natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Cost coverage through high interest margins and float implies hidden costs for customers and makes it difficult to choose correctly on the basis of product costs and features. 
Kostnadsdekning gjennom høy rentemargin og float innebærer skjulte kostnader for kundene og gjør det vanskelig å velge riktig ut fra kostnader og egenskaper ved produktene.
Therefore, there should be as much direct pricing as possible. 
Det bør derfor være mest mulig direkte prising.
The customer who chooses among various payment instruments should bear the cost of this choice. 
Prisen bør belastes den som treffer valget mellom ulike betalingsinstrumenter.
The production of payment services is characterised by economies of scale. 
Produksjonen av betalingstjenester er kjennetegnet av stordriftsfordeler.
Development costs are high and the requirements as to operating reliability and back-up solutions for the computer systems are stringent, while the cost of producing one extra unit is low. 
Det er høye utviklingskostnader og høye krav til driftsstabilitet og reserveløsninger i datasystemene, mens kostnaden ved å produsere en enhet ekstra er lav.
This applies in particular to the electronic payment services. 
Dette gjelder særlig de elektroniske betalingstjenestene.
We then face a classic pricing problem that is described in economic theory. 
En står da overfor et klassisk prisingsproblem som er vel beskrevet i økonomisk teori.
If the price is set equivalent to the cost of producing the last unit (marginal cost), which in a certain sense is "correct" pricing with regard to efficiency, the manufacturer will not fully cover his costs. 
Dersom prisen settes lik kostnaden ved å produsere den siste enheten (grensekostnaden), som i en viss forstand er "riktig" prising ut fra effektivitetshensyn, vil produsenten ikke få dekket alle sine kostnader.
The manufacturer must then cover the remaining costs with the profits from other services. 
Produsenten må da dekke de gjenværende kostnadene ved overskudd fra andre tjenester.
Innovation and development of new products are important driving forces behind increased efficiency in the payment system. 
En viktig drivkraft bak økningen i effektiviteten i betalingssystemet er innovasjon og utvikling av nye produkter.
In order to finance development activities, banks and producers of payment services must have a certain profit. 
For å kunne finansiere utviklingsaktivitetene må bankene og produsentene av betalingstjenestene ha et visst overskudd.
Both direct pricing of payment services and other income may generate this profit. 
Dette overskuddet kan både komme fra direkte prising av betalingstjenestene og fra andre inntekter.
If the profit is to come from direct pricing, the income must cover more than the production costs. 
Hvis overskuddet skal komme fra direkte prising må inntektene dekke mer enn produksjonskostnadene.
When new products are introduced, a price that is lower than the direct costs may, however, have a positive effect on efficiency. 
Ved introduksjon av nye produkter kan det imidlertid være positivt for effektiviteten at prisen er lavere enn de direkte kostnadene.
Since price affects demand, a low price can contribute to extensive use of the service at an early stage. 
Siden prisen påvirker etterspørselen, kan lav pris bidra til at bruken av tjenesten når høyt volum på et tidlig tidspunkt.
This ensures that economies of scale and any positive network externalities are exploited at an early stage. 
Dette sikrer tidligere utnyttelse av stordriftsfordelene og eventuelle positive nettverkseffekter.
By positive network externalities, we mean that the utility for each individual system user increases when additional users join the system. 
Med positive nettverkseffekter mener vi at nytten til hver enkelt bruker av systemet øker når det kommer flere brukere til.
When the price is low, the indirect costs may be covered later by not reducing prices correspondingly when use increases and development costs have been repaid. 
Når prisen settes lavt, kan de indirekte kostnadene dekkes inn senere ved at prisene ikke reduseres tilsvarende når bruken øker og utviklingskostnadene er nedbetalt.
As an alternative, the fixed costs must be covered by cross-subsidisation from other payment services or other types of services offered by banks. 
Alternativt må de faste kostnadene dekkes gjennom kryssubsidiering fra andre betalingstjenester eller andre typer tjenester som bankene tilbyr.
Both economies of scale and positive network externalities suggest that the number of producers of payment services will be limited and that they will use common standards. 
Både stordriftsfordelene og de positive nettverkseffektene taler for at det vil være et begrenset antall produsenter av betalingstjenestene og at disse produserer på felles standarder.
A single producer will ensure full exploitation of economies of scale, but at the same time, this producer would be able to charge monopoly prices. 
Én produsent vil sikre at stordriftsfordelene nyttes fullt ut, men denne produsenten vil samtidig kunne ta monopolpriser.
A single producer also implies a concentration of risk which may be undesirable. 
