natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is not only current economic policy that is likely to matter to them, but also what they expect it will be in the future. 
Trolig er det ikke bare den økonomiske politikken i dag som betyr noe, men også hvordan de forventer at den vil være i fremtiden.
Expectations must therefore be incorporated and play a role in a monetary policy model. 
I en modell for pengepolitikken må derfor forventninger være til stede og spille en rolle.
Furthermore, the functioning of monetary policy should be in line with theory and experience. 
Pengepolitikkens virkemåte bør også være i tråd med teori og erfaringer.
For example, Norway's recent history tells us that there is little likelihood that monetary policy will be able to influence the economy's long-term growth potential. 
For eksempel forteller erfaringene fra vår nære historie at pengepolitikken sannsynligvis har liten mulighet til å påvirke vekstevnen i økonomien over tid.
Chart: Growth and inflation 
Figur: Vekst og inflasjon
Many economists previously argued that unemployment could be reduced by accepting slightly higher inflation over time. 
Tidligere var det en oppfatning blant mange økonomer at det var mulig å oppnå lavere arbeidsledighet ved å godta litt høyere inflasjon over tid.
Monetary policy was oriented accordingly and inflation accelerated in many countries, without a sustained decline in unemployment. 
Pengepolitikken ble innrettet deretter, og inflasjonen tiltok i mange land uten at ledigheten på varig basis ble lavere.
It turned out that bringing rising inflation under control involved substantial real economic costs. 
Å bringe en stigende inflasjon under kontroll hadde derimot store realøkonomiske kostnader.
In the past 20 years, inflation has been consistently low and stable. 
De siste 20 årene har inflasjonen gjennomgående vært lav og stabil.
Economic growth has been just as high, if not higher, since inflation came down to a low level, compared with the years when inflation was high and at times at double-digit levels. 
Den økonomiske veksten har vært vel så høy etter at inflasjonen kom ned på et lavt nivå, sammenlignet med de årene inflasjonen var høy og tidvis tosifret.
For the model to be relevant it should build on long-term relationships that we believe to be valid and it should be consistent with data. 
For at modellen skal være relevant bør den både være bygget på langsiktige sammenhenger som vi tror på, og være i samsvar med data.
For example, the model’s relationships should describe how the interest rate works, in line with relevant empirical observations of the Norwegian economy. 
For eksempel bør modellens sammenhenger beskrive hvordan renten virker, i tråd med relevante empiriske observasjoner av norsk økonomi.
It is also of considerable importance to us that the economic mechanisms in the model should be understandable and easy to communicate. 
Vi legger også stor vekt på at de økonomiske mekanismene i modellen skal være forståelige og lette å kommunisere.
The model apparatus is to function as a useful tool, both in the internal process ahead of the monetary policy meetings and in Norges Bank’s external communication. 
Modellapparatet skal fungere som et nyttig verktøy, både i den interne prosessen forut for rentemøtene og i bankens kommunikasjon utad.
Chart: Quote George Box 
Figur: Sitat George Box
A model will never be able to provide an exhaustive description of reality. 
En modell vil aldri kunne gi en uttømmende beskrivelse av virkeligheten.
In 1979, the British statistician George Box stated: “Essentially, all models are wrong, but some are useful”. 
Den britiske statistikeren George Box uttalte i 1979 at ” Essentially, all models are wrong, but some are useful”.
Models can help to identify key driving forces, ensure a valid line of reasoning and consistency over time. 
Modellene kan hjelpe oss med å identifisere sentrale drivkrefter, holde orden på resonnementene og sikre konsistens over tid.
This will enable the model to play an important role in the analytical basis for interest rate setting. 
På den måten kan de spille en viktig rolle i det analytiske grunnlaget for rentesettingen.
At the same time, we must use common sense and experience when evaluating the model-based results and supplement these results with our own professional judgement. 
Samtidig må vi bruke sunn fornuft og erfaring når vi evaluerer resultatene fra modellene og supplere resultatene fra modellene med skjønnsmessige vurderinger.
In this respect, the Bank has a pragmatic attitude regarding the use of models. 
Slik sett har vi en pragmatisk holdning til modellbruken.
Before I discuss Norges Bank's suite of models in greater detail, I would like to look at a few key macroeconomic variables and their interaction. 
Før jeg går nærmere inn på modellapparatet i Norges Bank vil jeg se på noen sentrale makroøkonomiske størrelser og hvordan disse henger sammen.
Studying fundamental statistical relationships provides important insight into the functioning of the economy. 
