natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The output gap, as calculated by Norges Bank, shows that capacity utilisation has decreased from a high level and is now on a par with the level in the years 1995-97, before cost inflation accelerated. 
Produksjonsgapet, slik Norges Bank beregner det, viser at kapasitetsutnyttelsen har avtatt fra et høyt nivå og nå er på linje med nivået i årene 1995-1997, før kostnadsveksten tiltok.
The output gap was only marginally negative in 2003. 
Produksjonsgapet var bare svakt negativt i 2003.
Wage growth is a direct indicator of the social partners' perception of employment and labour shortages. 
Lønnsveksten er en direkte indikator på hvordan partene i arbeidslivet vurderer sysselsettingen og knappheten på arbeidskraft.
Real wage growth must match productivity growth over time. 
Over tid må reallønnsveksten samsvare med produktivitetsveksten.
If real wage growth is higher than underlying productivity growth, profitability in the business sector will deteriorate. 
Er reallønnsveksten høyere enn den underliggende veksten i produktiviteten, vil lønnsomheten i næringslivet svekkes.
The wage gap is defined as the difference between wage growth in Norway and wage growth that over time is consistent with stable economic developments. 
Lønnsgapet er definert som forskjellen mellom lønnsveksten i Norge og en lønnsvekst som over tid er forenlig med en stabil økonomisk utvikling.
From 1990 to 1995, when unemployment was relatively high in Norway and actual output was below potential, wage growth in Norway was lower than that of its trading partners. 
Fra 1990 til 1995 da ledigheten var relativt høy i Norge og den faktiske produksjonen lå under produksjonskapasiteten, var lønnsveksten i Norge lavere enn hos handelspartnerne.
From 1997, however, the wage gap was positive. 
Fra 1997 blir lønnsgapet positivt.
In this period, resource utilisation increased markedly. 
I denne perioden økte ressursutnyttingen markert.
Towards the end of the period, the wage gap narrowed as resource utilisation approached a more sustainable level. 
Mot slutten av perioden avtar lønnsgapet i tråd med at ressursutnyttingen nærmer seg et mer opprettholdbart nivå.
There seems to be a close relationship between this wage gap and capacity utilisation in the economy as Norges Bank measures it by the output gap. 
Det synes å være en nær sammenheng mellom dette lønnsgapet og kapasitetsutnyttelsen i økonomien slik Norges Bank måler den med produksjonsgapet.
Unemployment edged up in 2002 and 2003, but is nonetheless considerably lower than at the beginning of the 1990s and is now approximately on a par with the average for the 1990s measured by the number of registered unemployed and by the LFS. 
Arbeidsledigheten har økt noe i 2002 og 2003, men er likevel vesentlig lavere enn på begynnelsen av 1990-tallet og er nå om lag på nivå med gjennomsnittet for 1990-tallet målt ved antallet registrert ledige og ved AKU.
The number of registered unemployed and participants in labour market programmes is lower than the average for the 1990s. 
Antallet registrerte ledige og personer på tiltak er lavere enn gjennomsnittet på 1990-tallet.
Wage growth in the 1990s averaged 4½ per cent, while consumer price inflation averaged 2½ per cent, a rate that is on a par with the current inflation target. 
Lønnsveksten på 1990-tallet var i gjennomsnitt 4½ prosent, mens konsumprisveksten i gjennomsnitt var 2½ prosent, på linje med det som nå er inflasjonsmålet.
Equilibrium unemployment refers to the level of unemployment where wage growth is consistent with stable and sustainable economic growth. 
Likevektsledigheten er et uttrykk for det nivået på arbeidsledigheten som gir en lønnsvekst som er forenlig med en stabil og opprettholdbar økonomisk utvikling.
Consequently, equilibrium unemployment may change over time, and will depend partly on labour market flexibility and wage formation. 
Likevektsledigheten kan derfor endre seg over tid, og vil avhenge blant annet av evnen til omstillinger i arbeidsmarkedet og av lønnsdannelsen.