Én produsent innebærer også en samling av risiko som kan være uønsket.
In addition, a monopolist may have few incentives to engage in product development. 
I tillegg kan monopolprodusenter ha få insentiver til å drive produktutvikling.
In most cases, therefore, efficiency will be higher with several competing producers of payment services. 
I de fleste tilfeller vil det derfor være mer effektivt med flere konkurrerende produsenter av betalingstjenester.
A genuine possibility that new participants may enter the market may prevent monopolists from taking out a monopoly profit. 
En reell mulighet for at nye aktører kan komme inn på markedet kan disiplinere monopolprodusenter til ikke å ta ut monopolprofitt.
This may also encourage the producer to maintain a high level of operating reliability and to further develop the services. 
Dette kan også bidra til at produsenten sørger for å holde driftsstabiliteten på et høyt nivå og videreutvikle tjenestene.
Strong customers may also contribute to reducing the power of the large producers. 
Sterke kunder kan også bidra til å redusere de store produsentenes makt.
Customers' bargaining power normally depends on their size, and small banks can collaborate and form alliances to increase their bargaining power as buyers. 
Kundenes forhandlingsmakt avhenger normalt av kundens størrelse, og små banker kan gå sammen og danne allianser for å øke sin makt som innkjøpere.
However, the majority of the banks' customers will not have bargaining power vis-à-vis banks, so it is important that there are many banks competing to supply payment services to customers. 
Majoriteten av bankenes kunder vil imidlertid ikke ha forhandlingsmakt overfor bankene, så det er viktig at det er mange banker som konkurrerer om å levere betalingstjenester til dem.
Efficiency in the Norwegian system Overall, the Norwegian system for retail payment services is fast, reasonably priced and safe. 
Effektiviteten i det norske systemet Samlet sett er det norske systemet for massebetalingstjenester både hurtig, rimelig og sikkert.
Retail payments are settled in Norges Bank twice a day. 
Massebetalingene gjøres opp i Norges Bank to ganger daglig.
Depending on the time of day that the payment is made, the funds will be available in the payee's account on the same day that payment is made or the next working day. 
Avhengig av når på dagen betalingene skjer vil mottaker ha pengene disponible på sin konto samme dag eller virkedagen etter at betalingen fant sted.
Direct pricing for payment services is much more widespread in Norwegian banks than in banks in most other countries. 
Norske banker bruker direkte priser på betalingstjenestene i mye større grad enn bankene i de fleste andre land.
The price of the services is charged per transaction to the payer and the public may choose the services that cover their needs at the lowest possible price. 
Tjenestene prises en og en overfor betaler, og publikum kan selv velge de tjenestene som dekker behovene deres til lavest mulig kostnader.
Since the Act relating to Financial Agreements came into force on 1 July 2000, the float in the Norwegian payment system has been removed. 
Etter at finansavtaleloven trådte i kraft 1. juli 2000 er float fjernet fra det norske betalingssystemet.
Prices that reflect the relative differences in production costs have had a positive affect on efficiency in the payment system. 
Priser som avspeiler de relative forskjellene i produksjonskostnader har hatt positiv innvirkning på effektiviteten i betalingssystemet.
The economic impact is so substantial that it is visible in the national accounts. 
De økonomiske virkningene er så store at de synes i nasjonalregnskapet.
The revised national accounts show that GDP growth and productivity growth in the 1990s have been considerably stronger than assumed earlier. 
Nylig reviderte tall fra nasjonalregnskapet viser at BNP-veksten og produktivitetsveksten på 1990-tallet har vært betydelig sterkere enn tidligere antatt.
The new figures show that annual productivity growth for mainland Norway was 2.4 per cent in the 1990s. 
De nye tallene viser at produktiviteten for Fastlands-Norge økte med 2,4 prosent årlig på 1990-tallet.
Financial services, with annual productivity growth of 6.3 per cent in the 1990s, is the sector that contributed most to this increase. 
Finansiell tjenesteyting er den sektoren som har bidratt sterkest til denne økningen, med en årlig produktivitetsvekst på 6,3 prosent på 1990-tallet.
This contributed 0.2 percentage point of the rise in productivity for mainland Norway. 
Dette bidrar med 0,2 prosentpoeng av den økte produktiviteten for Fastlands-Norge.
This is partly because of a general increase in efficiency after the banking crisis, but is also because of sharp productivity growth in the payment system. 
Dette har nok delvis sammenheng med generell effektivisering etter bankkrisen, men også med betalingsformidling, som har hatt sterk produktivitetsvekst.
