natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The level of activity was very high in the securities market, among corporate lawyers, consultancies and in the ICT industry. 
Det var svært høy aktivitet i verdipapirmarkedet, for forretningsadvokater og i rådgivningsbransjen, i tillegg til IKT-næringene.
High oil prices through most of the 1990s resulted in buoyant investment activity and growth in operating expenses in the petroleum sector. 
Den høye oljeprisen gjennom mesteparten av 1990-tallet ga høy investeringsaktivitet og vekst i driftsutgiftene i petroleumssektoren.
With substantial government tax revenues, expectations concerning the use of petroleum revenues also rose. 
Med store skatteinntekter til staten steg også forventningene om bruken av oljeinntekter.
It became increasingly challenging to keep pressures in the economy at bay by means of fiscal policy. 
Det ble gradvis en større utfordring å holde presset i økonomien i sjakk ved hjelp av finanspolitikken.
The response to this challenge was the revision of economic policy in spring 2001. 
Svaret på denne utfordringen kom gjennom omleggingen av den økonomiske politikken våren 2001.
The most important policy change was the strategy for the phasing in of petroleum revenues - the so-called fiscal rule. 
Den viktigste endringen var planen for innfasingen av oljeinntekter - den såkalte handlingsregelen.
An inflation target for monetary policy was introduced at the same time. 
Samtidig fikk vi et inflasjonsmål for pengepolitikken.
The revision came after four years of strong economic expansion and high growth in labour costs, pressures to spend petroleum revenues and high household credit growth. 
Omleggingen skjedde etter fire år med høykonjunktur og kraftig vekst i lønnskostnadene, press på bruken av oljeinntektene og høy lånevekst i husholdningene.
Inflation targeting means that monetary policy contributes to smoothing fluctuations in the economy. 
Inflasjonsmålet innebærer at pengepolitikken bidrar til å jevne ut den økonomiske utviklingen.
This implies that the interest rate is increased in response to pressures in the economy and a risk of higher inflation, and that the interest rate is reduced when growth is sluggish and the outlook points to lower inflation. 
Det betyr at renten settes opp når det er press i økonomien og fare for økt inflasjon, og at renten reduseres når veksten er lav og det er utsikter til lavere inflasjon.
This objective is also expressed in the Regulation on Monetary Policy. 
Dette formålet kommer også til uttrykk i forskriften for pengepolitikken.
The effect of the interest rate on inflation is uncertain and may vary over time. 
Virkningen av renten på inflasjonen er usikker, og den kan variere over tid.
Its impact is partly dependent on the debt rate in the private and public sectors, the situation in the labour market and the impact of a change in the interest rate on the exchange rate. 
Den avhenger blant annet av gjeldsgraden i privat og offentlig sektor, situasjonen i arbeidsmarkedet og av hvordan endringer i renten påvirker valutakursen.
The effect of interest rate changes on the exchange rate may vary according to external conditions, such as foreign interest rates, required rates of return and risk premiums in international financial markets. 
Virkningen på valutakursen av endringer i renten kan variere med internasjonale forhold, blant annet rentene i utlandet og avkastningskrav og risikopremier i de internasjonale finansmarkedene.
If interest rate changes are to have the intended effect, confidence in monetary policy among financial market participants is an important precondition. 
Tilliten til pengepolitikken i finansmarkedene er en viktig forutsetning for at endringer i renten skal virke etter hensikten.
Without such confidence, it is not possible to predict the impact of monetary policy on the real economy or on inflation. 
Uten slik tillit har pengepolitikken ikke noe forutsigbart gjennomslag, verken på realøkonomien eller inflasjonen.
The difference between expected short-term rates in Norway and Germany 10 years ahead is a measure of confidence in monetary policy. 
Forskjellen mellom forventede kortsiktige renter i Norge og Tyskland på 10 års sikt er et mål på tilliten til pengepolitikken.
In the period following the introduction of the inflation target, long-term forward rates have largely been around 1 percentage point higher than in Germany. 
I tiden etter at inflasjonsmålet ble innført, har terminrentene på lang sikt for det meste ligget rundt 1 prosentpoeng høyere enn i Tyskland.
Between ½ and 1 percentage point can probably be ascribed to Norway's inflation target, which is higher than the price stability objective for the euro area. 
Mellom ½ og 1 prosentpoeng kan trolig tilskrives at vi har et høyere mål for inflasjonen i Norge enn det som det siktes mot i euroområdet.
The narrow differential between Norwegian and German forward rates indicates that there is confidence that the inflation target will be achieved. 
