natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This partly reflects high income growth in this period, but also the length of the journey from Oslo to Eidsvoll at that time. 
Det gjenspeiler dels at inntektsveksten har vært høy i denne perioden, men også at strekningen Oslo-Eidsvoll den gang var en lang reise.
The train took almost 3 hours, while today's journey takes 45 minutes. 
Toget tok nærmere 3 timer, mens det i dag tar 45 minutter.
We now know that the Norwegian economy on average grew by 2.9 per cent in the period 1830-2003. 
Vi vet nå at norsk økonomi i gjennomsnitt har vokst med 2,9 prosent i perioden 1830-2003.
Growth was strongest in the period 1945-1970, when annual growth reached 5 per cent. 
Den sterkeste vekstperioden var 1945-1970 med årlig vekst på 5 prosent.
The sharpest fall in GDP was recorded in 1921, when GDP plummeted by 9.7 per cent. 
Det sterkeste fallet i BNP opplevde vi i 1921 med 9,7 prosent.
This is a fall of the same magnitude as that experienced by Finland in 1991/1992, Korea in 1998 and Argentina in 2002. 
Det er av samme størrelsesorden som det Finland erfarte i 1991/1992, Korea hadde i 1998 og Argentina hadde i 2002.
High income growth over the last few centuries is also reflected in rising house prices. 
Den høye inntektsveksten de siste hundreårene gjenspeiles også i stigende boligpriser.
Developments in property prices play a role today in Norges Bank's assessment of stability in the financial system. 
Utviklingen i eiendomsprisene spiller i dag en rolle for Norges Banks vurdering av stabiliteten i det finansielle systemet.
Director of Research Øyvind Eitrheim and economist Solveig Erlandsen at Norges Bank have constructed house price indices from 1819 to 2003. 
Forskningsdirektør Øyvind Eitrheim og konsulent Solveig Erlandsen i Norges Bank har konstruert boligprisindekser fra 1819 til 2003.
Students collected the basic data, sitting in archives in Oslo, Bergen, Trondheim and Kristiansand, copying turnover figures from dusty property registers. 
Studenter har sittet i arkiver i Oslo, Bergen, Trondheim og Kristiansand og skrevet av støvete grunnbøker hvor omsetningstall er notert.
The time series shows that house prices have risen, although not at a steady pace. 
Tidsserien viser at husprisene har steget, men ikke jevnt.
There have been periods when house prices have risen sharply and periods when prices have dropped. 
Det har vært perioder med sterk prisstigning og perioder med boligprisfall.
By adjusting for the general rise in prices, we arrive at figures for developments in real house prices. 
Ved å justere for den allmenne prisstigningen får en frem tall for utviklingen i den reelle boligprisen.
This is important to those entering the housing market. 
Det er ikke uten betydning når en går inn i boligmarkedet.
The most unfortunate were those who bought a house in 1899, before the "Christiania crash". 
De mest uheldige var de som kjøpte en bolig i 1899, før "Christiania-krakket".
They had to wait until 1985 before real prices again reached the same level. 
De måtte vente helt til 1985 før realprisen igjen nådde samme nivå.
1See the articles in "Historical Monetary Statistics for Norway 1819-2003", Norges Bank's Occasional Papers, No. 35, Oslo 2004. 
1Se artikkelsamlingen "Historical Monetary Statistics for Norway 1819-2003", Norges Banks skriftserie Nr.
Footnotes 
35, Oslo 2004.
Article in Aftenposten, 3 January 2005 Central Bank Governor Svein Gjedrem 
Kronikk i Aftenposten 3. januar 2005 Sentralbanksjef Svein Gjedrem
The Norwegian economy is growing at a solid pace, and there are prospects that growth will remain high in the year ahead. 
Det er god vekst i norsk økonomi, og det er utsikter til at veksten holder seg høy i året vi nå går inn i.
The recession was mild after the preceding expansion culminated two and a half years ago. 
Lavkonjunkturen ble mild etter at den forrige høykonjunkturen kulminerte for to og et halvt år siden.
The higher rate of cost inflation in Norway relative to other countries was broken without production being impacted to the same extent as during the recessions in the early 1980s and around 1990. 
Den særnorske kostnadsstigningen ble brutt uten så sterke utslag i produksjonen som i nedgangskonjunkturene tidlig på 1980-tallet og rundt 1990.
One of the main reasons for this is probably that low inflation in the 1990s and the current monetary policy have anchored expectations of low and stable inflation among economic agents. 
Trolig har det sammenheng med at den lave prisstigningen på 1990-tallet og den nåværende pengepolitikken har forankret forventningene om lav og stabil inflasjon hos aktørene i det økonomiske livet.
