natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The sharp global downturn will particularly affect export industries and will have ramifications for other Norwegian business sectors. 
Den kraftige konjunkturnedgangen ute vil særlig ramme eksportnæringene, og det vil få ringvirkninger for andre deler av norsk næringsliv.
The decrease in interest rates and the new fiscal measures will curb the impact on output and employment. 
Nedgangen i rentene og de nye finanspolitiske tiltakene vil dempe utslaget på produksjonen og sysselsettingen.
There is still considerable uncertainty surrounding developments ahead and it is difficult to project the probability of different outcomes. 
Det er fortsatt stor usikkerhet om utviklingen fremover, og det er vanskelig å anslå sannsynligheter for ulike utfall.
The downturn in the Norwegian economy may be deeper and more prolonged than we have assumed. 
Nedgangen i norsk økonomi kan bli dypere og mer langvarig enn vi har lagt til grunn.
On the other hand, the key policy rate has already been reduced considerably in order to reduce uncertainty and stave off a particularly adverse outcome for the Norwegian economy. 
På den andre siden har vi allerede redusert styringsrenten mye for å dempe usikkerheten og demme opp for et særlig ugunstig utfall i norsk økonomi.
It will take time for the effects of the new, lower interest rate level to become evident. 
Det vil ta noe tid før vi ser virkningene av det nye, og lavere, nivået på renten.
The analyses published on 17 December suggested a considerable reduction in the key rate in December, with the possibility of further interest rate cuts over the next six months. 
Analysene vi publiserte 17. desember talte for en vesentlig nedgang i styringsrenten i desember, med mulig ytterligere reduksjoner i renten det neste halve året.
The Executive Board’s strategy is that the key policy rate should be in the interval 2 – 3 per cent in the period to the publication of the next Monetary Policy Report on 25 March 2009, unless the Norwegian economy is exposed to new major shocks. 
Hovedstyrets strategi er at styringsrenten bør ligge i intervallet 2 – 3 prosent i perioden fram til neste rapport legges fram 25. mars 2009, med mindre norsk økonomi blir utsatt for nye, store forstyrrelser.
The outlook for the Norwegian economy and the balance of risks suggest that it is now appropriate to reduce the key policy rate by 0.50 percentage point to 2.50 per cent. 
Utsiktene for norsk økonomi og risikobildet tilsier at det nå er riktig å sette styringsrenten ned med 0,50 prosentenheter til 2,50 prosent.
The key policy rate is reduced by 0.50 percentage point to 2.50 per cent with effect from 5 February 2009. 
Styringsrenten settes ned med 0,50 prosentenheter til 2,50 prosent med virkning fra 5. februar 2009.
Charts - monetary policy meeting (pdf, 1 Mb) 
Figurer til hovedstyremøte (pdf, 1 Mb)
12 December 
12. desember
31 October 
31. oktober
8 August 
8. august
20 June 
20. juni
16 May 
16. mai
Summary minutes of the Executive Board's monetary policy meeting (pdf, 16 kB) 
Protokoll fra møte i Norges Banks hovedstyre (pdf, 16 kB)
4 April 
4. april
21 February 
21. februar
10 January 
10. januar
Summary minutes of the Executive Board's monetary policy meeting (pdf, 7 kB) 
Protokoll fra møte i Norges Banks hovedstyre (10 kB)
Summary minutes of the Executive Board's monetary policy meeting (pdf, 46 kB) 
Protokoll fra møte i Norges Banks hovedstyre (pdf, 10 kB)
20 September 
20. september
Summary minutes of the Executive Board's monetary policy meeting (pdf, 29 kB) 
Protokoll fra møte i Norges Banks hovedstyre (pdf, 19 kB)
9 August 
9. august
14 Juni 
14. juni
Summary minutes of the Executive Board's monetary policy meeting (pdf, 26 kB) 
Protokoll fra møte i Norges Banks hovedstyre (pdf, 15 kB)
Summary minutes of the Executive Board's monetary policy meeting (pdf, 24 kB) 
Protokoll fra møte i Norges Banks hovedstyre (pdf, 34 kB)
12 April 
12. april
16 February 
16. februar
19 January 
19. januar
22 December 
22. desember
27 October 
27. oktober
22 September 
22. september
16 June 
16. juni
23 April 
23. april
3 March 
3. mars
Address by Governor Svein Gjedrem at the meeting of the Supervisory Council of Norges Bank on Thursday 12 February 2009. 