Å studere grunnleggende sammenhenger i data gir oss viktig innsikt i økonomiens virkemåte.
Along with the theoretical foundation, such insight is one of the most important building blocks of a good analytical apparatus for implementing monetary policy. 
Denne innsikten er, sammen med det teoretiske fundamentet, en av de viktigste byggesteinene i et godt analyseapparat for pengepolitikken.
Chart: Output and inflation 
Figur: Produksjon og inflasjon
Let me begin by taking a look at the relationship between output and inflation. 
La meg begynne med å se på sammenhengen mellom produksjonen og inflasjonen.
In recent years, consumer price inflation (CPI) has fluctuated between 0 and 3 per cent. 
De siste årene har konsumprisveksten (KPI) svingt mellom 0 og 3 prosent.
Mainland GDP growth has also fluctuated, giving rise to economic cycles. 
Også BNP-veksten har svingt og dannet konjunktursykler.
The chart shows developments in the two variables measured as deviations from long-term trend growth, in other words an “inflation gap” and an “output gap” [3]. 
Figuren viser utviklingen i de to størrelsene målt som avvik fra en langsiktig trendvekst, altså et ”inflasjonsgap” og et ”produksjonsgap” (3) .
The blue line in the chart shows that GDP growth was markedly higher than trend growth in the latter half of the 1990s and in the period from 2003 to 2008, but that it has risen somewhat more slowly in the period following the financial crisis. 
Den blå linjen i figuren viser at BNP steg markert raskere enn trendveksten i siste halvdel av 1990-tallet og i perioden fra 2003 til 2008, men har steget noe saktere i tiden etter finanskrisen.
When developments in output are compared with inflation, a pattern emerges. 
Sammenligner vi utviklingen i produksjonen med prisstigningen, ser vi et mønster.
A pickup in GDP growth has consistently occurred 4-5 quarters before a rise in inflation [4]. 
En oppgang i BNP-veksten har gjennomgående kommet 4-5 kvartaler før en oppgang i prisstigningen (4).
While the chart says nothing about causality, turning points in GDP growth seem to be a fairly reliable leading indicator of turning points in inflation. 
Figuren sier ikke noe om kausalitet, men det kan se ut til at vendepunkter i BNP-veksten er en nokså god ledende indikator for vendepunkter i prisstigningen.
Chart: Output and employment 
Figur: Produksjon og arbeidsledighet
The path from changes in output to inflation passes through the labour market, among others. 
Veien fra endringer i produksjonen til inflasjonen går blant annet gjennom arbeidsmarkedet.
We have seen that when economic growth has picked up, unemployment [5] has declined one to two quarters thereafter. 
Vi har sett at når veksten i økonomien har tatt seg opp har ledigheten (5) falt et kvartal eller to etterpå.
The relationship between the “output gap” and the “unemployment gap” is fairly strong. 
Sammenhengen mellom ”produksjonsgapet” og ”ledighetsgapet” er ganske sterk.
This is a useful observation because GDP figures are published with a considerable lag and often subject to revision, while unemployment data are published at the end of each month and are not revised. 
Det er en nyttig observasjon fordi BNP-tallene publiseres med et betydelig tidsetterslep og ofte er utsatt for revisjoner, mens ledighetstallene publiseres ved slutten av hver måned og blir ikke revidert.
If there is uncertainty about the GDP figures – which there often may be – falling unemployment can be an indication of a recovery in economic growth. 
Er det usikkerhet om BNP-tallene – som det ofte kan være – kan fallende ledighet være en indikasjon på at økonomien er i vekst.
Chart: Unemployment and wage growth 
Figur: Arbeidsledighet og lønnsvekst
Labour market developments, in turn, affect wage growth, as illustrated by the blue line in the chart. 
Utviklingen i arbeidsmarkedet påvirker i sin tur lønnsveksten, illustrert ved den blå linjen i figuren.
High unemployment results in low wage growth, and vice versa. 
Høy ledighet fører til lav lønnsvekst, og motsatt.
The chart shows that in periods of falling unemployment, wage growth [6] moves up fairly rapidly. 
Av figuren ser vi at i perioder hvor arbeidsledigheten faller, har lønnsveksten (6) nokså raskt tatt seg opp.
Changes in unemployment appear to have a fairly immediate impact on wage growth. 
Det kan se ut til at endringer i ledigheten ganske umiddelbart slår ut i lønnsveksten.
Chart: Wage growth and domestic inflation 
Figur: Lønnsvekst og innenlandsk inflasjon
Not unexpectedly, there is also a close statistical relationship between wage growth and the rise in prices for domestically produced goods in the CPI [7]. 