The need to bring down inflation was the main reason why New Zealand, the first country to do so, introduced an inflation target for monetary policy at the end of the 1980s. 
Behovet for å få ned inflasjonen lå til grunn da New Zealand på slutten av 1980-tallet som det første landet innførte inflasjonsmål for pengepolitikken.
Canada, the UK, Sweden and Australia followed suit later in the 1990s. 
Deretter fulgte Canada, Storbritannia, Sverige og Australia utover på 1990-tallet.
Inflation targeting has gradually become the normal monetary policy system in developed economies. 
Inflasjonsstyring er etter hvert blitt det vanlige systemet for pengepolitikk i utviklede økonomier.
In Norway, the Government introduced an inflation target in 2001. 
I Norge fastsatte regjeringen et inflasjonsmål i 2001.
The target is set at 2.5 per cent. 
Målet er satt til 2,5 prosent.
In the euro area, monetary policy is oriented towards price stability, defined as inflation below, but close to 2 per cent. 
I euroområdet er pengepolitikken rettet inn mot prisstabilitet, definert som inflasjon under, men nær to prosent.
Inflation targeting has proved to be a sound system and particularly well suited for small, open economies. 
Inflasjonsstyring har vist seg som et godt system og særlig egnet i små åpne økonomier.
Normally, interest rate setting under an inflation targeting regime will also contribute to stabilising output and employment. 
Rentesettingen som følger, vil normalt også gi bidrag til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
In periods of recession, with prospects of low and falling inflation, the interest rate will be reduced to boost demand and prevent an inflation level that is too low. 
I nedgangstider med utsikter til lav og avtakende prisvekst, vil renten settes ned for å tilskynde høyere etterspørsel og unngå for lav prisstigning.
During an upturn when there are prospects of high inflation, the interest rate will be increased. 
I oppgangstider med utsikter til høy prisvekst, vil renten bli satt opp.
Inflation targeting is softer around the edges than the exchange rate regimes Norway and many other countries operated earlier. 
Inflasjonsstyring er mykere i kantene enn den valutakursstyringen Norge og mange andre land tidligere fulgte.
The system has proved fairly robust to disturbances. 
Systemet har vist seg å være temmelig robust mot forstyrrelser.
Nevertheless, the soft landing of the Norwegian economy after several years of high domestic cost inflation and a low level of activity abroad must not lead us to believe that output and employment cannot show pronounced fluctuations in the future. 
At norsk økonomi har landet mykt etter flere år med høy kostnadsstigning hjemme og dårlige tider ute, må likevel ikke få oss til å tro at produksjonen og sysselsettingen ikke kan variere mye også i framtiden.
Monetary policy can have a stabilising effect, but it cannot eliminate cyclical fluctuations. 
Pengepolitikken kan virke stabiliserende, men den kan ikke fjerne konjunkturene.
Monetary policy's most important contribution is to anchor inflation expectations. 
Pengepolitikkens viktigste bidrag er å forankre forventningene om prisutviklingen.
Compared with the previous fixed exchange rate regime, where the interest rate level abroad normally established a floor for the interest rate in Norway, today's regime provides greater leeway in interest rate setting. 
Sammenliknet med det tidligere fastkurssystemet, hvor rentenivået ute som regel dannet et gulv for den norske renten, har vi i dag større frihet i rentesettingen.
Domestic interest rates will nevertheless follow interest rates in other countries in periods because the Norwegian economy is very open, with free cross-border capital flows. 
Den norske renten vil likevel i perioder følge bevegelsene i rentene i andre land, fordi norsk økonomi er svært åpen med frie kapitalstrømmer til og fra utlandet.
If there are prospects of weak global growth and low inflation, international interest rates will be low. 
Er det utsikter til svak vekst og lav inflasjon internasjonalt, vil rentene ute være lave.
Low external inflation influences the Norwegian economy through low price inflation for imported consumer goods and intermediate goods. 
Lav inflasjon i andre land påvirker norsk økonomi gjennom lav prisvekst på importerte forbruksvarer og innsatsvarer.
In addition, Norwegian exporters will be faced with lower prices in their markets. 
I tillegg må norske eksportører regne med lavere priser i sine markeder.
In such situations, there will often be prospects of low inflation in Norway, and interest rates will be low in Norway. 
I slike situasjoner vil det ofte være utsikter til lav prisvekst også her hjemme, og den norske renten vil være lav.
An important channel for monetary policy is the foreign exchange market and the krone exchange rate. 
Valutamarkedet og valutakursen er en viktig kanal for pengepolitikken.
