natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It would also have been a recipe for turbulence in the foreign exchange markets. 
Det ville også vært en oppskrift for mer ustabilitet i valutamarkedet.
In addition, a strong krone curbs activity, profitability and the ability to pay in the internationally exposed sector, and thereby cost pressures in the Norwegian economy. 
I tillegg dempes aktiviteten, lønnsomheten og lønnsevnen i det konkurranseutsatte næringslivet, og dermed kostnadspresset i norsk økonomi.
by Svein Gjedrem, Governor of Norges Bank article in Finansavisen 2 April 2003 
av sentralbanksjef Svein Gjedrem, Finansavisen 2. april 2003
The implementation of monetary policy is delegated to Norges Bank by law. 
Utøvelsen av pengepolitikken er etter loven delegert til Norges Bank.
Norges Bank's operational objective has been laid down by the Government in the Regulation on Monetary Policy. 
Målet Norges Bank skal styre etter, er fastsatt av Regjeringen i egen forskrift.
Since the objective has been clearly defined, the conduct of monetary policy can be evaluated. 
Siden målet er klart definert, er det mulig å etterprøve utøvelsen av pengepolitikken.
The Bank reports on the implementation of monetary policy in its Annual Report, which will be available soon for 2002. 
Banken rapporterer om gjennomføringen av pengepolitikken i sin årsberetning, som nå foreligger for 2002.
The sight deposit rate is set on the basis of the inflation outlook, normally two years ahead. 
Styringsrenten fastsettes ut fra utsiktene for inflasjonen, normalt to år fram i tid.
If there are significant deviations between actual price inflation and the target, the Bank will provide a thorough assessment in its AnnualReport. 
Dersom det oppstår vesentlige avvik mellom den faktiske prisutviklingen og målet for pengepolitikken, vil banken redegjøre for årsakene til dette i årsberetningen.
Particular emphasis will be placed on any deviations outside an interval of +/- 1 percentage point. 
Det vil her bli særlig lagt vekt på eventuelle avvik utenfor et intervall på +/- 1 prosentpoeng.
According to Norges Bank's mandate, monetary policy has been assigned a clear responsibility for stabilising the economy. 
Mandatet innebærer at pengepolitikken har fått en klar rolle i å stabilisere den økonomiske utviklingen.
The implementation of monetary policy can be evaluated against a number of criteria: 
Gjennomføringen av pengepolitikken kan vurderes etter flere kriterier:
Was the underlying rise in consumer prices in 2002 close to the target of 2½ per cent? 
Var den underliggende konsumprisveksten i 2002 nær målet på 2½ prosent?
Was monetary policy in 2002 adapted to the inflation target? 
Var pengepolitikken i 2002 tilpasset inflasjonsmålet?
Has the conduct of monetary policy contributed to output and employment stability? 
Har rentesettingen bidratt til stabilitet i produksjon og sysselsetting?
Has monetary policy underpinned confidence that inflation will be 2½ per cent? 
Har pengepolitikken understøttet tilliten til at inflasjonen vil være 2½ prosent?
Consumer price inflation in 2002 
Konsumprisveksten i 2002
The underlying rise in consumer prices averaged 2.3 per cent from 2001 to 2002. 
Den underliggende veksten i konsumprisene var i gjennomsnitt 2,3 prosent fra 2001 til 2002.
As the year progressed, inflation was increasingly influenced by the strong krone. 
Gjennom året ble prisveksten i økende grad preget av den sterke kronen.
Prices for imported consumer goods, particularly clothing and footwear, fell markedly towards the end of the year. 
Prisene på importerte konsumvarer, særlig klær og sko, falt markert mot slutten av året.
At the same time, the rise in prices for domestically produced goods and services remained at a high level as a result of strong growth in labour costs. 
Samtidig holdt prisveksten på norskproduserte varer og tjenester seg oppe som følge av den høye veksten i lønnskostnadene.
The year-on-year rise in the CPI-ATE slowed from a 2.7 per cent peak in June and July to 1.8 per cent in December. 
