natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Modern weather forecasting is largely based on the principles laid down by Vilhelm Bjerknes over a century ago. 
Moderne værvarsling er i stor grad basert på de prinsippene Vilhelm Bjerknes formulerte for mer enn et århundre siden.
But the results achieved by the “Bergen School” and other meteorologists since then would not have been possible without other innovations. 
Men resultatene «Bergensskolen» og etter hvert andre meteorologer har oppnådd, ville ikke vært mulige uten innovasjoner hos andre.
Weather balloons, aircraft and now satellites have helped make it possible to measure atmospheric conditions ever more accurately. 
Værballonger, fly og etter hvert satellitter har bidratt til at atmosfærens tilstand kan måles stadig mer presist.
And modern computer technology has given us almost instant access to up-to-date weather forecasts. 
Og moderne datateknologi har gitt oss tilnærmet kontinuerlig tilgang til oppdaterte værvarsler.
As more and more countries join the technological front line, technological advances may take off again. 
Etter hvert som stadig flere land kommer opp på den teknologiske fronten, kan den teknologiske utviklingen skyte ny fart.
Good ideas are not confined by national borders, and the conditions for efficient knowledge sharing have never been better. 
De gode ideene kjenner ingen landegrenser, og forutsetningene for effektiv kunnskapsdeling har aldri vært bedre.
Nearly half of the world’s population now has Internet access, with over a billion more people coming online in the past five years alone. 
Nær halve jordens befolkning har nå tilgang til internett, og bare i løpet av de siste fem årene har mer enn en milliard nye mennesker fått nettilgang.
More and more advances in digitalisation and information technology can improve resource use in industries where productivity growth has so far been low. 
Stadig nye fremskritt innen digitalisering og informasjonsteknologi kan gi bedre ressursutnyttelse i næringer som til nå har hatt lav produktivitetsvekst.
Retail trade and the financial sector in Norway have already shown that efficiency gains can also be achieved in traditional service industries. 
Varehandelen og finansnæringen her hjemme har allerede vist at det er mulig å effektivisere produksjonen også innen tradisjonelle tjenestenæringer.
With the advent of driverless vehicles, the transport sector could well be the next to undergo a major transformation. 
Kanskje vil transportbransjen, drevet av førerløse biler, være den neste næringen som merker store endringer.
A more integrated global economy – but an uncertain outlook 
En mer sammenvevd verdensøkonomi – men usikre utsikter
International trade and cooperation have been drivers of global economic growth. 
Internasjonal handel og samarbeid har vært en drivkraft for veksten i verdensøkonomien.
Open borders are particularly important for an economy like Norway. 
Åpne grenser er spesielt viktig for en økonomi som den norske.
They have given us access to technology and capital and put us in a position to exploit our own strengths in the production of goods and services. 
Det har gitt oss tilgang til teknologi og kapital, og det har satt oss i stand til å utnytte våre særskilte fordeler i produksjon av varer og tjenester.
Much of the welfare gains we have experienced have come from reaping the benefits of economic specialisation. 
Mye av den velstandsøkningen vi har opplevd, skyldes at vi har høstet gevinstene av økonomisk spesialisering.
Since the Second World War, the proponents of free trade have had the wind in their sails. 
Etter andre verdenskrig har tilhengerne av frihandel hatt medvind.
Around 1950, international trade accounted for close to 20 percent of world GDP. 
Rundt 1950 utgjorde den internasjonale handelen rundt 20 prosent av verdens samlede verdiskaping.
Today, the share is three times that. 
I dag er andelen tre ganger så høy.
This change has been politically willed. 
Utviklingen har vært politisk villet.
Customs duties have been lowered and trade barriers lifted. 
Tollsatser er blitt redusert og handelshindre fjernet.
Technological advances have also enabled more and more goods and services to be traded across countries. 
Samtidig har den teknologiske utviklingen bidratt til at stadig flere varer og tjenester kan handles på tvers av landegrensene.
Chart: GDP per capita in China 
Figur: BNP per innbygger i Kina
The march towards an ever more closely integrated global economy has been particularly fast in recent decades. 
Marsjtakten mot en stadig tettere sammenvevd verdensøkonomi har vært særskilt høy de siste tiårene.
What took the West more than 200 years, China has achieved in just a generation. 
I løpet av én generasjon har det tidligere keiserdømmet hatt en fremgang som for den vestlige verden tok mer enn 200 år.
Chart: Global manufacturing production 
Figur: Andel av global industriproduksjon
China’s economic rise has seen a labour force twice that of the US and EU combined entering the world market. 
