natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With Fund withdrawals in line with the fiscal rule of 4 per cent, the return will be able to finance 15-20 per cent of government expenditure in ten years. 
Med uttak fra fondet i tråd med handlingsregelens 4 prosent vil det dermed kunne finansiere 15-20 prosent av statens utgifter om ti år.
A large share of government spending will thereby be financed without the functioning of the economy being exposed to tax disturbances. 
En stor andel av statens utgifter blir dermed finansiert uten at økonomiens virkemåte blir forstyrret av skatter og avgifter.
The first capital transfers to the Fund were managed in the same way as Norges Bank’s foreign exchange reserves, which are invested in government bonds issued by our main trading partners. 
De første overføringene til fondet ble forvaltet på samme måte som Norges Banks valutareserver: i statsobligasjoner utstedt av våre viktigste handelspartnere.
The purpose of the Fund, however, is entirely different from that of foreign exchange reserves and the operational management of the Fund must thus also be different. 
Fondet har imidlertid et helt annet formål enn valutareservene, og den operative forvaltningen måtte også være ulik.
The main difference is the investment horizon. 
Den viktigste forskjellen var tidshorisonten.
The Fund is meant to span a long period, preferably many decades. 
Fondet skal vare lenge, helst mange tiår.
Through 1996, about NOK 40 billion was transferred to the Fund and it became clear that the Fund would be sizeable. 
I løpet av 1996 ble det overført om lag 40 milliarder kroner til fondet, og det ble klart at det kunne bli ganske stort.
It would be accurate to say that there were divergent viewpoints within Norges Bank when it was discussed whether the Bank should take on the assignment of managing the Fund. 
Det er nok riktig å si at det var delte oppfatninger innad i Norges Bank da det ble diskutert om Norges Bank skulle påta seg forvaltningsoppdraget.
Three challenges were considered in particular. 
Det var særlig tre utfordringer banken så for seg.
Norges Bank’s Executive Board, under the chair of former central bank governor Kjell Storvik, chose to take on this task. 
Norges Banks hovedstyre under ledelse av Kjell Storvik valgte å påta seg oppdraget.
The Bank solved the two other challenges by delegating management to a separate unit for investment management – Norges Bank Investment Management or NBIM. 
Videre løste banken de to andre utfordringene ved å delegere forvaltningen til en egen enhet for kapitalforvaltning – Norges Bank Investment Management eller NBIM.
A key aim was to establish NBIM as a business unit with clear financial objectives. 
En sentral faktor her var å opprette NBIM som en forretningsenhet med klare økonomiske mål.
Eventually, Chinese walls were erected between NBIM and the rest of the Bank. 
Endelig opprettet vi vanntette skott – såkalte kinesiske murer – mellom NBIM og resten av banken.
NBIM does not participate in monetary policy deliberations and does not have access to the Bank’s work concerning other matters. 
NBIM deltar ikke i de pengepolitiske diskusjonene og får heller ikke innsikt i bankens arbeid med ulike spørsmål.
In winter 1997, Norges Bank wrote in a letter to the Ministry of Finance that the investment horizon implies that a substantial share of the Fund – no less than 30 per cent – should be invested in the international equity market. 
Vinteren 1997 skriver Norges Bank i et brev til Finansdepartementet at tidshorisonten taler for at en betydelig del av fondet – minst 30 prosent – plasseres i det internasjonale aksjemarkedet.
In the Revised National Budget for 1997, the Ministry considered this matter and set the allocation to equities at 40 per cent [7] . 
I Revidert nasjonalbudsjett 1997 drøfter Finansdepartementet dette spørsmålet og fastsetter aksjeandelen til 40 prosent.
In the correspondence between Norges Bank and the Ministry, there is also support for the fiscal rule’s assumption of a real return of 4 per cent with an equity allocation of 40 per cent. 
I korrespondanse mellom Norges Bank og Finansdepartementet finnes også støtte for handlingsregelens forutsetning om en realavkastning på 4 prosent, med en aksjeandel i fondet på 40 prosent [7] .
In 1998, the Fund started investing in listed equity in 21 countries, all of them featuring a fairly well developed financial market. 
I 1998 startet investeringene i børsnoterte aksjer i 21 land, alle med et noenlunde utviklet finansmarked.
Other countries were later incorporated into the benchmark portfolio. 
Senere er nye land lagt til i referanseporteføljene.
In 2007, small companies were included in the benchmark portfolio. 
I 2007 ble småselskaper inkludert i referanseporteføljen.
Today, the Fund has equity holdings in 8,000 companies in almost 50 different countries. 
Fondet har nå aksjer i over 8000 bedrifter i nesten 50 forskjellige land.