Norges Bank has not defined a target for the exchange rate. 
Norges Bank har ikke et bestemt mål for nivået på kronekursen.
Movements in the krone are nonetheless of considerable importance in interest rate setting because the exchange rate influences inflation and output. 
Utviklingen i kronen har likevel vesentlig betydning når renten blir fastsatt fordi kursen påvirker inflasjonen og produksjonen.
In open economies with free capital movements, the exchange rate is influenced by economic developments. 
I åpne økonomier med frie kapitalbevegelser vil valutakursen bli påvirket av den økonomiske utviklingen.
If growth in the Norwegian economy is higher than external growth and there are prospects of high domestic inflation, the interest rate will be increased, and the value of the krone will normally rise. 
Skulle veksten i norsk økonomi være høyere enn i utlandet, og det samtidig er utsikter til høy inflasjon her hjemme, vil renten bli satt opp, og verdien på vår valuta vil normalt stige.
If there are prospects of low domestic inflation and falling production even if other countries are faring well, the monetary policy response will normally lead to a fall in the value of our currency. 
Skulle det være utsikter til lav prisvekst og svikt i produksjonen her hjemme selv om utviklingen er god i andre land, vil pengepolitikken reagere slik at verdien på vår valuta normalt faller.
Such fluctuations in the exchange rate are desirable and contribute to stabilising both inflation and output. 
Slike svingninger i kronekursen er ønskelige og bidrar til å stabilisere utviklingen både i inflasjonen og produksjonen.
A krone that is stable - but too strong - engenders economic costs in the form of lower activity. 
En krone som er stabil - men for sterk - gir samfunnsøkonomiske kostnader i form av lav aktivitet.
Likewise, a krone that is stable - but too weak - is a source of high inflation. 
Tilsvarende er en krone som er stabil - men for svak - en kime til høy inflasjon.
Nor is it surprising that the krone fluctuates as other countries' currencies also fluctuate. 
At kronen svinger, er heller ikke uventet, for det gjør også andre lands valutaer.
The krone exchange rate does not stand out as particularly unstable compared with other currencies. 
Kronekursen peker seg ikke ut som spesielt ustabil sammenliknet med andre lands valutaer.
On occasion, however, adverse or excessive movements in the foreign exchange market can be observed. 
Likevel ser vi fra tid til annen uheldige eller overdrevne utslag i valutamarkedet.
This is not a result of inflation targeting, but must be seen in connection with open trade and free capital flows. 
Det er ikke et resultat av inflasjonsstyringen, men av at vi har åpen handel og frie kapitalstrømmer.
Norwegian enterprises have the possibility of hedging against exchange rate fluctuations. 
Norske bedrifter har mulighet til å sikre seg mot svingninger i valutakursen.
A survey of 128 Norwegian enterprises shows that a majority of enterprises that are exposed to currency risk have a hedging strategy. 
En spørreundersøkelse blant 128 norske foretak viser at et flertall av bedrifter som er utsatt for valutarisiko, har en strategi for dette.
One form of natural hedging is to buy intermediate goods in the same currency in which the goods are invoiced. 
En form for naturlig sikring er å kjøpe innsatsvarer i samme valuta som utsalgsvarene faktureres i.
Another form is to take up a loan in the same currency as that of the enterprise's assets. 
En annen form er å ta opp lån i samme valuta som foretaket har eiendeler i.
In addition, enterprises can also use the forward exchange market and options market to hedge against temporary currency fluctuations. 
I tillegg kan bedriftene sikre seg mot midlertidige svingninger ved å kjøpe og selge valuta for fremtidig levering i valutamarkedet eller skaffe seg opsjoner for slike handler.
In an economy such as Norway's with large oil revenues, the margin of manoeuvre in economic policy may appear to be considerable. 
I en økonomi som den norske med store oljeinntekter, kan handlefriheten i den økonomiske politikken fortone seg som stor.
But this margin of manoeuvre can be a source of instability. 
Men denne handlefriheten kan være en kilde til ustabilitet.
The need for credible policy rules and a clear division of responsibility in economic policy can be traced back to last year's winners of the Nobel Prize in economic sciences, Finn Kydland from Norway and Edward Prescott from the US. 
Behovet for troverdige handlingsregler og en klar arbeidsdeling i den økonomiske politikken kan føres tilbake til fjorårets nobelprisvinnere i økonomi, rogalendingen Finn Kydland og amerikaneren Edward Prescott.
During the 1970s, they observed that business cycle fluctuations did not diminish even if the authorities in many countries increasingly used both fiscal and monetary policy to reduce them. 
