natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Banks cover a larger portion of costs through direct pricing In 2001, banks covered 70 per cent of costs for payment services by means of income from fees for using the services and from annual fees. 
Bankene dekker en større del av kostnadene gjennom direkte prising I 2001 dekket bankene 70 prosent av kostnadene ved betalingstjenestene gjennom inntekter fra prisene på bruk av tjenestene og fra årsgebyrer.
At the same time, from 1 July 2000 the Act relating to Financial Agreements has ensured that banks no longer have income from float, i.e. banks no longer receive interest on funds during the time it takes to transfer them from one account to another. 
Samtidig har finansavtaleloven fra 1. juli 2000 sørget for at bankene ikke lenger har inntekter fra float - det vil si at de ikke lenger får renteinntekter fra beløpet i den tiden det tar å overføre det.
In 1994, income from fees covered 39 per cent of production costs, while in 1988 this income covered only 26 per cent. 
I 1994 dekket inntekter fra priser 39 prosent av produksjonskostnadene og i 1988 bare 26 prosent.
No price increases Measured by a fixed NOK value, the average price a customer pays for a payment transaction has fallen since 1994. 
Ingen økning i prisene Målt i fast kroneverdi har den gjennomsnittlige prisen en kunde betaler for en betalingstransaksjon falt siden 1994.
The increase in cost coverage from fees has come without a rise in average prices to customers. 
Økningen i kostnadsdekningen fra priser har kommet uten at bankene har økt de gjennomsnittlige prisene ut til kundene.
Norges Banks' assessment of developments Developments since 1994 are positive. 
Norges Banks vurdering av utviklingen Utviklingen siden 1994 er positiv.
Banks' production of payment services has become more efficient so that unit costs measured in NOK at a fixed value have been halved. 
Bankene har effektivisert produksjonen av betalingstjenestene slik at enhetskostnadene målt i fast kroneverdi er halvert.
Banks cover an increasing share of costs through direct pricing and float has been removed from the Norwegian payment system. 
Bankene dekker en stadig større andel av kostnadene gjennom direkte prising, og float er fjernet fra det norske betalingssystemet.
By international standards, Norway has a very efficient payment system. 
Norge har internasjonalt sett et meget effektivt betalingssystem.
If banks continue to enhance efficiency and to use direct pricing, Norway will retain its position as a leader in this field. 
Dersom bankene fortsetter med effektivisering og direkte prising, vil Norge fortsatt ligge i front på dette området.
The negative return is due to an unusually sharp fall in most of the equity markets in which the Petroleum Fund is invested. 
Den negative avkastningen skyldes et uvanlig kraftig fall i de fleste av aksjemarkedene der Petroleumsfondet er investert.
A price fall of 19.7 per cent was recorded for the equity portfolio. 
Kursfallet i aksjeporteføljen var på 19,7 prosent.
The third quarter also saw a definite decline in interest rates internationally, and hence a marked rise in prices for the Petroleum Fund's fixed income investments. 
I tredje kvartal var det samtidig en klar nedgang i rentene internasjonalt og dermed en markert kursoppgang på Petroleumfondets plasseringer i obligasjoner.
The return on the fixed income portfolio was 4.7 per cent. 
Avkastningen på obligasjonene var 4,7 prosent.
Measured in NOK, the third quarter return on the Petroleum Fund was -6.3 per cent. 
Målt i norske kroner var avkastningen på Petroleumsfondet i tredje kvartal -6,3 prosent.
The lower return in NOK is due to an appreciation of the krone against the currencies in the benchmark portfolio in the third quarter. 
Den lavere avkastningen i kroner skyldes at kronen i tredje kvartal styrket seg noe overfor valutaene som inngår i referanseporteføljen.
This has no effect on the international purchasing power of the Fund, however. 
Dette har imidlertid ikke betydning for utviklingen i fondets internasjonale kjøpekraft.
The overall return on the Petroleum Fund in the first three quarters of 2002 was -7.4 per cent, measured by the Fund's currency basket. 
Samlet for årets tre første kvartaler var periodeavkastningen på Petroleumsfondet -7,4 prosent målt i fondets valutakurv.
The return on the Petroleum Fund's ordinary portfolio in the third quarter of 2002 was 0.14 percentage point lower than the return on the benchmark portfolio defined by the Ministry of Finance. 
I tredje kvartal 2002 var avkastningen på Petroleumsfondets ordinære portefølje 0,14 prosentpoeng lavere enn avkastningen på den referanseporteføljen som Finansdepartementet har definert.
There was an excess return for the first three quarters of 0.08 percentage point. 
