natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This can trigger unnecessary and extensive fluctuations in the exchange rate, which can spill over to other parts of the economy. 
Det kan gi unødige og omfattende svingninger i valutakursen, som kan smitte over til andre deler av økonomien.
Norges Bank's reaction to a change in the exchange rate will depend on an assessment of the effect on inflation. 
Norges Banks reaksjon på en endring i valutakursen vil avhenge av hvordan endringen vurderes å påvirke inflasjonen.
This requires an evaluation of the reasons for and the permanence of the change. 
Det krever en vurdering av årsaken til endringen og hvor varig den vil være.
There is reason to believe that short-term fluctuations in the krone exchange rate have little impact on inflation. 
Det er grunn til å tro at kortsiktige fluktuasjoner i kronekursen i liten grad påvirker inflasjonen.
Therefore, Norges Bank will normally proceed with caution in connection with any interest rate changes in response to fluctuations in the exchange rate. 
Norges Bank vil derfor normalt gå varsomt frem med eventuelle renteendringer som reaksjon på kursbevegelser.
A rapid and pronounced change in the interest rate may then be appropriate. 
Da kan det være riktig å endre renten raskt og markert.
In addition to the interest rate, foreign exchange market intervention is a monetary policy instrument. 
I tillegg til renten, utgjør intervensjoner i valutamarkedet et virkemiddel i pengepolitikken.
Interventions can often lead to game situations where market operators regard the central bank's attempts to influence the exchange rate as an interesting opportunity to make a profit, thus amplifying the fluctuations in the exchange rate. 
Det kan lett oppstå spillsituasjoner der markedsaktørene ser sentralbankens forsøk på å påvirke valutakursen som en interessant profittmulighet, slik at kursbevegelsene forsterkes.
However, it may be appropriate in special situations to intervene to a limited extent to stabilise inflation, should the krone move to a level that we do not consider reasonable on the basis of fundamentals. 
Det kan imidlertid være aktuelt i særskilte situasjoner å bruke intervensjoner i begrenset omfang for å stabilisere inflasjonen, dersom kronen kommer vesentlig utenfor det vi vurderer som rimelig ut fra fundamentale forhold.
This may also be appropriate in the event of extensive short-term fluctuations in thin markets. 
Det kan også være aktuelt ved store kortsiktige svingninger i tynne markeder.
We must expect fluctuations in the krone. 
Vi må være forberedt på at kronen vil svinge.
However, low and stable inflation will lead to expectations of stable developments in the krone exchange rate over time. 
En lav og stabil inflasjon vil imidlertid bidra til forventninger om stabilitet i utviklingen i kronekursen over tid.
By Svein Gjedrem, Central Bank Governor Finansavisen, 9 November 2001 
Av sentralbanksjef Svein Gjedrem Finansavisen 9. november 2001
Norges Bank analyses the inflation outlook in its Inflation Reports. 
Norges Bank analyserer utsiktene for inflasjonen i inflasjonsrapportene.
These reports are presented at press conferences following the Executive Board's monetary policy meetings, which take place three times a year, most recently on 31 October. 
Rapportene blir lagt fram på pressekonferanse etter rentemøte i hovedstyret tre ganger i året, nå sist 31. oktober.
Work on the inflation reports extends over a period of several weeks. 
Arbeidet med inflasjonsrapportene strekker seg over flere uker.
The purpose of this article is to provide an account of the main features of this process, and the basis upon which Norges Bank's Executive Board sets the interest rate. 
Formålet med denne artikkelen er å informere om hovedtrekkene i denne prosessen og grunnlaget Norges Banks hovedstyre har når det fastsetter renten.
On 29 March this year, the Government assigned a new operational mandate for monetary policy to Norges Bank. 
Regjeringen ga 29. mars i år Norges Bank et nytt mandat for pengepolitikken.
According to the new guidelines, Norges Bank's implementation of monetary policy shall be oriented towards maintaining low and stable inflation. 
I følge de nye retningslinjene skal Norges Bank rette pengepolitikken inn mot lav og stabil inflasjon.
The operational target is annual consumer price inflation of approximately 2.5 per cent over time. 
Det operative målet er en årsvekst i konsumprisene som over tid er nær 2,5 prosent.
The interest rate influences inflation through a number of channels. 
Renten virker på inflasjonen gjennom flere kanaler.
A higher interest rate will normally contribute to reducing inflation by curbing demand for goods and services and strengthening the krone in relation to other currencies. 
Økt rente vil normalt bidra til å redusere inflasjonen ved å dempe etterspørselen etter varer og tjenester og ved å styrke kronen i forhold til andre valutaer.