The bond portfolio was expanded from 10 to 18 countries in 1998. 
Obligasjonsporteføljen ble utvidet fra 10 til 18 land i 1998.
Since 2002, the Fund has gradually moved into the corporate bond market and mortgage-backed securities. 
Etter 2002 har fondet gradvis gått inn i markedet for obligasjoner utstedt av private bedrifter og pantesikrede papirer.
Chart: Fund returns 
Figur: Avkastning i fondet
In 1998, analyses indicated that returns would be higher than achieved to date. 
Analyser pekte i 1998 i retning av høyere avkastning enn det som så langt er realisert.
It should be noted that the Fund is nevertheless considerably larger than expected 10-12 years ago. 
Det er verdt å merke seg at fondet i dag likevel er betydelig større enn ventet for 10-12 år siden.
High oil and gas prices have resulted in substantial transfers to the Fund. 
Gode olje- og gasspriser har gitt store tilførsler til fondet.
Sizeable returns on oil in the ground have more than offset low returns on securities. 
Høy avkastning på oljen under bakken har mer enn oppveiet lav avkastning på verdipapirene.
Since equity investment started in 1998, the annual average real return on the Fund has been a good 3 per cent after expenses [8] . 
Siden aksjeinvesteringene startet i 1998 har gjennomsnittlig årlig realavkastning i fondet vært vel 3 prosent etter kostnader [8] .
This figure is partly a reflection of the financial crisis. 
Dette tallet er preget av finanskrisen.
The Fund’s short history includes a lost decade in the stock market, with two periods of sharp decline. 
Oljefondets korte historie omfatter et tapt tiår i aksjemarkedet, med to perioder med kraftige fall.
During financial crises of the type we have recently experienced, the government as investor has no place to hide. 
I finanskriser som den vi nettopp har vært gjennom, er det ingen steder å gjemme seg for staten som investor.
Even though it is less visible, the return on government real investments in Norway is also lower during economic downturns. 
Selv om det er mindre synlig, er også avkastningen av offentlige realinvesteringer i Norge lavere i dårlige økonomiske tider.
The estimated size of Norway’s offshore oil wealth naturally varies widely with oil and gas prices and frequent changes in petroleum reserve estimates. 
Størrelsen på den beregnede oljeformuen på sokkelen varierer selvsagt også kraftig med olje- og gassprisene og med stadig nye prognoser for oljereservene.
Chart: Ownership interests 
Figur: Eierandeler i selskaper
In summer 2007, the Ministry of Finance decided to increase the allocation to equity from 40 per cent to 60 per cent and reduce the allocation to bonds correspondingly. 
Sommeren 2007 besluttet Finansdepartementet å øke aksjeandelen i fondet fra 40 til 60 prosent og redusere andelen obligasjoner tilsvarende.
Surging oil and gas prices, high oil production and favourable economic conditions for the Norwegian economy led to high transfers to the Fund in the course of 2007 and 2008. 
Høye olje- og gasspriser, høy oljeproduksjon og gode konjunkturer i norsk økonomi bidro til store overføringer til fondet gjennom 2007 og 2008.
Equity prices fell sharply through 2008. 
Gjennom 2008 falt aksjekursene kraftig.
It was against this background that the Fund purchased equities for more than NOK 1 trillion between summer 2007 and summer 2009. 
Dette sammentreffet innebar at fondet kjøpte aksjer for over 1000 milliarder kroner fra sommeren 2007 til sommeren 2009.
With a fall in value of 23 per cent or NOK 630 billion, it is understandable that the results in 2008 attracted considerable attention. 
Med verdifall på 23 prosent eller 630 milliarder kroner er det jo forståelig at resultatet i 2008 fikk stor oppmerksomhet.
The most important development for the Fund was perhaps a doubling of its global equity holdings. 
Det viktigste for fondet var kanskje at eierandelene i verdens aksjemarkeder ble doblet.
After earning high returns in the past year and a half, the Fund has also recovered the losses. 
Etter høy avkastning det siste halvannet året, er også tapene vunnet tilbake.
Chart: Nominal interest rate level and cost of equity capital 
Figur: Nominelt rentenivå og kostnaden ved egenkapital
As I mentioned earlier, the Fund has become larger than we expected a decade or so ago as high oil prices have more than compensated for fairly low returns in international capital markets. 
Fondet er som nevnt blitt større enn vi forventet for et godt tiår tilbake, fordi høye oljepriser har mer enn oppveiet ganske lav avkastning i de internasjonale kapitalmarkedene.
Looking ahead, market prices suggest that interest rates are expected to remain low for many years. 