Ikke uventet er det også en nær sammenheng i data mellom lønnsvekst og prisstigning på norskproduserte varer og tjenester i KPI (7) .
It appears to take about one year for changes in wage growth to feed through to inflation. 
Det ser ut til å ta rundt ett år før endringer i lønnsveksten slår ut i prisstigningen.
Such observations of data provide a picture of some of the interrelationships in the economy, but they say little about causality or how interest rates feed through to the economy. 
Slike observasjoner av data gir et bilde av noen sammenhenger i økonomien, men sier lite om kausalitet eller hvordan renten påvirker økonomien.
Correlations are nevertheless interesting as a background for the analytical tools that are used in interest rate setting. 
Korrelasjonene er likevel interessante som bakgrunn for det analyseverktøyet som benyttes i rentesettingen.
Chart: The interest rate is an endogenous variable 
Figur: Renten er en endogen størrelse
Historically, the interest rate has been set in response to various developments and shocks. 
Over historien har renten blitt satt som respons på ulike utviklingstrekk og forstyrrelser.
In this respect, the interest rate is an endogenous variable. 
Slik sett er renten en endogen størrelse.
The relationship between the interest rate and other key variables has through history also been influenced by shifting monetary policy objectives. 
Sammenhengen mellom renten og andre sentrale størrelser har opp gjennom historien også vært påvirket av skiftende operative mål for pengepolitikken.
If the interest rate is raised today in response to an unexpected change in price and cost inflation, a fall in capacity utilisation must be expected. 
Hvis renten i dag skulle settes opp som følge av uventet pris- og kostnadsvekst, må vi regne med at kapasitetsutnyttingen vil falle.
However, if the interest rate is increased in response to an unexpected pickup in demand for goods and services, the path will be a different one. 
Øker vi derimot renten som en respons på at etterspørselen etter varer og tjenester uventet tar seg opp, blir forløpet et annet.
In historical data, a higher interest rate can go hand in hand with both lower growth and higher growth. 
I historiske data kan høyere rente dermed gå hånd i hånd med både lavere vekst og høyere vekst.
It is therefore demanding to identify the effects of interest rate changes when studying historical data series. 
Det er derfor krevende å identifisere virkningene av renten når vi studerer historiske tallserier.
Moreover, the effect of an interest rate change will depend on whether the change is anticipated or comes as a surprise. 
Virkningen av en renteendring vil også avhenge av om den er ventet eller kommer overraskende.
For example, a lower-than-expected interest rate increase might easily be perceived as an expansionary monetary stance, even though the rate is actually being raised. 
Skulle vi for eksempel øke renten mindre enn ventet, kan det lett bli oppfattet som en ekspansiv pengepolitikk selv om renten faktisk settes opp.
Expectations may also result in a change in market interest rates well in advance of an actual adjustment in the key policy rate. 
Forventninger vil også kunne føre til at markedsrentene endrer seg i god tid før styringsrenten faktisk justeres.
This may influence how quickly an interest rate change feeds through to the economy. 
Det vil kunne påvirke hvor raskt en renteendring slår igjennom i økonomien.
Furthermore, the impact will depend on the expected duration of the interest rate change. 
I tillegg vil virkningen avhenge av den forventede varigheten av renteendringen.
If the Bank were to embark on a totally new monetary policy course, we would have to assume that this would result in a different path for the economy than if an interest rate hike occurs one month earlier than planned. 
Skulle vi for eksempel slå inn på en helt ny kurs i pengepolitikken, må vi anta at det gir et annet forløp for økonomien enn om vi fremskynder en planlagt renteøkning med en måned.
Chart: VAR model 
Figur – tekstplansje VAR-modell
In order to analyse the effects of the interest rate, we need to study more than pure correlations. 
For å analysere virkningene av renten, holder det ikke å studere rene korrelasjoner.
We need an analytical apparatus that allows the interest rate to be endogenous. 
Vi trenger et analyseapparat som lar renten være endogen.
A vector autoregressive model (VAR) model on Norwegian data quantifies how the interest rate has reacted historically to other key economic variables. 
En VAR-modell (vektor-autoregressiv modell) på norske data tallfester hvordan renten historisk har reagert på andre sentrale størrelser i økonomien.
The model is based on statistical relationships between GDP, interest rates, exchange rates and inflation, taking into account that variables may be interdependent. 
Modellen tar utgangspunkt i statistiske sammenhenger mellom for eksempel BNP, renter, valutakurs og inflasjon, og det tas hensyn til at disse variablene kan påvirke hverandre gjensidig.