Den lave forskjellen mellom norske og tyske terminrenter tyder på at det er tillit til at inflasjonsmålet nås.
If this confidence did not exist, the forward rate differential would probably have been far wider. 
Dersom det ikke var slik tillit, ville forskjellen i terminrentene trolig vært langt høyere.
The forward rate differential against Germany has narrowed somewhat recently to around ½ percentage point. 
I det siste har terminrentedifferansen mot Tyskland falt noe, til rundt ½ prosentpoeng.
German forward rates have risen, while Norwegian forward rates have been more stable. 
Det er de tyske terminrentene som har økt, mens de norske terminrentene har vært mer stabile.
The forward rate differential between the US and Germany is now close to zero. 
Forskjellen i terminrenter mellom USA og Tyskland nå er nær null.
This may be related to greater uncertainty as to developments in the German economy. 
Det kan ha sammenheng med økt usikkerhet om tysk økonomi.
The mandate for monetary policy with an inflation target provides a sound basis for assessing Norges Bank's interest rate setting. 
Mandatet for pengepolitikken med inflasjonsmål gir et godt grunnlag for å vurdere Norges Banks rentesetting.
According to the regulation, the direct effects on consumer prices resulting from changes in interest rates, taxes, excise duties and extraordinary temporary disturbances shall in general not be taken into account. 
Forskriften sier at det i utgangspunktet ikke skal tas hensyn til direkte effekter på konsumprisene som skyldes endringer i skatter, avgifter eller særskilte midlertidige forhold.
This means that monetary policy must be oriented towards bringing underlying inflation, adjusted for the deviations mentioned above, close to 2½ per cent. 
Det betyr at pengepolitikken må rettes inn mot å få den underliggende inflasjonen, korrigert for avvikene jeg nevnte, nær 2 ½ prosent.
An adjusted index such as this will be most relevant when assessing the orientation of monetary policy in retrospect. 
Det er en slik korrigert indeks det vil være mest relevant å se på når en skal bedømme innretningen av pengepolitikken i ettertid.
The most common indicator of underlying inflation - the consumer price index adjusted for tax changes and excluding energy products (CPI-ATE) - has shown a year-on-year increase of between 1.8 per cent and 2.7 per cent since the inflation target was introduced. 
Den vanligste indikatoren på underliggende inflasjon - KPI-JAE - har vist en tolvmånedersvekst på mellom 1,8 prosent og 2,7 prosent i hele perioden med inflasjonsmål.
In December, the last observation to date, the year-on-year rise was 1.8 per cent. 
I desember, som er foreløpig siste observasjon, var veksten 1,8 prosent.
When we report on the implementation of monetary policy, as in our Annual Report sent to the Ministry of Finance for submission to the King and communication to the Storting, we will place particular emphasis on analysing the reasons for deviations from the target that exceed +/- 1 percentage point. 
Når vi rapporterer om gjennomføringen av pengepolitikken - slik vi gjør i vår årsberetning som sendes Finansdepartementet for å forelegges Kongen og meddeles Stortinget - vil vi legge særlig vekt på å analysere årsakene når avvikene fra målet er større enn +/- 1 prosentpoeng.
When the inflation target was introduced, the economy was marked by pressures in the labour market, high cost inflation, considerable optimism among households and enterprises and high expectations of increased use of petroleum revenues in the public sector. 
Da inflasjonsmålet ble innført, var det press i arbeidsmarkedet, høy kostnadsvekst, stor optimisme i husholdninger og bedrifter og store forventninger til økt bruk av oljepenger i offentlige virksomheter.
Norway introduced an inflation target almost two years ago. 
Vi har snart to år med inflasjonsmål bak oss.
Today's inflation is therefore to a considerable extent influenced by the policy we pursued following the revision of economic policy on 29 March 2001. 
Inflasjonen i dag er dermed i vesentlig grad påvirket av den politikken vi førte etter at pengepolitikken ble lagt om 29. mars 2001.
Developments have provided further evidence that monetary policy is an effective instrument against inflation. 
Utviklingen har gitt oss ytterligere holdepunkter for at pengepolitikken er et effektivt virkemiddel mot inflasjon.
Inflation is low even though wage growth is unusually high. 
Inflasjonen er lav selv om lønnsveksten er uvanlig høy.
Monetary policy is working. 
Pengepolitikken virker.
The projection for the underlying rise in prices in that quarter was revised down in autumn 2001, from 2.5 per cent to 2.1 per cent. 
Anslaget for den underliggende prisveksten i dette kvartalet ble justert ned høsten 2001, fra 2,5 prosent til 2,1 prosent.
Since then, our projections have varied between 2.0 and 2.2 per cent. 
