natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Intervention purchases amounting to NOK 14 billion were also made the previous day after Sweden allowed its currency to float. 
Det ble også intervenert for 14 milliarder kroner på slutten av dagen før, etter at Sverige hadde latt sin krone flyte.
Norges Bank had thereby depleted its foreign exchange reserves by more than NOK 50 billion in the course of six trading hours over two days. 
Til sammen gikk det altså mer enn 50 milliarder kroner i valuta ut fra Norges Banks reserver i løpet av seks handletimer over to dager.
Norges Bank does not want to intervene in such a way that this type of game situation arises. 
Norges Bank ønsker ikke å opptre på en måte som kan fremkalle slike spillsituasjoner.
Nor can we expect other central banks to help us to an extent that makes a decisive contribution to our resistance. 
Vi kan heller ikke vente at andre sentralbanker vil komme oss til hjelp i et omfang som gir avgjørende bidrag til vår motstandskraft.
However, the Bank may use interventions to a limited extent if the krone moves substantially out of line with what we consider to be reasonable based on fundamentals or in the event of exceptional short-term volatility in thin markets. 
Banken vil likevel kunne bruke intervensjoner i begrenset omfang, dersom kursen kommer vesentlig utenfor det vi vurderer som rimelig ut fra fundamentale forhold eller ved store kortsiktige svingninger i tynne markeder.
In such situations, we must assume that the risk of ending up in a game situation against exchange market players is marginal. 
I slike situasjoner må vi anta at risikoen blir liten for å havne i et spill mot aktørene i valutamarkedet.
If the exchange rate comes under pressure, Norges Bank can counter this over time by adjusting interest rates. 
Hvis valutakursen kommer under press, kan Norges Bank motvirke det over tid ved å tilpasse rentenivået.
However, we must take into account that in the long run the krone exchange rate cannot deviate substantially from the level implied by economic fundamentals. 
Men vi må altså ta hensyn til at kursen på kroner ikke i lengden kan avvike vesentlig fra det de fundamentale forholdene i økonomien tilsier.
We must therefore to some extent expect a change in the krone exchange rate in response to major changes in our terms of trade. 
I noen grad må vi derfor regne med at kronekursen endrer seg når vi får store endringer i bytteforholdet med utlandet.
Norges Bank's mandate has been formulated in the light of the experience of a fixed exchange rate policy earlier in the 1990s. 
Mandatet for Norges Bank er utformet i lys av de erfaringene vi høstet med fastkurspolitikken tidligere på 1990-tallet.
Norges Bank shall orient monetary policy "towards maintaining a stable krone exchange rate against European currencies." 
Norges Bank skal riktignok innrette pengepolitikken "mot stabilitet i kronens verdi målt mot europeiske valutaer".
However, it is taken into account that the krone exchange rate will vary. 
Men det er tatt høyde for at kronekursen vil variere.
The Exchange Rate Regulation therefore states that "in the event of significant changes in the exchange rate, monetary policy instruments shall be oriented with a view to returning the exchange rate over time to its initial range." 
Derfor heter det i valutakursforskriften at "Ved vesentlige endringer i kursen skal virkemidlene innrettes med sikte på at valutakursen etter hvert bringes tilbake til utgangsleiet".
We must learn from the situation that arose in the autumn of 1996 and winter of 1997 when strong appreciation pressures prompted Norges Bank to reduce its key rates. 
Vi må trekke lærdom av våre erfaringer fra høsten 1996 og vinteren 1997, da et kraftig press oppover på kronen ledet til at Norges Bank satte ned sine renter overfor bankene.
Norges Bank's first response to such appreciation pressures is to provide advice concerning changes in the budget. 
Norges Banks første tiltak når vi ser at det bygger seg opp et slikt press mot kronen, vil være å gi råd om endringer i budsjettet.
Norges Bank shall orient its instruments towards maintaining a stable krone exchange rate. 
Norges Bank skal innrette sine virkemidler mot stabilitet i kronens verdi.
We must not allow ourselves to be blinded by daily exchange rate quotations. 
Vi må ikke se oss blinde på den daglige noteringen av valutakursen.
The experience of recent years shows that Norges Bank must take into account the fundamental conditions for exchange rate stability over time. 
Erfaringene de siste årene viser at Norges Bank må ha for øye de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet over tid.
The krone is influenced by unrest in international financial markets, changes in oil prices, inappropriate fiscal policy responses and high cost increases peculiar to Norway. 
Kronekursen påvirkes av uro i internasjonale finansmarkeder, endringer i oljeprisen, svikt i budsjettpolitikken og særnorske kostnadsøkninger.