A lower interest rate will have the opposite effect. 
Lavere rente virker motsatt.
If it appears that inflation will be higher than 2½ per cent with unchanged interest rates, the interest rate will be increased. 
Ser det ut til at inflasjonen med uendret rente blir høyere enn 2½ prosent, vil renten bli økt.
It takes time before changes in the interest rate have an effect on inflation. 
Det tar tid før endringer i renten virker på inflasjonen.
Analyses performed by Norges Bank indicate that a substantial share of the effects on inflation occur within two years. 
Analyser utført i Norges Bank tyder på at en vesentlig del av virkningene på inflasjonen kommer i løpet av to år.
Therefore, the inflation outlook in two years may be viewed as a derived objective of monetary policy. 
Utsiktene for inflasjonen om to år kan på denne bakgrunn ses som et avledet mål for pengepolitikken.
Norges Bank's Executive Board makes decisions regarding changes in the interest rate. 
Norges Banks hovedstyre fatter vedtak om endringer i renten.
The economic outlook will always be uncertain. 
De økonomiske utsiktene vil alltid være usikre.
We must therefore exercise professional judgement in setting interest rates. 
Vi må derfor utøve et faglig skjønn i rentesettingen.
The Executive Board is appointed by the King in Council, and consists of five members who are employed outside the Bank, as well as the Central Bank Governor and Deputy Central Bank Governor. 
Hovedstyret oppnevnes av Kongen i statsråd og består av fem medlemmer som har sitt daglige virke utenfor banken, samt sentralbanksjefen og visesentralbanksjefen.
The Executive Board functions as a unified group, and the members are collectively responsible for the Bank's decisions: 
Hovedstyret er et kollegium, og medlemmene står samlet ansvarlig for bankens beslutninger:
The Executive Board discusses the economic outlook at a separate evening meeting three weeks before the Inflation Report is presented. 
Hovedstyret drøfter de økonomiske utsiktene i et eget kveldsmøte tre uker før inflasjonsrapporten legges fram.
On the basis of preliminary projections for the report, the Executive Board assesses the outlook for inflation two years ahead, and the uncertainty surrounding the projections. 
På bakgrunn av foreløpige anslag til rapporten vurderer hovedstyret utsiktene for inflasjonen om to år og usikkerheten rundt anslagene.
It will also provide a basis for our externally oriented communication through speeches and the media. 
Den vil også være et grunnlag for vår eksterne kommunikasjon i foredrag og media.
A brief update of economic developments is provided at ordinary meetings. 
På ordinære møter gis en kort oppdatering av den økonomiske utviklingen.
At every second meeting - every six weeks - the Executive Board discusses monetary policy in depth. 
På annet hvert møte - hver sjette uke - drøfter hovedstyret pengepolitikken grundig.
The Executive Board assesses developments in a number of different economic indicators, with special emphasis on substantial deviations from the assessments in the last Inflation Report. 
Hovedstyret vurderer utviklingen i en rekke ulike økonomiske indikatorer, med særlig vekt på vesentlige avvik fra vurderingene i siste inflasjonsrapport.
Decisions regarding changes in interest rates are normally taken at these meetings. 
Vedtak om renteendringer vil normalt bli fattet på disse rentemøtene.
At a separate meeting, the Minister of Finance is informed of the proposed decision which is presented to the Executive Board. 
Finansministeren blir i et eget møte gjort kjent med forslag til vedtak som legges fram for hovedstyret.
The dates of monetary policy meetings are published. 
Kalenderen for rentemøtene er offentlig.
The Executive Board's decision is published in a press release immediately after monetary policy meetings. 
Hovedstyrets vedtak offentliggjøres i pressemelding umiddelbart etter rentemøtene.
After each monetary policy meeting, a press conference is held at which the Bank's assessments are summarised and the Executive Board's decision is presented. 
Etter hvert rentemøte holdes en pressekonferanse der bankens vurderinger blir sammenfattet og det blir gjort rede for hovedstyrets vedtak.
We place emphasis on transparency with regard to Norges Bank's conduct of monetary policy. 
Vi legger vekt på å være åpne om hvordan Norges Bank gjennomfører pengepolitikken.
By publishing the Bank's assessments, we seek to reduce uncertainty regarding the Bank's response pattern. 
Ved å gjøre bankens vurderinger kjent søker vi blant annet å redusere usikkerheten om bankens reaksjonsmønster.
If our monetary policy is reasonably predictable, we can avoid an important source of risk and instability. 
Hvis pengepolitikken er rimelig forutsigbar, kan vi unngå en viktig kilde til risiko og ustabilitet.