Foredrag av sentralbanksjef Svein Gjedrem på Norges Banks representantskapsmøte torsdag 12. februar 2009
The address as pdf-file (1Mb) 
Talen i pdf-format (1 Mb)
Charts in pdf-format (277 kB) 
Figurer i pdf-format (249 kB)
Charts in PowerPoint (ppt, 2 Mb) 
Figurer i PowerPoint (ppt, 2 MB)
Charts in PowerPoint (pptx, 1 Mb) 
Figurer i PowerPoint (pptx, 1 Mb)
Introduction The poet Øyvind Rimbereid from Stavanger – his works already awarded a place in the Norwegian literary canon (1) – has been nominated for this year’s Nordic Council Literature Prize for the collection of poems entitled Herbarium. 
Innledning Lyrikeren Øyvind Rimbereid fra Stavanger – med verk som er løftet opp i norsk litterær kanon (1) – er i år nominert til Nordisk Råds litteraturpris for samlingen ”Herbarium”.
The poem “Tulip” starts with the tulip bulb market bubble in the 1600s. 
Diktet ”Tulipan” starter med bølgen av spekulasjon i handelen med blomsterløker på 1600-tallet.
A futures market for tulip bulbs had emerged in Holland when growers discovered that infecting the tulip with a virus could produce stripes and beautiful colours. 
Det ble utviklet et fremtidsmarked for løker i Holland etter at gartnere fant ut at virus ga tulipaner striper og vakre farger.
In a short time, bulbs were trading at 25 times the normal value before the market collapsed. 
På kort tid økte verdien av løkene 25 ganger, før markedet brøt sammen.
In the words of Rimbereid: 
Rimbereid sier:
“ The year 1635 and on pollen-yellow paper flutter tulip bulbs grown in places unknown to most. 
”Året 1635 og på pollengult papir flagrer tulipanløker de fleste knapt vet hvor gror.
Or grown only in the signature on the bill of exchange of a seller who himself has bought a signature from a seller with money that itself exists only as a signature.” 
Eller de gror kun i vekselsignaturen til en selger som selv har kjøpt en signatur av en selger med penger som selv finnes kun som signatur.”
Downturn in the global economy In September 2008, the turbulence in financial markets erupted into a full-blown global crisis. 
Nedgangstider i verdensøkonomien I september i fjor slo uroen i finansmarkedene ut i full krise verden over.
Just before, it had appeared that the US government rescue of the mortgage corporations Fannie Mae and Freddie Mac would calm the markets. 
Like før hadde det sett ut til at markedene lot seg roe da amerikanske myndigheter reddet de to boligbankene Fannie Mae og Freddie Mac.
The next day, money markets seized up. 
Dagen etter brøt pengemarkedene sammen.
Confidence between banks evaporated. 
All tillit mellom bankene var borte.
Liquidity dried up, interest rates rose sharply and equity prices fell. 
Likviditeten tørket ut, rentene steg kraftig og aksjekursene falt.
Exchange rate volatility – the daily fluctuations in the exchange rate – showed a marked rise. 
De daglige svingningene – volatiliteten – i valutakursene tiltok markert.
On 25 September, a major US savings bank, Washington Mutual, was placed into receivership and its creditors incurred losses. 
25. september ble den store amerikanske banken Washington Mutual satt under administrasjon, og långiverne til banken gikk på tap.
Bond markets in turn shut down. 
Da stoppet også obligasjonsmarkedene helt opp.
