natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Few countries are benefiting as much as Norway - and losing as little - in the current environment of freer trade in goods and services and cross-border labour mobility. 
Få land vinner så mye som Norge - og taper så lite - på friere handel av tjenester og varer og på flyt av arbeidskraft over landegrensene.
After almost two decades of high inflation, the rise in prices stabilised in many countries in the 1990s. 
Etter nær to tiår med høy inflasjon stabiliserte prisstigningen seg i svært mange land på 1990-tallet.
The year-on-year rise in prices in the industrial countries was about 13 per cent at the beginning of the 1980s. 
Den årlige prisstigningen i industrilandene var 13 prosent ved starten av 1980-årene.
In the course of the following decade, it fell to below 2 per cent. 
I løpet av det neste tiåret kom den ned i under 2 prosent.
Today, most central banks orient monetary policy towards low and stable inflation. 
De fleste sentralbanker retter i dag pengepolitikken inn mot å holde inflasjonen lav og stabil.
The practical implementation of monetary policy can vary, but the common objective is price stability. 
Den praktiske gjennomføringen kan variere, men målet om prisstabilitet er felles.
Low and stable inflation has contributed to solid growth in the global economy in recent years. 
Lav og stabil inflasjon har bidratt til god vekst i verdensøkonomien de siste årene.
Despite rising oil prices, international conflicts that have led to uncertainty, and other disturbances, the impact on inflation and output has been moderate. 
Til tross for stigende oljepriser, internasjonale konflikter som har skapt usikkerhet, og andre forstyrrelser, har utslagene i prisstigning og produksjon vært moderate.
The perception in Norway in the 1960s and 1970s, as in other countries, was that strong growth and low unemployment could be achieved if we were only willing to accept somewhat higher inflation. 
Også i Norge var oppfatningen på 1960- og 70-tallet at vi kunne oppnå høy vekst og lav arbeidsledighet dersom vi bare var villige til å akseptere noe høyere inflasjon.
But it was gradually recognised that this was not the case. 
Men etter hvert ble det erkjent at det ikke gikk.
In 1980, Odd Aukrust, research director at Statistics Norway said the following about economic developments in Norway: "Unfortunately, there is even less reason for optimism this time. 
Forskningssjef Odd Aukrust i Statistisk sentralbyrå uttalte i 1980 om utviklingen i norsk økonomi: "Dessverre er det denne gang enda mindre grunn til optimisme.
It appears that the competitive position of Norwegian manufacturing will weaken in the coming year. 
Konkurranseevnen til norsk industri ser ut til å bli svakere i året som kommer.
The main problem is that no one controls price developments. 
Nøkkelproblemet er at ingen har styring på prisutviklingen.
From the second half of the 1980s, the authorities started using monetary policy to control inflation. 
Gjennom pengepolitikken tok myndighetene fra andre halvdel av 1980-årene styring over inflasjonen.
At the beginning of the 1990s, inflation had fallen, and since 1988, inflation has averaged 2½ per cent. 
Ved inngangen til 1990-årene var prisstigningen kommet ned, og siden 1988 har prisstigningen vært 2½ prosent i gjennomsnitt.
Studies of price developments for all goods and services show that price formation underwent a permanent shift around 1988.4 A transition occurred from a period of high and unstable inflation to the current period of low and stable inflation. 
Studier av prisutviklingen for alle varer og tjenester, viser at det skjedde et brudd og et varig skift i prisdannelsen rundt 1988.4 Vi gikk fra en periode med høy og ustabil inflasjon til den perioden som vi fortsatt er inne i, med lav og stabil inflasjon.
Bringing the rate of inflation down had its costs. 
Det kostet å få inflasjonen ned.
In the years from 1988 to 1992, the Norwegian economy experienced the deepest recession of the post-war period. 
Norsk økonomi var i årene fra 1988 til 1992 i den dypeste lavkonjunkturen i etterkrigstiden.
But growth picked up quickly, and the 1990s as a whole were a golden decade. 
Men veksten tok seg raskt opp, og samlet ble 1990-tallet et gyllent tiår.
It also appears that the present decade will be favourable. 
Det ser også ut til at det tiåret vi nå er inne i, blir godt.
A foundation was laid when the Norwegian authorities took control of inflation. 
Et grunnlag ble lagt da norske myndigheter tok styring over inflasjonen.
Developments over the past 40 years illustrate that the most important contribution monetary policy can make to sound economic developments in the long term is low and stable inflation. 
Utviklingen de siste 40 årene illustrerer at det viktigste bidraget pengepolitikken kan gi til en god økonomisk utvikling på lang sikt, er lav og stabil inflasjon.