Tolvmånedersveksten i KPI-JAE avtok fra 2,7 prosent på det høyeste i juni og juli til 1,8 prosent i desember.
The underlying rise in consumer prices remained well within an interval of +/- 1 percentage point around the inflation target throughout the year. 
Gjennom hele året lå den underliggende konsumprisveksten altså godt innenfor et intervall på +/- 1 prosentpoeng rundt inflasjonsmålet.
Strong growth in private disposable income, solid growth in credit to the household sector and a continued sharp increase in house prices had the same effect. 
Høy vekst i privat disponibel inntekt, høy vekst i kreditten til husholdningene og fortsatt høy vekst i boligprisene trakk i samme retning.
The appreciation of the krone until this time could not fully counteract stronger wage growth and higher growth in domestic demand. 
Stigningen i kronekursen fram til da kunne ikke fullt ut motvirke sterkere lønnsvekst og høyere vekst i innenlandsk etterspørsel.
All in all, this induced an increase in the sight deposit rate in July. 
Samlet tilsa dette en økning i styringsrenten i juli.
In late autumn, new information substantially changed the outlook for economic developments. 
Sent på høsten kom ny informasjon som endret utsiktene for den økonomiske utviklingen vesentlig.
Growth forecasts for the world economy had deteriorated further. 
Utsiktene for utviklingen internasjonalt var ytterligere svekket.
The krone had continued to appreciate. 
Kronen hadde fortsatt å styrke seg.
Interest rates were reduced in other countries and expectations concerning future interest rates fell appreciably. 
I utlandet ble rentene redusert, og forventningene til framtidige renter falt merkbart.
At the same time, the outlook for the Norwegian economy had weakened. 
Det var samtidig utsikter til svakere utvikling i norsk økonomi.
Electricity prices rose sharply and households and enterprises became less optimistic. 
Strømprisene økte kraftig, og husholdningene og bedriftene ble mindre optimistiske.
House prices levelled off. 
Boligprisene flatet ut.
Many enterprises in the public and private sector focused on reducing labour costs following the costly wage settlement, and unemployment rose more than expected. 
Mange virksomheter i offentlig og privat sektor var opptatt av å redusere lønnskostnadene etter det dyre lønnsoppgjøret, og arbeidsledigheten økte mer enn ventet.
Our analyses indicated that a continued strong krone would bring inflation under the target of 2½ per cent at the end of 2004. 
Våre analyser tydet på at en fortsatt sterk krone ville bringe inflasjonen under målet på 2 ½ prosent ved utgangen av 2004.
This was the background for the decision to reduce the sight deposit rate to 6.5 per cent on 11 December. 
Dette var bakgrunnen for vedtaket om å senke styringsrenten til 6,5 prosent den 11. desember.
Has monetary policy underpinned confidence that inflation will be 2½ per cent? 
Dette illustrerer at pengepolitikken kan bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
Norges Bank shall disregard such extraordinary and temporary disturbances when setting interest rates. 
Det gir avskalling og lavere sysselsetting.
The experience of the 1970s and 1980s showed that it can take time and be costly if confidence in monetary policy is undermined. 
Det tilsier at det er tillit til at inflasjonen i Norge over tid vil holde seg nær målet.
by Jarle Bergo, Deputy Governor of Norges Bank Dagsavisen 24 August 2003 
Visesentralbanksjef Jarle Bergo Dagsavisen 24. august 2003
Norges Bank reduced its key rate to 3 per cent at its meeting on 13 August. 
Norges Bank reduserte styringsrenten til 3 prosent på sitt møte 13. august.
Since December last year, the key rate has been reduced by a total of 4 percentage points, and the krone has depreciated by around 10 per cent. 
Siden desember i fjor er renten til sammen redusert med 4 prosentenheter, og kronekursen er svekket med rundt 10 prosent.
Interest rates are set based on the mandate issued by the Government to Norges Bank, which defines an inflation target for monetary policy. 