This does not imply that expectations in financial markets influence the interest rate. 
Det betyr ikke at forventningene i finansmarkedene styrer renten.
Norges Bank will always set the interest rate it deems to be appropriate. 
Norges Bank vil alltid sette renten slik banken mener er riktig.
by Jarle Bergo, Deputy Governor, Norges Bank Dagens Næringsliv, 31 July 2002 
Av visesentralbanksjef Jarle Bergo Dagens Næringsliv 31. juli 2002
Professor Kalle Moene's article, "Et fond fullt av feil" (a fund full of faults) in the Norwegian financial daily Dagens Næringsliv on 20 July supports the stern criticism of the IMF presented in the book Globalization and its Discontents by Joseph Stiglitz, winner of the Nobel prize in economics in 2001 and former chief economist at the World Bank. 
Professor Kalle Moenes artikkel "Et fond fullt av feil" i DN 20-21 juli støtter den sterke kritikk av IMF som Joseph Stiglitz, Nobelprisvinner i økonomi i 2001 og tidligere sjefsøkonom i Verdensbanken, fremfører i boken "Globalization and its discontents".
Stiglitz' book is interesting and thought-provoking - and controversial. 
Stiglitz' bok er interessant og tankevekkende - og kontroversiell.
A broader assessment of his book is made by Barry Eichengreen in Foreign Affairs, July/August 2002 and by John Williamson at the Institute for International Economics. 
De som ønsker en bredere vurdering av den kan finne dette hos Barry Eichengreen i Foreign Affairs, July/August 2002 og John Williamson, Institute for International Economics.
Criticism is useful but should be based on the IMF's actual responsibilities. 
Kritikk er nyttig, men bør ta utgangspunkt i de oppgavene IMF har.
In contrast to the World Bank, the IMF is not an institution engaged in development aid. 
IMF er ikke en utviklingsinstitusjon, i motsetning til Verdensbanken.
The IMF's task is to promote international monetary cooperation, to foster exchange stability, to promote international trade, to encourage efficient utilisation of resources and work to achieve stable growth in the global economy. 
IMF skal fremme samarbeidet om internasjonale valutaspørsmål, arbeide for stabile valutaforhold, medvirke til å fremme internasjonal handel, stimulere til effektiv utnytting av ressurser og arbeide for stabil vekst internasjonalt.
The IMF reports regularly on economic developments in the member countries and makes recommendations concerning economic policy. 
IMF rapporter regelmessig om økonomisk utvikling i medlemslandene og gir anbefalinger om økonomisk politikk.
Most countries agree to the publication of these reports. 
De fleste medlemsland samtykker i at rapportene offentliggjøres.
Anyone who reads the reports (www.imf.org) will see that the IMF's approach in the analyses and advice is far from "one-size-fits-all". 
Den som leser rapportene vil se at IMFs analyser og rådgivning langt fra har noen "one-size-fits-all"-tilnærming.
Global economic trends are analysed in the publications World Economic Outlook and Global Financial Stability Report. 
Globale økonomiske utviklingstrekk analyseres i publikasjonene World Economic Outlook og Global Financial Stability Report.
These publications show no sign of having been written by "third-rate economists", as Stiglitz on one occasion described the IMF staff. 
Publikasjonene bærer ikke preg av å være skrevet av "tredjerangs økonomer", som Stiglitz ved et høve karakteriserte IMFs stab som.
The IMF can provide loans to member countries with payment problems, but the IMF's financial resources consist of foreign exchange reserves from the member countries and not development aid funds. 
IMF kan yte lån til medlemsland med betalingsproblemer, men IMFs finansielle ressurser består av valutareserver fra medlemslandene, ikke bistandsmidler.
The loans are short-term and the interest rate is lower than the market rate. 
Lånene er kortsiktige og renten er lavere enn markedsrenten.
The other member countries' security that their foreign exchange reserves will not be lost lies in the country's commitment to implement economic-political measures that provide hope for the country's ability to work its way out of the current crisis and regain the confidence of financial markets. 
Den sikkerhet de andre medlemslandene har for at deres valutareserver ikke skal gå tapt ligger i at landet forplikter seg til å gjennomføre økonomisk-politiske tiltak som gir håp om at landet arbeider seg ut av krisen og gjenvinner tillit i finansmarkedene.
Remedying balance of payments problems will most often imply a need for austerity measures. 
Korrigering av betalingsbalanseproblem vil oftest innebære behov for innstrammingstiltak.
We are not aware of successful examples of countries that have tried to use deficit financing and high inflation as a means of solving such problems, although it may seem like Stiglitz believes that this is what they should try. 
