natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After the deregulation of the 1980s, the upswing was so strong, the financial imbalances were so large and the high level of inflation had gained such a firm foothold that a downturn was almost impossible to avoid. 
Men etter dereguleringene på 1980-tallet ble oppgangen så sterk, de finansielle ubalansene så store, og den høye inflasjonen hadde fått så godt feste, at en nedgangstid neppe var mulig å unngå.
Norges Bank's operational objective for monetary policy is inflation over time of 2½ per cent. 
Vi har et operasjonelt mål for pengepolitikken om en inflasjon over tid på 2½ prosent.
This objective can normally be achieved by applying different interest rate paths. 
Dette målet kan som regel nås ved ulike forløp for renten.
The choice of path may have an impact on developments in output and employment in the short term. 
Hvilket forløp som velges, vil ha virkninger for utviklingen i produksjon og sysselsetting på kort sikt.
It may also affect how quickly we achieve the inflation target. 
Det kan også ha betydning for hvor raskt vi når inflasjonsmålet.
Choosing between the different strategies involves balancing fluctuations in output and employment against deviations from the inflation target in the short term. 
I vårt valg må vi veie svingninger i produksjon og sysselsetting opp mot avvik fra inflasjonsmålet på kort sikt.
A rapid and pronounced change in the interest rate would be appropriate in cases where there is a risk that inflation may deviate considerably from the target over a longer period, or where heightening turbulence in financial markets or a cost-push shock resulting from wage negotiations indicate that confidence in monetary policy is in jeopardy. 
I tilfeller hvor det er risiko for at inflasjonen kan avvike mye over lengre tid fra målet, eller når sterk uro i finansmarkedene eller et forhandlingsdrevet kostnadssjokk tyder på at tilliten til pengepolitikken står i fare, kan det være riktig å endre renten raskt og markert.
The impact of monetary policy occurs with a lag. 
Pengepolitikken virker med et tidsetterslep.
The current inflation rate does not therefore provide sufficient information to determine the level at which interest rates should be set now. 
Inflasjonen i dag gir ikke tilstrekkelig holdepunkt for hva renten bør settes til nå.
Using this time horizon, we avoid substantial variations in output and employment. 
Med dette tidsperspektivet unngår vi store variasjoner i produksjon og sysselsetting.
A shorter horizon than two years would result in wider swings in production. 
Et kortere tidsperspektiv enn to år ville gitt større svingninger i produksjonen.
Credit developments and developments in equity and property prices influence inflation. 
Kredittutviklingen og utviklingen i priser på aksjer og bolig har betydning for inflasjonen.
With an inflation targeting regime, we take these variables into account to a certain extent when setting interest rates. 
Gjennom inflasjonsstyring tar vi derfor et visst hensyn til disse størrelsene når vi setter renten.
Equities and dwellings account for a substantial share of household wealth. 
Aksjer og bolig utgjør en vesentlig del av husholdningenes formue.
Higher equity and house prices increase the value of this wealth. 
Høyere aksjekurser og boligpriser øker verdien av denne formuen.
The increase in wealth can relatively rapidly result in rising consumption. 
En slik formuesøkning kan relativt raskt bidra til økt konsum.
Several studies indicate that an increase in the value of housing wealth is more likely to lead to higher consumption than a corresponding increase in the value of equity wealth. 
Flere studier tyder på at en økning i verdien av boligformuen i større grad fører til økt konsum enn en lik økning i verdien av aksjeformuen.
Higher prices for commercial buildings may be passed on in the form of higher prices for goods and services. 
Økte priser på næringsbygg kan veltes over i prisene på varer og tjenester.
Developments in asset prices can thus affect inflation more directly. 
Slik kan utviklingen i formuespriser også påvirke inflasjonen mer direkte.
In Norway, a high proportion of households own their own dwelling. 
I Norge eier en stor andel av husholdningene egen bolig.
Even when we include securities funds and some insurance claims, Norwegian households' housing wealth is far higher than their equity wealth. 
Selv når vi regner med verdipapirfond og deler av forsikringskravene, er norske husholdningers boligformue langt større enn deres aksjeformue.
For Norwegian households, changes in house prices will therefore probably have a greater impact on consumption than changes in equity prices. 
For norske husholdninger vil derfor trolig endringer i boligpriser i større grad enn endringer i aksjepriser påvirke forbruket.
In Norway, it became more common to own equities for all income and age groups in the 1990s. 
I Norge ble det mer utbredt å eie aksjer for alle inntekts- og aldersgrupper på 1990- tallet.