Rentesettingen følger av at Regjeringen har gitt Norges Bank et inflasjonsmål for pengepolitikken.
Global economic growth has been weak, particularly in western Europe. 
Veksten i internasjonal økonomi har vært svak, særlig i Vest-Europa.
Price and cost inflation is low among our trading partners, and is expected to remain subdued. 
Pris- og lønnsveksten er lav hos våre handelspartnere, og den ventes å forbli det.
Key policy rates have been reduced in all western countries. 
I alle vestlige land er rentene satt ned.
In the US, the key rate is record low at 1 per cent, and the ECB's key rate is at 2 per cent. 
I USA er styringsrenten rekordlave 1 prosent, og renten i Den europeiske sentralbanken er 2 prosent.
Even though signs of renewed optimism have emerged, particularly in the US, economic developments have been considerably weaker over the past year than Norges Bank and other observers, both analysts and international organisations, had projected. 
Selv om det omsider er enkelte tegn til ny optimisme, særlig i USA, har den økonomiske utviklingen det siste året vært langt svakere enn Norges Bank og andre, både analytikere og internasjonale organisasjoner hadde ventet.
In Norway, capacity utilisation has fallen from a very high level, and is now on a par with the level in the years 1995-1997, before cost inflation accelerated. 
I Norge har kapasitetsutnyttelsen falt fra et svært høyt nivå og er nå på linje med nivået i årene 1995-97, før kostnadsstigningen tiltok.
However, growth in the domestic economy came to a halt this winter. 
Men veksten i økonomien stoppet opp i vinter.
At the same time, the underlying rise in prices has slowed markedly. 
Samtidig har den underliggende prisveksten falt betydelig.
There are also prospects that inflation will remain subdued ahead. 
Det er også utsikter til at prisstigningen kan bli lav fremover.
Without a considerable easing of monetary policy, inflation might be too low for an extensive period. 
Uten vesentlige lettelser i pengepolitikken ville inflasjonen kunne bli for lav for lenge.
This may in turn fuel expectations of continued very low inflation. 
Det kan i sin tur lede til forventninger om fortsatt svært lav inflasjon.
This is a situation that we must seek to avoid, also because it could prove more demanding to stimulate economic activity by means of demand management. 
En slik situasjon må vi søke å unngå, også fordi det da kan bli mer krevende å få opp aktiviteten i økonomien gjennom etterspørselsstimulanser.
Monetary policy must therefore react. 
Pengepolitikken må derfor reagere.
Lower interest rates will normally lead to higher inflation, partly through a depreciation of the krone and partly through rising demand in the economy, with an associated increase in corporate earnings. 
Lavere rente vil normalt føre til høyere inflasjon dels gjennom at kronekursen svekkes, og dels gjennom at etterspørselen i økonomien tiltar.
For the Norwegian economy, it would be a considerable advantage if wage growth does not accelerate again. 
For norsk økonomi ville det være en stor fordel om lønnsveksten ikke skyter fart på ny.
Many years of sharply rising labour costs and deteriorating competitiveness in the Norwegian enterprise sector mean that the room for wage growth is very limited. 
Mange år med kraftig vekst i lønnskostnadene og svekket konkurransesituasjon i norske bedrifter gjør at rommet for lønnsvekst er svært begrenset.
Over time, wage growth of around 4½ per cent, combined with trend growth in productivity of 2 per cent, would be consistent with an inflation rate of 2½ per cent. 
Over tid vil en lønnsvekst rundt 4 ½ prosent, sammen med en trendmessig vekst i produktiviteten på 2 prosent, være forenlig med en inflasjon på 2½ prosent.
Profitability in many industries is low. 
Lønnsomheten i mange næringer er lav.
In the local government sector, the increase in revenues has been negated by the high wage increases in recent years, with adverse effects on service production. 
I kommunene har økningene i inntektene de siste årene blitt spist opp av høye lønnstillegg, slik at tjenesteproduksjonen er blitt skadelidende.