Ser vi framover tyder markedsprisene på forventninger om at rentene vil ligge lavt i mange år.
Real interest rates on long-term bonds have been depressed by central bank government bond purchases. 
Realrenten på obligasjoner med lang løpetid er presset ned av sentralbankers kjøp av statsobligasjoner.
Let us nonetheless assume an average nominal return on the Fund’s fixed income instruments of 3 per cent ahead. 
La oss likevel legge til grunn en gjennomsnittlig nominell avkastning på fondets rentepapirer på 3 prosent framover.
On the other hand, there are no signs that return requirements in equity markets are low. 
Det er derimot ikke tegn til lave avkastningskrav i aksjemarkedet.
Dividend payments are high in relation to companies’ market value. 
Utbyttebetalingene er høye i forhold til markedsverdien av selskapene.
Simple valuation models [9] indicate that shareholders require a rate of return between 8 and 10 per cent, a fairly normal level. 
Enkle verdsettingsmodeller [9] tyder på at aksjonærenes krav til avkastning er mellom 8 og 10 prosent, et ganske normalt nivå.
This results in an overall nominal return of between 6 and 7 per cent. 
Til sammen gir dette en nominell avkastning for fondet på mellom 6 og 7 prosent.
In addition, positive contributions to the return are expected from non-government bonds, active management and real estate. 
I tillegg ventes positive bidrag til avkastningen fra obligasjoner utstedt av andre enn stater, fra den aktive forvaltningen og etter hvert fra eiendom.
There is considerable uncertainty surrounding these estimates. 
Det er vide rammer for usikkerheten i slike anslag.
Nevertheless, Norges Bank’s view is that it is still reasonable for the government to base its withdrawals from the Fund on an expected annual real rate of return of 4 per cent. 
Vi mener likevel det fortsatt er rimelig at regjeringen bygger sine uttak fra fondet på en forventning om en årlig realavkastning, det vil si avkastningen etter at inflasjonen er trukket fra, på 4 prosent.
Chart: Excess return, cumulative annual since inception and quarterly 
Figur: Meravkastning, årlig akkumulert siden oppstart og kvartalsvis
The long-term return and the wide annual variations in the Fund’s value are largely dependent on financial market developments. 
Avkastningen på lang sikt og de store årlige endringene i fondets verdi bestemmes i hovedsak av utviklingen i finansmarkedene.
The most important questions therefore relate to the Fund’s strategy. 
De viktigste spørsmålene er derfor knyttet til fondets strategi.
We have nevertheless continuously sought to exploit the scope for profitable active management. 
Vi har likevel hele tiden søkt å utnytte muligheten for lønnsom aktiv forvaltning.
According to the Ministry’s calculations, the expected real return on the Fund rose by 0.4 percentage point when the equity allocation was increased from 40 per cent to 60 per cent [10] . 
Ifølge beregninger utført av Finansdepartementet økte forventet realavkastning av fondet med 0,4 prosentpoeng ved å øke aksjeandelen fra 40 til 60 prosent [10] .
In this context, a contribution of 0.25 percentage point does not seem small. 
I en slik sammenligning fortoner ikke et bidrag på 0,25 prosentpoeng seg som lite.
It is also fairly demanding to achieve this. 
Det er også ganske krevende å oppnå.
The degree of efficiency in financial markets is generally high. 
I utgangspunktet er det en stor grad av effisiens i finansmarkedene.
In a model, Nobel prize winner William Sharpe divides investors into two groups: passive and active investors. 
I en modell deler nobelprisvinner William Sharpe investorene i to grupper: passive og aktive investorer.
In this model, all passive investors will achieve a return in line with the general market. 
I denne modellen vil alle passive investorer få en avkastning på linje med det generelle markedet.
The return earned by active investors will on average be lower than the market return because of higher management costs [11] . 
De aktive investorene vil i gjennomsnitt gjøre det dårligere enn markedsavkastningen, på grunn av kostnadene [11] .
The idea that rational and profit-motivated participants should, on average, lose money is a paradox, as pointed out by Sanford Grossman and Joseph Stiglitz in 1980 [12] . 
At rasjonelle og profittmotiverte aktører i gjennomsnitt skal tape penger, er et paradoks som ble påpekt av Sanford Grossman og Joseph Stiglitz i 1980 [12] .
For investors and managers to expend resources on gathering and analysing information, opportunities for profit in the markets must be sufficient to cover their costs. 
For at investorer og forvaltere skal bruke ressurser på å innhente og analysere informasjon, må det finnes tilstrekkelig med muligheter for profitt i markedene til at disse kan få dekket sine kostnader.