Gjennom Kinas økonomiske fremvekst har en arbeidsstyrke som utgjør dobbelt så mange arbeidere som i USA og EU-landene til sammen, blitt en del av det internasjonale varebyttet.
A quarter of global manufacturing production now takes place in the Middle Kingdom. 
En fjerdedel av verdens industriproduksjon finner nå sted i «Midtens rike».
The land that brought us paper, gunpowder and the compass has become the world’s workshop. 
Landet som i sin tid utviklet papiret, kruttet og kompasset, har blitt verdens verksted.
Chart: Persons living in poverty 
Figur: Mennesker under fattigdomsgrensen
The benefits for the average Chinese have been immense. 
Gevinsten for den jevne kineser har vært stor.
Worldwide, more than a billion people have been lifted out of poverty since the early 1980s. 
På verdensbasis har mer enn en milliard mennesker tatt steget ut av fattigdom siden begynnelsen av 1980-tallet.
Three in four of them have been in China. 
Av disse har 3 av 4 vært kinesere.
Trade and technological progress together spell substantial economic gains. 
Samspillet mellom handel og teknologisk fremgang gir store økonomiske gevinster.
But not everyone is a winner. 
Men ikke alle er vinnere.
Greater international competition and new production technology also mean that jobs disappear and working conditions come under pressure. 
I møte med økt internasjonal konkurranse og ny produksjonsteknologi forsvinner arbeidsplasser, og arbeidsvilkår settes under press.
In many rich countries, parts of the population have been left behind. 
I flere rike land har grupper av befolkningen blitt akterutseilt.
For many, the economic downturn following the financial crisis has made things worse. 
For mange har den økonomiske nedgangen etter finanskrisen forsterket bildet.
Chart: Income growth in the US 
Figur: Inntektsvekst i USA
The income distribution in the US can serve as an example. 
Inntektsfordelingen i USA kan tjene som eksempel.
Much of this increase stems from higher capital income. 
Store deler av økningen stammer fra økte kapitalinntekter.
If we are to reap the rewards of economic integration and technological advances, structural adjustments are essential. 
Hvis vi skal høste gevinstene av økonomisk integrasjon og teknologisk fremgang, er omstilling nødvendig.
At the same time, we must take measures to prevent too many from falling behind. 
Samtidig er det behov for tiltak for å motvirke at for mange blir hengende etter.
In this respect, the education system and social safety nets are important. 
Utdanningssystemet og sosiale sikkerhetsnett er viktige brikker.
Redistribution through the tax system and transfer payments can also help spread the benefits more evenly. 
Skatter og overføringer kan innrettes slik at gevinstene fordeles jevnere.
This is not, however, helped by the international competition to offer ever lower corporate tax rates. 
Den internasjonale konkurransen om å tilby stadig lavere selskapsskatter, bidrar derimot i feil retning.
The outcomes of last year’s two key popular votes are a signal that the winds have shifted, with opposition to globalisation on the upswing. 
Utfallet av to viktige politiske valg i fjor er et signal om at motstanden mot globalisering har fått vind i seilene.
Few stand to benefit from a shift away from free trade. 
Skulle utviklingen internasjonalt gå i retning av en mindre fri verdenshandel, vil få tjene på det.
For small, open economies like Norway the loss may be considerable. 
For små, åpne økonomier som Norge kan tapet bli stort.
But the biggest losers will be the more than 700 million people still living in poverty. 
De største taperne vil likevel være de mer enn 700 millionene som fortsatt lever i fattigdom.
Climate change – a global challenge 
Klimaendringer – en global utfordring
The industrial revolution that began in England in the 18th century was a turning point. 
Industrialiseringen som begynte i England på 1700-tallet, ble et vendepunkt.
Ever better utilisation of resources in terms of working hours, machinery and raw materials has continued to raise total world GDP. 
Stadig bedre utnytting av ressurser, både når det gjelder arbeidstimer, maskiner og råvarer, har bragt verdens samlede verdiskaping videre opp.
But a simple indicator like GDP does not capture the full range of welfare gains. 
Men en enkel indikator som bruttonasjonalproduktet fanger ikke opp hele velstandsøkningen.
Better health, less heavy work and in many countries a social safety net are also among the gains. 
Bedre helse, mindre belastende arbeid og – i mange land – et sosialt sikkerhetsnett kommer i tillegg.
Chart: Global warming 
Figur: Temperaturendringer
Nor does it capture all of the costs. 
Heller ikke alle kostnader fanges opp.
Our economic progress has taken its toll on our most important public good: the natural environment. 