For de tre første kvartalene var det en meravkastning på 0,08 prosentpoeng.
The third quarter return on the Environmental Fund was -19.1 per cent measured in terms of the benchmark currency basket. 
Miljøfondet hadde i tredje kvartal en avkastning på -19,1 prosent målt i referanseporteføljens valutakurv.
The report shows that overall debt growth in Norway is still high. 
Rapporten viser at samlet gjeldsvekst i Norge fortsatt er høy.
Household borrowing in particular is high. 
Særlig husholdningene låner mye.
Debt growth in the enterprise sector is more moderate, but the debt burden is high. 
Foretakenes gjeldsvekst er mer moderat, men gjeldsbelastningen er høy.
Banks' earnings have declined, but their financial position remains sound. 
Bankenes inntjening er svekket, men soliditeten er fortsatt god.
Overall, the outlook for financial stability is considered to be satisfactory, but less favourable than in May 2002. 
Samlet vurderes utsiktene for finansiell stabilitet som tilfredsstillende, men svakere enn for et halvt år siden.
The overall debt burden in the enterprise sector is high after many years of heavy borrowing. 
Foretakenes samlede gjeldsbelastning er høy etter sterk opplåning i mange år.
In the last few years, weaker profitability has reduced debt-servicing capacity. 
De siste årene har svekket lønnsomhet redusert evnen til å betjene gjeld.
If the lower profitability persists, a number of enterprises may experience debt repayment problems in the period ahead. 
Dersom den lavere lønnsomheten varer ved, kan flere foretak få betalingsproblemer i tiden fremover.
Enterprises in the exposed sector are most exposed vulnerable. 
Foretak i konkurranseutsatt sektor er mest eksponert.
Sheltered sector enterprises will not be affected to the same extent. 
Foretak i skjermet sektor vil ikke bli påvirket i samme grad.
Credit risk associated with loans to the enterprise sector must now be described as relatively high for loans to enterprises in the exposed sector, but still moderate for enterprises in the sheltered sector. 
Kredittrisikoen ved lån til foretakene må nå karakteriseres som relativt høy for lån til konkurranseutsatte foretak, men fortsatt moderat for foretak i skjermede næringer.
In the last 2½ years, there has been a sharp rise in household debt. 
Husholdningene har de siste 2 ½ årene hatt en kraftig gjeldsvekst.
Households with a high interest burden currently account for a considerably larger share of banks' lending than before. 
Bankene har i dag en vesentlig høyere andel av sine utlån knyttet til husholdninger med høy rentebelastning enn tidligere.
A large share of these loans has in turn been given to low- and middle-income households. 
Store deler av disse utlånene er igjen gitt til husholdninger med lave og midlere inntekter.
This is new compared with the period preceding the banking crisis. 
Dette er nytt i forhold til tiden før bankkrisen.
At that time, this type of high-risk loan to low- and middle-income households represented a considerably lower share of lending. 
Andelen av slike risikoutsatte lån til husholdninger med lave og midlere inntekter var da vesentlig lavere.
On the whole, credit risk associated with loans to the household sector is considered to be moderate. 
Samlet vurderes kredittrisikoen ved lån til husholdningene som moderat.
Banks' results were considerably weaker in the first three quarters of 2002 than in the same period of 2001. 
Bankenes resultater var betydelig svakere i de tre første kvartalene i år enn i samme periode i fjor.
Despite weaker results, banks' capital adequacy improved, and they are still well equipped to face more sluggish economic developments. 
Til tross for svakere resultater, økte kapitaldekningen i bankene, som fortsatt er godt rustet til å møte en eventuell svakere økonomisk utvikling.
Norges Bank has decided to reduce the interest rate on banks' deposits with Norges Bank, the sight deposit rate, by 0.50 percentage point with effect from Thursday, 12 December. 
Norges Bank setter ned bankenes innskuddsrente i Norges Bank, foliorenten, med 0,50 prosentenhet med virkning fra 12. desember.
Deputy Governor Jarle Bergo says that according to Norges Bank's overall assessment of the balance of risks, the probability that inflation two years ahead will be lower than 2½ per cent is greater than the probability that it will be higher. 
Visesentralbanksjef Jarle Bergo sier at etter en samlet vurdering av risikobildet ser Norges Bank det nå som mer sannsynlig at inflasjonen på to års sikt blir lavere enn 2½ prosent enn at den blir høyere.
Address by Governor Svein Gjedrem to the Federation of Norwegian Process Industries in Oslo on 29 April 2004 
Foredrag av sentralbanksjef Svein Gjedrem Prosessindustriens Landsforening, 29. april 2004
With a policy of low interest rates and devaluations, inflation took root. 