This provides the economy with a nominal anchor. 
Det gir økonomien et nominelt ankerfeste.
Low and stable inflation makes it easier for economic agents to distinguish changes in relative prices from changes in the general price level. 
Lav og stabil prisvekst gjør det lettere for aktørene å skille endringer i relative priser fra endringer i det generelle prisnivået.
Prices become a more accurate information vehicle. 
Prisene blir bedre bærere av informasjon.
Alan Greenspan has defined price stability as "a situation in which households and businesses in making their saving and investment decisions can safely ignore the possibility of sustained, generalized price increases or decreases".5 This is the aim of monetary policy in all countries. 
Alan Greenspan har sagt at prisstabilitet har vi "når husholdninger og foretak som tar beslutninger om konsum og investeringer, trygt kan se bort fra mulighetene for en vedvarende økning eller et fall i det generelle prisnivået."5 Det strekker alle land seg etter i pengepolitikken.
When there is confidence in the inflation target, monetary policy can also contribute to stabilising output and employment. 
Når det er tillit til inflasjonsmålet, kan pengepolitikken også bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
Norges Bank operates a flexible inflation targeting regime, so that weight is given to both variability in inflation and variability in output and employment in interest-rate setting. 
Norges Bank legger til grunn at inflasjonsstyringen skal være fleksibel, slik at både variasjon i inflasjon og variasjon i produksjon og sysselsetting blir tillagt vekt når vi setter renten.
Past experience indicates that expectations as to future inflation remain stable even if inflation varies somewhat as long as the interest rate is used actively to curb the effects. 
Erfaringene kan tyde på at forventningene om fremtidig inflasjon holder seg stabile selv om prisstigningen svinger en del, så lenge renten brukes aktivt for å dempe utslagene.
Monetary policy cannot fine-tune economic developments, but it can prevent the largest effects from occurring when the economy is exposed to disturbances. 
Pengepolitikken kan ikke finstyre utviklingen i økonomien, men hindre de største utslagene når økonomien blir utsatt for forstyrrelser.
In some situations, it may be appropriate to hedge against particularly unfavourable developments. 
I enkelte situasjoner kan det være riktig å gardere seg mot spesielt ugunstige utviklingstrekk.
If inflation deviates substantially from the target for a period, the interest rate will be set with a view to gradually returning it to the target, so that we avoid substantial variations in output and employment. 
Når prisstigningen i en periode avviker vesentlig fra målet, vil renten settes med sikte på at den gradvis bringes tilbake, slik at vi unngår unødige svingninger i produksjon og sysselsetting.
Through the 1990s, inflation remained on the whole in the interval 1½ - 3½ per cent. 
Gjennom 1990-tallet holdt prisstigningen seg stort sett i området 1½ - 3½ prosent.
Inflation has varied slightly more in the past few years. 
Variasjonen har økt litt de siste årene.
In a period of increased cross-border labour flows, substantial technological advances, changes in competitive conditions and new trading patterns, we may, with our very open economy, have to accept a somewhat greater variation in inflation and deviations from the target, as we have witnessed over the past two to three years. 
I en periode med økt flyt av arbeidskraft over landegrensene, store teknologiske fremskritt, endringer i konkurranseforhold og nye handelsmønstre må vi med vår svært åpne økonomi kanskje godta noe større utslag i inflasjonen og avvik fra målet, slik vi har sett de siste to-tre årene.
Even though economic growth has been strong over the past 15 years, economic cycles have varied. 
Selv om den økonomiske veksten har vært god de siste 15 årene, har konjunkturene skiftet.
A clear upturn in the years from 1993 to 1998 was followed by a period of more moderate growth and a mild downturn in 2002 and into 2003. 
Et klart oppsving i årene fra 1993 til 1998 ble avløst av en periode med mer dempet vekst og et mildt tilbakeslag i 2002 og inn i 2003.
Since summer 2003, the Norwegian economy has again experienced a marked upturn. 
Siden sommeren 2003 har norsk økonomi igjen vært i en klar oppgang.
Wage developments reflect and influence business cycles. 
Lønnsutviklingen gjenspeiler og påvirker konjunkturene.
Strong employment growth in the 1990s resulted in a rise in labour costs, which in turn had a dampening impact on growth. 
Den sterke veksten i sysselsettingen på 1990-tallet førte til en stigning i lønnskostnadene, som igjen bidro til dempet vekst.
Moderate wage growth in recent years is being accompanied by a strong cyclical upturn. 
Den moderate lønnsveksten de senere årene går hånd i hånd med en sterk konjunkturoppgang.