Siden den gang har våre anslag variert mellom 2,0 og 2,2 prosent.
The inflation projections for the fourth quarter of 2002 have been relatively stable since the end of 2000 and close to the actual level of inflation. 
Siden slutten av 2000 har anslagene for inflasjonen i fjerde kvartal 2002 vært forholdsvis stabile og nær det som faktisk ble realisert.
The low level of inflation is closely related to specific economic developments that have taken place over the past two years. 
Den lave inflasjonen henger nøye sammen med spesielle trekk ved den økonomiske utviklingen de siste to årene.
Three important disturbances have influenced the 22 months of inflation targeting that lie behind us: strong wage growth, the global downturn and a considerable appreciation of the krone. 
De 22 månedene med inflasjonsmål vi har bak oss, har vært preget av tre vesentlige forstyrrelser: Kraftig lønnsvekst, nedgang i internasjonal økonomi og en betydelig styrking av kronen.
The wage settlement in 2002 resulted in the highest increase in real wages in a generation. 
Lønnsoppgjøret i 2002 ga den høyeste reallønnsveksten på en generasjon.
After the wage settlement last year, we projected annual wage growth in 2002 of between 5½ and 6 per cent. 
Etter lønnsoppgjøret i fjor kunne vi anslå en årslønnsvekst i 2002 til mellom 5½ og 6 prosent.
Wage growth in 2002 was far higher than expected. 
Lønnsveksten i 2002 ble klart høyere enn ventet.
Substantial pay increases were also agreed on for 2003. 
Det ble samtidig avtalt store tillegg i lønningene i 2003.
The various groups achieved very different results, increasing the risk of wage-wage spirals. 
Ulike grupper kom svært ulikt ut, slik at risikoen for lønns-lønnsspiraler økte.
The outcome of last year's wage settlement may be an indication that the social partners considered the labour market to be very tight this spring. 
Resultatene fra fjorårets lønnsoppgjør kan være et uttrykk for at partene i arbeidslivet i vår vurderte arbeidsmarkedet som svært stramt.
There is little new information about wage developments since the wage settlement last year. 
Det er ikke mye ny informasjon om lønnsutviklingen siden lønnsoppgjøret i fjor.
Agreements have been concluded awarding high pay increases to seamen and doctors. 
Det er inngått avtaler med høye tillegg for sjøfolk og for leger.
We may have underestimated the growth in salaries for white-collar workers last year, but there is also some anecdotal evidence to suggest that during the autumn large companies and law and consultancy firms tightened cost control. 
Vi kan ha undervurdert veksten i funksjonærlønningene i fjor, men det er også anekdotiske holdepunkter for at de større selskapene og advokat- og rådgivningsfirmaene utover høsten tok bedre styring over sine kostnader.
Since 1998, wage growth in Norway has been markedly higher than that of our trading partners. 
Siden 1998 har lønnsveksten i Norge ligget vesentlig høyere enn blant våre handelspartnere.
Until spring 2001, the monetary policy objective implied that, over time, wage growth had to be reduced to the level in Europe. 
Fram til våren 2001 innebar målet for pengepolitikken at lønnsveksten over tid måtte ned mot nivået i Europa.
The inflation target of 2½ per cent implies that wage growth over time can hover around 4½ per cent. 
Inflasjonsmålet på 2 ½ prosent tilsier at lønnsveksten over tid kan ligge rundt 4 ½ prosent.
This takes into account that productivity growth in Norway has been around 2 per cent over the past twenty years. 
Da er det tatt hensyn til at produktivitetsveksten i Norge de siste tyve årene har vært rundt 2 prosent.
If wage growth is higher than 4½ per cent, monetary policy generally has to be tight in order to counter inflation. 
Hvis lønnsveksten er høyere enn 4 ½ prosent, må pengepolitikken normalt være stram for å motvirke inflasjon.
This will normally lead to deteriorating competitiveness in the business sector. 
Dette vil normalt føre til en svekkelse av næringslivets konkurranseevne.
If wage growth is lower than 4½ per cent, monetary policy normally has to be eased to counter inflation that is too low. 
Hvis lønnsveksten er lavere enn 4 ½ prosent, må pengepolitikken normalt lettes for å motvirke at inflasjonen blir for lav.
This can result in a weaker krone and an improvement in competitiveness in the business sector. 
Det kan føre til en svakere krone og en bedring av næringslivets konkurranseevne.
The difference between current wage growth and the long-term equilibrium level of 4½ per cent can be referred to as the wage gap for the Norwegian economy.2 This wage gap also provides an indication of pressures in the real economy, not unlike the measures of the output gap shown earlier. 