The outlook for a more sustainable level of wage growth has been an important factor behind the considerable easing of monetary policy. 
Utsiktene til at lønnsveksten vil komme ned på et mer opprettholdbart nivå, har vært vesentlig for de store lettelsene i pengepolitikken.
The depreciation of the krone plays an important role in bringing inflation back towards the target of 2½ per cent. 
Svekkelse av kronekursen spiller en viktig rolle i å bringe inflasjonen tilbake mot målet på 2½ prosent.
The fall in prices for imported goods reflected to a large extent the strong krone last year. 
Prisfallet på importerte varer er i særlig grad påvirket av at kronekursen var sterk i fjor.
As the effects of this unwind, inflation will pick up again. 
Etter hvert som ettervirkningene av dette avtar, vil inflasjonen ta seg opp igjen.
In addition, the krone has depreciated markedly so far this year. 
I tillegg er kronekursen betydelig svekket i år.
This will normally push up inflation towards the stipulated target. 
Dette vil normalt virke til å trekke inflasjonen opp mot det målet som er satt.
Recent years' wage settlements have strengthened households' financial position at the expense of private and public enterprises. 
Lønnsoppgjørene de siste årene har ført til at husholdningene har styrket sin økonomiske stilling på bekostning av bedriftene og offentlige virksomheter.
Against this background, growth in private consumption is likely to be fairly robust. 
Med dette utgangspunktet må vi regne med at veksten i det private forbruket vil bli ganske høy.
At the same time, the business sector is still feeling the effects of the sharp rise in labour costs between 1998 and 2002, and corporate credit demand and investment are low. 
Samtidig er bedriftenes stilling fortsatt preget av at lønnskostnadene steg kraftig fra 1998 til 2002, og bedriftenes låneetterspørsel og investeringer er lave.
The most effective stimulus to business activity is the combination of low interest rates and a weak krone. 
Aktiviteten i næringslivet kan mest effektivt stimuleres av lav rente og svak krone.
A precondition for this is moderate wage growth. 
Men det forutsetter at lønnsveksten er moderat.
Executive Director Jan Fredrik Qvigstad, Norges Bank Monetary Policy Aftenposten 25 October 2004 
Direktør Jan Fredrik Qvigstad, Norges Bank Pengepolitikk, Aftenposten 25. oktober 2004
Inflation has been low recently - in some short periods, prices have not risen at all. 
Prisstigningen har den siste tiden vært lav - i enkelte korte perioder har ikke prisene steget i det hele tatt.
The current interest rate is also low. 
Rentenivået er også lavt nå.
This has not always been the situation. 
Det har ikke alltid vært slik.
Many of us remember the 1970s and the beginning of the 1980s when the inflation rate sometimes climbed to 10 per cent or more. 
Mange husker tilbake til 1970- og begynnelsen av 1980-tallet hvor inflasjonsraten tidvis var opp mot 10 prosent og høyere.
Economists often refer to historical experience when drawing conclusions about the functioning of the economy or how economic policy should be formulated. 
Økonomer viser ofte til historiske erfaringer når vi trekker slutninger om økonomiens virkemåte eller hvordan den økonomiske politikken bør utformes.
Norges Bank has sought to break new ground in the documentation of Norway's economic history. 
Norges Bank har forsøkt å gå lenger enn tidligere i å dokumentere norsk økonomisk historie.
But if we go back in history, we see that low inflation is the norm. 
Men går vi tilbake i historien, ser vi at lav inflasjon er det normale.
In Norway's first years as a nation after 1814, inflation was variable, with prices generally declining from 1819 to 1842. 
Som ung nasjon hadde Norge etter 1814 en variabel inflasjon og i gjennomsnitt et fallende prisnivå fra 1819 til 1842.
If we go back as far as we can, to the beginning of the 1500s, a clear pattern emerges: a stable price level, i.e. annual inflation of 2-3 per cent or lower, is the norm. 