Vi er ikke kjent med vellykkede eksempler på land som har søkt å underskuddsbudsjettere og inflatere seg ut av slike problemer, selv om det kan synes som Stiglitz mener dette er veien de bør forsøke.
When establishing programs, the IMF places more emphasis than before on social conditions. 
IMF legger større vekt enn tidligere på sosiale forhold ved utarbeiding av programmene.
More importance has also been attached to combating corruption as well as developing the rules and institutions needed for a smoothly functioning economy. 
Bekjempelse av korrupsjon, samt å utvikle regelverk og institusjoner som trengs for en godt fungerende økonomi, tillegges også større betydning enn tidligere.
Nevertheless, it is often controversial when the IMF makes such demands, because they can challenge established power structures in the country. 
Det er likevel ofte omstridt når IMF stiller slike krav, også fordi de kan utfordre etablerte maktstrukturer i landet.
The IMF has been criticised for its handling of the Asian crisis. 
IMF er blitt kritisert for håndteringen av Asia-krisen.
The crisis came as a surprise, except in Thailand, and the dimensions were substantial. 
Den kom overraskende, bortsett fra for Thailand, og hadde meget store dimensjoner.
In such situations, everything is not handled as well as could be desired. 
I slike situasjoner blir ikke alt gjort så godt som ønskelig.
The IMF has acknowledged this. 
Det er også erkjent av IMF.
But the course of action was quickly altered when this became clear. 
Men kursen ble raskt lagt om da dette ble klart.
However, there is no basis for saying that comparable countries without IMF programmes managed better than countries with IMF programmes during the Asian crisis. 
Det er imidlertid neppe grunnlag for å si at sammenlignbare land uten IMF-program klarte seg bedre enn land med IMF-program i Asia-krisen.
While Stiglitz and others who oppose globalisation have criticised the IMF for being too strict in their lending policy, others have been concerned that the loans have been too large and frequent. 
Mens Stiglitz og mange globaliseringsmotstandere har kritisert IMF for å være for streng i sin utlånspolitikk, har bekymringen hos andre vært at lånene har vært for store og hyppige.
It is difficult for the IMF to strike a balance, but in a crisis, a balance must be struck and decisions must be made. 
Det er vanskelige avveininger IMF må gjøre, men i en krise må avveininger gjøres og beslutninger tas.
For the poorest developing countries, the IMF offers heavily subsidised loans, financed by contributions from the individual member countries. 
I forhold til de fattigste utviklingslandene yter IMF særlig subsidierte lån, finansiert ved bidrag fra de enkelte medlemslandene.
The close cooperation with the World Bank in this area has changed considerably in recent years, with stronger focus on poverty reduction, national ownership and coordinated aid. 
Det nære samarbeidet med Verdensbanken på dette området har endret seg mye de siste årene, med sterkere fokus på fattigdomsreduksjon, nasjonalt eierskap og samordnet bistand.
The poor countries must develop their own development strategies (PRSPs - Poverty Reduction Strategy Papers) which shall form the basis for all aid to the country, whether it comes from the IMF, the World Bank, the United Nations or bilateral partner countries. 
De fattige landene må selv utforme utviklingsstrategiene (PRSPs - Poverty Reduction Strategy Papers) som skal danne grunnlag for all bistand til landet enten den kommer fra IMF, Verdensbanken, FN eller bilaterale samarbeidspartnere.
The IMF acknowledges that for development countries to succeed, ownership of their own development strategies is essential. 
IMF erkjenner at det er avgjørende at utviklingslandene "eier" sin egen utviklingsstrategi dersom de skal lykkes.
In addition, increasing emphasis is being placed on systematic evaluations of the macroeconomic reforms' impact on social conditions and poverty. 
Videre legger man økende vekt på systematiske vurderinger av de makroøkonomiske reformenes effekt på sosiale forhold og fattigdom.
The IMF plays a key role in the debt relief initiative for the poorest countries (HIPC - Heavily Indebted Poor Countries). 
IMF er sentral i gjeldsletteinitiativet for de fattigste land (HIPC - Heavily Indebted Poor Countries).
The initiative may provide a total of about USD 55 billion in debt relief. 
Initiativet vil totalt kunne gi rundt USD 55 milliarder i gjeldslette.
The HIPC countries will therefore be able to use more funds on social investments than on debt servicing. 
HIPC-landene vil derfor kunne bruke mer på sosiale investeringer enn på gjeldsbetjening.
The HIPC initiative and the PRSP processes have contributed to a gradual increase in expenditure on health and education in the poorest countries. 
HIPC-initiativet og PRSP-prosessene har bidratt til at de fattigste landene gradvis øker sine utgifter til helse og utdanning.
