natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As a small, open economy Norway has benefitted from this, among other things through substantial inflows of foreign capital and the opportunity to transfer parts of its oil wealth into financial wealth abroad. 
Som en liten, åpen økonomi har Norge nytt godt av dette blant annet gjennom betydelig tilførsel av utenlandsk kapital og muligheter til å omplassere deler av oljeformuen til finansiell formue i utlandet.
This has increased the room for manoeuvre in economic policy. 
Dette har økt handlefriheten i den økonomiske politikken.
As a result of the deregulation of financial markets and the housing market, however, expectations in the financial markets have a stronger impact on economic developments. 
Dereguleringen av finansmarkedene og boligmarkedet har imidlertid også medført at forventningene i finansmarkedene slår sterkere gjennom på den økonomiske utviklingen.
Expectations now have direct significance for interest rates and increased capital movements in connection with exchange rate expectations make it more difficult to manage the nominal exchange rate without substantial changes in monetary policy. 
Blant annet får disse forventningene nå direkte betydning for renten, og økte kapitalbevegelser knyttet til kursforventninger gjør det vanskeligere å styre den nominelle valutakursen uten store endringer i pengepolitikken.
Changes in interest rates will, at the same time, have a greater effect on private sector demand, in part through trends in the equity and housing markets. 
Endringer i renten vil samtidig i større grad påvirke etterspørselen i privat sektor, blant annet gjennom utviklingen i aksje- og boligmarkedene.
In recent years, authorities in small, open economies have steadily addressed the implications of this trend. 
Myndighetene i andre små, åpne økonomier har i de senere år i økende grad tatt konsekvensen av denne utviklingen.
This has resulted in two major developments: the development of monetary union in Europe and the formulation of alternative monetary policy frameworks in countries outside the monetary union. 
Endringene har gjennomgående skjedd i to retninger: Utviklingen av en monetær union i Europa og utformingen av alternative styringssystemer for pengepolitikken i landene utenfor den monetære unionen.
EU member states are seeking to establish monetary union (EMU), which entails that countries will have to relinquish their national currency in order to formulate a monetary policy for the entire union. 
EU-landene søker å etablere en monetær union (ØMU) som innebærer at landene oppgir sin selvstendige valuta til fordel for å kunne utforme pengepolitikken for hele unionen under ett.
This offers the advantage that such a large foreign exchange area is, to a greater extent, a closed economy. 
Dette innebærer blant annet den fordel at et slikt stort valutaområde i større grad er en lukket økonomi.
Fluctuations in the exchange rate against other currencies are therefore of less importance to business and industry in the area as a whole. 
Svingninger i valutakursen overfor andre valutaer spiller dermed mindre rolle for næringslivet i området som helhet.
The authorities in the union also relinquish the possibility of influencing relative prices through changes in the exchange rate. 
Innenfor unionen oppgir myndighetene muligheten til å påvirke relative priser gjennom endringer i valutakursene.
In addition to those EU member states which for the time being are not likely to join EMU, most developed economies outside the EU conduct a monetary policy which is oriented towards a more or less direct inflation target. 
De fleste utviklede økonomier utenfor EU, i tillegg til enkelte EU-land som foreløpig ikke ser ut til å bli med i ØMU, har i dag forankret pengepolitikken i et mer eller mindre direkte mål for prisstigningen - såkalt inflasjonsstyring.
Countries which currently conduct such a policy are, among others, New Zealand, Australia, Canada, Sweden and the UK. 
En slik politikk føres i dag blant annet av New Zealand, Australia, Canada, Sverige og Storbritannia.
Major economies such as the US, Japan and Germany conduct monetary policies which, in practice, scarcely differ from inflation targeting, but the guidelines for monetary policy in these countries allow a greater element of discretion, so that monetary policy has more scope for manoeuvre than would be the case with a quantified inflation target. 
Store land som USA, Japan og Tyskland fører en pengepolitikk som i praksis avviker lite fra inflasjonsstyring, men retningslinjene for pengepolitikken i disse landene innebærer gjennomgående at noe mer overlates til skjønn, slik at handlefriheten i pengepolitikken trolig er noe større enn ved et tallfestet inflasjonsmål.
Norway and Iceland are the only two developed economies within the OECD area which currently have a unilaterally declared objective for the exchange rate. 