Går vi så langt tilbake som vi klarer, til begynnelsen av 1500-tallet, kommer det frem et klart mønster: Et stabilt prisnivå, det vil si en årlig prisvekst på 2-3 prosent eller lavere, er det vanlige.
High inflation is unusual and normally occurs in connection with wars and times of hardship. 
Høy inflasjon skiller seg ut og opptrer normalt i forbindelse med krig og uår.
Some periods in particular stand out as examples: 
Det er noen perioder som særlig understreker dette:
We had hyperinflation during England's blockade of Norway during the Napoleonic Wars. 
Vi hadde hyperinflasjon under den engelske blokade da Terje Vigen rodde etter korn.
Inflation was highest in 1812, reaching 152 per cent! 
Den høyeste inflasjonen var i 1812 med 152 prosent!
We had very high inflation during the First World War, although not as high as during the Napoleonic Wars. 
Vi hadde veldig høy inflasjon under første verdenskrig, men ikke så høy som under Napoleonskrigene.
We had high inflation in the 1970s and the first half of the 1980s. 
Vi hadde høy inflasjon på 1970- og første halvdel av 1980-tallet.
There have been long periods of price stability: 
Vi har hatt lange perioder med stabile priser:
The longest period of price stability was from 1842 to 1914. 
Den lengste perioden med stabilt prisnivå var fra 1842 til 1914.
In this period, prices rose by 0.6 per cent annually. 
I denne perioden steg prisene 0,6 prosent årlig.
Over the past 15 years, inflation has been 2.4 per cent on average. 
De siste 15 år har prisstigningen har i gjennomsnitt vært 2,4 prosent.
The data provide a basis for comparing prices over time. 
Datamaterialet gir et grunnlag for å sammenlikne priser over tid.
When the first railway in Norway was opened 150 years ago, a ticket to Oslo from Eidsvoll cost 1 krone and 33 øre. 
Da den første norske jernbanen åpnet for 150 år siden kostet en billett fra Oslo til Eidsvoll 1 krone og 33 øre.
If ticket prices had kept pace with the general rise in prices since 1854, the ticket price today would have been 65 kroner, while the actual price for this ticket is 92 kroner. 
Om billettprisen hadde fulgt den generelle prisstigningen siden 1854, ville prisen i dag vært 65 kroner, mens den samme billetten faktisk koster 92 kroner.
What are then the reasons for inflation in the long term? 
Hva forklarer så prisstigningen over lang tid?
Money supply statistics can provide some answers. 
Statistikk over pengemengden kan belyse dette.
A comparison between developments in the money supply and the general price level since 1819 shows a clear connection between the money supply over time and the level of prices. 
Sammenholder vi utviklingen i pengemengden og det allmenne prisnivået siden 1819, finner en klar sammenheng mellom pengemengden over tid og prisnivået.
Over time, the money supply is explained by monetary policy. 
Det er pengepolitikken som over tid forklarer pengemengden.
The statistics confirm that inflation can be exposed to unexpected disturbances for short periods, but that we can determine the rate of long-term inflation ourselves. 
Tallmaterialet underbygger at inflasjonen i kortere perioder kan utsettes for uventede forstyrrelser, men at vi over tid selv kan bestemme inflasjonen.
As changes in the general price level can be controlled, it is prudent to decide on a target for the optimal price level. 
Utviklingen i det allmenne prisnivået kan styres, og da er det hensiktsmessig å ha mål for hva det bør være.
The current monetary policy mandate was formulated in 2001 on the basis of this recognition. 
Det er denne erkjennelsen som lå til grunn da det nåværende mandatet for pengepolitikken ble utformet i 2001.
The Government has assigned to Norges Bank the task of keeping inflation close to 2.5 per cent over time. 
Regjeringen har gitt Norges Bank i oppgave å holde inflasjonen nær 2,5 prosent over tid.
This is not unlike the level of inflation we have had on average over the past 500 years. 
Dette er ikke ulikt den prisveksten vi i gjennomsnitt har hatt de siste 500 årene.
Experience has shown that neither welfare, nor economic growth or employment rates have benefited from very high inflation. 