The changes are to a considerable degree the result of input from various sources: the developing countries themselves, academia, NGOs and industrialised countries, including the Nordic countries. 
Endringene er i betydelig grad resultatet av innspill fra forskjellige hold: fra utviklingslandene selv, akademia, NGOs og industrilandene, herunder de nordiske.
It is therefore incorrect to say that the IMF does not learn, is immune to criticism and obstructs the international fight against poverty. 
Det er derfor feil å si at IMF ikke lærer, er immun mot kritikk og motarbeider den internasjonale kampen mot fattigdom.
Nevertheless, it is important that justified and constructive criticism continues to be put forward. 
Det er likevel viktig at berettiget og konstruktiv kritikk fortsatt blir framsatt.
The significance of transparency has been one of the most important lessons for the IMF in recent years, both with regard to the institution itself and the situation in the member countries. 
Betydningen av åpenhet har vært en av de viktigste lærdommene for IMF de senere årene, både når det gjelder egen institusjon og situasjonen i medlemslandene.
The IMF regularly assesses its own policies. 
IMF gjennomfører jevnlig vurderinger av egen politikk.
A separate, independent evaluation office has also been established to evaluate experience with the lending programs. 
Det er også etablert et eget uavhengig evalueringsorgan som skal vurdere erfaringene med låneprogrammene.
The Norwegian authorities also place considerable importance on transparency in relation to the IMF. 
Norske myndigheter legger også stor vekt på åpenhet i forholdet til IMF.
The IMF's analyses of the Norwegian economy are made available to the public. 
IMFs analyser av norsk økonomi offentliggjøres.
This report deals with the important issues on the IMF's agenda and the Nordic-Baltic constituency's views on these issues (see Report no. 6 to the Storting (2001-2002)). 
6 (2001-2002)).
In addition, the Nordic-Baltic representatives' presentation at the half-yearly meetings of the IMF and the World Bank are also published. 
Videre offentliggjøres de nordisk-baltiske representantenes innlegg ved de halvårlige møtene i IMF og Verdensbanken.
The constituency's stand on important issues on the IMF's agenda are thus documented and available. 
Valgkretsens holdning til viktige spørsmål på IMFs dagsorden er således dokumentert og tilgjengelig.
by Svein Gjedrem, Governor, Norges Bank Dagsavisen, 28 August 2002 
Av sentralbanksjef Svein Gjedrem Dagsavisen 28. august 2002
Unemployment stopped falling. 
Nedgangen i arbeidsledigheten stoppet samtidig opp.
Growth in labour costs jumped in 1998, and has since been around 2 percentage points higher than among our trading partners, ranging between 5 and 6 per cent each year. 
Den har siden vært rundt 2 prosentpoeng høyere enn blant våre handelspartnere - mellom 5 og 6 prosent hvert år.
This year's wage settlement appears to be following suit. 
Årets lønnsoppgjør ser ut til å føye seg inn i rekken.
The krone is about 7 per cent stronger than the average for the 1990s. 
Kronen er rundt 7 prosent sterkere enn gjennomsnittet for 90-tallet.
The appreciation of the krone is probably reversible, but the loss of competitiveness and jobs caused by the high level of domestic wage growth is difficult to redress. 
Utviklingen i kronen er trolig reversibel, men det tapet av konkurranseevne og arbeidsplasser som skyldes den særnorske lønnsveksten, er vanskelig å hente inn.
However, there is little monetary policy can do to prevent an increase in unemployment that is driven by high labour costs. 
Men det er lite pengepolitikken kan gjøre for å hindre en økning i ledigheten som er drevet av høy kostnadsvekst.
Operators in the foreign exchange market have reacted as could be expected. 
Aktørene i valutamarkedet har i det vesentlige opptrådt slik vi må forvente.
In other words, the krone is strong because wage growth is high and demand is expanding. 
Kronen er med andre ord sterk fordi lønnsveksten er høy og etterspørselen vokser.
The interest rate differential reflects high wage growth in Norway. 
Denne forskjellen gjenspeiler den særnorske lønnsutviklingen.
The operational objective of monetary policy, as laid down by the Government, is low and stable inflation. 
Det operative målet for pengepolitikken som er fastsatt av regjeringen, er lav og stabil inflasjon.
The current interest rate has been set in accordance with this target. 
Dagens rentenivå er satt i samsvar med dette målet.
However, there is also a close relationship between the inflation target and stability in economic developments and in the krone exchange rate. 
Men det er også nært samsvar mellom inflasjonsmålet og hensyn til stabilitet i den økonomiske utviklingen og valutakursen.