Gjennom 1970-tallet observerte de at konjunktursvingningene ikke ble mindre, selv om myndighetene i mange land i økende grad brukte både finans- og pengepolitikken til å dempe dem.
At the same time, inflation accelerated and became an independent problem in many countries. 
Samtidig skjøt inflasjonen fart og ble etter hvert et selvstendig problem i mange land.
According to Kydland and Prescott, the outcome was not surprising. 
Ifølge Kydland og Prescott var utfallet ikke overraskende.
They showed that the margin of manoeuvre in economic policy may have a price. 
De viste at handlefrihet i den økonomiske politikken kan ha sin pris.
Even if the authorities have a long-term objective of stability and high economic growth, it may be tempting to surprise economic agents with an expansionary policy to increase activity in the short term, for example through currency devaluation. 
Selv om myndighetene har et langsiktig mål om stabil utvikling og høy økonomisk vekst, kan det være fristende å overraske aktørene i økonomien med en ekspansiv politikk for å øke aktiviteten på kort sikt, for eksempel gjennom devalueringer av egen valuta.
Knowing that the authorities have this possibility and that they have incentives to use it induce households and businesses to adapt in advance. 
Vissheten om at myndighetene har denne muligheten og at de vil ha insentiver til å anvende den fører til at husholdninger og bedrifter tilpasser seg i forkant.
As a result, inflation can accelerate without an increase in the activity level in the economy. 
Inflasjonen kan da tilta uten at aktivitetsnivået i økonomien blir høyere.
The lesson was that economic policy can achieve better results if the authorities can commit themselves to a pre-established set of credible policy rules. 
Lærdommen var at den økonomiske politikken kan oppnå bedre resultater dersom myndighetene på forhånd kan binde seg til troverdige handlingsregler.
The conduct of monetary policy in Norway, as in many other countries, is delegated to the central bank with an objective of low and stable inflation. 
Gjennomføringen av pengepolitikken er i Norge, som i mange andre land, delegert til sentralbanken med et mål om lav og stabil inflasjon.
The inflation target can be seen as an answer to the problems raised by Kydland and Prescott. 
Inflasjonsmålet kan ses på som et svar på de problemene Kydland og Prescott tok opp.
Speech by Mr. Svein Gjedrem, Governor of Norges Bank, at the Norwegian University of Science and Technology, Dragvoll Campus, Trondheim, on 2 September 2003 
Foredrag av sentralbanksjef Svein Gjedrem, universitetssenteret på Dragvoll, NTNU, Trondheim, 2. september 2003
The speech is based on the assessments presented at Norges Bank's press conference following the Executive Board's monetary policy meeting on 13 August and on previous speeches. 
Foredraget bygger på vurderingene gitt på Norges Banks pressekonferanse etter rentemøtet 13. august samt på tidligere foredrag.
The inflation target is a vehicle for monetary policy's contribution to stabilising output and employment. 
Inflasjonsmålet gir en ramme for hvordan pengepolitikken kan bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
High demand for goods and services and labour shortages normally point to higher inflation. 
Hvis etterspørselen etter varer og tjenester er høy og det er mangel på arbeidskraft, vil det normalt være utsikter til høyere inflasjon.
When interest rates are increased, demand falls and inflation is kept at bay. 
Når renten settes opp, reduseres etterspørselen, og inflasjonen holdes nede.
The interest rate has been reduced since December last year in response to the change in the inflation outlook. 
Rentenedsettelsene siden desember i fjor skyldes at utsiktene for inflasjonen endret seg.
This was the result of weaker cyclical developments in the world economy and a sharp drop in interest rates internationally. 
Det skjedde som følge av svakere konjunkturer i verdensøkonomien og kraftig nedgang i internasjonale renter.
In addition, the Norwegian business sector has felt the effects of the high Norwegian cost level. 
I tillegg har næringslivet i Norge tydelig merket virkningene av det høye norske kostnadsnivået.
The weak prospects at home and abroad have in turn had an impact on the Norwegian labour market and the outlook for wage growth and inflation in the years ahead. 
De svake utsiktene hjemme og ute har i neste omgang påvirket det norske arbeidsmarkedet og utsiktene for lønns- og prisutviklingen i årene framover.
Thus, two years is normally a reasonable time horizon for reaching the inflation target. 
To år er derfor normalt et rimelig tidsperspektiv for å nå inflasjonsmålet.
When interest rates rise, it becomes more profitable for households to save, and they will therefore postpone consumption. 
Når renten øker, blir det mer lønnsomt å spare for husholdningene, og de vil derfor skyve konsumet ut i tid.
Borrowing also becomes more costly, with an associated decline in investment. 