Norges Bank cannot fine-tune exchange rate movements through exchange market interventions. 
Norges Bank kan ikke finstyre kursutviklingen ved valutaintervensjoner.
This means that the krone exchange rate will fluctuate. 
Kronekursen vil derfor variere.
It is up to Norges Bank to evaluate the best means of returning the krone to its initial range. 
Det er opp til Norges Bank å vurdere hvordan kronekursen best kan bringes tilbake til utgangsleiet.
This also means that the Bank must exercise a large degree of discretion when using the Bank's instruments, essentially the interest rate. 
Det betyr også at banken må utvise en stor grad av skjønn ved bruk av bankens virkemidler, det vil si i det vesentlige renten.
In exercising its discretion, Norges Bank emphasises the fundamental conditions for exchange rate stability. 
Ved utøvelsen av dette skjønnet vil Norges Bank legge vekt på de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet.
There are two fundamental conditions necessary for achieving stability against European currencies. 
Det er to grunnleggende forutsetninger som må være oppfylt for at vi skal oppnå stabilitet mot europeiske valutaer.
First, price and cost inflation must fall to the level aimed at by euro countries. 
For det første må vi etter hvert få pris- og kostnadsveksten ned mot den stigningen eurolandene sikter mot.
A high rise in prices and costs will in itself fuel depreciation expectations. 
En høy pris- og kostnadsvekst vil i seg selv skape forventninger om kursfall.
Monetary policy must therefore be oriented with a view to bringing price and cost inflation in Norway down to the inflation target in Europe. 
Pengepolitikken må derfor innrettes slik at pris- og kostnadsveksten i Norge bringes ned mot målet for prisstigningen i Europa.
Chart 10: Consumer price inflation 
Figur 10: Konsumprisvekst
As illustrated in the chart, price inflation in Norway has been about one percentage point higher than in euro countries over the last two years. 
Som figuren viser, har prisstigningen i Norge de siste to årene ligget om lag ett prosentpoeng høyere enn i eurolandene.
Chart 11: Wage growth in the business sector 
Figur 11: Lønnsvekst i næringslivet
Wage growth differentials are even wider. 
Forskjellene i lønnsveksten er enda mer markert.
In this situation, pressures in the economy require a relatively tight monetary policy, as is the case today. 
I denne situasjonen fordrer presset i økonomien en relativt stram pengepolitikk, slik vi har nå.
Second, interest rates must not be set at such high levels that monetary policy contributes to economic downturns that undermine confidence in the krone. 
For det andre må renten ikke settes så høyt at pengepolitikken bidrar til nedgangstider av en art som kan svekke tilliten til kronen.
If unemployment rises sharply, market operators may perceive the exchange rate as being overvalued and that employment can be boosted by improving business sector competitiveness. 
Skulle arbeidsledigheten øke markert, kunne markedsaktører oppfatte det som at valutakursen var overvurdert, og at sysselsettingen kunne økes ved å bedre konkurranseevnen i næringslivet.
This would tend to fuel depreciation expectations. 
Det vil da lett oppstå forventninger om et fall i kronekursen.
A tightening of monetary policy in such a situation would not be credible, and might trigger renewed speculation against the krone. 
En tilstramming av pengepolitikken i en slik situasjon vil ikke være troverdig, og den vil kunne utløse fornyet spekulasjon mot kronen.
This mechanism came into evidence during the currency crisis in the autumn of 1992. 
Denne mekanismen så vi blant annet tendenser til under valutakrisen høsten 1992.
When both fiscal policy and monetary policy are oriented with a view to influencing the domestic economy, it is important that the two components of economic policy are complementary. 
Når finanspolitikken og pengepolitikken på denne måten innrettes med sikte på å påvirke den innenlandske økonomien, er det viktig at de to delene av den økonomiske politikken er tilpasset hverandre.
However, there is a risk that a situation may arise where Norges Bank maintains a high interest rate level based on its evaluation of the economic outlook, while the government authorities increase spending in order to stimulate employment. 
Det er imidlertid en risiko for at det kan oppstå situasjoner der Norges Bank ut fra sin vurdering av de økonomiske utsiktene holder en høy rente, mens statsmyndighetene øker utgiftene på statsbudsjettet for å stimulere sysselsettingen.
This is a genuine dilemma. 
Dette er et reelt dilemma.
In view of its mandate and responsibilities, the best way for Norges Bank to address this challenge is probably to promote transparency in its analyses and reaction patterns so that the government authorities can take into account the implications for Norges Bank's setting of interest rates when decisions concerning the government budget are taken. 