We have no fixed perception of the level of equilibrium unemployment at a given point in time. 
Vi har ingen fast oppfatning om hva nivået på likevektsledigheten er på ethvert tidspunkt.
The employment rate, that is employment as a share of the working age population, has exhibited a rising trend since the early 1970s. 
Sysselsettingsfrekvensen, det vil si sysselsettingen som andel av befolkningen i arbeidsdyktig alder, har vist en stigende trend helt siden tidlig på 1970 tallet.
This is primarily the result of an increase in the participation rate for women. 
Det har først og fremst sammenheng med økt yrkesdeltaking blant kvinner.
The rate usually varies with the business cycle and is higher than normal in a boom period. 
Frekvensen varierer gjerne med konjunktursykelen og er høyere enn normalt i en høykonjunktur.
The employment rate was above a linear trend from 1996 until 2003. 
Sysselsettingsfrekvensen lå over en lineær trend fra 1996 fram til 2003.
Credit growth is an indicator of private sector demand, which in equilibrium may be assumed to grow approximately in pace with nominal GDP. 
Kredittveksten er en indikator på publikums etterspørsel som i en likevekt kanskje kan antas å vokse om lag i takt med nominelt BNP.
If we assume that mainland GDP grows at a trend rate of close to 2½ per cent in real terms and inflation is on target, credit growth may be around 5 per cent. 
Dersom vi tar utgangspunkt i at BNP for fastlandsøkonomien vokser trendmessig med opp mot 2½ prosent reelt og med en prisstigning lik inflasjonsmålet, kan kredittveksten være rundt 5 prosent.
Underlying growth in private sector credit from domestic sources (C2) has fallen steadily from 9 per cent at the beginning of 2003 to 7.1 per cent at year-end. 
Den underliggende veksten i publikums kreditt fra innenlandske kilder (K2) har falt jevnt fra 9 prosent ved inngangen til 2003, til 7,1 prosent ved utgangen av året.
Year-on-year growth in total private sector gross debt excluding petroleum activities and shipping (C3 Mainland Norway) fell from 7.3 per cent in December 2002 to 5.2 per cent in December 2003. 
Tolvmånedersveksten i publikums samlede bruttogjeld unntatt oljevirksomhet og utenriks sjøfart (K3 Fastlands-Norge) falt fra 7,3 prosent i desember 2002 til 5,2 pro-sent i desember 2003.
Developments in overall credit growth do not therefore indicate that pressures are strong. 
Utviklingen i den samlete kredittveksten tyder derfor ikke på sterkt press.
The signals given by credit developments vary, however. 
Utviklingen i kreditten gir likevel tvetydige signaler.
Growth in household borrowing has been high, while enterprises have reduced debt. 
Husholdningenes lånevekst har vært sterk, mens bedriftene har bygget ned sin gjeld.
Has the conduct of monetary policy in 2003 increased the prospects of bringing inflation close to target two years ahead? 
Har pengepolitikken i 2003 styrket utsiktene til at inflasjonen to år fram i tid kommer nær inflasjonsmålet?
The easing of monetary policy has aimed to bring inflation up to the target of 2½ per cent. 
Lettelsene i pengepolitikken har tatt sikte på å bringe inflasjonen opp mot målet på 2½ prosent.
Core inflation will nevertheless be lower than the inflation target for a period ahead. 
I en periode fremover vil den underliggende prisveksten likevel være lavere enn inflasjonsmålet.
The period in 2002 and early in 2003 when the krone was strong will continue to contribute to a low rise in prices for imported goods and services. 
Perioden med sterk kronekurs i 2002 og tidlig i 2003 vil fortsatt bidra til lav prisvekst på importerte varer og tjenester.
External inflation is still likely to remain low. 
Det er fortsatt utsikter til lav prisstigning ute.
The pay increases in the 2003 wage settlement were lower than projected by Norges Bank. 
Lønnstilleggene i lønnsoppgjøret i 2003 ble lavere enn det Norges Bank hadde anslått.