In the days and weeks that followed, banks tightened credit standards on new loans to households and enterprises. 
I dagene og ukene etter strammet bankene inn på nye utlån til husholdninger og bedrifter.
Global economic growth was already slowing, but the situation deteriorated in the last few months of 2008. 
Veksten i verdensøkonomien var allerede på vei ned, men alt ble verre i de siste månedene i fjor.
The turnaround hit hard, with synchronised effects on virtually all financial and goods and services markets, not only in the US but also in Europe, Asia, Latin America and Oceania. 
Omslaget var kraftig og traff synkront nær sagt alle finans- og vare- og tjenestemarkeder, ikke bare i USA, men også i Europa, Asia, Latin-Amerika og Oseania.
Iceland was more vulnerable than most. 
Island var mer utsatt enn de fleste.
There were wide swings in inflation and inflation expectations were not well anchored. 
Inflasjonen svingte mye, og forventningene til fremtidig prisstigning var ikke godt forankret.
As a result, the impact on the Icelandic krona was also considerable. 
Derfor ble også utslagene i den islandske kronen svært store.
The sharp depreciation of the krona left many borrowers with foreign currency loans facing higher debt. 
Mange med lån i utenlandsk valuta fikk økt sin gjeld da kronen stupte.
For a time, exchanging Icelandic krona for another currency was impossible. 
En tid var det ikke mulig å veksle islandske kroner om til annen valuta.
Nonetheless, the decisive factor was the collapse of Iceland’s oversized banks. 
Det var likevel sammenbruddet i de forvokste bankene som var utslagsgivende.
Although they were taken over by the Icelandic authorities, there was no confidence that Iceland’s finances would be able to cope with the accompanying high level of debt. 
Den islandske staten overtok dem, men det var ikke tillit til at staten kunne bære den høye gjelden som fulgte med.
Iceland was obliged to seek aid from other countries and from the International Monetary Fund (IMF). 
Island måtte søke hjelp hos andre land og Det internasjonale valutafondet.
Output is now expected to fall by 10 per cent this year, and private consumption to drop by 35 per cent over the next three years. 
Det ligger nå an til at produksjonen på Island faller med 10 prosent, i år og at det private forbruket blir redusert med 35 prosent i løpet av tre år.
At the same time, the Icelandic state will be bearing a debt burden equivalent to more than NOK 1 million per family. 
Samtidig skal staten bære en gjeld som utgjør over en million norske kroner per familie.
The global crisis soon affected Norway. 
Krisen ute fikk raskt virkning her hjemme.
Our banks and the flow of credit and money are closely interconnected with global markets. 
Våre banker og flyten av lån og penger er tett vevd sammen med markedene ute.
Banks’ foreign financing became expensive and almost came to a halt. 
Bankenes finansiering i andre land ble dyr og stoppet nesten opp.
Banks responded by raising interest rates on corporate and household loans and restricting lending. 
De reagerte med å øke rentene til bedrifter og husholdninger, og de skrudde til lånekranen.
As the autumn progressed, an increasing number of business sector segments were feeling the impact of contraction. 
Stadig større deler av næringslivet fikk merke nedgangen utover høsten.
In August 2008, manufacturing enterprises in our regional network reported that they expected growth to remain high. 
I august i fjor fortalte industribedriftene i vårt regionale nettverk at veksten ville holde seg oppe.
In November, they described the turnaround as a “heart attack”. 
I november beskrev de omslaget som ”et infarkt”.
Manufacturers of automotive parts in Farsund, Høyanger, Raufoss, Kongsvinger, Kongsberg, Hvittingfoss and Rollag felt the impact of the slump in car sales. 
Produsentene av bildeler i Farsund, Høyanger, Raufoss, Kongsvinger, Kongsberg, Hvittingfoss og Rollag fikk merke at kjøpet av biler var stoppet opp.
The engineering industry began to doubt the quality of their order books. 
Verkstedindustrien begynte å tvile på kvaliteten på sine ordrebøker.