I tospann med den økonomiske fremgangen har vi tært på vårt viktigste fellesgode, naturmiljøet.
The greatest environmental challenge is of a global nature. 
En av de største miljøutfordringene vi står overfor, er global.
With ever higher concentrations of greenhouse gases in the atmosphere, the planet’s average temperature has risen. 
Med gradvis økende konsentrasjon av klimagasser i atmosfæren har jordens gjennomsnittstemperatur steget.
This has serious, long-term implications both for meteorological conditions and for society. 
Konsekvensene både for meteorologiske forhold og samfunnsutviklingen er alvorlige og langvarige.
The research field the “Bergen School” helped pave the way for has now gained fresh relevance. 
Forskningsfeltet «Bergensskolen» la deler av grunnlaget for, har fått en ny relevans.
Greenhouse gas emissions have increased primarily due to human activity. 
De økte utslippene av klimagasser er i stor grad knyttet til menneskelig aktivitet.
Irrespective of their source, emissions all have an equal weight in global carbon accounting. 
Utslipp fra alle områder veier like tungt i det globale klimaregnskapet.
Action and innovation to combat climate change are therefore necessary in multiple sectors and across countries. 
Klimatiltak og -tilpasninger vil følgelig kreve omstilling og nye løsninger i en rekke sektorer og på tvers av land.
The pricing of emissions is crucial for achieving future emissions targets. 
Prising av utslipp er helt sentralt for å nå målene om fremtidige utslippsreduksjoner.
The polluter must pay. 
Den som forurenser må betale.
Firms and consumers will then find it profitable to choose more eco-friendly production methods and products. 
Bedrifter og forbrukere vil da finne det lønnsomt å velge mer miljøvennlige produksjonsmetoder eller produkter.
If everyone also faces the same emissions costs, the reductions that cost the least will be made first. 
Hvis alle også stilles overfor den samme kostnaden ved å slippe ut, vil utslippskuttene som koster minst, tas først.
Departing from this principle will increase the costs of mitigating global warming. 
Avvik fra dette prinsippet vil medføre at kostnadene ved å bremse den globale oppvarmingen øker.
These must stem from choices made by the individual firm and the individual consumer. 
Disse må springe ut av valg tatt i den enkelte bedrift og av den enkelte forbruker.
The development of new technology to combat global warming is advancing too slowly. 
Utviklingen av nødvendig, ny teknologi for å motvirke global oppvarming går for sakte.
Inadequate pricing of emissions is one of the culprits. 
Mangelfull prising av utslipp er en av grunnene.
An international emissions trading system covering all countries could, in principle, provide for equal pricing of emissions. 
Et internasjonalt kvotesystem som omfatter alle land, kan i prinsippet sørge for lik prising av utslipp.
In practice, this has proved difficult to establish. 
I praksis har det vist seg vanskelig å etablere.
The transition to low-carbon technologies in emerging markets is, however, essential for reaching global emissions targets. 
Samtidig er omstilling til lavutslippsteknologier i fremvoksende økonomier avgjørende for å nå globale utslippsmål.
The pricing of emissions also encounters opposition in rich nations. 
Prising av utslipp møter også motstand i rike land.
Some would argue that higher emissions taxes will simply cause emitters to move elsewhere. 
Det hevdes at høye avgifter fører til at utslippene flyttes et annet sted.
This argument may be relevant for some sectors. 
Argumentet kan ha relevans for enkelte næringer.
But there is also opposition from groups who consider themselves better served by financial support to make changes rather than having to bear the costs themselves. 
Men motstanden kommer også fra grupper som ser seg bedre tjent med økonomisk støtte for å gjennomføre endringer fremfor å måtte bære kostnadene selv.
For the political authorities, subsidies may therefore appear a more attractive option. 
For politiske myndigheter kan derfor subsidier fremstå som et attraktivt tiltak.
The result is a more costly and less effective climate policy. 
Konsekvensene er en dyrere og mindre effektiv klimapolitikk.
Chart: Price of emissions 
Figur: Pris på klimagassutslipp
Norway was among the first countries to introduce a carbon tax. 
Norge var tidlig ute med å ta i bruk avgifter på fossil energi.
In addition, several industries are covered by the EU emissions trading system. 
I tillegg er flere næringer omfattet av EUs kvotesystem.
But a glance at the cost of carbon emissions in Norway shows that even here we have a long way to go before the principle of equal pricing of emissions is realised. 
Men et blikk på hvor mye det koster å slippe ut karbon i Norge, viser at det også her er langt igjen før prinsippet om lik pris på utslipp er møtt.
Some sources of pollution are completely exempt. 