Ut fra sitt mandat og ansvar kan Norges Bank trolig best møte denne utfordringen med å være åpen om sine analyser og reaksjonsmønstre, slik at statsmyndighetene kan ta hensyn til virkningen på Norges Banks rentesetting når vedtak om statsbudsjettet blir fattet.
The objective of monetary policy and Norges Bank's remit are drawn up by the political authorities. 
Målet for pengepolitikken og Norges Banks mandat er gitt av våre politiske myndigheter.
It is essential that fiscal policy play an effective role for monetary policy to be successful. 
Det er avgjørende for en vellykket pengepolitikk, at finanspolitikken makter sin oppgave.
In the short term monetary policy can influence developments in the real economy. 
På kort sikt kan pengepolitikken påvirke den realøkonomiske utviklingen.
Norges Bank can do this through two channels. 
Dette vil Norges Bank ta hensyn til på to måter.
First, Norges Bank will proceed gradually when the krone's value moves outside the initial range and instruments are oriented to returning it to this range. 
For det første vil vi gå gradvis fram når kronens verdi avviker fra utgangsleiet, og virkemidlene rettes inn mot at den skal vende tilbake.
We seek to avoid a situation whereby monetary policy contributes to abrupt shifts in the economy. 
Vi vil søke å unngå at pengepolitikken bidrar til for brå omslag i økonomien.
Second, developments in the labour market and product markets influence wage growth and inflation, and thereby the krone exchange rate. 
For det andre vil utviklingen i arbeidsmarkedet og produktmarkedene ha betydning for lønnsvekst og inflasjon, og dermed også for kronekursen.
Norges Bank takes this into account when evaluating economic developments and when setting interest rates. 
Norges Bank vil ta hensyn til dette i sin vurdering av den økonomiske utviklingen og i rentesettingen.
However, monetary policy is not a suitable instrument for influencing production and employment in the long term. 
Pengepolitikken er derimot ikke egnet til å påvirke produksjon og sysselsetting på lang sikt.
Nor can it be used to influence the size of the internationally exposed sector over time. 
Den kan heller ikke anvendes til å påvirke hvor bredt konkurranseutsatt næringsliv vi skal ha over tid.
It is primarily wage and income determination, the use of oil revenues over the government budget and the adaptability and efficiency of the economy that determines this. 
Det er i hovedsak lønns- og inntektsdannelsen, bruken av oljeinntektene over statsbudsjettet og omstillingsevnen og effektiviteten i økonomien som avgjør dette.
Nor is monetary policy an effective tool of incomes policy. 
Pengepolitikken er heller ikke egnet som verktøy i inntektspolitikken.
Interest rates cannot be used to influence the negotiating climate of the income settlements. 
Renten kan ikke anvendes for å påvirke forhandlingsklimaet i inntektsoppgjørene.
This could act as a highly negative constraint on the freedom of manoeuvre. 
Det ville kunne binde opp handlefriheten på en svært uheldig måte.
Long-term fiscal policy challenges 
Langsiktige utfordringer i finanspolitikken
The fall in oil prices has obvious and immediate implications for monetary policy. 
Fallet i oljeprisen har åpenbare og umiddelbare konsekvenser for pengepolitikken.
But what about long-term balance in the Norwegian economy? 
Men hva med den langsiktige balansen i norsk økonomi?
What if oil revenues remain low in the longer term as well? 
Hva hvis oljeinntektene svikter også på lengre sikt?
Norway's government finances are sound thanks to the large surpluses of recent years. 
Statsfinansene i Norge er solide, etter store overskudd de siste årene.
A country normally seeks to achieve balanced public sector budgets over the business cycle. 
Vanligvis vil et land søke å oppnå balanse i offentlige budsjetter over konjunktursykelen.
Norway is in a special situation, however, because of its petroleum activities. 
På grunn av oljevirksomheten er imidlertid Norge i en spesiell situasjon.
Revenues fluctuate sharply in pace with the oil price and domestic business cycles. 
Inntektene svinger kraftig, i takt med oljeprisen og konjunkturene innenlands.
Oil and gas production will peak a few years into the next century. 
Olje- og gassproduksjonen vil nå sitt toppunkt noen år inn i det neste århundret.
It is therefore important to achieve a substantial surplus now, and accumulate financial wealth that can be used to finance the welfare system when oil revenues taper off. 
Det er derfor viktig å sikre et betydelig overskudd nå, og legge opp en finansiell formue, som kan være med å finansiere velferden når oljeinntektene begynner å avta.
Otherwise, welfare schemes may have to be scaled back considerably when these revenues fall. 
I motsatt fall risikerer vi å måtte kutte kraftig i velferdsordningene når inntektene faller.