The productivity growth is a result of more cost-effective production of various services as well as increased use of payment services with low production costs. 
Produktivitetsveksten kommer både som et resultat av mer kostnadseffektiv produksjon av de ulike tjenestene og økt bruk av betalingstjenester med lave produksjonskostnader.
As a result of banks' direct pricing of payment services, the most cost-effective services have shown the strongest growth. 
Bankenes direkte prising av betalingstjenester har ført til at de mest kostnadseffektive tjenestene også er de som har vokst mest i bruk.
Norges Bank has recently completed a survey of banks' costs in connection with providing payment services. 
Norges Bank har nylig gjennomført en undersøkelse av bankenes kostnader ved å tilby betalingsformidlingstjenester.
We have received detailed responses from seven banks, two large and five smaller banks, that account for 38 per cent of the volume in the payment system. 
Vi har fått detaljerte besvarelser fra syv banker, to store og fem mindre som til sammen står for 38 prosent av volumet i betalingsformidlingen.
We have examined banks' direct costs and indirect costs such as those connected with personnel, operation of computer systems, business premises, machinery, inventory, etc. 
Vi har kartlagt bankenes direkte kostnader og indirekte kostnader som personalkostnader, drift av datasystemer, lokaler, maskiner, inventar osv.
Development costs related to new products have been included and spread over the economic life of the service. 
Utviklingskostnadene forbundet med nye produkter er inkludert og fordelt på den økonomiske levetiden for tjenesten.
The survey is described in an article that will appear in the next issue of Economic Bulletin which will be published in December. 
Undersøkelsen er beskrevet i en artikkel i Penger og Kreditt som kan lastes ned fra våre internettsider.
It will also be available on our website in December. 
Den vil også foreligge i trykt versjon 12. desember i år.
In 2001, banks spent NOK 5.9 billion to produce one billion payment and cash transactions, compared with NOK 6.3 billion to produce less than half the number of transactions in 1994. 
I 2001 brukte bankene 5,9 milliarder kroner på å produsere en milliard betalings- og kontanttjenester, mot 6,3 milliarder kroner på å produsere under det halve i 1994.
As you probably know, we also investigated the costs related to payment transactions in the largest banks and Norway Post in 1988 and 1994. 
Som dere sikkert er kjent med, undersøkte vi kostnadene til betalingsformidling i de største bankene og Posten også i 1988 og 1994.
At constant 2001 NOK, the cost per transaction fell from NOK 14.10 in 1988 to NOK 10.70 in 1994. 
Fra 1988 til 1994 sank kostnaden per transaksjon fra 14 kroner og10 øre til 10 kroner og 70 øre målt i faste 2001-kroner.
In 2001, the average cost per transaction was NOK 5.30. 
Og i 2001 kostet gjennomsnittstransaksjonen 5 kroner og 30 øre.
Since 1988, the cost of an average transaction, at constant prices, has fallen by a good 60 per cent. 
Siden 1988 har kostnaden for gjennomsnittstransaksjonen falt med drøyt 60 prosent målt i faste priser.
Banks have steadily increased the scope of direct pricing so that the degree of cost coverage by means of direct pricing has nearly doubled both from 1988 to 1994 and from 1994 to 2001. 
Bankene har hele tiden økt den direkte prisingen slik at graden av kostnadsdekning gjennom direkte priser nesten er doblet både fra 1988 til 1994 og fra 1994 til 2001.
In 2001, 70 per cent of costs were covered by means of direct pricing. 
I 2001 var kostnadsdekningen gjennom direkte priser kommet opp i 70 prosent.
Due to changes in banks' service range, users participate more extensively in the production of payment services and cover some of the costs directly. 
Endringene i bankenes tjenestetilbud har ført til at brukerne i større grad deltar i produksjonen av betalingstjenestene og dekker en del kostnader direkte.
This applies in particular to the use of terminals, PCs and telephones for bill payment and to cash withdrawals in connection with goods purchases. 
Dette gjelder særlig ved bruk av terminaler, PC og telefon til regningsbetaling og ved kontantuttak ved varekjøp.
The survey does not cover customers' time and travel expenses and expenses related to telephone or PC. 
Undersøkelsen dekker ikke kundenes tids- og reisekostnader og kostnader til tellerskritt og telefon eller PC.
Increased use of e-invoicing will, however, increase the efficiency of electronic bill payment. 
Økt bruk av e-faktura vil imidlertid øke effektiviteten ved elektronisk betaling av regninger.
The survey does not cover the payees' costs related to invoicing. 