Prices for oil, gas, aluminium and ferro-alloys fell, as did freight rates. 
Prisene falt på olje, gass, aluminium og ferrolegeringer, samt frakt.
When speculators withdrew, daily fluctuations increased and hedging against exchange rate volatility became more expensive. 
Da spekulantene trakk seg ut, økte de daglige utslagene, og det ble dyrere å sikre seg mot kurssvingninger.
On Christmas Eve, the krone fell to its lowest level in ten years. 
Kronen nådde sitt svakeste nivå på 10 år på julaften.
We are now in the deepest downturn in OECD countries in the post-war period. 
Vi er nå inne i den største nedgangskonjunkturen i etterkrigstiden i OECD-landene.
The US economy may already have shrunk by around 2½ per cent since the crisis erupted in September. 
Amerikansk økonomi kan allerede ha krympet med i størrelse 2½ prosent siden krisedagene i september.
Output has fallen at the same rate in many European countries, and perhaps by twice that rate in Japan and Korea. 
Produksjonen faller like mye i mange europeiske land, og kanskje det dobbelte i Japan og Korea.
For a long period there were hopes that growth in China and other emerging market economies would hold up. 
Det var lenge et håp om at veksten i Kina og andre fremvoksende økonomier skulle holde seg oppe.
But they are also now severely affected by the crisis. 
Men også de er hardt rammet.
Output is also contracting in Norway, but so far probably somewhat less so than abroad. 
Produksjonen går også tilbake i Norge, men så langt trolig noe mindre enn ute.
What is happening now is more than a normal fluctuation in the business cycle. 
Det som nå skjer, er noe mer enn en vanlig konjunkturbølge.
The world is facing a crisis of confidence, with faltering faith in the future and a loss of confidence in banks, counterparties and contractual partners. 
Det er tillitskrise med svikt i tro på framtiden, svikt i tillit til banker, motparter og kontraktspartnere.
The authorities have taken extraordinary action, as in a state of emergency, deploying a wide range of established and new policy instruments. 
Myndighetene har gått langt, som i en unntakstilstand, i å bruke etablerte og nye virkemidler.
Five different sets of measures have been implemented: 
Det er satt i verk fem ulike sett av tiltak:
First, central banks have supplied liquidity to banks on a much larger scale than usual and provided loans with longer maturities. 
For det første: Sentralbankene tilfører bankene mye mer likviditet enn vanlig, og de yter dem lån med lengre løpetid.
Central banks are also providing foreign currency loans to their banks. 
De skaffer også til veie internasjonal valuta til sine banker.
Second, key rates have been aggressively cut. 
For det andre: Styringsrentene er blitt redusert kraftig.
The US entered the downturn first and had already reduced the key rate in early autumn 2007. 
USA kom først inn i nedgangskonjunkturen og satte renten ned allerede fra høsten 2007.
And as the crisis developed, the Federal Reserve continued to lower its key rate. 
Men under krisen har de gått videre.
Here in Europe, key rates rose up to summer 2008 before being lowered substantially from October. 
Her i Europa økte rentene fram mot sist sommer før de ble satt kraftig ned fra oktober.
Third, credit policy instruments have been introduced. 
For det tredje: Det er tatt i bruk kredittpolitiske virkemidler.
Several countries are guaranteeing loans to banks. 
Flere land garanterer for lån til bankene.
The UK government has announced that they will guarantee loans to small and medium-sized firms. 
Den britiske staten har varslet at den vil garantere for utlån til små og mellomstore bedrifter.
Fourth, the authorities in a number of countries felt compelled to supply risk capital to banks. 
For det fjerde: Myndighetene i flere land har sett seg tvunget til å tilføre risikokapital til bankene.
Some governments have assumed ownership of financial institutions. 
Enkelte stater overtar eierskap i finanshus.
In the UK, the government is now a majority stakeholder in the Royal Bank of Scotland and owns over 40 per cent of Lloyds. 
I Storbritannia har staten nå majoritet i storbanken Royal Bank of Scotland, og den eier over 40 prosent av Lloyds.