The Norwegian economy has continued to exhibit high growth this year. 
Den gode veksten i norsk økonomi har fortsatt i inneværende år.
Low interest rates, higher petroleum investment and strong global growth have been the most important driving forces. 
Lave renter, økte petroleumsinvesteringer og sterk vekst ute har vært de viktigste drivkreftene.
Low interest rates contributed at the beginning of the upturn to high growth in private consumption and housing investment. 
De lave rentene bidro i starten av oppgangen til høy vekst i det private forbruket og i boliginvesteringene.
Last year, exports and corporate investment also showed solid growth. 
I fjor var det god vekst også i eksporten og i investeringene i bedriftene.
There is now a broad upswing in demand for goods and services. 
Det er nå en bred oppgang i etterspørselen etter varer og tjenester.
Inflation has increased somewhat, but is still very low, even 2½ years after the cyclical change. 
Inflasjonen har økt noe, men er fortsatt svært lav, selv 2½ år etter at konjunkturene snudde.
Inflation is still being restrained by the fall in prices for imported consumer goods, increased competition in a number of markets and the current period of lower nominal pay increases. 
Fortsatt holdes prisveksten nede av fall i prisene på importerte konsumvarer, økt konkurranse i flere markeder og av at vi er i en periode med lavere nominelle lønnstillegg.
The trend in prices for consumer goods over the past two or three years is a result of favourable developments in the Norwegian and global economies. 
Utviklingen i prisene på konsumvarer de siste to-tre årene er et resultat av gunstige trekk ved norsk og internasjonal økonomi.
Low inflation is being accompanied by real income growth and a rise in production. 
Den lave inflasjonen går sammen med vekst i realinntektene og produksjonen.
In other words, low inflation is not the result of declining demand, activity or employment. 
Det er altså ikke svikt i etterspørsel, aktivitet og sysselsetting som ligger bak.
The labour supply and production equipment set a limit in the short term on the level of production in Norwegian enterprises. 
Tilfanget av arbeidskraft og produksjonsutstyr setter på kort sikt en ramme for hvor mye norske virksomheter kan produsere.
When production approaches this limit, wage and price inflation will pick up. 
Når produksjonen nærmer seg denne grensen, vil lønns- og prisveksten tilta.
For an open economy like Norway's, this limit can vary. 
For en åpen økonomi som den norske, er denne grensen vag.
We buy an increasingly wide range of goods and services abroad. 
Vi kjøper et stadig større spekter av varer og tjenester utenfra.
The production of goods for the domestic market can be moved abroad. 
Produksjon av varer beregnet på det norske markedet kan skje ute.
Services can also be provided by producers in other countries. 
Tjenester kan også leveres av produsenter i andre land.
Norwegian companies are no longer looking to the domestic labour market only. 
Norske bedrifter søker ikke lenger etter arbeidskraft bare her hjemme.
Other Nordic countries are an important source of labour. 
Andre nordiske land er en viktig kilde.
Last year, the number of work permits issued increased by 30 per cent. 
I fjor ble det i tillegg utstedt mer enn 30 prosent flere arbeidstillatelser enn året før.
A large share came from the new EU member states. 
En stor del av disse kom fra de nye EU-landene.
The waiter from Sweden, the Polish carpenter, the cherry-picker from Lithuania, the dentist from Iran and the physician from Sri Lanka are altering the capacity limits of the Norwegian economy. 
Servitøren fra Sverige, den polske snekkeren, morellplukkeren fra Litauen, tannlegen fra Iran og legen fra Sri Lanka flytter kapasitetsgrensene i norsk økonomi.
Nonetheless, many services are provided and must be delivered in Norway. 
Likevel, mange tjenester skal leveres og må utføres i Norge.
Nor do we want to drive internationally exposed businesses out of the mainland economy. 
Vi ønsker heller ikke å drive konkurranseutsatte virksomheter ut av fastlandsøkonomien.
Norway's skills requirements and authorisation procedures are also curbing competition. 
Norske krav til kompetanse og godkjenningsrutiner demper også konkurransen.
Laws and resolutions on minimum pay requirements may also restrict the flow of labour. 
Lover og vedtak om bruk av minstetariffer kan begrense flyten av arbeidskraft.
Current evidence suggests that capacity utilisation is increasing in some sectors of the Norwegian economy. 
Vi har holdepunkter nå for at utnyttingen av kapasiteten øker i deler av norsk økonomi.
Norwegian industrial leaders report that they are nearing capacity limits with regard to labour, plant and equipment. 
Ledere i norske industribedrifter rapporterer at de ikke har mye ledig arbeidskraft, utstyr og lokaler.
