det bygger seg opp et slikt press mot kronen, vil være å gi råd om endringer i statsbudsjettet.
However, if an appreciation of the krone should reflect a political desire to expand public sector activity, and this is assigned higher priority than continued growth in activities exposed to international competition, it would also be appropriate to consider a revision of the guidelines for monetary policy. 
Dersom en eventuell appresiering av kronen reflekterer et politisk ønske om å ekspandere offentlig aktivitet, og dette prioriteres sterkere enn fortsatt vekst i konkurranseutsatt virksomhet, bør det imidlertid også være aktuelt å endre retningslinjene for pengepolitikken.
One measure of the budget's total demand impact is the non-oil, cyclically adjusted budget deficit net of interest payments. 
Et mål på budsjettets samlede virkning på etterspørselen kan være det olje-, rente- og aktivitetskorrigerte budsjettunderskuddet.
This is, however, a rough indicator of the budget's overall effect. 
Dette er imidlertid en grov indikator for budsjettets samlede virkning.
It is therefore also necessary to consider the composition of the budget, including spending growth, in order to form an opinion of the total impact of fiscal policy. 
Det er derfor også nødvendig å vurdere budsjettets sammensetning, herunder veksten i utgiftene, for å danne seg en oppfatning av den samlede virkningen av finanspolitikken.
Higher general government expenditure can, in principle, be neutralised through an increase in taxes so that expanded public sector activity is offset by an equivalent decline in household demand. 
Økte offentlige utgifter kan i prinsippet nøytraliseres gjennom en økning av skattene, slik at økt offentlig aktivitet motsvares av en tilsvarende nedgang i husholdningenes etterspørsel.
In practice, however, it is difficult to increase direct or indirect taxes without adversely affecting the business sector. 
Imidlertid er det i praksis vanskelig å få til en økning i skatter eller avgifter som ikke også rammer næringslivet.
Employees and others may respond by demanding higher wages in order to prevent an increase in direct and indirect taxes from curbing growth in real income, and they will generally be more successful the tighter the labour market is. 
Lønnstakere og andre vil kunne reagere med krav om inntektsøkninger for å hindre at økte skatter og avgifter demper veksten i realinntektene, og de vil gjennomgående lykkes bedre dess strammere arbeidsmarkedet er.
Enterprises in the sheltered sector will attempt to pass on higher costs to households, and will be more successful in doing so the higher the level of activity is. 
I skjermet sektor vil bedriftene søke å velte økte kostnader tilbake på husholdningene, og de vil lykkes bedre dess høyere aktivitetsnivået er.
In industries that are exposed to strong international competition, enterprises do not have this possibility. 
I næringer som er utsatt for sterk utenlandsk konkurranse, har bedriftene ikke denne muligheten.
Furthermore, higher expenditure on public sector employment will have direct effects on labour market conditions. 
Økte utgifter til offentlig sysselsetting vil i tillegg ha direkte innvirkning på arbeidsmarkedet.
A corresponding increase in household tax levels will normally not have as strong an effect in the labour market, partly because imports account for a fairly high share of private consumption and because some of the increase in taxes can be offset by reduced private saving. 
En tilsvarende innstramming i husholdningenes skattenivå vil normalt ikke ha like sterke virkninger i arbeidsmarkedet, blant annet fordi det private forbruket i større grad er rettet mot import og fordi en del av skatteinndragningen kan motsvares av redusert privat sparing.
It does not appear likely that, over time, it will be possible to implement a policy involving a continued tightening for households through tax increases. 
Det synes lite trolig at det over tid vil være mulig å gjennomføre en politikk med stadige innstramminger overfor husholdningene gjennom skatte- og avgiftsøkninger.
A substantial expansion of the public sector, in excess of the rate implied by trend growth in the economy, will thus normally entail a reallocation of resources from exposed to sheltered activities. 
En vesentlig ekspansjon i offentlig sektor ut over det den underliggende veksten i økonomien tilsier, vil derfor normalt innebære en overføring av realressurser fra konkurranseutsatt til skjermet virksomhet.
What may be considered an appropriate size for the public sector is not given, and the demand for services from the public sector can change over time. 
Det er ikke gitt hva som er den riktige størrelsen på offentlig sektor, og etterspørselen etter tjenester fra det offentlige kan endre seg over tid.
A strong and efficient public sector is an important element in the interplay in the economy that can contribute to higher growth and welfare. 
En sterk og effektiv offentlig sektor er et viktig element i samspillet i økonomien som kan bidra til økt vekst og velferd.