Erfaringen har vist at veldig høy prisvekst har fremmet verken velferd, økonomisk vekst eller sysselsetting.
Those of us who remember double-digit inflation rates will remember that mortgage rates were in the double digits too. 
De som husker inflasjonsrater som er tosifret, husker nok at boliglånsrentene også var tosifret.
Professor Jan Tore Klovland has constructed a time series for the interest rate level back to 1819. 
Professor Jan Tore Klovland har etablert tidsserier for rentenivå tilbake til 1819.
Current government bond rates stand at about 4½ per cent. 
Dagens rentenivå for statsobligasjoner er om lag 4 ½ prosent.
This is only slightly lower that the average since 1819. 
Det er bare litt lavere enn det som har vært gjennomsnittet siden 1819.
The highest interest rate level, 13.7 per cent, was recorded in 1982. 
Det høyeste rentenivået opplevde vi i 1982 med 13,7 prosent.
The lowest, 2.5 per cent, was recorded in 1948. 
Det laveste rentenivået var i 1948 med 2,5 prosent.
The Norwegian state borrowed money abroad in 1820 and on a number of other occasions later. 
Den norske stat lånte penger i utlandet i 1820 og en rekke andre ganger senere.
It is remarkable how cheaply the young Norwegian state was able to borrow money compared with the rates developing countries have to pay today. 
Det er bemerkelsesmessig hvor billig den unge norske staten fikk låne penger til sammenlignet med hva utviklingsland i dag må betale.
In 1820, the premium paid compared with the English government was 2½ percentage points and declining. 
I 1820 var merprisen i forhold til den engelske stat 2½ prosentenheter og avtakende.
Today, countries referred to in the capital markets as emerging economies commonly pay a premium of between 4 and 10 percentage points. 
I dag er det vanlig at land som i kapitalmarkedene kalles "fremvoksende økonomier" betaler en merpris på mellom 4 og 10 prosentenheter.
The interest rate level fluctuates over time and this is of course due to changes in inflation. 
Svingningene i rentenivået over tid har selvsagt sammenheng med endringer i prisstigningen.
Whether a loan is expensive or cheap depends on the real interest rate (nominal interest rate minus inflation). 
Det er realrenten (nominell rente minus prisstigning) som avgjør om et lån er dyrt eller billig.
Until 1842, Norway had a fairly high real interest rate of 5.4 per cent. 
Frem til 1842 hadde Norge en ganske høy realrente på 5,4 prosent.
In the long period of price stability between 1842 and 1914, the real interest rate was close to 3 per cent. 
I den lange perioden med stabile priser, 1842-1914, var realrenten nær 3 prosent.
The rate fell in the interwar years, was marginally negative in the period after the Second World War and was as low as -2 per cent in the period 1970-1985. 
Realrenten falt i mellomkrigstiden, var svakt negativ i tiden etter andre verdenskrig og helt nede i -2 prosent i perioden 1970-1985.
Monetary policy tightening at the end of the 1980s and strong growth in the economy in the 1990s resulted in a marked rebound in real interest rates. 
Pengepolitisk innstramming på slutten av 1980-tallet og høy vekst i økonomien utover på 1990-tallet trakk realrenten markert opp igjen.
Over time, high real interest rates will reflect high returns and sound long-term growth potential in the economy. 
Over tid vil høy realrente gjenspeile høy avkastning og god økonomisk vekstevne i økonomien.
The train ticket to Eidsvoll has increased to 92 kroner today, which is somewhat more than the general rise in prices since the railway was opened. 
Togbilletten til Eidsvoll har økt til 92 kroner i dag, noe mer enn den generelle prisstigningen siden linjen ble åpnet.
If the price of the train ticket had kept pace with developments in GDP since 1854, the ticket would have cost over 1800 kroner today. 
Hadde togbilletten til Eidsvoll fulgt utviklingen i nasjonalproduktet siden 1854, ville prisen i dag ha vært over 1800 kroner.