In Germany, the government is increasing its stake in Commerzbank, which is acquiring Dresdner Bank. 
I Tyskland kjøper staten seg opp i Commerzbank, som tar over Dresdner Bank.
In the US, the authorities have provided capital in forms other than ordinary share capital, but in such a way that large banks are operating to a great extent for the government’s account and risk. 
I USA har staten tilført kapital i andre former enn ordinær aksjekapital, men slik at store banker langt på vei drives på statens regning og risiko.
Fifth, to cushion the fall in output and employment, governments are increasing their expenditure and lowering tax rates. 
For det femte: For å dempe fallet i produksjonen og sysselsettingen øker statene sine bevilgninger og setter ned skatte- og avgiftssatser.
The US government is preparing measures equivalent to almost 5 per cent of gross domestic product. 
I USA blir det arbeidet med tiltak som tilsvarer nesten 5 prosent av bruttonasjonalproduktet.
Active measures in Europe are not as extensive. 
De aktive tiltakene er ikke like omfattende i Europa.
However, Europe’s taxes and the public safety net act as shock absorbers. 
Men her virker skattene og det offentlige sikkerhetsnettet som en støtdemper.
A wide range of instruments is also being used in Norway. 
Også i Norge blir et helt sett av virkemidler brukt.
Banks have been provided with short and more long-term loans by Norges Bank. 
Bankene har fått tilført både korte og mer langsiktige lån fra Norges Bank.
Banks have also been given access to liquid government paper in exchange for mortgage-backed securities. 
De får dessuten tilgang til likvide statspapirer mot sikkerhet i boliglån.
The key policy rate has been lowered substantially. 
Styringsrenten er blitt satt kraftig ned.
As in other countries, money is not finding its way to businesses, but is accumulating in banks. 
Som i andre land når ikke pengene fram til bedriftene, men hoper seg opp i bankene.
The government has therefore provided increased loans and guarantees to Norwegian export industries, has raised lending limits for state banks and is allowing Folketrygdfondet (Government Pension Fund – Norway) to increase its purchases of bonds. 
Staten har derfor gitt økte lån og garantier for norsk eksport, økte rammer for statsbankene og lar Folketrygdfondet øke sine kjøp av obligasjoner.
The government is now also providing Norwegian banks with risk capital. 
Staten tilfører nå også risikokapital til norske banker.
In order to curb the fall in activity, the government has proposed an increase in government expenditure of over 10 per cent in 2009. 
For å dempe fallet i aktiviteten i norsk økonomi øker statens utgifter med over 10 prosent i år.
What went wrong? 
Hva var det som brast?
The current downturn followed a period of very high global and domestic economic growth, supported by favourable trading conditions. 
Nedgangstidene vi er inne i, avløser en periode med svært god økonomisk vekst både ute og her hjemme, støttet av gode vilkår for handel.
Emerging market economies in Asia, Europe and Latin America have accounted for an increasing share of global output. 
De fremvoksende økonomiene i Asia, Europa og Latin-Amerika har stått for en stadig større del av produksjonen.
Several hundred million people have been lifted out of poverty. 
Flere hundre millioner mennesker har tatt steget ut av fattigdom.
So what went wrong? 
Men hva gikk så galt?
Or in the words of Rimbereid: “And the cause of the depression? 
Eller med Rimbereids ord: ”Og depresjonens årsak?
Theories conflict, as if surrounding a virus not yet discovered. 
Teorier i strid, liksom omkring et ennå ikke oppdaget virus.
Was it due to the far too unrestricted life of share trading? 
Kom det av aksjehandelens altfor frie liv?
Or was it because the hand of the state constantly interfered with its unnatural contagion? 
Eller oppsto det fordi statens hånd i et sett forstyrret med sin unaturlige smitte?
Or did the virus worm its way into the calculating machine itself?” 
Eller buktet viruset seg inne i selve regnemaskinen?”