Med lavrentepolitikk og devalueringer festnet inflasjonen seg.
The wide fluctuations culminated in a credit boom in the mid-1980s, and a rise in costs as a consequence of the spring 1986 wage settlement. 
De store svingningene kulminerte med den sterke kredittboomen midt på 1980-tallet, og kostnadsløftet avtalt i lønnsoppgjøret våren 1986.
A pronounced downturn and high unemployment followed at the end of the 1980s. 
Den ble etterfulgt av en dyp lavkonjunktur og stor arbeidsledighet i slutten av 1980-årene.
In order to achieve nominal stability, monetary policy must provide a nominal anchor. 
For å oppnå nominell stabilitet må pengepolitikken gi økonomien et nominelt ankerfeste.
Since the Second World War, there have been several monetary policy reforms in Norway. 
I løpet av etterkrigstiden har pengepolitikken blitt endret flere ganger.
In the period between 1972 and 1986, monetary policy was to a limited extent focused on stabilising the rise in prices. 
I perioden fra 1972 til 1986 var pengepolitikken i liten grad rettet inn mot å stabilisere prisveksten.
At the same time, the value of the Norwegian krone against the German mark was almost halved, contributing to high imported inflation. 
Samtidig ble kronens verdi målt mot tyske mark nesten halvert, noe som bidro til høy importert inflasjon.
From the mid-1980s, during and after the credit bubble and the cost shock, it was recognised that a substantial revision of economic policy would be necessary and that the problems created by inflation had to be taken seriously. 
Fra midten av 1980-tallet, under og etter kredittboblen og kostnadssjokket, ble det erkjent at den økonomiske politikken måtte legges vesentlig om, og at de problemene inflasjonen skapte måtte tas på alvor.
Deteriorating competitiveness due to high wage growth would no longer be remedied by means of devaluations. 
Tap av konkurranseevne på grunn av høy lønnsvekst skulle ikke lenger rettes opp ved devalueringer.
Substantial emphasis was placed on the importance of wage formation for employment. 
Det ble lagt vesentlig vekt på betydningen av lønnsdannelsen for sysselsettingsutviklingen.
Only when wage growth dropped below the level of our trading partners did unemployment begin to fall and the manufacturing sector began to pick up. 
Det var først da lønnsveksten kom ned under nivået hos handelspartnerne at arbeidsledigheten slapp taket, og industrien fikk fremgang.
On the contrary, it was a breach in the approach whereby monetary policy and frequent devaluations had been used to shelter these sectors. 
Den var tvert imot et brudd på en linje hvor pengepolitikk og hyppige devalueringer ble brukt for å beskytte disse sektorene.
And more fundamentally, when labour market pressures rose and incomes policy failed, exchange rate developments were no longer providing signals for wage formation and fiscal policy. 
Og mer grunnleggende - utviklingen i valutakursen ga ikke lenger signaler tilbake til lønnsdannelsen og til budsjettpolitikken når presset i arbeidsmarkedet tiltok og inntektspolitikken sviktet.
High petroleum revenues, fiscal slippage and expectations of increased use of petroleum revenues contributed to this. 
De høye oljeinntektene, glidningen i budsjettpolitikken og forventninger om økt bruk av oljeinntekter bidro til det.
Towards the end of the 1990s, increasing emphasis was placed on the fundamental preconditions for exchange rate stability. 
Mot slutten av 1990 tallet ble det lagt økt vekt på de grunnleggende forutsetninger for kursstabilitet.
Monetary policy instruments were oriented in such a way that price and cost inflation was brought down to the price stability objective of the European Central Bank (ECB). 
Virkemidlene ble rettet inn slik at pris- og kostnadsstigningen kom ned mot det den europeiske sentralbanken (ESB) siktet mot.
History shows that there is no long-term trade-off between higher growth and higher inflation. 
Historien viser at vi i lengden ikke får høyere vekst i bytte mot økt inflasjon.
After the Second World War, there was a long period of trying to achieve price stability by means of intermediate targets such as a fixed exchange rate and a target for growth in the money supply. 
I perioden etter andre verdenskrig fulgte en lang periode hvor prisstabilitet ble forsøkt nådd ved hjelp av ulike mellomliggende mål som fast valutakurs og mål for vekst i pengemengden.
The first explicit inflation target was introduced in New Zealand in 1990. 
Det første eksplisitte inflasjonsmålet ble innført i New Zealand i 1990.
Canada followed in 1991, the UK in 1992, and Sweden and Australia in 1993. 