This was to a large extent reversed last year as a result of the fall in equity prices. 
Dette ble nok et godt stykke på vei reversert i fjor som følge av fallet i aksjekursene.
We should nevertheless not rule out the possibility that fluctuations in equity prices in the future may have stronger effects on the real economy than we have witnessed so far. 
Vi skal allikevel ikke se bort i fra at svingninger i aksjekurser i framtiden kan få større virkninger på realøkonomien enn vi hittil har sett.
Developments in various asset prices may also influence investment. 
Også investeringene kan påvirkes av utviklingen i priser på ulike formuesobjekter.
High equity prices may make it easier to gain access to capital to finance the acquisition of new machinery and buildings. 
Høye aksjekurser kan gjøre det lettere å få tilgang på kapital for å finansiere anskaffelse av nye maskiner og bygninger.
A rise in property prices provides scope for raising larger loans against collateral in the asset. 
Oppgang i bolig- og eiendomspriser gir rom for å ta opp større lån med sikkerhet.
Possibilities for increased credit may contribute to higher demand for goods and services. 
Muligheter for økt kreditt kan bidra til økt etterspørsel etter varer og tjenester.
The process may be self-reinforcing since part of the available credit can be used to purchase dwellings and other property. 
Utviklingen kan bli selvforsterkende, siden deler av den tilgjengelige kreditten kan bli brukt til å kjøpe bolig og eiendommer.
Similarly, bubbles in the stock market can result in overinvestment. 
Tilsvarende kan bobler i aksjemarkedet føre til overinvesteringer.
When equity and property prices start to fall, companies are left with too much real capital and investment declines. 
Når prisene på aksjer og eiendom snur, sitter bedriftene med for stor realkapital og investeringene faller.
This may lead to or amplify an economic downturn. 
Dette kan lede til eller forsterke nedgangskonjunkturer.
There may be several factors that imply that particular emphasis should not be placed on financial imbalances in the conduct of monetary policy. 
Det kan være flere grunner for at vi ikke bør legge en særskilt vekt på finansielle ubalanser i gjennomføringen av pengepolitikken.
First, it may take a long time before imbalances are triggered. 
For det første kan det ta lang tid før de utløses.
The uncertainty surrounding developments so far ahead is considerable. 
Usikkerheten knyttet til utviklingen langt fram er stor.
In addition, it is often difficult to determine with a sufficient degree of certainty whether financial imbalances are developing. 
Videre vil det ofte være vanskelig å fastslå med tilstrekkelig sikkerhet om finansielle ubalanser er under oppbygging.
It is also difficult to determine the magnitude of the imbalances and how close they are to being triggered. 
Det er også vanskelig å fastslå størrelsen på ubalansene og hvor raskt de vil bli utløst.
An increase in interest rates will not necessarily curb the build-up of financial imbalances to a sufficient extent. 
Det er ikke gitt at en renteendring i tilstrekkelig grad demper oppbyggingen av finansielle ubalanser.
It cannot be ruled out that in some cases very substantial interest rate changes will be required. 
Vi skal ikke se bort i fra at det i enkelte tilfeller trengs svært store renteendringer.
The costs may then be high. 
Kostnadene kan i så fall bli store.
History has demonstrated that the basis for downturns is laid during upturns. 
Historien har vist at grunnlaget for nedgangstider blir lagt i oppgangstider.
Financial crises are often characterised by an initial phase of excessive optimism, where risk assessments deteriorate, the willingness to incur debt increases and asset prices rise. 
Finansielle kriser har gjerne en innledende fase der optimismen tar overhånd, risikovurderingene svekkes, viljen til å gjeldsette seg øker og formuespriser vokser.
When negative news appears and spreads, investments do not match expectations and the sentiment is reversed, asset prices fall. 
Når negative nyheter oppstår og får bre seg, investeringene ikke svarer til forventningene og stemningen snur, faller formuesprisene.
Many experience problems in servicing their debt. 
Mange får problemer med å betjene gjelden sin.
The factors that contributed to the upturn may also amplify the downturn. 
De faktorene som bidro til oppgangen, kan også forsterke nedgangen.
As a rule, periods of expansion are accompanied by higher inflation. 
Oppgangstider har som regel medført økt inflasjon.
The objectives of price stability and financial stability then imply the same medicine: a higher interest rate. 
Hensynet til prisstabilitet og finansiell stabilitet tilsier da den samme medisinen: Økt rente.
However, this will not always be the case. 
Men dette vil ikke alltid være tilfellet.
In Japan, equity and property prices surged in the 1980s, while inflation was low. 