Av utviklede økonomier innenfor OECD-området er det i dag bare Norge og Island som har ensidig erklærte mål om utviklingen i valutakursen.
Countries participating in the ERM have set exchange rate targets based on wide fluctuation margins for exchange rates and a mutual intervention obligation. 
Landene i det europeiske monetære samarbeidet (ERM) har erklærte valutakursmål basert på gjensidige intervensjonsforpliktelser og vide svingningsmarginer for valutakursene.
Furthermore, movements in the exchange rate in these countries already reflect the planned implementation of EMU in 1999. 
Kursutviklingen for de fleste av disse landene reflekterer dessuten allerede at ØMU etter planen skal tre i kraft i 1999.
Norway is not a member of the EU, and participation in EMU is therefore not an issue. 
Norge er ikke medlem av EU, og medlemskap i ØMU er følgelig heller ikke aktuelt.
The Norwegian authorities therefore have to base themselves on an independent, unilateral formulation of monetary and exchange rate policy in the foreseeable future. 
Norske myndigheter må derfor i overskuelig fremtid basere seg på en selvstendig og ensidig erklært utforming av penge- og valutapolitikken.
In this connection it is necessary to bear in mind that once EMU has been established, the Norwegian krone will be a minor currency outside a large foreign exchange area. 
Det er i denne sammenheng nødvendig å ta hensyn til at norske kroner ved dannelsen av ØMU vil være en liten valuta utenfor et stort valutaområde.
Recent exchange rate unrest in relation to the major currencies may indicate that, in such a situation, the krone will be of increasing interest to international market participants for the purposes of investment and risk diversification, while monetary policy in EMU will continue to reflect economic trends in continental European countries. 
Erfaringene med uro knyttet til bevegelser i hovedvalutaene den senere tiden kan tyde på at kronen i en slik situasjon vil få økende interesse for internasjonale markedsaktører som investerings- og risikospredningsvaluta, samtidig som pengepolitikken i ØMU fortsatt vil reflektere den økonomiske utviklingen i de kontinental-europeiske landene.
The problems associated with achieving the objective of a stable exchange rate, with little tolerance for exchange rate fluctuations, will be compounded in such a situation. 
Problemene knyttet til gjennomføringen av et mål om en stabil valutakurs med liten toleranse for kurssvingninger vil i en slik situasjon kunne øke ytterligere.
The section on monetary and exchange rate policy in the National Budget for 1998 states: "the division of responsibility between monetary and fiscal policy is well established and has provided positive results." 
I omtalen av penge- og valutapolitikken i Nasjonalbudsjettet 1998 heter det blant annet at: "ansvarsfordelingen mellom penge- og finanspolitikken er godt etablert og har gitt gode resultater".
It is also argued that amended guidelines for monetary policy could result in a deterioration in competitiveness through an appreciation of the krone and that such an orientation of policy would conflict with the wage moderation policy. 
Det argumenteres også for at endrede retningslinjer for pengepolitikken vil kunne føre til at konkurranseevnen svekkes gjennom en styrking av kronekursen, og at en slik innretning av politikken ville være i strid med solidaritetsalternativet.
The following is also stated: 
Videre heter det:
"The most important instrument for ensuring balanced economic growth and for curbing pressures in the Norwegian economy is a tight fiscal policy, combined with income settlements that help to maintain low price and wage inflation... 
"Det viktigste virkemiddelet for å sikre en balansert vekst og dempe presstendensene i norsk økonomi er et stramt finanspolitisk opplegg, sammen med en gjennomføring av inntektsoppgjørene som bidrar til å holde lønns- og prisveksten lav.
The objective of a stable krone exchange rate entails that Norwegian interest rates must generally shadow European interest rates. 
Hensynet til stabilitet i kronekursen innebærer at det norske rentenivået i hovedsak må følge det europeiske.
However, monetary policy nevertheless helps to stabilise the Norwegian economy in that a stable exchange rate underpins fiscal policy and the implementation of income settlements." 
Pengepolitikken bidrar likevel til å stabilisere norsk økonomi ved at stabil valutakurs støtter opp under finanspolitikken og gjennomføringen av inntektsoppgjøret".
Norges Bank concurs that a tight fiscal policy is necessary in the current situation and that it is desirable that income settlements contribute to low and stable price and wage inflation. 