Undersøkelsen dekker heller ikke betalingsmottakers kostnader ved å sende ut betalingskrav.
Both developments in the use of payment services and research show that prices affect customers' use of different payment services. 
Både utviklingen i bruken av betalingstjenestene og forskning viser at prisene påvirker kundenes bruk av ulike betalingstjenester.
Despite the price increase for most paper-based services, the weighted average price per transaction, at constant prices, has fallen since 1994. 
Til tross for prisøkninger på de fleste blankettbaserte tjenester har den veide gjennomsnittsprisen pr transaksjon målt i faste kroner falt siden 1994.
For most services, customer prices are lower than banks' unit costs. 
For de fleste tjenestene ligger prisene ut til kunde lavere enn bankenes enhetskostnader.
The exception is giro services at the counter. 
Unntaket er girotjenestene i skranke.
The unit cost for EFTPOS has declined so that transaction prices nearly covered costs in 2001. 
Enhetskostnadene for bruk av EFTPOS har falt slik at transaksjonsprisene nesten dekket kostnadene i 2001.
Prices have fallen because the transaction volume has increased and costs related to developing and introducing the system have been repaid. 
Fallet i prisene skyldes at transaksjonsvolumet har økt og kostnadene ved å utvikle og introdusere systemet har blitt nedbetalt.
The price for using a card in a POS terminal has not risen appreciably in recent years. 
Prisene for å bruke bankkortet i betalingsterminalene har ikke steget nevneverdig de siste årene.
The unit cost for paying bills over the Internet is still high. 
Betaling av regninger over Internett har fortsatt høye enhetskostnader.
This is probably because development and introduction costs are still not repaid and because there is excess capacity in the banks' solutions. 
Sannsynligvis skyldes dette at utviklings- og introduksjonskostnadene fortsatt ikke er nedbetalt og at det er overkapasitet i de løsningene som bankene benytter.
Customer prices cover less than one-fourth of the costs reported by banks in connection with this service. 
Prisene ut til kunde dekker under en fjerdedel av de kostnadene som bankene har oppgitt at de har i forbindelse med denne tjenesten.
It appears that banks are pricing this service on the basis of a long-term strategy that low prices during the introduction phase will encourage customers to use new, more efficient payment instruments earlier. 
Det ser ut til at bankene priser denne tjenesten ut fra en langsiktig strategi om at lave priser i introduksjonsfasen bidrar til at kundene tidligere tar i bruk nye og mer effektive betalingsinstrumenter.
If the pricing strategy actually increases use, it may contribute to increasing efficiency in the payment system in the long term because economies of scale will be exploited at an early stage. 
Dersom prisstrategien faktisk øker bruken, kan den bidra til å øke effektiviteten i betalingssystemet på lang sikt fordi stordriftsfordelene blir utnyttet på et tidligere stadium.
In Norway, the Banks' Standardisation Office establishes the standards for payment services. 
I Norge fastsetter Bankenes Standardiseringskontor standarder for betalingstjenester.
The Banks' Payment and Central Clearing House (BBS) and EDB Fellesdata produce most of the payment services in Norway. 
BBS og EDB Fellesdata står for størstedelen av produksjonen av betalingstjenester i Norge.
In some areas, the two companies produce different kinds of services, while in other areas, they compete in the same market. 
De to bedriftene produserer dels ulike typer tjenester og dels konkurrerer de i samme marked.
This solution exploits economies of scale in the development and production of payment services. 
Denne løsningen utnytter stordriftsfordelene i utvikling og produksjon av betalingstjenester.
An average of NOK 160-170 billion is settled in Norges Bank's Settlement System every day. 
Daglig går i gjennomsnitt mellom 160 og 170 milliarder kroner til oppgjør i Norges Banks oppgjørssystem.
In addition, a number of banks settle transactions in Union Bank of Norway and Den norske Bank. 
I tillegg har flere banker oppgjør i Gjensidige Nor Sparebank og Den norske Bank.
If a bank is incapable of timely settlement, the settlement systems may be a source of financial instability. 
Oppgjørssystemene kan være en kilde til finansiell ustabilitet dersom en bank ikke er i stand til å gjøre opp for seg til avtalt tid.
The settlement systems may also contribute to spreading liquidity and solvency problems. 
Oppgjørssystemene kan også bidra til å spre likviditets- og solvensproblemer.
The Committee on Payment and Settlement Systems (CPSS) in the Bank for International Settlements (BIS) has established 10 core principles with which all systemically important settlement systems must comply in order to limit risk in the payment system. 