Enkelte kilder til forurensing er helt unntatt.
While the transport sector faces a carbon tax of more than NOK 400 per tonne of CO2 emissions, other sectors are exempt from all or part of this tax. 
Mens transportsektoren møter en avgift på mer enn 400 kroner per tonn CO2 som slippes ut, gis andre næringer fritak for hele eller deler av avgiften.
When it comes to agriculture, domestic shipping and manufacturing, business policy and climate policy are pulling in different directions. 
Både for landbruket, innenriks sjøfart og industrien trekker næringspolitikk og klimapolitikk i ulike retninger.
In order to promote eco-friendly technology, it may be necessary to reinforce climate policy with funding for basic research and for the development and deployment of climate-friendly processes and products. 
For å fremme miljøvennlig teknologi kan det være nødvendig å forsterke klimapolitikken med støtte til grunnforskning og til utvikling og spredning av klimavennlige prosesser og produkter.
At the same time, we should be on our guard against attempts to abuse the “green” epithet to qualify for public subsidies. 
Samtidig bør en være på vakt overfor forsøk på å fremstå med merkelappen «grønn» for å kvalifisere til offentlige subsidier.
The climate challenge will not be resolved by having the authorities designate the “winners” in the transition to green technology. 
Klimautfordringen løses ikke ved at myndighetene selv peker ut «vinnere» i et grønt teknologisk skifte.
Regulations and subsidies in areas subject to emissions trading or carbon taxes often entail a waste of energy and money. 
Reguleringer og støtteordninger på områder som er omfattet av enten kvoter eller CO2-avgifter, innebærer ofte sløsing både av energi og penger.
The efforts to reduce global warming will provide a seedbed for new production methods, new businesses and new jobs. 
Innsatsen for å redusere den globale oppvarmingen vil gi grunnlag for nye produksjonsmåter, nye virksomheter og nye arbeidsplasser.
Some of these will be in Norway. 
Noen av dem vil komme i Norge.
But it is difficult to see how we have an advantage over other countries in this area. 
Men det er vanskelig å se at vi har et fortrinn fremfor andre land på dette feltet.
The transition to a low-carbon society is necessary but is unlikely to take over as a new engine of growth. 
Omlegging til et lavutslippssamfunn er nødvendig, men vil neppe overta som en ny vekstmotor.
Oil revenue spending needs to be reined in 
Bruken av oljepenger bør bremses
It may give cause for reflection that Norway, as a nation, has gained so much from a resource that is an important source of global warming. 
Det kan være et tankekors at Norge som nasjon har tjent mye på en ressurs som er en viktig kilde til global oppvarming.
If the countries of the world deliver on the commitments made in the Paris Agreement, carbon taxes may be much higher than they are today. 
Følger verdens nasjoner opp forpliktelsene fra Paris-avtalen, kan avgifter på bruk av fossilt brensel bli langt høyere enn de er i dag.
This may make our oil production less profitable, but it will strengthen the work on climate change. 
Det kan gjøre vår produksjon mindre lønnsom, men vil styrke klimaarbeidet.
This has provided for good returns and risk diversification. 
Det har gitt god avkastning og spredning av risikoen.
Interest rates worldwide have fallen to low levels in recent years. 
De siste årene har rentene internasjonalt falt til et lavt nivå.
The prospect of continued moderate global growth means that interest rates may remain low ahead. 
Utsikter til fortsatt moderat global vekst, innebærer at rentene kan bli liggende lavt også fremover.
The estimated expected real return on the oil fund has therefore been revised down and is now quite a bit lower than 4 percent. 
Anslag på forventet realavkastning på fondet er derfor nedjustert, og ligger nå et godt stykke under 4 prosent.
In December, Norges Bank advised the Ministry of Finance to increase the equity allocation in the fund.[2] 
Før jul anbefalte Norges Bank Finansdepartementet å heve aksjeandelen i fondet.[2]
Historically, equities have produced higher returns than bonds, but the returns have also been more volatile. 
Historisk har aksjer gitt høyere avkastning enn obligasjoner, men avkastningen har også svingt mer.
A lower return on bonds is the price we pay for dampening volatility in the fund’s value. 
Lavere avkastning på obligasjoner er prisen vi betaler for å dempe svingninger i fondets verdi.
In recent years bonds have become a more effective, but also more expensive, hedge against volatility. 
De siste årene har obligasjoner blitt en mer effektiv, men også dyrere forsikring mot svingningene.
Both conditions suggest a somewhat lower allocation to bonds. 
Begge deler taler for en noe lavere obligasjonsandel.