Forskjellen mellom den aktuelle lønnsveksten og det langsiktige likevektsnivået på 4½ prosent kan vi kalle "lønnsgapet" for norsk økonomi.2 Dette lønnsgapet er også et uttrykk for presset på realressursene i økonomien, ikke ulikt målene på produksjonsgapet som ble vist tidligere.
As illustrated, there tends to be a correlation between the wage gap and the output gap. 
Som vi ser er det et visst sammenfall mellom "lønnsgapet" og "produksjonsgapet".
The output gap can be an expression of our assessment of pressures in the economy. 
Produksjonsgapet kan være et uttrykk for vår vurdering av presset i økonomien.
The wage gap can be a more direct indication of the social partners' perception of the situation. 
Lønnsgapet kan være et mer direkte uttrykk for hvordan partene i arbeidslivet oppfatter situasjonen.
This provides useful information in interest rate setting. 
Det gir nyttig informasjon i rentesettingen.
Moreover, wage figures and wage growth estimates in real time are considerably more reliable than preliminary national accounts figures for output and demand that are used to estimate the output gap, which tend to be subject to substantial revision. 
Lønnstall og anslag på lønnsveksten i sanntid er dessuten atskillig mer pålitelige enn tall for produksjon og etterspørsel fra de foreløpige nasjonalregnskapstallene som brukes når produksjonsgap beregnes, men som gjerne revideres betydelig.
The wage growth estimates drawn up by Norges Bank early last summer, just after the income settlements, underestimated the increase by 0.16 percentage point, with small deviations, on average for the period 1995-2001. 
De anslagene som Norges Bank har utarbeidet på forsommeren like etter inntektsoppgjørene for lønnsveksten vedkommende år, har i gjennomsnitt for perioden 1995 - 2001 undervurdert økningen med 0,16 prosentenhet, med små avvik.
On the other hand, the wage gap is a lagging indicator. 
På den annen side er lønnsgapet en såkalt etterslepende indikator.
Wage growth in any one year has been heavily influenced by economic developments in the preceding 12-18 months. 
Lønnsveksten i ett år har i stor grad vært påvirket av situasjonen i økonomien i de foregående 12-18 månedene.
When we look at future prospects, a good estimate for the output gap can therefore provide a better indication of the outlook for wage and price inflation. 
Når vi ser på utsiktene fremover, kan derfor et godt anslag for produksjonsgapet si mer om hvor lønns- og prisveksten er på vei.
Both these simple measures are based on stylised assumptions concerning productivity growth and must therefore be used with caution. 
Begge disse enkle målene bygger på stiliserte forutsetninger om produktivitetsutviklingen og må også av den grunn anvendes med varsomhet.
The high level of wage growth in 2002 implied a tight monetary policy. 
Den høye lønnsveksten i 2002 tilsa en stram pengepolitikk.
The interest rate differential against trading partners widened. 
Rentedifferansen mot våre handelspartnere økte.
The krone appreciated further. 
Vi fikk en ytterligere styrking av kronekursen.
The main explanation for the wide interest rate differential is not that interest rates are high in Norway, but that interest rates are at a historic low abroad. 
Den store rentedifferansen skyldes ikke først og fremst at renten i Norge er høy, men at rentene i utlandet er historisk lave.
For example, interest rates have not been at such a low level in the US since the 1960s. 
For eksempel må vi tilbake til begynnelsen av 1960-årene for å finne like lave renter i USA.
Low volatility in foreign exchange markets has probably amplified the effect of a wide interest rate differential. 
Lav volatilitet i valutamarkedene har trolig forsterket effekten av en høy rentedifferanse.
Furthermore, equity prices have shown a pronounced decline over close to 2½ years and investors have been seeking alternative investment vehicles. 
Dessuten har aksjekursene falt betydelig i snart 2 ½ år, og investorer har sett seg om etter alternative plasseringer.
The appreciation of the krone in the first half of last year gradually changed the inflation outlook. 
Styrkingen av kronen i første halvdel av fjoråret ga etter hvert utslag på utsiktene for inflasjonen fremover.
In isolation, this implied a reduction in interest rates. 
Denne utviklingen tilsa derfor isolert sett en reduksjon i renten.
However, the Norwegian economy was also exposed to high pay increases last spring, which had the opposite effect. 
Men samtidig ble norsk økonomi utsatt for de store tilleggene i lønnsoppgjørene sist vår og som virket i motsatt retning.
In this situation, if monetary policy were to give priority to short-term inflation considerations, we could perhaps have reduced the interest rate last summer. 