There are reports of shortages of craftsmen, project managers and supervisors, engineers and skilled workers. 
Det blir meldt om knapphet på håndverkere, prosjekt- og arbeidsledere, ingeniører og fagarbeidere.
Even though capacity utilisation is rising, there are no visible signs of inflation. 
Selv om kapasitetsutnyttingen øker, er det ikke synlige inflasjonstegn.
Intensified competition is exerting downward pressure on margins. 
Marginene i næringslivet holdes nede av økt konkurranse.
Wage growth is still at such a low level that it is strengthening businesses and employment. 
Lønnsveksten er fortsatt så lav at den styrker virksomhetene og sysselsettingen.
However, we have experienced earlier that cost inflation can rapidly accelerate. 
Men vi har tidligere erfart at kostnadsstigningen raskt kan tilta.
The settlements in 2004 and 2005 resulted in moderate wage growth. 
Oppgjørene i 2004 og 2005 ga en moderat lønnsvekst.
There are now signs of higher local pay increases in some industries. 
Det er nå tegn til økte lokale tillegg i enkelte næringer.
Pay increments are probably rising in occupations where pay is directly linked to performance. 
Tilleggene øker trolig i yrker hvor lønn er knyttet direkte til resultatene.
Municipalities and public entities have recorded a sharp increase in revenues, and this may easily translate into higher labour costs. 
Kommuner og offentlige virksomheter har fått økt sine inntekter markert, og det kan lett gli over i økte lønnskostnader.
Nevertheless, the labour market is not so tight that there is a pronounced risk of a marked increase in wage growth in connection with the spring income settlement. 
Arbeidsmarkedet er likevel ikke så stramt at det er stor risiko for at lønnsveksten tiltar vesentlig i inntektsoppgjøret til våren.
A characteristic of the wage formation process in Norway has been that fairly long periods of moderate nominal pay increases and rising employment have culminated in a sharp rise in cost inflation - often as a result of working hour reforms - and a decline in employment. 
Lønnsdannelsen i Norge har vært preget av at ganske lange perioder med moderate nominelle tillegg og stigende sysselsetting ender med at kostnadsstigningen - gjerne som følge av arbeidstidsreformer - tar seg kraftig opp, og sysselsettingen viker.
Developments in labour costs and the wage settlements in 1974 and 1975, 1986 and 1987 and in the period between 1998 and 2002 laid the basis for a subsequent decline in output and employment. 
Utviklingen i lønnskostnadene og oppgjørene i 1974 og 1975, i 1986 og 1987 og i perioden mellom 1998 og 2002 la grunnlag for senere svikt i produksjon og sysselsetting.
In our interest-rate setting, we must continuously assess how we should take account of the risk of another sharp rise in cost inflation when the labour market tightens. 
Når vi setter renten, må vi løpende vurdere hvordan vi skal ta høyde for risikoen for et nytt kostnadsløft når arbeidsmarkedet strammes til.
In the conduct of monetary policy, we assess the objective of stabilising inflation at close to 2½ per cent over time against the objective of stabilising output and employment. 
I pengepolitikken veier vi hensynet til å stabilisere inflasjonen nær 2½ prosent over tid mot hensynet til stabil vekst i produksjon og sysselsetting.
Given the low inflation rate, we have decided to keep interest rates at a low level and at times considered an even lower interest rate. 
Med lav inflasjon har vi valgt å holde renten på et lavt nivå og tidvis vurdert en enda lavere rente.
However, against the background of solid growth in the Norwegian economy since summer 2003, we have instead decided to use some time to bring inflation back to target. 
Men med god vekst i norsk økonomi siden sommeren 2003 har vi i stedet valgt å bruke noe tid på å bringe inflasjonen tilbake mot målet.
Household debt has risen sharply since the mid-1990s. 
Husholdningenes gjeld har økt kraftig siden midten av 1990-tallet.
At the same time, house prices have shown a marked increase. 
Samtidig har boligprisene økt markert.
Debt developments through the 1990s can probably be viewed to some extent as a delayed adaptation to the deregulation of the housing and credit markets in the 1980s, after many households burned their fingers immediately after the deregulation. 
Utviklingen i gjelden gjennom 1990-tallet kan vi trolig delvis se på som en forsinket tilpasning til dereguleringen av bolig- og kredittmarkedene på 1980-tallet, etter at mange husholdninger brente seg like etter oppmykningen.
At the same time, the credit market has deepened. 
Samtidig har kredittmarkedet blitt dypere.
New loan products have emerged, and it is easier to raise loans. 
