natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the Ministry of Finance is responsible for the management of the Petroleum Fund, the Ministry must define a benchmark portfolio for the Fund and set limits for the maximum variations permitted in relation to the benchmark portfolio. 
Siden Finansdepartementet er ansvarlig for forvaltningen av Petroleumsfondet, må departementet definere en referanseportefølje for Petroleumsfondet og sette grenser for maksimalt tillatte avvik fra referanseporteføljen.
This will ensure a clearly-defined division of roles between the Ministry of Finance as the delegating authority and Norges Bank as the manager. 
Dette vil sikre en klar rollefordeling mellom Finansdepartementet som oppdragsgiver og Norges Bank som forvalter.
It is assumed that Norges Bank will be responsible for the management of the Fund in the guidelines adopted by the Ministry of Finance. 
Innenfor de retningslinjer som Finansdepartementet bestemmer, legges det til grunn at Norges Bank har ansvaret for forvaltningen av fondet.
Norges Bank will prepare detailed annual reports on the management of the Petroleum Fund. 
Norges Bank vil lage utførlige årsrapporter om forvaltningen av Petroleumsfondet.
These reports will show how the Fund is managed, including the companies in which the Fund’s capital has been invested. 
Disse rapportene vil vise hvordan fondet er forvaltet, herunder hvilke bedrifter fondet har investert i.
The reports will also show the total return on Fund investments. 
Rapportene vil også vise fondets samlede avkastning.
It is important to emphasise that the Fund will be managed in such a way that the return on the Fund’s capital will primarily be determined by the strategic choices reflected in the benchmark portfolio. 
Det er viktig å understreke at slik fondet vil bli forvaltet, vil denne avkastningen i hovedsak bli bestemt av de strategiske valgene som reflekteres i referanseporteføljen.
Norges Bank will report regularly to the Ministry of Finance on variations between the benchmark portfolio and actual investments of the Fund’s capital. 
Norges Bank vil regelmessig rapportere til Finansdepartementet avvik mellom referanseporteføljen og fondets faktiske investeringer.
Any variation may result in a higher or lower return in relation to the benchmark portfolio. 
Eventuelle avvik vil kunne resultere i mer- eller mindreavkastning i forhold til referanseporteføljen.
Differences in the return and the breakdown of the return into different components will be reported at regular intervals to the Ministry of Finance. 
Forskjeller i avkastning og en oppsplitting av denne i ulike elementer vil med jevne mellomrom bli rapportert til Finansdepartementet.
This will be an important element in the continuous assessment of management. 
Dette vil være et viktig element i den løpende vurdering av forvaltningen.
In addition to the Ministry of Finance’s guidelines for the Petroleum Fund, an agreement will be drawn up which regulates the relationship between the Ministry and Norges Bank in connection with the management of the Fund. 
I tillegg til Finansdepartementets retningslinjer for Petroleumsfondet, vil det utarbeides en avtale som skal regulere forholdet mellom departementet og Norges Bank i forbindelse med forvaltningen av fondet.
This agreement should set out how Norges Bank’s management costs shall be covered. 
Denne avtalen bør blant annet fastlegge hvordan Norges Banks forvaltningskostnader skal dekkes.
Benchmark portfolio and risk management 
Nærmere om referanseportefølje og risikostyring
The benchmark portfolio plays a central role in the management of the Petroleum Fund. 
Referanseporteføljen står helt sentralt i forvaltningen av Petroleumsfondet.
In addition to reflecting the strategic choices made in connection with the management of the Fund, the benchmark portfolio shall also be used to assess management performance. 
I tillegg til at den skal reflektere de strategiske valgene en har gjort i forvaltningen av fondet, skal referanseporteføljen brukes til å vurdere hvordan forvaltningen gjennomføres.
In order to ensure this, it is important that the construction of the benchmark portfolio is, to the greatest extent possible, based on clear and objective criteria and that it is possible to replicate the portfolio in a cost-effective manner. 
For å ivareta disse funksjonene er det viktig at referanseporteføljen i størst mulig grad er konstruert ut fra klare og objektive kriterier, samtidig som den bør være mulig å etterlikne (replikere) på en kostnadseffektiv måte.
Two different methods may be used to define the Petroleum Fund’s benchmark portfolio. 
To ulike metoder kan brukes for å definere Petroleumsfondets referanseportefølje.
The one is to tailor the benchmark portfolio to represent the strategic choices made in connection with the management of the Fund in the best possible way. 
Den ene er å skreddersy referanseporteføljen slik at den på en best mulig måte representerer de strategiske valgene en har gjort i forvaltningen av fondet.
The second is to use market indices (reference portfolios) developed by large international investment banks. 
Den andre er å benytte markedsindekser (referanseporteføljer) som de store internasjonale investeringsbankene har utviklet.
Norges Bank is of the view that it may be appropriate to use a combination of both methods when defining the benchmark portfolio for the Petroleum Fund. 