I Japan økte aksjekurser og prisene på eiendom svært kraftig på 1980- tallet, mens inflasjonen var lav.
Some observers3 have therefore posed the following question: has the functioning of the economy changed so that higher demand does not necessarily translate into higher inflation, but instead results in growing financial imbalances? 
Enkelte3 har derfor stilt følgende spørsmål: Har økonomiens virkemåte blitt endret, slik at økt etterspørsel ikke nødvendigvis slår ut i økt inflasjon, men i stedet slår ut i voksende finansielle ubalanser?
If so, a conflict may arise between achieving the inflation target in the short term and financial stability. 
Dersom dette er tilfelle, kan det oppstå konflikt mellom det å nå inflasjonsmålet på kort sikt og finansiell stabilitet.
There are several reasons why financial bubbles can develop in periods of low inflation. 
Det er flere årsaker til at finansielle bobler kan bygges opp i perioder med lav inflasjon.
First, a highly credible monetary policy results in low inflation expectations. 
For det første fører høy troverdighet til det pengepolitiske regimet til lave inflasjonsforventninger.
Explicit or implicit long-term price and wage contracts will become more common. 
Flere vil da inngå implisitte eller eksplisitte langvarige pris- og lønnskontrakter.
It will take longer for higher demand to translate into higher inflation. 
Det tar lengre tid før økt etterspørsel slår ut i økt prisvekst.
Cyclical changes will have less impact on inflation. 
Inflasjonen blir mindre påvirket av endringer i konjunkturene.
Moreover, periods of higher productivity growth may lay the basis for high corporate earnings, heightened optimism and reduced risk awareness. 
Videre kan perioder med økt produktivitetsvekst legge grunnlag for høy inntjening i næringslivet, økt optimisme og redusert risikobevissthet.
At the same time, with strong productivity growth, inflation remains low. 
Sterk vekst i produktiviteten fører samtidig til at inflasjonen holder seg lav.
Banks that record low losses and solid results can increase lending without eroding their capital adequacy level. 
Bankene som i en slik situasjon har lave tap og gode resultater, kan øke utlånene uten å svekke kapitaldekningen.
Debt-financed investments may lead to a faster rise in house and property prices. 
Lånefinansierte investeringer kan føre til økt prisstigning for eiendommer og boliger.
A third factor is that strong international competition may contribute to curbing inflation during a period of strong economic expansion. 
Som en tredje faktor kan sterk internasjonal konkurranse bidra til å holde prisveksten lav i en høykonjunktur.
China, because of its access to an abundance of cheap labour and its substantial production capacity, has contributed to a fall in prices for many manufactured goods. 
Kina har gjennom billig og rikelig tilgang på arbeidskraft og stor produksjonskapasitet bidratt til fall i prisene på mange industrivarer.
In Norway, we have not experienced situations where there has been a conflict between the objectives of financial stability and price stability. 
I Norge har vi ikke opplevd situasjoner hvor hensynet til finansiell stabilitet og inflasjon har stått i motsetning til hverandre.
Prior to the last banking crisis, household debt rose sharply and house prices increased, while at the same time inflation was high. 
Før den siste bankkrisen økte husholdningene sin gjeld kraftig og boligprisene steg, men det var samtidig høy inflasjon.
When monetary policy was tightened last year, a sharp rise in domestic costs, with the outlook pointing to higher inflation, was accompanied by high credit growth. 
Da pengepolitikken ble strammet til i fjor var det kraftig innenlandsk kostnadsvekst med utsikter til økt inflasjon og samtidig en høy kredittvekst.
House prices are now falling, which in the long run will probably contribute to curbing credit growth. 
Boligprisene faller nå, noe som etter hvert trolig vil bidra til å dempe kredittveksten.
Wage growth has been reduced and inflation is subdued. 
Lønnsveksten er redusert, og inflasjonen er lav.
Even though high asset prices and strong credit growth build up in a period of low inflation, these imbalances may influence inflation in the somewhat longer run. 
Selv om høye formuespriser og sterk kredittvekst bygger seg opp i en periode med lav inflasjon, vil ubalansene kunne påvirke inflasjonen på noe sikt.
In that event, a tightening of monetary policy may be consistent with the objective of maintaining low and stable inflation over time. 
I så fall kan en tilstramning i pengepolitikken være forenlig med målet om å holde lav og stabil inflasjon over tid.
This will also stabilise developments in production. 
Dette vil også bidra til å stabilisere utviklingen i produksjonen.