Nye låneprodukter har kommet til, og det er lettere å få lån.
Borrowers can choose their repayment schedule. 
Låntakere kan velge nedbetalingsprofil.
Credit and housing market liberalisation provides homebuyers with the opportunity to establish a high housing standard early in their adult lives and draw on this capital later in life. 
Friere kreditt- og boligmarkeder gjør det mulig for folk å etablere en høy boligstandard tidlig i det voksne livsløpet og å tære på denne kapitalen sent i livet.
In recent years, household income growth has been solid, household confidence regarding the future has been strong and households probably perceive higher income levels as permanent. 
De siste årene har det vært god vekst i husholdningenes inntekter, de har svært stor fremtidstro, og de opplever trolig inntektsløftet som permanent.
This may have resulted in a further rise in house prices and debt. 
Det kan ha gitt en ytterligere stigning i boligpriser og gjeld.
In addition, low real interest rates are currently contributing to this. 
I tillegg bidrar nå de lave realrentene.
We have limited scope for restraining structural changes that take place when households increase their debt over several years in order to invest in housing and other property and assets. 
Vi har begrenset mulighet til å bremse de strukturelle endringene som skjer når husholdningene øker sin gjeld over flere år for å investere i boliger og andre eiendommer og aktiva.
An interest rate level that effectively restrains this restructuring process would also have had adverse effects on economic activity. 
En rente som er tilstrekkelig til effektivt å bremse denne tilpasningen, ville samtidig hatt uheldige virkninger på aktiviteten i økonomien.
However, households are more vulnerable when debt is high. 
Men husholdningene er mer sårbare når gjelda er høy.
Long periods of sharply rising asset prices and debt may be a source of subsequent instability in production and employment. 
Lange perioder med sterk vekst i formuespriser og gjeld kan være en kime til senere ustabilitet i produksjon og sysselsetting.
We believe that expectations regarding interest rate developments have a greater impact on household and business borrowing and investment behaviour than actual interest rates. 
Vi tror at det husholdninger og bedrifter venter om utviklingen i renten, betyr mer enn det aktuelle nivået når de låner og investerer.
Norges Bank communicates its analysis of the outlook for the Norwegian economy and the interest rate. 
Norges Bank gjør kjent sitt syn på utsiktene for norsk økonomi og for renten.
At this juncture, the outlook for output and inflation suggests that the interest rate should be gradually - in small, not too frequent steps - brought up to a more normal level.7 The economic outlook is uncertain. 
Nå tilsier utsiktene for produksjonen og inflasjonen at renten gradvis - i små og ikke hyppige skritt - bringes opp mot et mer normalt nivå.7 Det er usikkerhet i den økonomiske utviklingen.
We illustrate interest rate uncertainty ahead with a fan chart, which is meant to capture the outcome with a 70 per cent probability. 
Vi viser usikkerheten for renten fremover med det skyggelagte feltet, som er ment å fange opp utfallet med 70 prosent sannsynlighet.
The consequences of higher interest rates for two households are illustrated in this chart. 
Konsekvensen for to familier av økt rente er illustrert i denne figuren.
Both households comprise two adults and two children. 
Begge består av to voksne og to barn.
One household has a gross income of NOK 800 000 and NOK 2 million in debt. 
Den ene har en bruttoinntekt på 800 000 kroner og 2 millioner kroner i gjeld.
The other has an income of NOK 600 000 and NOK 1.5 million in debt. 
Den andre har en inntekt på 600 000 kroner og 1½ millioner kroner i gjeld.
The chart shows the two households' income after basic expenses and interest and principal payments have been paid. 
Her viser vi hvor stor andel av inntekten de to familiene sitter igjen med når basisutgifter, renter og avdrag er betalt.
The household with an income of NOK 800 000 can cope reasonably well with a debt of NOK 2 million even after the interest rate has increased by 3 percentage points. 
Familien med en inntekt på 800 000 kroner kan rimelig greit håndtere en gjeld på 2 millioner selv etter at renten har økt med tre prosentenheter.
The household with the lowest income will have a tight margin. 
Familien med den laveste inntekten får det knapt.
Principal payments will have to be deferred and, even with a deferral of a few years, this household will have little leeway after basic expenses have been paid. 
Det vil kreve utsettelse av avdrag, og selv om de skulle slippe avdragene noen år, vil de ha lite å gå på når basisutgiftene er betalt.
In order to increase its financial leeway, it will either have to increase its income, or reduce housing consumption and dispose of its debt. 
For å få større handlingsrom må familien eventuelt skaffe seg økte inntekter eller redusere boligforbruket og kvitte seg med gjeld.