Hvis pengepolitikken i en slik situasjon skulle prioritert hensynet til inflasjonen på helt kort sikt, kunne vi kanskje satt ned renten i fjor sommer.
But this would have led to fluctuations in output and employment. 
Men det ville bidratt til en ujevn utvikling i produksjon og sysselsetting.
Household and enterprises might have continued to increase their borrowing. 
Husholdninger og bedrifter ville kunne fortsette å øke sine låneopptak.
In addition, we might have been confronted with waning confidence in financial markets and a weaker krone. 
Kanskje ville vi også ha blitt møtt med sviktende tillit i finansmarkedene og svekket krone.
Once the effects of high wage growth had fed through to prices and pushed up inflation, the interest rate would have been raised irrespectively, perhaps to a higher level than has been the case. 
Når virkningene av den høye lønnsveksten etter hvert slo ut i priser og økt inflasjon, ville renten uansett blitt hevet - kanskje til et høyere nivå enn i utgangspunktet.
The end result of such a policy would have been wider fluctuations in aggregate demand, output and employment. 
Sluttresultatet av en slik politikk ville vært større svingninger i samlet etterspørsel, produksjon og sysselsetting.
As the inflation target gains confidence and credibility also among the social partners, the interest rate will make an even greater contribution to stability in the real economy. 
Etter hvert som inflasjonsmålet vinner tillit og troverdighet også blant partene i arbeidslivet, vil renten i enda større grad bidra til stabilitet i realøkonomien.
Overall employment is influenced by wage formation. 
Den samlede sysselsettingen påvirkes av lønnsdannelsen.
Monetary policy cannot prevent an increase in unemployment that is caused by a wage-driven cost shock. 
Pengepolitikken kan ikke hindre en økning i ledigheten som skyldes et lønnsdrevet kostnadssjokk.
In spite of last year's high wage growth, the interest rate was only raised by 0.5 percentage point last summer. 
Til tross for den høye lønnsveksten i fjor ble renten bare økt med 0,5 prosentpoeng i fjor sommer.
The global downturn and the strengthening of the krone have had a dampening impact on the Norwegian economy. 
Nedgangen internasjonalt og den sterke kronen dempet aktiviteten i norsk økonomi.
When cyclical developments in Norway and abroad again converge, interest rates in Norway will be closer to the level abroad. 
Når konjunkturene i utlandet og Norge igjen møtes, vil renten i Norge bli mer lik rentene i utlandet.
This may also bring the krone back to a more normal level. 
Da vil også kronekursen kunne vende tilbake til et mer normalt nivå.
Today's particularly strong krone must also be seen in connection with the stock market decline, high oil prices and fears of war in Iraq. 
Den særlig sterke kronen nå henger dessuten sammen med fall i aksjemarkedene, høy oljepris og frykt for krig i Irak.
The very low level of interest rates among trading partners reflects an environment of sluggish growth, high unemployment and a risk of a prolonged downturn with deflation. 
De meget lave rentene blant våre handelspartnere reflekterer en situasjon med lav vekst, høy arbeidsledighet og risiko for en langvarig nedgang med deflasjon.
This is a situation that we must strive to avoid. 
Det er en situasjon vi må tilstrebe å unngå.
The direct effect of the global downturn on overall growth in the Norwegian economy has so far been limited. 
Den direkte effekten av nedgangen internasjonalt har hittil vært begrenset på den samlede veksten i norsk økonomi.
This is partly attributable to high oil prices and the high level of activity in the oil sector. 
Det skyldes blant annet at oljeprisen og aktiviteten i oljesektoren har vært høy.
However, as a result of the interest rate differential and the strong krone, the global downturn will have a substantial impact on Norwegian business and industry. 
Gjennom virkningene på rentedifferansen og kronen får den internasjonale nedgangen likevel stor betydning for vårt næringsliv.
The government's use of petroleum revenues or expectations of increased spending of petroleum revenues may have contributed to sustaining activity and the strong krone. 
Statens bruk av oljeinntekter eller forventninger om mer bruk av oljeinntekter kan ha bidratt både til å holde aktiviteten oppe og til den sterke kronen.
Increased use of petroleum revenues over the central government budget is stimulating demand for goods and services. 
Økt bruk av oljeinntekter over statsbudsjettet stimulerer etterspørselen etter varer og tjenester.
This will intensify the contest for economic resources and pressures in the business sector. 
Kampen om realressursene og presset på næringslivet blir da forsterket.
The exchange rate may move more in the short term than is necessary in the long term. 
På kort sikt kan valutakursen bevege seg mer enn det vil være behov for over tid.