Norges Bank er enig i at en stram finanspolitikk er nødvendig i dagens situasjon og at det er ønskelig at inntektsoppgjørene bidrar til lav og stabil lønns- og prisvekst.
The question is, however, whether it is possible to implement this to the extent that a continuation of the existing monetary policy guidelines could be expected to provide positive results. 
Spørsmålet er imidlertid om dette lar seg gjennomføre i tilstrekkelig grad til at en fortsettelse av dagens pengepolitiske retningslinjer vil kunne forventes å gi gode resultater.
In this context, Norges Bank would highlight the following: 
I denne forbindelse vil Norges Bank fremheve følgende:
Norges Bank considers that fiscal policy as presented in the budget proposal is not such that it alone can be expected, with reasonable confidence, "to ensure balanced economic growth and to curb pressures in the Norwegian economy", particularly in the light of the risks outlined above. 
Finanspolitikken slik den fremstår i budsjettforslaget, er etter Norges Banks syn ikke slik at den alene med rimelig trygghet kan antas å "sikre en balansert vekst og dempe presstendensene i norsk økonomi", spesielt ikke i lys av det risikobildet som avtegner seg.
It may be questioned whether fiscal policy has the flexibility necessary to respond to the changes that may arise in monetary policy. 
Det er et åpent spørsmål om finanspolitikken har den nødvendige fleksibilitet til å kunne møte endringer som måtte oppstå i pengepolitikken.
In the light of increasing pressure in the labour market and the outlook for continued robust growth in employment and demand, Norges Bank is of the view that it cannot simply be concluded that the current orientation of incomes policy is sufficient to prevent a deterioration in competitiveness, resulting from a pick up in price and wage inflation. 
I lys av et tiltakende press i arbeidsmarkedet og utsikter til fortsatt kraftig vekst i sysselsettingen og i etterspørselen, kan det etter Norges Banks oppfatning ikke uten videre konkluderes med at den eksisterende innretningen av inntektspolitikken vil være tilstrekkelig til å hindre en svekkelse av konkurranseevnen som følge av tiltakende pris- og lønnsvekst.
The current orientation of policy has small, if any safety margins in the event of continued appreciation pressures. 
Den eksisterende innretningen av politikken har små eller ingen sikkerhetsmarginer for det tilfellet at appresieringspresset skulle fortsette.
The pro-cyclical effect of monetary policy means that it is questionable whether monetary policy contributes to stabilising the Norwegian economy, also in terms of underpinning fiscal policy and in the implementation of incomes policy. 
Den pro-sykliske virkningen av pengepolitikken gjør at det kan reises tvil om pengepolitikken bidrar til å stabilisere norsk økonomi, også med hensyn til å støtte opp under finanspolitikken og gjennomføringen av inntektspolitikken.
Against this background, Norges Bank would underline that there are problems associated with the division of responsibility between fiscal and monetary policy, in that monetary policy has generally been productivity-cyclical and the possibility of recurrent appreciation pressures intensifies the risk of placing excessive strains on fiscal policy. 
Norges Bank vil på denne bakgrunn understreke at det er problemer i ansvarsdelingen mellom finans- og pengepolitikken, at pengepolitikken gjennomgående har vist seg å virke pro-syklisk og at mulighetene for et stadig gjentatt appresieringspress ytterligere øker risikoen for å overbelaste finanspolitikken.
In addition, Norges Bank is of the view that it is essential to bring economic growth down towards underlying growth in production capacity if the authorities want to reduce the risk of substantial imbalances in the economy. 
Samtidig er det etter Norges Banks vurdering påkrevet å tilpasse veksten i økonomien ned mot den underliggende veksten i produksjonskapasiteten dersom myndighetene ønsker å redusere risikoen for at det oppstår betydelige ubalanser i økonomien.
In a letter to the Ministry of Finance dated 22 November 1996, Norges Bank raised the question of the basis for the monetary policy framework. 
I brev til Finansdepartementet 22. november 1996, tok Norges Bank opp spørsmålet om grunnlaget for det pengepolitiske styringssystemet.
Norges Bank wrote: 
Norges Bank skrev blant annet:
"It is Norges Bank's opinion that the existing guidelines for monetary and exchange rate policy are sufficient in terms of preventing monetary policy from contributing to economic instability, but Norges Bank will, if necessary, revert to the question of a possible revision of the monetary policy framework". 