The Petroleum Fund consists of the accumulated surpluses of government finances. 
Petroleumsfondet er de oppsparte overskuddene i statsfinansene.
Capital was first allocated to the Fund in 1995. 
Fondet ble først tildelt midler i 1995.
At the end of 1998, the market value of the Fund's capital was approximately NOK 170 billion. 
Ved utgangen av 1998 var markedsverdien av fondets kapital om lag 170 milliarder kroner.
National Insurance Scheme expenditure will increase in the future. 
Vi står foran en økning i utgiftene til Folketrygden.
In 1999, expenditure on retirement and disability pensions is expected to amount to NOK 91 billion. 
I 1999 regner vi med utgifter til alders- og uførepensjoner på 91 milliarder kroner.
This corresponds to about 8 per cent of Norway's GDP. 
Dette tilsvarer om lag 8 prosent av den samlede verdiskapingen i Norge.
The percentage will probably double over the next 30 years, and this will happen after Norwegian oil production has peaked. 
Denne andelen vil trolig dobles i løpet av de neste 30 årene, og det vil skje etter at vi har passert toppen i norsk oljeproduksjon.
The challenge to the real economy is that the working population will decline sharply, while the proportion receiving income from the public sector will rise. 
Den realøkonomiske utfordringen er at den andelen av befolkningen som er yrkesaktiv, vil falle sterkt, mens den andelen som får inntektene fra det offentlige, vil øke.
Projections for government oil revenues have been based on an oil price in the order of NOK 100 to NOK 120 per barrel. 
De prognosene vi til nå har sett for statens oljeinntekter, har vært basert på en oljepris i størrelse 100 til 120 kroner fatet.
This will generate substantial government surpluses in the years ahead, and a seemingly steady accumulation of capital in the Petroleum Fund. 
Det gir et betydelig overskudd i statsfinansene i årene som kommer, og en tilsynelatende trygg oppbygging av petroleumsfondet.
The National Budget for 1999 estimates that in 20 years the central government's net wealth will have risen to 120-130 per cent of GDP. 
I Nasjonalbudsjettet for 1999 ble det anslått at statens netto formue om 20 år ville komme opp i 120-130 prosent av BNP.
Financially, the state will thus be well equipped to cope with the higher expenditure associated with an ageing population. 
Finansielt vil staten da stå ganske godt rustet til å møte de økte utgiftene som eldrebølgen fører med seg.
Chart 12: Annual allocations to the Petroleum Fund 
Figur 12: Årlige avsetninger til petroleumsfondet
So far this year, the oil price has averaged slightly more than NOK 80 per barrel. 
Hittil i år har oljeprisen i gjennomsnitt vært noe over 80 kroner fatet.
The chart shows allocations to the Petroleum Fund with oil prices of NOK 110 and NOK 90 per barrel in the years ahead. 
Denne figuren viser avsetningene til oljefondet med en oljepris på henholdsvis 110 og 90 kroner per fat i årene fremover.
An oil price of NOK 90 will alone result in a substantially smaller surplus than previously anticipated. 
En oljepris på 90 kroner fatet gir i seg selv atskillig lavere overskudd enn tidligere antatt.
In this scenario, the Petroleum Fund will peak at 75 per cent of GDP in 2015. 
I dette eksemplet når oljefondet en topp på 75 prosent av BNP i 2015.
Chart 13: Annual allocations to the Petroleum Fund 
Figur 13: Årlige avsetninger til petroleumsfondet
The bottom line in the chart shows a different scenario. 
Den nederste linjen i denne figuren viser en annen utvikling.
We are still assuming an oil price of NOK 90 per barrel - in other words, one that is not especially low under present circumstances. 
Vi har fortsatt antatt en oljepris på 90 kroner fatet - altså ikke en spesielt lav oljepris ut fra dagens forhold.
In addition, we have assumed a further reduction in the budget surplus, equivalent to half a percent of GDP, each year for the next ten years. 
I tillegg har vi her antatt en ekstra reduksjon i budsjettoverskuddet, tilsvarende en halv prosent av BNP, hvert år i de neste ti årene.
The combined effect is that after ten years the budget surplus will have declined by about 5 per cent of GDP compared with the other calculations. 
Samlet betyr dette at budsjettoverskuddet etter ti år er svekket med om lag 5 prosent av BNP i forhold til de andre beregningene.
This may seem substantial, but is no greater than the changes in the budget balance that we have seen previously. 
Dette høres kanskje mye ut, men det er ikke mer enn de endringer i budsjettbalansen vi har sett tidligere.
In the previous downturn, the government reduced its surplus by slightly more than 5 per cent by means of an active countercyclical policy - and that was only during a five-year period. 