However, the public sector also depends on private sector income growth, which may sustain revenues when petroleum activity no longer dominates the economy. 
Imidlertid er også den offentlige sektoren avhengig av at det skapes verdier i næringslivet som kan holde inntektene oppe når oljevirksomheten ikke lenger dominerer økonomien.
The tradable goods sector is vulnerable. 
Den konkurranseutsatte sektoren er sårbar.
Revenues fluctuate considerably and globalisation is on the rise. 
Det er store svingninger i inntektene og globaliseringen tiltar.
Given the Norwegian economy's dependence on oil, there are risks associated with a further weakening of the basis for mainland business activity. 
Med den oljeavhengigheten norsk økonomi allerede har, tar vi en risiko dersom vi svekker grunnlaget for fastlandets næringsliv ytterligere.
This implies that the growth in government budget expenditure normally should not exceed the trend rate of growth in the mainland economy. 
Det tilsier at veksten i utgiftene i statsbudsjettet normalt ikke bør være større enn den trendmessige veksten i fastlandsøkonomien.
Studies carried out by the Moland Committee show that the central government will be facing considerable challenges when the post-war baby boom generation retires. 
Utredningene foretatt av det såkalte "Moland-utvalget", viser at staten står overfor betydelige utfordringer når de store etterkrigskullene skal pensjoneres.
The implications of an ageing population for government finances will be fully evident before the end of the next decade. 
De omstillingene som eldrebølgen vil innebære for statens finanser, vil melde seg med full styrke før det neste tiåret er omme.
The central government now has considerable surpluses as a result of the cash flow from petroleum activities. 
Staten har nå store overskudd som følge av kontantstrømmen fra oljevirksomheten.
This cash flow reflects a transfer of wealth from oil and gas reserves to other investments. 
Denne kontantstrømmen reflekterer en omplassering av formue fra olje og gass til andre plasseringer.
At the same time, the total future cash flow, which represents the central government's share of petroleum wealth, is highly uncertain. 
Samtidig er den samlede fremtidige kontantstrømmen, som utgjør statens del av oljeformuen, svært usikker.
Oil prices fluctuate. 
Oljeprisen svinger.
Developments in oil and gas production are also very uncertain. 
Også utviklingen i produksjonen av olje og gass er svært usikker.
Chart 2.28 in the National Budget shows that the risk that oil production will fall by 50 per cent or more during the next ten years is about 10 per cent. 
Det fremgår av figur 2.28 i Nasjonalbudsjettet at det er om lag 10 prosent risiko for at oljeproduksjonen faller med 50 prosent eller mer i løpet av de neste ti årene.
Many households and enterprises would have been willing to pay a substantial insurance premium to avoid such a high risk of income losses. 
Mange husholdninger og bedrifter ville ha vært villige til å betale en betydelig forsikringspremie for å unngå en så stor risiko for inntektsbortfall.
The central government also has considerable wealth through its ownership of Norwegian companies. 
Staten har også betydelig formue gjennom sitt eierskap i norske selskaper.
Revenues in many of these companies will depend on movements in the oil price, either directly in companies involved in oil activities or indirectly through the level of income and demand in Norway. 
Inntektene i mange av disse selskapene vil være avhengig av utviklingen i oljeprisen, enten direkte i selskaper tilknyttet oljevirksomheten eller indirekte gjennom nivået på inntektene og etterspørselen i Norge.
Through the Government Petroleum Fund the central government will gradually accumulate a source of income that is not dependent on the oil price or the level of domestic activity. 
Gjennom petroleumsfondet vil staten etter hvert bygge opp en kilde til inntekter som ikke er avhengig av oljeprisen eller aktivitetsnivået innenlands.
This will over time make government finances less vulnerable to fluctuations in the oil price and petroleum production. 
Det vil over tid gjøre statsfinansene mindre sårbare overfor svingningene i oljeprisen og oljeproduksjonen.
The Government Petroleum Fund also plays an important role in the implementation of monetary policy. 
Statens petroleumsfond spiller en viktig rolle også for gjennomføringen av pengepolitikken.
Through the Fund a large portion of the central government's foreign currency earnings from oil and gas is invested abroad. 
Gjennom fondet blir en stor del av statens valutainntekter fra olje og gass investert i utlandet.
By investing these foreign currency earnings abroad, the balance in the krone market is maintained. 
Ved at valutainntektene plasseres i utlandet, opprettholdes balansen i markedet for norske kroner.