In order to achieve this, economists have recommended that monetary policy should place emphasis on developments in credit growth and asset prices when extraordinary conditions so warrant. 
For å oppnå dette har flere økonomer anbefalt at pengepolitikken tar hensyn til utviklingen i kredittvekst og formuespriser når særskilte forhold tilsier det.
In some cases, this will mean that a somewhat longer horizon than normal is applied in order to achieve the inflation target. 
Dette kan gjøres ved at en i spesielle tilfeller bruker noe lengre tid enn normalt på å nå inflasjonsmålet.
The advantage is that substantial deviations from the target would be avoided in the somewhat longer run. 
Gevinsten vil være at vi unngår svært store avvik fra inflasjonsmålet på noe lengre sikt.
In the Norges Bank Watch report of 25 September 2001, Norges Bank was encouraged to place greater emphasis on asset prices. 
I Norges Bank Watch-rapporten fra 25. september 2001 ble Norges Bank oppfordret til å legge større vekt på formuesprisene.
A two-stage strategy was proposed. 
Det ble foreslått en politikk i to stadier.
The first stage is the current flexible inflation targeting. 
Det første stadiet er dagens fleksible inflasjonsmål.
The second stage consists of monitoring credit developments and asset prices and, in special cases, overruling the signals given by the first stage. 
Det andre stadiet innebærer at en i spesielle tilfeller, på grunnlag av utviklingen i kreditt og formuespriser, overstyrer signalene som gis av den normale bruken av inflasjonsmålet.
This is in line with the reasoning above. 
Dette er i tråd med resonnementet over.
Statements by the Monetary Policy Committee in the Bank of England last autumn are an example of the emphasis placed on risk factors for future economic developments. 
Uttalelser fra Monetary Policy Commitee i Bank of England i fjor høst er et eksempel på vektlegging av risikofaktorer for den framtidige økonomiske utviklingen.
Considerable work remains before the available indicators of financial imbalances can be regarded as satisfactory. 
Det gjenstår fortsatt mye arbeid før vi kan si oss tilfredse med de indikatorene på finansielle ubalanser som er tilgjengelige.
High credit growth or sharp rises in asset prices alone do not necessarily pose a threat to financial stability. 
Høy kredittvekst eller kraftig vekst i formuespriser alene er ikke nødvendigvis en trussel mot finansiell stabilitet.
A decline in the housing market also has a greater impact on output and employment. 
Svikt i boligmarkedet har også større virkninger på produksjon og sysselsetning.
Housing wealth has a greater impact on consumption than other assets. 
Boligformuen har større virkning på konsumet enn andre formuesobjekter.
The contagion effects via the banking system are stronger because housing and property loans normally account for a substantial share of banks' loans. 
Ringvirkningene via bankene er kraftigere fordi bankene vanligvis har lånt mye til boliger og eiendommer.
A sharp rise in asset prices and debt build-up may pose a risk to economic stability. 
Kraftig vekst i formuespriser og gjeldsoppbygging kan være en risiko for den økonomiske stabiliteten.
To minimise this risk, there may be situations when it is appropriate to apply a somewhat longer horizon than the normal two-year horizon for achieving the inflation target. 
For å dempe denne risikoen vil det i enkelte situasjoner være riktig å bruke noe lenger tid enn den normale tidshorisonten på to år for å nå inflasjonsmålet.
A precondition for this is that financial market participants are confident that inflation will be low and stable over time. 
Dette forutsetter at det er tillit hos aktørene i finansmarkedene til at inflasjonen over tid vil være lav og stabil.
Today, private sector debt and house prices are at a historically high level. 
I dag er nivåene på publikums gjeld og boligprisene høye historisk sett.
Banks' loan losses will probably rise. 
Bankenes utlånstap vil trolig stige.
However, our assessment is that the banking sector is reasonably well equipped to cope with the increase. 
Men vår vurdering er at banksektoren er rimelig godt rustet til å møte denne utviklingen.
For a long time, household debt in Norway has risen at a far higher rate than income growth. 
Gjeldsveksten i norske husholdninger har lenge vært langt høyere enn inntektsveksten.
The debt burden has therefore risen rapidly and is high in a historical context. 
Gjeldsbelastningen har derfor økt raskt og er høy historisk sett.
Partly as a result of the reduction in interest rates, interest expenses are moderate. 
Blant annet som følge av nedgangen i renten, er renteutgiftene moderate.
High and growing debt means, however, that households are vulnerable to sharp increases in interest rates or a substantial rise in unemployment. 
Den høye og voksende gjelden gjør imidlertid at husholdningene er sårbare for kraftige renteøkninger eller betydelig økning i arbeidsledigheten.