I forrige lavkonjunktur reduserte staten sitt overskudd med litt mer enn 5 prosent som følge av en aktiv motkonjunkturpolitikk - og det bare i løpet av en femårsperiode.
The tightening so far in the 1990s has been of roughly the same magnitude. 
Tilsvarende har innstrammingen hittil i 1990-årene vært av omtrent samme størrelse.
By contrast, we are now looking at a permanent change in the government surplus. 
Til forskjell fra dette, ser vi her på en permanent endring i statens overskudd.
This scenario is not entirely improbable. 
Dette er ikke en helt usannsynlig utvikling.
A pause in growth lies ahead for the Norwegian economy, and we must expect some increase in unemployment. 
Vi står foran en vekstpause i norsk økonomi, og vi må vente en viss økning i arbeidsledigheten.
This will quickly translate into demands for expanded public sector activity. 
Det vil raskt utløse krav om økt offentlig innsats.
The government has some room for manoeuvre to address this challenge by boosting public expenditure or cutting taxes. 
I utgangspunktet har staten en viss handlefrihet til å møte denne utfordringen med å øke offentlige utgifter eller redusere skattene.
However, our calculations show that in the course of a few years an expansionary fiscal policy could lead to a substantial reduction in the government's scope for manoeuvre. 
De beregningene vi har foran oss, viser imidlertid at en ekspansiv budsjettpolitikk i løpet av få år kan føre til at staten reduserer denne handlefriheten vesentlig.
What I want to demonstrate is that pursuing such a policy now - assuming that the oil price remains low - would have a major impact on the ability of the government to finance the welfare society. 
Det jeg vil vise, er at en slik politikk nå - under forutsetning av at oljeprisen holder seg lav - ville ha store virkninger for statens langsiktige evne til å finansiere velferdssamfunnet.
As we see, it would not result in any increase in the budget surplus in the next few years. 
Som vi ser, ville vi da ikke få noen økning i budsjettoverskuddet i de nærmeste årene.
On the contrary, the surplus would gradually be reduced, and in about 10 years the budget would begin to show a deficit. 
Vi ville tvert imot gradvis redusere overskuddet, og om 10 år ville budsjettet begynne å vise et underskudd.
Chart 14:The Petroleum Fund 
Figur 14: Petroleumsfondet
The Petroleum Fund would suffer a sad fate and would be depleted in 18 years. 
Petroleumsfondet ville lide en ublid skjebne og være tomt om 18 år.
This is just an illustration, however. 
Nå er dette bare et regneeksempel.
Developments would compel a shift in fiscal policy long before the Petroleum Fund is depleted. 
Utviklingen ville tvinge oss til å legge om finanspolitikken lenge før vi tømte petroleumsfondet.
But that in turn would mean that the state would not have the scope for manoeuvre to stimulate total employment. 
Men det ville samtidig innebære at staten ikke ville ha handlefrihet til å stimulere den samlede sysselsettingen.
It would not be easy to reduce the central government deficit in a situation with declining oil revenues. 
Det ville ikke bli lett å skulle redusere statens underskudd i en situasjon hvor oljeinntektene må antas å avta for hvert år som går.
We might, of course, be fortunate enough to experience a rise in oil prices again, so that we do not have to deal with this problem. 
Vi kan selvsagt være så heldige at oljeprisen stiger igjen, så vi slipper å måtte ta stilling til dette.
Perhaps the oil price is abnormally low at present. 
Kanskje er også oljeprisen unormalt lav nå.
But it is important to be aware that the government, in expanding welfare programmes and public sector activities, has not taken due account of the possibility that oil prices will remain low over a longer period. 
Men det er viktig å være klar over at staten, når den har bygget ut velferdsordningene og det offentliges oppgaver, ikke har gardert seg godt mot at oljeprisen er så lav over lengre tid.
We have already witnessed a depreciation of the krone in response to the deterioration in Norway's terms of trade. 
Vi har tidligere sett at kronekursen ble svekket da valutamarkedet reagerte på fallet i Norges bytteforhold med utlandet.
This may reflect expectations of continued low oil prices and lower revenues in the long term. 
Det kan uttrykke forventninger om at oljeprisen kommer til å holde seg lav, og at forventningene om Norges inntekter på lang sikt er nedjustert.
This also compromises confidence in the government's long-term financial position. 
Det vil da også være en dempet tillit til statens langsiktige finansielle stilling.
It is risky to increase expenditure and reduce taxes when there is doubt regarding the long-term balance of the economy. 
Det er risikofylt å øke utgiftene og redusere skattene når det er tvil om den langsiktige balansen i økonomien.