The Petroleum Fund acts as a buffer against short-term fluctuations in petroleum revenues. 
Petroleumsfondet skal virke som en buffer mot kortsiktige svingninger i oljeinntektene.
As a large share of petroleum revenues accrues to the state, swings in oil prices will primarily result in changes in allocations to the Fund. 
Siden store deler av inntektene fra oljevirksomheten tilfaller staten, vil svingninger i oljeprisen primært resultere i endringer i avsetningene til fondet.
Since all of the Fund's capital is invested abroad, such changes will in principle not influence economic activity. 
Fordi petroleumsfondet i sin helhet plasseres i utlandet, vil slike endringer i utgangspunktet ikke påvirke aktiviteten i økonomien.
If, however, short-term fluctuations in petroleum revenues were to be absorbed in the economy through fiscal policy, the exchange rate may become the buffer instead of the Petroleum Fund. 
Dersom kortsiktige svingninger i oljeinntektene imidlertid skulle bli tatt inn i økonomien gjennom finanspolitikken, kan valutakursen bli buffer i stedet for petroleumsfondet.
The Petroleum Fund can curb the impact of oil prices on the krone exchange rate. 
Petroleumsfondet kan dempe gjennomslag fra oljeprisen til kronekursen.
A substantial change in petroleum wealth, however, may induce Norwegian and foreign investors to shift their portfolios to or from Norway because the prospects for the Norwegian economy have changed. 
En vesentlig endring i oljeformuen kan imidlertid føre til at norske og utenlandske investorer flytter sine plasseringer fra eller til Norge fordi fremtidsutsiktene for norsk økonomi er endret.
Such portfolio shifts influence the krone exchange rate. 
Slike porteføljeskift påvirker kronekursen.
Hence, even if budgetary policy remains firm and the domestic use of petroleum revenues remains unchanged in the short term, it is difficult to prevent substantial changes in the oil price from having some effect on the Norwegian economy through changes in the krone exchange rate or in household demand. 
Selv om budsjettpolitikken ligger fast og den innenlandske anvendelsen av petroleumsinntektene er uendret på kort sikt, er det på denne bakgrunn vanskelig å unngå at store endringer i oljeprisen i noen grad slår inn i norsk økonomi gjennom endringer i kronekursen eller i husholdningenes etterspørsel.
These price changes, however, seldom occur and should not be an obstacle to long periods of exchange rate stability. 
Slike prisendringer inntreffer imidlertid sjelden og burde ikke være til hinder for lange perioder med stabilitet i valutakursen.
The estimates are also based on a real growth in general government spending of about 2 per cent the next two years, ie approximately on a par with trend growth in mainland GDP. 
Anslag på regnskap for 1999 viser en underliggende realvekst i statsbudsjettets utgifter på om lag 11/2 prosent, hovedsakelig som følge av tilleggsbevilgninger i forbindelse med Revidert nasjonalbudsjett.
On average, during the last four years the underlying growth in central government expenditure has been 11/4 percentage points higher than projected. 
Også veksten i samlet offentlig forbruk har de siste årene vært høyere enn anslått på forhånd.
A stronger stimulus from fiscal policy than proposed in the budget bill would intensify pressures in sheltered sectors. 
Den underliggende realveksten i statsbudsjettets utgifter anslås til 21/2 prosent i forhold til anslag på regnskap for 1999.
Possible environmental criteria were discussed in the National Budget for 2000, and the conclusion was that initially, the most realistic alternative is to use criteria linked to environmental reporting and environmental certification. 
I Nasjonalbudsjettet 2000 ble mulige miljøkriterier drøftet, og det ble konkludert med at det i første omgang var mest realistisk å benytte kriterier knyttet til miljørapportering og miljøsertifisering.
The regulation that governs the Petroleum Fund was changed with effect from 1 January 2000 to provide for the establishment of an environmental fund. 
Forskriften for Petroleumsfondet ble endret med virkning fra 1. januar i år for å gi hjemmel for opprettelsen av et miljøfond.
The Ministry of Finance is responsible for the management of the environmental fund. 
Finansdepartementet har ansvaret for forvaltningen av miljøfondet.
This means that the Ministry is responsible for defining the fund's objective, establishing an investment strategy that is consistent with this objective and drawing up guidelines for the management of the fund. 
Det innebærer at departementet er ansvarlig for å definere et formål for fondet, en investeringsstrategi som er konsistent med dette formålet og retningslinjer for forvaltningen av fondet.