This break with the relatively high wage growth in Norway from 1998 to 2002 must be viewed in connection with the monetary policy tightening in 2002 and weak developments in the global economy. 
Bruddet med den særnorske høye lønnsveksten i 1998-2002 må ses på bakgrunn av tilstrammingen i pengepolitikken i 2002 og svak utvikling i internasjonal økonomi.
It has probably also been of considerable importance that the expensive wage settlement in 2002 had strong negative effects on the economy and activity in the public sector and that this was taken into account in the 2003 wage settlement. 
Det har trolig også hatt vesentlig betydning at det dyre lønnsoppgjøret i 2002 fikk sterke negative virkninger på økonomien og aktiviteten i offentlige virksomheter og at det ble trukket på disse erfaringene i lønnsoppgjøret i 2003.
In many service industries, the possibility of passing on higher labour costs to prices has probably been more limited than earlier. 
I mange tjenesteytende næringer har muligheten for å velte økte lønnskostnader over på priser trolig vært mer begrenset enn før.
Consumer price inflation was projected to be well below the inflation target in 2003, but as indicated earlier, the year-on-year rise in inflation was less than 1 per cent in summer 2003. 
Konsumprisveksten var ventet å ligge godt under målet i 2003, men som omtalt tidligere, kom tolvmånedersveksten i inflasjonen under 1 prosent sommeren 2003.
Without a pronounced easing of monetary policy, inflation might be too low for an extended period. 
Uten vesentlige lettelser i pengepolitikken ville inflasjonen kunne bli for lav for lenge.
This might lead to expectations of continued very low inflation. 
Det ville i sin tur kunne lede til forventninger om fortsatt svært lav inflasjon.
In such a situation, it may be more demanding to increase economic activity. 
I en slik situasjon kan det også bli mer krevende å øke aktiviteten i økonomien.
The Executive Board decided, therefore, that it was appropriate to reduce the interest rate considerably. 
Hovedstyret vurderte det derfor som riktig å redusere renten vesentlig.
Nonetheless, inflation fell further to 0.4 per cent in December 2003 and -0.1 per cent in February 2004. 
Likevel falt prisstigningen ytterligere til 0,4 prosent i desember 2003 og -0,1 prosent i februar 2004.
Monetary policy was also eased in 2003 because the effects of the interest rate reduction seemed to be weaker than assumed. 
Lettelsene i pengepolitikken gjennom 2003 gjenspeilte også at virkningen av reduksjonen i renten syntes å bli mindre enn antatt.
The effect on the exchange rate was dampened because interest rates in other countries were kept at a low level or reduced. 
Virkningen på valutakursen ble dempet av at rentene ble holdt lave eller satt ned i andre land.
When assessing the inflation outlook, it must be taken into account that the low rate of inflation primarily reflects the development in prices for imported consumer goods and domestically produced goods that are sold in competition with foreign goods. 
I vurderingen av inflasjonsutsiktene må det legges vekt på at den lave prisveksten i hovedsak kan tilskrives utviklingen i prisene på importerte konsumvarer og norsk-produserte varer som selges i konkurranse med utenlandske varer.
The rise in prices for other domestically produced goods and services has not declined to the same extent. 
Veksten i prisene på andre norskproduserte varer og tjenester har i større grad holdt seg oppe.
If the fall in prices for imported consumer goods can largely be attributed to the strong krone exchange rate in 2002 and early in 2003, it may be assumed that a large portion of the fall in inflation will be temporary. 
Dersom prisfallet på importerte konsumvarer særlig kan tilskrives den sterke kronekursen i 2002 og tidlig i 2003, trekker det i retning av at mye av fallet i prisveksten vil være midlertidig.
For some imported consumer goods, however, we have observed a falling trend in prices as a result of a shift in trade patterns. 
På enkelte importerte konsumvarer har vi imidlertid sett at det er en nedadgående trend i prisene som følge av endringer i handelsmønsteret.