All the variables are a function of lagged values of themselves and the other variables. 
Alle variablene er en funksjon av tilbakedaterte verdier av seg selv og av de andre variablene.
To estimate the model, the relationship between some of the variables is predetermined in line with economic theory. 
For å estimere modellen, fastsettes sammenhengen mellom noen av variablene på forhånd, i tråd med økonomisk teori.
For example, on the basis of well known economic relationships, assumptions can be made concerning the sequence in which the different variables will affect one another and we can impose the assumption that the interest rate will not affect GDP in the long term. 
En kan for eksempel gjøre antakelser om i hvilken rekkefølge de ulike variablene vil påvirke hverandre og pålegge at renten ikke påvirker BNP på lang sikt.
A common approach to analysing the effect of the interest rate in models where it is endogenously determined is to apply an exogenous impulse or a shock to the interest rate. 
En vanlig måte å analysere virkningen av renten i modeller der den er endogent bestemt, er å gi en eksogen impuls eller et ”sjokk”, til renten.
This means that the interest rate is raised in response to factors other than those that can be explained historically by the other variables in the model. 
Det betyr at renten settes opp av andre årsaker enn det som historisk kan forklares av de øvrige variablene i modellen.
Thereafter the model takes over, and the interest rate moves in line with the model's estimated reaction pattern. 
Deretter overtar modellen, og renten beveger seg i tråd med modellens estimerte reaksjonsmønster.
The effect of an interest rate shock will depend on the variables included in the model, the model’s structure and estimation period. 
Virkningen av et rentesjokk vil avhenge av hvilke variable som er i modellen, modellens struktur og hvilken tidsperiode den er estimert på.
The result can be more robust if we use a long time-series in the estimation. 
Resultatene kan bli mer robuste om vi bruker en lang tidsserie i estimeringen.
On the other hand, changes in monetary policy regimes can influence the results. 
På den andre siden kan omlegginger i pengepolitikken påvirke resultatene.
It may therefore be of greater interest to confine the estimation period to, for instance, the period of inflation targeting. 
Slik sett kan det være mer interessant å avgrense estimeringshorisonten, for eksempel til perioden med inflasjonsstyring.
First, I would like to look at the implications of the choice of estimation period for the results. 
La meg først se på hva valg av estimeringsperiode har å si for resultatene.
I will then compare the VAR model with a corresponding interest rate shock in NEMO. 
Deretter vil jeg sammenligne VAR-modellen med et tilsvarende ”rentesjokk” i NEMO.
Chart: Isolated effect on GDP of an interest rate increase in two different VAR models 
Figur: Isolert virkning på BNP av en renteøkning i to VAR-modeller
In order to further explore the extent to which the estimation period has a bearing on the results, we have estimated VAR models with successive starting points from 1986 to 1996 [8]. 
For å se nærmere på hvor mye estimeringsperioden har å si for resultatene har vi estimert VAR-modeller med suksessive startpunkt fra 1986 til 1996 (8) .
Each model is quantified on quarterly data up to 2009. 
Hver modell er tallfestet på kvartalsvise data frem til 2009.
In the analysis, the interest rate increases by 1 percentage point and then gradually falls back. 
I analysen øker renten med ett prosentpoeng før den gradvis avtar igjen.
The increase in the interest rate will result in a temporary decline in GDP growth. 
Renteøkningen vil føre til et midlertidig fall i BNP-veksten.
The chart shows the effect in two of the models, one that is estimated from the mid-1980s and the other where the estimation period starts ten years later. 
Figuren viser virkningen i to av modellene, en som er estimert fra midten av 1980-tallet, og en hvor estimeringsperioden starter ti år senere.
The impact on GDP occurs somewhat earlier, but is a little smaller when we start the estimation period later. 
Utslaget i BNP kommer noe tidligere, men er litt mindre når vi starter estimeringen senere.
This may reflect the change in monetary policy regime during the period or structural changes in the Norwegian economy. 
Det kan gjenspeile at det pengepolitiske regimet har forandret seg underveis, eller at det har skjedd strukturelle endringer i norsk økonomi.
Chart: Maximum impact of a 1 percentage point interest rate increase, different estimation periods 
Figur: Maksimalt utslag av en renteøkning på 1 prosent, ulike estimeringsperioder
If we only look at the maximum impact of an interest rate increase in each of the models, we obtain a picture of how this has changed over time. 
Ser vi kun på det maksimale utslaget av en renteøkning i hver av modellene, får vi et bilde av hvordan dette har endret seg over tid.