"Norges Bank legger til grunn at de eksisterende retningslinjene for penge- og valutapolitikken i tilstrekkelig grad sikrer at pengepolitikken ikke leder til økonomisk ustabilitet, men Norges Bank vil, dersom det blir nødvendig, komme tilbake til spørsmålet om en eventuell endring i det pengepolitiske styringssystemet".
The overriding objectives of economic policy are low unemployment and sustainable economic growth. 
De overordnede målene for den økonomiske politikken er å legge forholdene til rette for lav arbeidsledighet og en bærekraftig økonomisk vekst.
In addition, it is agreed that the necessary prerequisites for achieving these overriding objectives are low and stable price and wage inflation and stable economic growth, see section on monetary policy in the Revised National Budget 1994. 
Det har videre vært enighet om at nødvendige forutsetninger for å kunne oppnå disse overordnede målene er en lav og stabil pris- og kostnadsvekst og en stabil økonomisk utvikling, jf omtalen av pengepolitikken i blant annet Revidert Nasjonalbudsjett 1994.
Norges Bank would point to the hierarchy of objectives the Bank presented in its letter to the Ministry in spring 1994, where it was underlined that monetary policy's most important contribution to stable economic growth is to maintain low price and wage inflation. 
Norges Bank vil vise til det målhierarkiet banken presenterte i brevet våren 1994, hvor det ble understreket at pengepolitikkens viktigste bidrag til en stabil økonomisk utvikling var å opprettholde en lav pris- og kostnadsvekst.
Exchange rate stability was recommended as an operational intermediate objective. 
Valutakursstabilitet ble anbefalt som et operativt mellommål.
Norges Bank also pointed out that the operational intermediate objective of a stable exchange rate should be changed in certain situations: 
Norges Bank påpekte den gang at det operative mellommålet knyttet til stabil valutakurs i visse situasjoner burde endres:
The main economic policy objectives, as set out in the Long-Term Programme, are to secure a durable basis for sustainable economic growth and full employment, and to this end the best contribution monetary policy can make is to maintain low price and wage inflation in the long term. 
Hovedmålene for den økonomiske politikken, slik de er trukket opp i Langtidsprogrammet, er å sikre et varig grunnlag for en bærekraftig økonomisk vekst og full sysselsetting, og i en slik sammenheng er det beste bidraget pengepolitikken kan gi at den på lang sikt rettes inn mot å opprettholde en lav pris- og kostnadsvekst.
A stable exchange rate is a prerequisite for achieving this. 
En stabil valutakurs er en forutsetning for å få til dette.
However, if the economy is affected by serious disturbances or long-term and wide cyclical fluctuations, the intermediate exchange rate target ought to be adapted to the long-term objective of monetary policy". 
Hvis økonomien rammes av alvorlige økonomiske forstyrrelser eller langvarige og sterke konjunktursvingninger, bør imidlertid det avledede valutakursmålet tilpasses det langsiktige målet for pengepolitikken."
In recent years, Norway has experienced a strong and persistent cyclical upturn which is now generating pressures in many parts of the economy. 
Norge har de senere år erfart et sterkt og langvarig konjunkturoppsving som nå slår ut i økte presstendenser på mange områder av økonomien.
There are no clear signs of a slowdown in demand. 
Det er ingen klare tegn til at etterspørselsveksten avtar.
Over time, it must be expected that this will translate into higher price and wage inflation, from an inflation rate that already exceeds that of our trading partners. 
Over tid må dette forventes å slå ut i økende pris- og kostnadsvekst, fra en veksttakt som allerede ligger over handelspartnerne.
The existing monetary policy framework may entail that instruments must be oriented in such a way that these problems become more pronounced. 
Det nåværende pengepolitiske styringssystemet kan innebære at virkemidlene må innrettes på en slik måte at disse problemene aksentueres.
Furthermore, it can be argued that the long-term considerations relating to the exposed sector cannot be safeguarded through a systematic pro-cyclical monetary policy and persistent pressure on production resources in the economy. 
Det kan videre hevdes at heller ikke de langsiktige målene knyttet til utviklingen i det konkurranseutsatte næringslivet kan ivaretas gjennom en systematisk pro-syklisk pengepolitikk og et vedvarende press på produksjonsressursene i økonomien.