This may continue to contribute to low inflation ahead. 
Dette vil kunne fortsette å bidra til lav prisvekst fremover.
As mentioned, increased competition has also boosted productivity and curbed the rise in prices for domestically produced goods and services. 
Som nevnt har økt konkurranse også økt produktiviteten og redusert prisstigningen på norskproduserte varer og tjenester.
The inflation outlook was assessed in Inflation Report 1/04, presented on 11 March 2004. 
I Inflasjonsrapport 1/04 som ble lagt fram den 11. mars 2004, ble utsiktene for inflasjonen vurdert.
Under the assumption that the interest rate and the exchange rate will move in line with forward market expectations, the projections in the Inflation Report indicate that inflation will be close to target at the two-year horizon. 
Med en forutsetning om at renten og valutakursen utvikler seg som forventet i terminmarkedet, tyder anslagene i inflasjonsrapporten på at prisstigningen kommer nær inflasjonsmålet innen to år.
The krone has now reverted to its long-term average so that the effect of the appreciation may be reversed. 
Kronen har nå vendt tilbake, slik at virkningen av appresieringen kan bli reversert.
In the somewhat longer term, the interest rate reductions will also have an effect through higher demand in Norway. 
På noe lengre sikt vil reduksjonene i renten også bidra gjennom sterkere etterspørsel i Norge.
The easing of monetary policy in 2003 may make a substantial contribution to bringing inflation back to target. 
Samlet sett kan lettelsene i pengepolitikken i 2003 gi et vesentlig bidrag til å bringe inflasjonen tilbake til målet.
At the same time, Norges Bank expects global activity to continue to increase and externally generated inflationary impulses to pick up somewhat. 
Samtidig venter Norges Bank at aktiviteten internasjonalt fortsetter å øke, og at prisstigningen ute tar seg noe opp.
Confidence and predictability 
Tillit og forutsigbarhet
With confidence in the inflation target, monetary policy can make a greater contribution to smoothing fluctuations in the economy. 
Med tillit til inflasjonsmålet kan pengepolitikken i større grad jevne ut svingninger i økonomien.
Inflation expectations in Norway provide an indication of whether there is confidence that the inflation target will be achieved. 
Forventninger om prisveksten i Norge fremover gir en indikasjon på om det er tillit til at inflasjonsmålet nås.
The survey of the first quarter of 2004 carried out by TNS Gallup shows that inflation two years ahead is generally expected to be slightly lower than the inflation target of 2½ per cent. 
Spørreundersøkelsen fra TNS Gallup fra 1. kvartal i 2004 viser at forventet inflasjon om to år gjennomgående er i underkant av inflasjonsmålet på 2½ prosent.
Over the past year, analysts, researchers and employer organisations have lowered their expectations somewhat concerning inflation two years ahead. 
Analytikere, akademikere og arbeidsgiverorganisasjonene har gjennom det siste året nedjustert sine forventninger noe om inflasjonen om to år.
These groups' inflation expectations five years ahead have, however, remained fairly stable around the inflation target. 
Disse gruppenes forventninger om inflasjonen fem år fram i tid har imidlertid ligget stabilt rundt inflasjonsmålet.
Inflation expectations among employee organisations seem to vary relatively widely from one survey to the next. 
Inflasjonsforventningene til arbeidstakerorganisasjonene ser ut til å svinge nokså mye fra en undersøkelse til den neste.
Consensus Forecasts Inc. provides a monthly summary of various institutions' forecasts for consumer price inflation in Norway. 
Consensus Forecasts Inc. gir en månedlig oversikt over ulike institusjoners prognoser for konsumprisveksten i Norge.
Forecasts are provided for up to two years ahead. 
Anslagene gis for inntil to år fremover.
In the February survey, the average forecasts for 2004 and 2005 were 1.2 and 2.3 per cent respectively. 
I undersøkelsen i februar var det gjennomsnittlige anslaget for 2004 og 2005 på henholdsvis 1,2 prosent og 2,3 prosent.