Tilsvarende vil det bli mer kostbart å låne og dermed dempes også investeringene.
Expectations in the US as to how far the interest rate will fall have been adjusted downwards considerably since summer 2002. 
Forventningene til hvor lav renten vil være i USA er betydelig nedjustert siden sommeren 2002.
Last summer, market participants expected the key rate in the US to be increased to about 5 per cent towards the end of 2004. 
I fjor sommer forventet markedsaktørene at styringsrenten i USA ville øke til om lag 5 prosent mot slutten av 2004.
Clearer signs of the expected upswing have emerged recently, however. 
Den siste tiden har det imidlertid kommet klarere tegn til at det ventede oppsvinget kommer.
GDP grew by 3.1 per cent (seasonally adjusted, annual rate) in the second quarter. 
BNP økte med 3,1 prosent (sesongjustert, årlig rate) i andre kvartal.
Optimism among participants in the financial markets is increasing; both equity prices and long-term interest rates have risen. 
Det er økt optimisme blant aktørene i finansmarkedene; både aksjekursene og de langsiktige rentene har økt.
Despite improvement in the US economy, some aspects still give rise to uncertainty as to whether the expected upswing will be sustained. 
Selv om det er bedring, er det fortsatt forhold i amerikansk økonomi som bidrar til usikkerhet om oppsvinget vil vare.
Capacity utilisation in manufacturing is still low. 
Kapasitetsutnyttingen i industrien er fortsatt lav.
The household saving ratio is low and household debt is high. 
Husholdningenes sparerate er lav og gjelden høy.
The current account is showing a large deficit. 
Det er store underskudd på driftsbalansen.
At its monetary policy meeting in August, the Federal Open Market Committee decided to keep its target for the federal funds rate unchanged at 1 per cent. 
På rentemøtet i august valgte sentralbanken i USA å holde renten uendret på 1 prosent.
The Committee perceived that the upside and downside risks to the attainment of sustainable growth for the next few quarters were roughly equal. 
Sentralbanken mente at det var utsikter til bærekraftig vekst de kommende kvartalene og konkluderte med at risikoen rundt dette bildet er balansert.
The Committee judged that, on balance, the risk of inflation becoming undesirably low is likely to be the predominant concern for the foreseeable future. 
På den andre siden gir de utrykk for at det større sannsynlighet for at inflasjonen skal falle fra et allerede lavt nivå enn at den skal øke.
In these circumstances, the Committee believed that policy accommodation can be maintained for a considerable period. 
Sentralbanken uttalte at rentene derfor kan forbli lave temmelig lenge.
Asia is showing signs of recovery. 
I Asia er det tegn til oppgang.
But the picture is not all positive. 
Men bildet er ikke bare positivt.
South Korea has experienced slower growth this year. 
I Sør-Korea har veksten avtatt i år.
South Korea is one of the countries that is particularly affected by the competition from China. 
Sør-Korea er et av de landene som særlig merker konkurransen fra Kina.
In Japan, where growth has been low for a long period, there are indications that growth is picking up, although it is still too early to say whether it is sustainable. 
I Japan, som har hatt lav vekst lenge, ser det ut til at veksten kan være i ferd med å ta seg opp, men det er fortsatt for tidlig å si om den er bærekraftig.
The key rate in the euro area has been reduced to 2 per cent. 
Renten i euroområdet er satt ned til 2 prosent.
Forward rates imply that interest rates are expected to remain at 2 per cent to the end of 2003, before rising slightly next year. 
Framtidige renter tyder på forventninger om at rentene blir liggende på 2 prosent ut 2003 for deretter å stige svakt neste år.
GDP growth in major European countries is low or negative. 
BNP-veksten i viktige land i Europa er lav eller negativ.
In the Netherlands, GDP has dropped for three consecutive quarters, and Germany has recorded a decline over the past two quarters. 
I Nederland har BNP falt tre kvartaler på rad, og i Tyskland har det vært nedgang de to siste kvartalene.
France's GDP showed growth in the first quarter and a decline in the second quarter of this year. 
Frankrike hadde vekst i BNP i første kvartal og fall i andre kvartal i år.
For the euro area as a whole, preliminary figures indicate zero growth in the second quarter. 
For euroområdet samlet sett viser foreløpige tall at det var nullvekst i andre kvartal.
Some consumer and business confidence indicators have recently shown signs of improvement, and the EU Commission's estimates point to moderate growth in the next few quarters. 
Enkelte forventningsindikatorer for husholdningene og bedriftene har vist tegn til bedring den siste tiden, og EU-kommisjonens beregninger tyder på en svak økning i veksten i de nærmeste kvartalene.