Deretter fulgte Canada (1991), Storbritannia (1992), Sverige og Australia (1993) etter.
Pursuant to the Regulation on Monetary Policy laid down by the Government on 29 March 2001, the operational objective of monetary policy is low and stable inflation. 
Etter forskrift fastsatt av regjeringen 29. mars 2001 er det operative målet for pengepolitikken nå lav og stabil inflasjon.
Pursuant to the Regulation, Norges Bank's mandate is as follows: "Monetary policy shall be aimed at stability in the Norwegian krone's national and international value, contributing to stable expectations concerning exchange rate developments. 
I mandatet til Norges Bank heter det: "Pengepolitikken skal sikte mot stabilitet i den norske krones nasjonale og internasjonale verdi, herunder også bidra til stabile forventninger om valutakursutviklingen.
The regulation also states that monetary policy shall be aimed at stability in the Norwegian krone's external value, contributing to stable expectations concerning exchange rate developments. 
Forskriften sier også at pengepolitikken skal sikte mot stabilitet i kronens internasjonale verdi, herunder bidra til stabile forventninger om valutakursutviklingen.
With open trade with other countries and free capital movements, we do not have the instruments to fine-tune the krone exchange rate. 
Med åpen handel med utlandet og frie kapitalbevegelser har vi ikke virkemidler til å finstyre kronekursen.
The krone has appreciated when economic activity has been high and there have been expectations of a wide interest rate differential. 
Kronen har styrket seg når aktiviteten i økonomien har vært høy, og det har vært forventninger om høy rentedifferanse.
The krone has depreciated when activity has declined and the interest rate differential has narrowed. 
Kronen har svekket seg når aktiviteten og rentedifferansen har avtatt.
There is also a strong tendency for the krone to revert to a level that stabilises the price level in Norway relative to our trading partners, measured in a common currency1. 
Samtidig er det en sterk tendens til at kronekursen vender tilbake til et nivå som stabiliserer prisnivået i Norge i forhold til våre handelspartnere, målt i felles valuta1.
The conduct of monetary policy 
Gjennomføring av pengepolitikken
Section 1 of the Regulation on Monetary Policy states that in addition to sustaining the level of inflation at approximately 2½ per cent over time, monetary policy shall also contribute to stable developments in output and employment. 
Forskriftens § 1 sier at pengepolitikken i tillegg til over tid å holde inflasjonen rundt 2 ½ prosent også skal bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
The mandate therefore establishes a flexible inflation target for monetary policy where variations in output and employment are also given emphasis. 
Mandatet etablerer dermed et fleksibelt inflasjonsmål for pengepolitikken hvor også variasjon i produksjon og sysselsetting tillegges vekt.
In the long run, output is determined by the supply of labour, capital and technology and by the ability to adapt, but in the short and medium term monetary policy can also have an impact on the real economy. 
På lang sikt bestemmes produksjonen av tilgangen på arbeidskraft, kapital og teknologi og evnen til å omstille, men på kort og mellomlang sikt kan også pengepolitikken ha realøkonomiske virkninger.
Output will in some periods lie above trend growth and in others below trend2. 
Produksjonen vil vekselvis ligge over og under den langsiktige trenden2.
Stabilising output means seeking to maintain actual output near trend. 
Å stabilisere utviklingen i produksjonen vil si å søke å holde den faktiske produksjonen nær trenden.
There is one main monetary policy instrument: the interest rate. 
Vi har i hovedsak ett virkemiddel i pengepolitikken, og det er renten.
Corporate earnings, however, have been low, and until recently enterprises have primarily focused on enhancing efficiency. 
Inntjeningen i foretakene derimot, har vært lav, og fram til det siste har bedriftene vært mest opptatte med å rasjonalisere.
The level of household borrowing is high, while enterprises are reducing debt. 
Husholdningene låner mye, mens bedriftene bygger ned gjeld.
Credit developments are thus giving ambiguous signals to our interest-rate setting. 
Utviklingen i kredittveksten gir derfor tvetydige signaler til vår rentesetting.
A flexible inflation targeting regime reduces the possibility of exposing households to a double shock in the form of higher unemployment and higher interest rates, as was the case at the beginning of the 1990s. 
Med fleksibel inflasjonsstyring reduseres muligheten for at husholdningene utsettes for et dobbelt sjokk i form av økt arbeidsledighet og økt rente, slik de ble på begynnelsen av 1990-tallet.
Flexible exchange rate 
Fleksibel valutakurs
The chart shows the effective exchange rate for Norway and a number of other small countries with inflation targeting. 
Figuren viser den effektive valutakursen for Norge og en rekke andre små land med inflasjonsstyring.