Some groups of households are particularly at risk. 
Enkelte grupper av husholdninger er spesielt utsatte.
The change in monetary policy from an exchange rate target to an inflation target has probably made it less likely that households will be exposed to a "dual shock" in the form of higher unemployment and higher interest rates, as was the case during the banking crisis. 
Endringen i pengepolitikken fra valutakursmål til inflasjonsmål har trolig gjort det mindre sannsynlig at husholdningene utsettes for et "dobbelt sjokk" i form av økt arbeidsløshet og økt rente, slik de ble under bankkrisen.
This may imply that households can bear a somewhat higher debt burden than was the case prior to the banking crisis. 
Dette kan tilsi at husholdningene tåler en noe høyere gjeldsbelastning enn før bankkrisen.
The level of household debt in Norway is also high by international standards, although not as high as in Denmark. 
Også i internasjonal målestokk har norske husholdninger høy gjeld, om enn ikke like høy som gjelden i danske husholdninger.
However, if we look at debt in relation to wealth, the picture is very similar for all the Nordic countries. 
Ser en derimot gjelden i forhold til formuen, er bildet svært likt for de nordiske landene.
In Denmark, household financial wealth is high, while housing wealth is relatively high among households in Norway. 
Danske husholdninger har høy finansiell formue, mens norske husholdninger har forholdsvis høy boligformue.
The value of the housing stock may partly explain the level of debt. 
Boligkapital kan bidra til å forklare gjeldsnivå.
However, housing wealth does not provide a liquid buffer against payment problems. 
Den er imidlertid ingen likvid buffer mot betalingsproblemer.
After a lengthy and sharp increase, house prices have edged down recently. 
Etter er langvarig og sterk oppgang, har boligprisene falt noe i det siste.
Growth in corporate debt has been more moderate, but the debt burden is high. 
Gjeldsveksten i foretakene har vært mer moderat, men gjeldsbelastningen er høy.
Debt growth among Norwegian borrowers can also be illustrated by the credit gap, an indicator developed by the BIS. 
Gjeldsveksten blant norske låntakere kan også belyses ved kredittgapet, en indikator utviklet i BIS.
The credit gap is derived from developments in the ratio of credit to nominal GDP and is defined as the deviation between actual developments in this variable and trend. 
Kredittgapet avledes av utviklingen i forholdet mellom publikums gjeld og nominelt BNP og er definert som avviket mellom faktisk utvikling i denne størrelsen og trenden.
The analyses show that a credit gap of more than 4 percentage points can predict almost 80 per cent of banking crises in a selection of countries. 
Analysene viser at et kredittgap over 4 prosentpoeng kan predikere nesten 80 prosent av bankkrisene i et utvalg land.
In some cases, the indicator also signals some banking crises that do not materialise. 
Indikatoren roper også varsko i noen tilfeller hvor det ikke blir bankkriser.
Accuracy improves when other indicators are included in addition to the credit gap. 
Treffsikkerheten øker når kredittgapet ses i sammenheng med andre indikatorer.
The credit gap for Norway was above the "critical" level prior to and during the crisis in the 1920s. 
Kredittgapet for Norge var over det "kritiske" nivået før og under krisen i 1920-årene.
This was first due to high debt growth and later to a fall in GDP. 
Dette skyldes først høy gjeldsvekst og siden fall i BNP.
The next episode of a wide credit gap was in the 1980s, prior to the last banking crisis. 
Neste episode med høyt kredittgap var på 1980-tallet, før siste bankkrise.
The gap is also wide today. 
Gapet er også høyt i dag.
More sluggish developments in the Norwegian economy have contributed to a sharp rise in the number of bankruptcies over the past year. 
Den svakere utviklingen i norsk økonomi har bidratt til en sterk økning i antall konkurser det siste året.
In spite of the pronounced reduction in interest rates in recent months, we must expect a large number of bankruptcies and somewhat higher bank losses in the period ahead as a result of continued rather weak economic growth in Norway. 
Til tross for fallet i renten i det siste, må vi med fortsatt temmelig lav økonomisk vekst i Norge forvente høye konkurstall og noe økte banktap i tiden fremover.
Gross non-performing loans to the business sector increased considerably through 2002. 
Brutto misligholdte lån til næringslivet har økt betydelig gjennom 2002.
During the banking crisis, loans to commercial property companies accounted for a substantial share of banks' loan losses. 
Under bankkrisen kom en betydelig andel av bankenes tap på utlån til næringseiendomsforetak.