Each point in the chart represents the impact on the level of GDP and inflation when the effect of an interest rate increase is strongest in each model (estimation period). 
Hvert punkt i figurene representerer utslaget i nivået på BNP og inflasjonen når virkningen av renteøkningen er på sitt sterkeste i hver modell (estimeringsperiode).
The charts show that an unexpected change in the key policy rate of 1 percentage point results in a maximum downward shift in GDP of 0.4-0.7 per cent and a maximum decline in inflation of 0.2-0.3 percentage point. 
Av figurene ser vi at en uventet endring i styringsrenten på 1 prosentenhet på det meste demper BNP med 0,4-0,7 prosent og på det meste gir et fall i inflasjonen på 0,2-0,3 prosentenheter.
Chart: Number of quarters to maximum effect of interest rate change, different estimation periods 
Figur: Antall kvartaler til virkningen av renteendringen er på sitt sterkeste, ulike estimeringsperioder
The timing pattern of the impact of interest rates on the economy has also changed. 
Mønsteret for hvor raskt renten virker i økonomien har også endret seg.
Using the same models, this chart shows how many quarters it takes before the impact of an interest rate increase on GDP and inflation reaches its maximum. 
I denne figuren er de samme modellene presentert ut fra hvor mange kvartaler det tar før virkningen av renteøkningen er på sitt sterkeste i henholdsvis BNP og inflasjonen.
As shown in the chart, the impact occurs slightly faster if the estimation period starts later. 
Det fremgår at utslagene kommer litt raskere når vi starter estimeringen senere.
The maximum impact on GDP occurs on average with a lag of 5-6 quarters, while the maximum impact on inflation occurs on average after 9-11 quarters. 
Den sterkeste virkningen på BNP kommer i gjennomsnitt etter 5-6 kvartaler, mens den sterkeste virkningen på inflasjonen i gjennomsnitt kommer etter 9-11 kvartaler.
Chart: Effect of monetary policy shocks, different models/estimation periods 
Figur: Virkning av et pengepolitisk sjokk , ulike modeller/estimeringsperioder
If we illustrate the entire profile of the monetary policy response in all the VAR models in a single chart, we obtain an overall picture of the degree of spread between the results. 
Tegner vi hele profilen for den pengepolitiske responsen i alle VAR-modellene i én figur, får vi et samlet bilde av hvor stor spredning det er i resultatene.
If we were to draw a fan chart around each model, it would become clear that the uncertainty is even greater than the spread alone indicates. 
Skulle vi laget et usikkerhetsbånd rundt hver modell, ville det blitt tydelig at usikkerheten er enda større enn spredningen alene viser.
If we were nevertheless to draw a conclusion on this basis, it must be that an interest rate increase will dampen GDP growth in the course of the subsequent year – all else being equal. 
Skal vi likevel trekke en slutning av dette, må det være at en økning i renten vil dempe veksten i BNP i løpet av det påfølgende året – alt annet likt.
Somewhat further ahead, inflation will also recede. 
Litt lenger ut i tid vil også inflasjonen avta.
As the interest rate returns to normal, GDP growth and inflation will pick up again. 
Etter hvert som renten normaliseres, vil veksten i BNP og inflasjonen ta seg opp igjen.
As mentioned, the VAR models are based on a number of theoretical assumptions about how the economy works. 
VAR-modellene er som nevnt basert på enkelte teoretiske antakelser om hvordan økonomien virker.
However, they only provide a rough description of the structure of the economy and the behaviour of economic agents. 
De gir imidlertid bare en grov beskrivelse av strukturen i økonomien, eller aktørers adferd.
The results from the VAR-based analyses must therefore be interpreted with caution. 
Resultatene fra VAR-analysene må derfor tolkes med forsiktighet.
Chart: NEMO 
Figur: (Tekst) NEMO
Our macroeconomic model NEMO has a more precise theoretical construction than the VAR models. 
Vår makroøkonomiske modell NEMO har en mer presis teoretisk oppbygging enn VAR-modellene.
NEMO is a dynamic stochastic general equilibrium (DSGE) model, and has many features that are similar to corresponding models used by other central banks. 
NEMO er en såkalt dynamisk stokastisk generell likevektsmodell (DSGE-modell), og har mange fellestrekk med tilsvarende modeller i andre sentralbanker.
It describes the behaviour of households and firms. 
Den beskriver adferden til husholdninger og bedrifter.
Economic agents are forward-looking when making decisions so that expectations are of significance. 
Aktørene ser fremover når de fatter sine beslutninger, slik at forventninger har betydning.