The low forecast for 2004 must be viewed in connection with developments in electricity prices. 
Det lave anslaget for 2004 må ses i sammenheng med forløpet for strømprisene.
Forecasts with a longer time horizon are published twice a year, in October and April. 
To ganger i året, i oktober og april, publiseres anslag med lengre tidshorisont.
The forecasts published in October 2003 showed that inflation was expected to edge up. 
Anslagene som ble gitt i oktober 2003, viste at prisstigningen var forventet å ta seg opp.
At both the 5-year and 10-year horizon, inflation was forecast at 2.4 per cent. 
Både på 5- og 10-års sikt var prisstigningen anslått til 2,4 prosent.
This was 0.1 per cent lower than in October 2002. 
Dette var 0,1 prosent lavere enn i oktober 2002.
The forward rate differential between Norway and Germany may also provide an indication of developments in inflation expectations in Norway. 
Differansen mellom terminrentene i Norge og Tyskland kan også gi en indikasjon på utviklingen i prisforventningene i Norge.
The inflation target for Norway may be somewhat higher than the objective for the euro area.1 In the euro area, long-term expectations are just below 2 per cent.2 With confidence in the inflation target, forward rates in Norway should be somewhat higher than in Germany. 
Inflasjonsmålet for Norge kan være noe høyere enn i euroområdet.1 I euroområdet er de langsiktige forventningene til inflasjonen så vidt under 2 prosent.2 Med tillit til inflasjonsmålet bør terminrentene i Norge derfor ligge noe høyere enn i Tyskland.
The forward rate differential also reflects premia for differences in liquidity in the Norwegian and German markets. 
Forskjellene mellom terminrentene gjenspeiler dessuten premier for forskjeller i likviditet i det norske og det tyske markedet.
The long-term forward rate differential between Norway and Germany was a little less than 1 percentage point in 2002 and narrowed somewhat in 2003. 
Differansen mellom norske og tyske langsiktige terminrenter lå i underkant av 1 prosentpoeng i 2002 og falt noe i 2003.
On the whole, pricing in the capital market indicates so far that there is market confidence that the inflation target will be achieved. 
Samlet sett tyder prisingen i rentemarkedet så langt på at det er tillit til at inflasjonsmålet vil nås.
The information from expectations surveys and long-term interest rates indicate that the market expects inflation to be lower than 2½ per cent over the next year. 
Basert på informasjon fra forventningsundersøkelser og langsiktige renter er det tegn til at det forventes lavere inflasjon enn 2½ prosent det nærmeste året.
Looking further ahead, inflation expectations do not seem to deviate substantially from the inflation target. 
Forventningene lengre fram i tid ser ikke ut til å avvike vesentlig fra inflasjonsmålet.
The easing of monetary policy this year has contributed to relatively stable expectations about future inflation around the inflation target. 
Lettelsene i pengepolitikken i år har bidratt til at forventningene om en fremtidig inflasjon rundt inflasjonsmålet har vært relativt stabile.
Compared with other inflation-targeting countries, the average impact on Norwegian money market rates was fairly pronounced around the monetary policy meetings in 2002. 
De gjennomsnittlige utslagene i de norske markedsrentene var relativt store ved rentemøtene i 2002 sammenliknet med andre land med inflasjonsstyring.
The impact was considerably less pronounced in 2003. 
I 2003 var utslagene betydelig lavere.
The interest rate decisions were therefore somewhat more predictable. 
Vedtakene på rentemøtene var derfor noe mer forutsigbar for aktørene.
Norway is not the only country to have experienced sharp falls in inflation. 
Det er ikke bare Norge som opplever kraftige fall i inflasjonen.
In Sweden, core inflation has fallen sharply over the past months to 0.1 per cent. 
I Sverige har den underliggende inflasjonen falt kraftig de siste månedene til 0,1 prosent.
Excluding energy prices, core inflation stands at 0.7 per cent in Sweden. 