The Grossman-Stiglitz paradox prompted an adjustment of the efficient market hypothesis. 
Grossman-Stiglitz-paradokset ga støtet til å justere hypotesen om effisiens i markedene.
In the modified version, financial markets reach near-efficiency most of the time, but active management is necessary to eliminate mispricing and increase market efficiency [13] . 
En modifisert versjon hevder at finansmarkedene er nær effisiente det meste av tiden, men at aktiv forvaltning er nødvendig for å eliminere feilprisinger og bringe markedene i retning av effisiens [13] .
When panic seized the markets in autumn 2008, prices simultaneously fell for many types of securities that had previously shown a low degree of correlation. 
Da panikken grep markedene høsten 2008, falt verdien samtidig på mange papirer som tidligere hadde hatt liten samvariasjon.
It came as a surprise that there was a strong positive correlation between for example Japanese inflation-linked government bonds, bonds issued by international institutions such as the European Investment Bank, covered bonds issued by European banks and US mortgage-backed bonds. 
Det kom som en overraskelse at samvariasjonen ble stor mellom investeringer i for eksempel japanske statsobligasjoner med inflasjonssikring, obligasjoner utstedt av internasjonal organisasjoner som Den europeiske investeringsbanken, europeiske bankobligasjoner med fortrinnsrett og amerikanske boliglånsobligasjoner.
An investor such as the Fund can survive a liquidity squeeze for a period. 
En investor som oljefondet kan godt bære manglende likviditet en periode.
We were prepared to maintain positions in fixed-income securities to maturity and the vast majority of borrowers appear to be honouring their debt obligations. 
Vi var forberedt på å sitte med mange av rentepapirene til forfall, og de aller fleste debitorene ser ut til å betale gjelden som forpliktet.
The crisis nevertheless revealed that the exposure to underlying systematic risk was greater than we perhaps realised at the outset. 
Krisen avdekket likevel at posisjonene var mer utsatte for en underliggende og systematisk risiko enn vi på forhånd kanskje var klar over.
In the hearing before the Storting (Norwegian parliament) in 2009, directly after the reporting of substantial losses in 2008, I indicated that unless the economic outlook went from bad to considerably worse, active management would deliver substantial excess returns in the coming years. 
I stortingshøringen i 2009, rett etter rapportering av store tap i 2008, ga jeg uttrykk for at med mindre de økonomiske utsiktene ville gå fra vondt til vesentlig verre, ville vi komme til å få bokført en stor meravkastning fra den aktive forvaltningen de nærmeste årene.
Since the second quarter of last year, book values have increased even faster than we dared to hope. 
Siden andre kvartal i fjor er de bokførte verdiene skrevet opp enda raskere enn vi torde håpe.
Returns have also been good as a result of a restructuring of the portfolio. 
Avkastningen er også blitt god som følge av en viss restrukturering av porteføljen.
The Fund continued to pursue active management through the crisis. 
Det ble holdt fast ved den aktive forvaltningen gjennom krisen.
It has proven important that active management could be pursued. 
Det har vist seg å være viktig at den kunne føres videre.
Active management has on the whole delivered good results, contributing an average 0.3 percentage point to the overall annual return. 
Resultatene fra den aktive forvaltningen har i all hovedsak vært gode.
All in all, active management has increased the value of the Fund by several tens of billions of Norwegian kroner. 
Til sammen har denne forvaltningen bidratt til å øke fondsverdien med flere titalls milliarder kroner.
Chart: Key components of the design of the Fund’s investment strategy 
Figur: Sentrale deler i SPUs investeringsstrategi
The Ministry of Finance sets out the investment strategy for the Fund, while Norges Bank as manager provides advice on a regular basis. 
Finansdepartementet fastsetter investeringsstrategien til Statens pensjonsfond utland, mens Norges Bank som forvalter gir jevnlig råd.
This past summer, we proposed several important changes to the Fund’s investment strategy [14] . 
Vi la i sommer fram forslag til hvordan strategien kan utvikles videre [14] .
The proposal illustrates the relationship between the various components of the strategy. 
I forslaget har vi forsøkt å illustrere hvordan de ulike elementene i strategien står i forhold til hverandre.
We have also pointed to possible improvements to the investment guidelines for the Fund. 
Vi har også pekt på områder hvor vi mener retningslinjene for fondets investeringer kan bli bedre.
The fixed income portfolio has a number of weaknesses. 
Referansen for obligasjoner har flere svakheter.
We have learned that we should not necessarily invest most in those companies and states that are the most eager borrowers. 
Vi har lært at vi ikke nødvendigvis skal investere mest hos de bedrifter og stater som er de ivrigste låntakerne.