Thus it is doubtful whether the consideration regarding the exposed sector can be safeguarded over time by maintaining a short-term objective of a stable nominal exchange rate with narrow fluctuation margins. 
Således er det tvilsomt om hensynet til det konkurranseutsatte næringslivet over tid kan ivaretas ved å holde fast ved et kortsiktig mål om en stabil nominell valutakurs med snevre rammer for svingninger i kursen.
This also indicates that the long-term consideration of cost competitiveness may be better safeguarded by an economic policy which secures a durable basis for stable growth in demand and the supply of resources over time. 
Dette tilsier at også de langsiktige målene for utviklingen i den kostnadsmessige konkurranseevnen bedre kan ivaretas av en økonomisk politikk som legger forholdene til rette for en stabil utvikling i etterspørsel og ressurstilgang over tid.
Pursuant to section 3 of the Act on Norges Bank, the central bank shall "inform the ministry when, in the opinion of the Bank, there is a need for measures to be taken by others than the Bank in the field of monetary, credit or foreign exchange policy". 
I henhold til paragraf 3 i Lov om Norges Bank skal banken "underrette departementet når det etter bankens oppfatning er behov for tiltak av penge-, kreditt- og valutapolitisk karakter av andre enn banken".
In the light of this obligation and the discussion regarding economic developments and economic policy above, Norges Bank is of the view that the issue of revising the guidelines for monetary and exchange rate policy must now be addressed. 
I lys av denne forpliktelsen og den forutgående drøftingen i dette brev av den økonomiske utviklingen og den økonomiske politikken, finner Norges Bank at spørsmålet om å endre retningslinjene for penge- og valutapolitikken nå må tas opp.
The issue relating to the degree of central bank independence in relation to the political authorities is raised periodically in the ongoing public debate regarding monetary policy. 
I den pågående offentlige debatt om pengepolitikken reises det tidvis spørsmål knyttet til graden av selvstendighet for sentralbanken i forhold til de politiske myndigheter.
Norges Bank would like to point out that the desirable changes in monetary policy framework do not require changes in the division of responsibility between the political authorities and Norges Bank. 
Norges Bank vil understreke at de endringer i det pengepolitiske styringssystem som er ønskelige, ikke forutsetter endringer i forholdet mellom de politiske myndigheters og bankens kompetanse.
The overriding objectives for monetary policy will continue to be determined by the political authorities, and operational responsibility for the use of instruments is vested with Norges Bank. 
De overordnede målene for pengepolitikken vil fortsatt måtte fastlegges av de politiske myndigheter, samtidig som det operative ansvar for instrumentbruken ligger i sentralbanken.
Therefore no amendments to the Norges Bank Act are required in order to implement changes of the nature discussed below. 
Det er således ikke påkrevet med endringer i Lov om Norges Bank for å gjennomføre endringer av den karakter som drøftes i det følgende.
Possible changes in monetary and exchange rate policy 
Mulige endringer i penge- og valutapolitikken
Norges Bank is of the view that it is necessary to consider changes in monetary policy which would make a greater contribution to a stable economic trend than has been the case hitherto, with a view to reducing the risk of severe economic disturbances. 
Det er etter Norges Banks oppfatning påkrevet å vurdere endringer i det pengepolitiske opplegget som i større grad enn hittil kan bidra til en stabil økonomisk utvikling, slik at faren for alvorlige økonomiske forstyrrelser blir mindre.
In the current situation, this implies less emphasis on the continual achievement of the operational goal of a stable exchange rate in favour of the fundamental objectives of full employment and sustainable economic growth based on the assumption of continued low price and wage inflation. 
I dagens situasjon vil dette måtte innebære at en legger mindre vekt på kontinuerlig oppnåelse av det operative målet om stabilitet i valutakursen til fordel for grunnleggende mål om full sysselsetting og bærekraftig økonomisk vekst, basert på en forutsetning om fortsatt lav pris- og kostnadsvekst.
Furthermore, Norges Bank firmly advocates that monetary policy should not be permitted to have an expansionary effect as a result of shifting expectations in the foreign exchange market. 
Det er etter Norges Banks vurdering videre sterkt ønskelig at skiftende forventninger i valutamarkedet ikke tillates å resultere i ytterligere ekspansive virkninger fra pengepolitikken.