Exchanges rate fluctuations are approximately the same for Norway, Sweden and Canada, whereas the krone exchange rate fluctuates less than the exchange rate for Australia and New Zealand. 
Valutakursene svinger om lag like mye for Norge, Sverige og Canada, mens kronekursen svinger mindre enn kursene for Australia og New Zealand.
Therefore, the krone does not stand out as particularly unstable compared with other countries' currencies. 
Kronekursen peker seg derfor ikke ut som spesielt ustabil sammenlignet med andre lands valutaer.
The forward exchange and options markets have expanded in recent years. 
Markedet for kjøp og salg av valuta med levering på et fremtidig tidspunkt - termin- og opsjonsmarkedet for valuta - har vokst de siste årene.
A deeper market reduces transaction costs and it is easier to find counterparties. 
Et dypere marked gir lavere handelskostnader, og det er enklere å finne motparter.
The use of instruments that reduce the risks associated with a floating krone is also increasing in Norway. 
Bruken av instrumenter som reduserer risikoen med flytende valuta, øker også i Norge.
A krone that is stable - but too strong - also entails costs to the economy in the form of low activity. 
Men en krone som er stabil - men for sterk - gir samfunnsøkonomiske kostnader i form av lav aktivitet.
The currency flows might have led to a strong and volatile krone. 
Valutastrømmene kunne ført til en sterk og svært variabel krone.
This tendency is countered when the annual use of petroleum revenues over the central government budget is predictable and independent of annual revenue flows, and the remainder is invested abroad. 
Men det motvirkes når den årlige bruken av petroleumsinntekter over statsbudsjettet er forutsigbar og uavhengig av de årlige inntektsstrømmene, og resten blir investert ute.
Nevertheless, developments in the krone are of considerable importance to interest-rate setting because exchange rate developments have an impact on inflation and output. 
Utviklingen i kronen har likevel vesentlig betydning når renten blir fastsatt, fordi kursen påvirker inflasjonen og produksjonen.
In autumn 2003, the krone showed a tendency to appreciate against the euro. 
Utover høsten 2003 var det en tendens til at kronen styrket seg mot euro.
This trend was reversed in December owing to low inflation figures and a reduction in interest rates. 
Men trenden ble brutt i desember med lave tall for inflasjonen og reduksjonen i renten.
The interest rate reduction was probably of considerable importance as it eliminated the excess return on NOK investments. 
Trolig betydde det mye at renten kom ned, slik at det ikke lenger var en rentegevinst på plasseringer i norske kroner.
The krone has appreciated again in the last couple of months. 
Valutakursen har igjen styrket seg de siste par månedene.
The appreciation of the krone, if it persists, may curb inflation one to two years ahead. 
Denne styrkingen kan, dersom den varer ved, dempe prisveksten på ett til to års sikt.
Past experience shows that the krone is at times heavily influenced by developments in the interest rate differential between Norway and other countries. 
Vi har erfart at kronekursen tidvis blir sterkt påvirket av utviklingen i forskjellen mellom rentene ute og hjemme.
However, as mentioned, themes in foreign exchange markets shift, and Norges Bank does not have instruments to fine-tune the exchange rate. 
Men som nevnt skifter temaene i valutamarkedet, og Norges Bank har ikke virkemiddel til å finstyre valutakursen.
Exchange market intervention, irrespective of whether foreign exchange is bought or sold, is not an appropriate instrument for influencing the krone over a longer period. 
Valutaintervensjoner, enten det er kjøp eller salg av valuta, er ikke egnet som virkemiddel til å påvirke kronekursen over lengre tid.
However, interventions may be appropriate if the krone deviates substantially from the level that the Bank judges to be reasonable in relation to fundamentals, and if exchange rate developments weaken the prospect of achieving the inflation target. 
Intervensjoner kan imidlertid være aktuelt dersom kronekursen kommer vesentlig utenfor det banken vurderer som rimelig ut fra fundamentale forhold, og kursutviklingen samtidig svekker utsiktene til å nå inflasjonsmålet.
Interventions may also be appropriate in response to pronounced short-term fluctuations in the krone when liquidity in the foreign exchange market falls to a very low level. 
Det kan også være aktuelt med intervensjoner ved store kortsiktige svingninger i kronekursen når likviditeten i valutamarkedet er sterkt redusert.
Although the krone may fluctuate in the short term, when inflation is low and stable, it will generally stabilise over time. 
Selv om kronen svinger på kort sikt, vil det, når inflasjonen er jevnt lav, være en tendens til at den stabiliserer seg over tid.