Changes in the Norway’s overall petroleum wealth also warrant a lower allocation to bonds. 
Også endringer i landets samlede petroleumsformue trekker i retning av en lavere andel obligasjoner.
Apart from the oil fund, this wealth consists of oil and gas still in the ground. 
I tillegg til oljefondet, består denne formuen av olje og gass i bakken.
There has always been a considerable risk from having a large share of the nation’s wealth linked to a single commodity. 
Risikoen forbundet med å ha en vesentlig del av nasjonalformuen knyttet til en enkelt råvare, har hele tiden vært stor.
But this share has fallen. 
Men andelen er blitt redusert.
Only a decade ago, oil and gas reserves made up two-thirds of Norway’s petroleum wealth. 
For bare ti år siden bestod 2/3 av petroleumsformuen av olje og gass som ikke var utvunnet.
Today that share has dropped to about a third. 
I dag er andelen redusert til om lag 1/3.
The Government has today announced that it will propose an increase in the equity allocation in the oil fund to 70 percent. 
Det er i dag gjort kjent at Regjeringen vil foreslå at aksjeandelen i oljefondet økes til 70 prosent.
At the same time, the estimated expected real return on the oil fund is adjusted down to 3 percent. 
Samtidig legges det til grunn en forventet realavkastning i fondet på 3 prosent.
The choice of equity allocation is an important decision. 
Valg av aksjeandel er en viktig beslutning.
But an even more important choice is the level of oil revenue spending. 
Men et enda viktigere valg er hvilket nivå på bruken av oljepenger vi skal legge oss på.
Fluctuations in the value of the fund present challenges for fiscal policy and for the fiscal rule. 
Svingningene i fondet gir utfordringer for finanspolitikken og for handlingsregelen.
Let me comment somewhat further on this issue. 
La meg si litt om den problemstillingen.
The oil fund and the fiscal rule have long been important pillars of Norwegian economic policy. 
Oljefondet og handlingsregelen har lenge vært viktige bærebjelker i den økonomiske politikken.
One key goal has been to preserve large parts of our petroleum wealth for future generations. 
Et sentralt mål har vært å bevare store deler av petroleumsformuen for fremtidige generasjoner.
There has also been an explicit desire to shield the Norwegian economy from swings in oil prices. 
I tillegg har det vært et klart uttrykt ønske om å skjerme norsk økonomi for svingninger i oljeprisen.
Allow me to quote from the Revised National Budget for 1995: 
La meg sitere fra Revidert nasjonalbudsjett 1995:
Returns in financial markets also vary more over time than other revenues. 
Også avkastningen i finansmarkedene varierer sterkere over tid enn andre inntekter.
With the current size of the oil fund, fluctuations in the value of the fund may be considerable from one year to the next. 
Med dagens størrelse på oljefondet kan utslaget i fondsverdien bli stort fra et år til et annet.
Fiscal policy and the Norwegian economy must be shielded from these fluctuations in the years ahead. 
Finanspolitikken og norsk økonomi må skjermes fra disse svingningene i årene som kommer.
The needed decoupling that was highlighted in the Revised National Budget for 1995 has taken on a new form. 
Behovet for frikobling som ble påpekt i Revidert nasjonalbudsjett 1995, har tatt en ny form.
Chart: Fiscal spending of petroleum revenues 
Figur: Oljepenger over statsbudsjettet
Combined with high oil prices and healthy returns, the fiscal rule has brought considerable fiscal leeway. 
I kombinasjon med høye oljepriser og god avkastning har handlingsregelen gitt finanspolitikken romslige kår.
This year around a fifth of government spending will be financed by transfers from the oil fund. 
I år vil om lag en femtedel av statens utgifter dekkes av en overføring fra fondet.
The level of oil revenue spending has reached 8 percent of mainland GDP. 
Nivået på bruken av oljepenger har nådd 8 prosent av BNP for Fastlands-Norge.
There will be less leeway further ahead. 
Handlingsrommet fremover vil bli trangere.
Last year was the first time money was transferred out of the oil fund to finance the non-oil deficit. 
I fjor ble det for første gang tatt penger ut av fondet for å dekke det oljekorrigerte underskuddet.
We can no longer assume that the oil fund will continue to grow as a share of the economy. 
Vi kan ikke lenger basere oss på at oljefondet vil fortsette å vokse som andel av økonomien.
With a high level of oil revenue spending, there is a risk of a sharp reduction in the fund’s capital. 
Med et høyt nivå på bruken av oljeinntekter er det en risiko for å havne i en situasjon hvor fondet reduseres betydelig.