Komiteen for betalings- og oppgjørssystemer (CPSS) i Den internasjonale oppgjørsbanken (BIS) har fastsatt ti hovedprinsipper som alle viktige oppgjørssystemer må oppfylle for å begrense risikoen i betalingssystemet.
Norges Bank's assessments indicate that all the important bank-operated settlement systems in Norway that have been authorised, i.e. the systems operated by Union Bank of Norway, Den norske Bank, NICS (Norwegian Interbank Clearing System) satisfy these 10 core principles. 
Ut fra Norges Banks vurderinger tilfredsstiller alle de viktige bankdrevne oppgjørssystemene i Norge som har fått konsesjon, det vil si systemene til Gjensidige Nor Sparebank, Den norske Bank og NICS (Norwegian Interbank Clearing System) disse ti hovedprinsippene.
Risk in the payment system is often divided into four categories. 
Risikoen i oppgjørssystemet deles ofte inn i fire kategorier.
Legal risk is related to uncertainty about agreements and the distribution of responsibility. 
Den juridiske risikoen knytter seg til usikkerhet omkring avtaler og ansvarsfordeling.
The Payment Systems Act shall contribute to an organisation of the systems that promotes financial stability. 
Lov om betalingssystemer skal bidra til at systemene organiseres slik at hensynet til finansiell stabilitet blir ivaretatt.
The act also transposes the EU Directive on settlement finality into Norwegian law. 
Loven gjennomfører også EUs oppgjørsdirektiv i norsk lov.
The Directive protects approved payment and securities systems against legal risk associated with the insolvency of a participant. 
Direktivet gir godkjente betalings- og verdipapirsystemer beskyttelse mot juridisk risiko knyttet til insolvens hos en deltaker.
Norges Bank has notified all important settlement systems to the EFTA Surveillance Authority, ESA, thus providing them with legal protection. 
Norges Bank har notifisert alle viktige oppgjørssystem til ESA slik at de har fått godkjent rettsvern.
The legal risk as defined above should therefore be eliminated for these settlements. 
Den juridiske risikoen som definert over skulle derfor være fjernet for disse oppgjørene.
Settlement risk consists of credit risk and liquidity risk. 
Oppgjørsrisiko består av kredittrisiko og likviditetsrisiko.
The banking industry's transition to crediting after settlement has eliminated most of the credit risk. 
Banknæringens overgang til kreditering etter oppgjør har fjernet det meste av kredittrisikoen.
Liquidity risk is also limited because Norges Bank offers liquidity through the day which is only limited by the collateral furnished by the banks. 
Likviditetsrisikoen er også begrenset fordi Norges Bank tilbyr likviditet gjennom dagen, bare begrenset av bankenes stilte sikkerheter.
In gross settlement in Norges Bank, banks have coordinated their transaction exchange and there is a built-in anti-gridlock function which becomes operative if a transaction lacks cover. 
I bruttooppgjøret i Norges Bank har bankene koordinert transaksjonsutvekslingen og det er bygd inn en "vranglåsfunksjon" som trer i kraft dersom en transaksjon skulle mangle dekning.
So far, queues have not been a problem in NBO. 
Det har så langt ikke vært problemer med køer i NBO.
Settlement risk is therefore not considered a threat to financial stability. 
Oppgjørsrisiko anses derfor ikke å utgjøre en trussel for den finansielle stabiliteten.
The fourth type of risk is operational risk. 
Operasjonell risiko er den fjerde typen risiko.
Operational risk arises as a result of failure or downtime in computer systems or communication lines between systems or inadequate routines. 
Den oppstår som følge av svikt eller brudd i datasystemer eller kommunikasjonen mellom dem, eller mangelfulle manuelle rutiner.
After one of the major operators experienced a system breakdown that lasted several days in the summer of 2001, all the key operators in the settlement system have initiated measures to increase operational reliability and to have better back-up solutions in the event of any disturbances at the ordinary operations site. 
Etter at en stor aktør fikk stopp på sine systemer i flere dager sommeren 2001 har alle de sentrale aktørene i oppgjørssystemet iverksatt tiltak for å øke driftsstabiliteten og ha bedre reserveløsninger dersom det skulle skje noe på det ordinære driftsstedet.
The problems during the summer of 2001 had no impact on financial stability, but reduced the efficiency of the Norwegian payment system until the operators had restored normal operations. 
Problemene sommeren 2001 fikk ikke betydning for finansiell stabilitet, men bidro til å redusere effektiviteten i det norske betalingssystemet frem til aktørene igjen hadde normal drift.