Utenom energipriser er den underliggende prisstigningen 0,7 prosent i Sverige.
Inflation is also falling in Finland and Denmark. 
Også i Fin-land og Danmark er inflasjonen på veg ned.
The decline in prices for imported goods is pushing down prices, but high productivity growth may also have made a contribution. 
Prisfall på importvarer trekker prisene ned, men også høy produktivitetsvekst kan ha bidratt.
Inflation has also decelerated in the US and the euro area, although the impact in the euro area is less pronounced than in Scandinavia. 
Inflasjonen har avtatt også i USA og euroområdet, men i euroområdet er utslagene mindre markert enn i Skandinavia.
An economic turnaround has occurred in Norway, with a soft landing after the long period of high domestic cost inflation and sluggish external activity. 
Konjunkturene i norsk økonomi har snudd, og økonomien har landet mykt etter den lange perioden med sterk kostnadsøkning her hjemme og svak aktivitet ute.
Output has returned to trend. 
Produksjonen er tilbake på trenden.
Employment has returned to trend. 
Sysselsettingen er tilbake på trenden.
Unemployment is at the 1996-level, and is at the average for the 1990s. 
Arbeidsledigheten er som i 1996 og lik gjennomsnittet på 1990-tallet.
Wage growth is at a level that is consistent with stable competitiveness over time with normal productivity growth. 
Lønnsveksten er på et nivå som med en normal produktivitetsvekst er forenelig med stabil konkurranseevne over tid.
Overall credit growth is balanced. 
Den samlede kredittveksten er balansert.
Credit is expanding broadly in line with trend growth in nominal GDP. 
Kreditten vokser om lag som den trendmessige veksten i nominelt BNP.
Labour costs in Norway relative to our trading partners have now reverted to a long-term average. 
De relative lønnskostnadene mellom Norge og våre handelspartnere er nå tilbake på et langsiktig gjennomsnitt.
The nominal krone exchange rate as measured by the I-44 is in line with the average for the 1990s. 
Den nominelle kronekursen målt ved I-44 er på linje med gjennomsnittet på 1990-tallet.
The interest rate is on a par with the level among our trading partners. 
Rentenivået er på linje med nivået hos våre handelspartnere.
Inflation expectations are approximately consistent with the target. 
Inflasjonsforventningene er om lag lik inflasjonsmålet.
But inflation is low. 
Men inflasjonen er lav.
Lagged effects of the strong krone in 2002 are exerting downward pressure on inflation. 
Ettervirkningene av den sterke kronen i 2002 trekker prisveksten ned.
At the same time, a change in trade patterns and external economic conditions are pushing down import prices, even when measured in terms of what Norwegian importers pay in foreign currency. 
Samtidig bidrar endret handelsmønster og konjunkturene ute til fall i importprisene, også når de måles ved det norske importører betaler i utenlandsk valuta.
We expect inflation to rise considerably, however, in the course of 2004, primarily owing to the unwinding of the effects of the 2002 krone appreciation in the near term. 
Vi venter imidlertid at inflasjonen vil ta seg vesentlig opp i løpet av dette året.
In the somewhat longer term, interest rate reductions will also have an effect through increased demand in Norway. 
På noe lengre sikt vil rentereduksjonene også bidra gjennom sterkere etterspørsel i Norge.
But the Norwegian economy faces a number of challenges. 
Men norsk økonomi står ovenfor flere utfordringer.
It may take time before interest rates in other countries are raised substantially. 
Det kan ta tid før rentene ute blir økt vesentlig.
We have seen that in periods, the krone is heavily influenced by changes in the difference between interest rates at home and abroad, and we must take this into account in our interest-rate setting. 
Vi har erfart at kronen tidvis blir sterkt påvirket av utviklingen i forskjellen mellom rentene ute og hjemme, og det må vi ta hensyn til i vår rentesetting.
We seek to take account of these indirect effects in our interest-rate setting. 
Disse indirekte virkningene søker vi å ta hensyn til når vi setter nivået på renten.