Substantial trade imbalances developed between industrialised countries, particularly the US, on the one hand and emerging market economies, particularly China, on the other. 
Det bygde seg opp store ubalanser i betalingene mellom industrilandene, særlig USA, på den ene siden, og de fremvoksende økonomiene, særlig Kina, på den andre siden.
This is partly due to government budget deficits and low private saving in the US since the 1990s, and partly due to export-led growth in China, particularly over the past few years, combined with strong competitiveness and a managed exchange rate. 
Det har dels opphav i underskudd på statsbudsjettet og lav privat sparing i USA helt fra 1990-tallet, og dels i at veksten i Kina, særlig de siste årene, har vært eksportledet med sterk konkurranseevne og styrt valutakurs.
In short, rich countries borrowed and developing countries saved. 
Et særtrekk har altså vært at rike land har lånt, og land i utvikling har spart.
The imbalances grew when oil and other commodity prices rose markedly. 
Ubalansene ble større da olje- og andre råvarepriser økte markert.
Financial market participants found it too difficult to channel capital. 
Oppgaven med å formidle kapital ble for krevende for aktørene i kapitalmarkedene.
Long-term interest rates were too low, the search for yield too aggressive and compensation for risk-taking too meagre. 
De langsiktige rentene ble for lave, jakten på avkastning for hissig og betalingen for risiko for snau.
With long-term loans in ample supply, demand for residential and other property became excessive in almost the entire western world. 
Rik tilgang på langsiktige lån ga for stor etterspørsel etter boliger og annen fast eiendom i nesten hele den vestlige verden.
The first clear signs that these developments were not sustainable emerged in 2007 – in the US housing market, in the money market and in banks. 
De første klare tegnene til at utviklingen ikke var bærekraftig, kom til syne i 2007 – i boligmarkedet i USA, i pengemarkedet og i banker.
At the same time, an increasing number of cheap consumer goods were imported from new EU countries and from Asia. 
Samtidig kjøpte vi stadig flere av våre forbruksvarer billig fra nye EU-land og fra Asia.
In addition, EEA enlargement provided Norway with large inflows of labour, particularly from Poland. 
Etter at EØS-området ble utvidet, kunne vi dessuten nyte godt av flyt av arbeidskraft, særlig fra Polen.
Moreover, Norwegian firms were also quick to make use of new technology and organise their activities effectively. 
I tillegg var norske bedrifter flinke til å ta i bruk ny teknologi og organisere virksomheten.
Norway’s disposable income increased by more than 50 per cent from 2002 to 2007, more than that of any other western country. 
Norges disponible inntekt økte mer enn i noe annet vestlig land, og med over 50 prosent fra 2002 til 2007.
Not surprisingly, economic agents in Norway were optimistic about the future. 
Det var ikke til å unngå at aktørene i det økonomiske livet her hjemme så lyst på fremtiden.
Saving fell, and euphoria spread through the housing market. 
Folk sparte mindre, og i boligmarkedet ble det euforiske tilstander.
Household and corporate debt surged. 
Gjelden este både i husholdninger og bedrifter.
Inflation slowed for a long period. 
Lenge avtok prisstigningen.
Norges Bank reduced the key rate when inflation fell and approached zero in 2003 and 2004. 
Vi satte renten lavt da inflasjonen falt og nærmet seg null i 2003 og 2004.
Low interest rates underpinned the solid growth capacity of the economy. 
Den lave renten støttet opp under den gode vekstevnen i økonomien.
Well before inflation picked up, the Bank began to raise the key rate in 2005. 
Godt i forkant av at prisveksten tiltok, begynte vi i 2005 å heve renten.
The pace of the interest rate rise was gradually increased. 
Takten i renteøkningene ble gradvis økt.
The economic turnaround in Norway occurred just over a year ago. 
Konjunkturen i Norge snudde for litt over et år siden.
Growth in consumption came to a halt and house prices began to fall. 
Veksten i forbruket stoppet, og boligprisene begynte å falle.