Large borrowers thus have a high weight in the portfolios. 
Dette fører til at store låntakere får en stor vekt i porteføljene.
Our assessment is that the fixed income portfolio should instead be weighted based on the income that is to service the debt. 
Vår vurdering er at referansen for obligasjoner heller bør vektes ut fra inntektene som skal betjene gjelden.
The GDP-weighted alternative is the most relevant alternative for government debt. 
BNP-vekter fremstår da som det mest aktuelle alternativet for statsgjeld.
Both the equity and fixed income portfolios are constructed using regional weights. 
Både aksje- og renteporteføljen er satt sammen etter regionale vekter.
Today’s distribution was partly determined using Norwegian import weights from the mid-1990s. 
Dagens fordeling ble fastsatt dels på grunnlag av norske importvekter fra midt på 1990-tallet.
It should be considered whether the regional weights should no longer be used so that the Fund’s holdings across all companies and recognised markets are of equal size. 
Det er grunn til å vurdere om regionvektene bør avvikles, slik at fondet i utgangspunktet har like store eierandeler i alle selskaper i de godkjente markedene.
If regional weighting is discontinued, the share of the Fund’s European equity and bond holdings will be reduced. 
En avvikling av regionvektene vil føre til at andelen av fondet som er plassert i Europa går ned, både for aksjer og rentepapirer.
Investments in the Americas and Asia will then increase. 
Investeringene i Amerika og Asia vil i så fall øke.
With such a revision, the stability of economic and political systems must also be assessed. 
Ved en eventuell omlegging må en også ha for øye hvor stabile de økonomiske og politiske systemene kan vurderes å være.
When equity prices increase rapidly, the equity allocation will exceed the strategic weight of 60 per cent. 
Når aksjekursene stiger sterkt, vil aksjeandelen øke utover den strategiske vekten på 60 prosent.
Rebalancing rules are then applied to bring the equity allocation back to 60 per cent. 
Det er regler for hvordan vi da skal rebalansere, det vil si selge aksjer og kjøpe obligasjoner, for å bringe andelen tilbake til 60 prosent.
These rules are more important than many perhaps believe. 
Disse reglene er viktigere enn mange kanskje tror.
Many investors waited for a long time, probably too long, to rebalance their portfolios during and after the crisis, when equity allocations fell sharply. 
Vi ser at mange investorer ventet lenge, antagelig for lenge, med rebalanseringen av sine porteføljer under og etter krisen, da aksjeandelene falt kraftig.
It should also be considered whether the rules should be designed to provide for a greater degree of automaticity, less judgement and probably also greater transparency. 
Også for oljefondet kan det være grunn til å se nærmere på reglene med sikte på mer automatikk, mindre skjønnsutøvelse og trolig også større åpenhet.
It is important to take into account the Fund’s particular features, that is to say a long-term, large investor without short-term liquidity needs, when evaluating which investment strategy is most appropriate. 
Det er viktig å ta utgangspunkt i fondets særpreg: en langsiktig, stor investor uten løpende likviditetsbehov, når en skal vurdere hvilken investeringsstrategi som er mest hensiktsmessig.
Today the Fund’s assets are divided into two classes: equities and bonds. 
Fondets eiendeler skilles i dag i to klasser: aksjer og obligasjoner.
Going forward, a division into three asset classes may better enable the Fund to achieve its long-term objectives. 
Framover kan en tredeling være bedre for nå fondets langsiktige mål.
The first asset class is equities. 
Den første klassen er aksjer.
This class features the highest risk exposure and the highest expected return. 
Denne klassen er den mest risikoutsatte og gir den høyeste forventede avkastningen.
It accounts for 60 per cent of the Fund, which reflects the risk willingness of the Fund’s owner. 
Den utgjør 60 prosent av fondet, noe som gjenspeiler risikoviljen til fondets eier.
Today, the Fund can only invest in equities that are listed on a recognised stock exchange. 
I dag kan fondet bare investeres i aksjer som er notert på godkjente børser.
Selecting good companies is demanding and management fees are high. 
Utvelgelse av gode selskaper er krevende, og forvaltningshonorarene er høye.
Many are highly leveraged and the sector’s behaviour is procyclical. 
Mange kan være tungt belånt, og bransjen er medsyklisk i sin adferd.
The second class is nominal fixed income securities. 
Den andre klassen er nominelle rentepapirer.
Over time these securities are expected to provide a lower return than equities. 
Over tid venter vi at disse vil gi lavere avkastning enn egenkapitalinstrumenter.
They are also less exposed to risk and are often easier to sell at short notice. 
De er også mindre risikable og ofte lettere å selge på kort varsel.