Norges Bank mener det kan være hensiktsmessig å bruke en kombinasjon av de to metodene når referanseporteføljen til Petroleumsfondet skal defineres.
The market indices should be the basis for defining benchmark portfolios in individual countries’ equity and bond markets. 
Markedsindeksene bør være utgangspunktet for definisjonen av referanseporteføljene i de enkelte lands aksje- og obligasjonsmarkeder.
This provides an objective basis for choosing securities in benchmark portfolios as well as facilitating the evaluation of external managers. 
Dette gir et objektivt vurderingsgrunnlag for valg av verdipapirer i referanseporteføljene, samtidig som det gjør det enklere å evaluere de eksterne forvalterne som brukes.
However, the overall benchmark portfolio for the Petroleum Fund must be tailor-made as it shall contain a currency and market distribution and distribution between equities and bonds. 
Den samlede referanseporteføljen til Petroleumsfondet må imidlertid skreddersys, siden den skal inneholde en valuta- og markedsfordeling og en fordeling mellom aksjer og obligasjoner.
This distribution must be decided on the basis of the objective for the management of the Petroleum Fund. 
Disse fordelingene må bestemmes ut fra formålet med forvaltningen av Petroleumsfondet.
This will be discussed later in the letter. 
Dette drøftes senere i brevet.
A portfolio manager may wish to deviate from the benchmark portfolio when such variations will result in a higher expected return or contribute to more cost-effective management (fewer transactions). 
En porteføljeforvalter kan ønske å avvike fra referanseporteføljen når slike avvik gir en forventet meravkastning eller bidrar til en mer kostnadseffektiv forvaltning (færre transaksjoner).
The manager’s scope for deviating from the benchmark portfolio is limited in the current guidelines for the Petroleum Fund, in that partial limits are set for foreign currency and market distribution and for interest-rate risk. 
I dagens retningslinjer for Petroleumsfondet begrenses forvalterens mulighet til å avvike fra referanseporteføljen ved at det settes partielle rammer for valuta- og markedsfordelingen og for renterisiko.
When equity instruments are also included in the guidelines, it will be necessary to set limits for the spread between equities and bonds. 
Når en inkluderer aksjer i retningslinjene, vil en også måtte sette en ramme for fordelingen mellom aksjer og obligasjoner.
One disadvantage with this is that there may eventually be so many limitations to take into account that it will be difficult to have a clear view of the total risk in the portfolio in relation to the benchmark portfolio. 
Et problem med denne fremgangsmåten er at det etter hvert kan bli mange rammer å forholde seg til, noe som gjør det vanskelig å få en oversikt over porteføljens samlede risiko i forhold til referanseporteføljen.
Partial limits do not take into account covariance between the different asset classes, markets and currencies. 
Partielle rammer tar ikke hensyn til samvariasjon mellom de enkelte aktivaklasser, markeder og valutaer.
Consequently, positions may offset one another and overall not entail any more risk than set out in the guidelines, whereas a number of smaller variations (in the same direction) which are individually permitted may in total generate considerable risk in the portfolio. 
Følgelig kan posisjoner som oppveier hverandre, og samlet sett ikke tilfører særlig risiko være utenfor retningslinjene, mens en rekke mindre avvik (i samme retning), som hver for seg er tillatt, samlet sett kan tilføre porteføljen betydelig risiko.
It may therefore be more appropriate to limit the degree of deviation from the benchmark portfolio using an overall risk measure. 
Det kan derfor være mer hensiktsmessig å begrense graden av avvik fra referanseporteføljen med et samlet risikomål.
This may be done by setting limits for acceptable variations in the return on actual investments and the benchmark portfolio. 
Dette kan gjøres ved å sette grenser for hva som aksepteres av forskjeller i avkastningen mellom de faktiske investeringene og referanseporteføljen.
One measure of risk which is often used in this context is relative volatility, defined as the standard deviation of the differential between the return on actual investments and the return on the benchmark portfolio.1 In simplified terms, if permitted deviations from the benchmark portfolio are limited by setting an upper limit for relative volatility, it is possible to say that the actual return will vary within the range set for the return on the benchmark portfolio. 
Et risikomål som ofte brukes i denne sammenheng er relativ volatilitet, definert som standardavviket til differansen mellom avkastningen på de faktiske investeringene og avkastningen på referanseporteføljen.1 Når de tillatte avvikene fra referanseporteføljen begrenses ved å sette en øvre grense for relativ volatilitet, kan en litt forenklet si at den faktiske avkastningen vil variere innenfor et bånd rundt avkastningen på referanseporteføljen.
The lower the limit for relative volatility is, the narrower the range will be. 
Desto lavere grensen for relativ volatilitet settes, desto snevrere vil dette båndet bli.
1 Standard deviation is a measure of spread which shows how much a time series varies around its average. 
1 Standardavviket er et spredningsmål som viser hvor mye en tidsserie varierer rundt sitt gjennomsnitt.
An estimate of relative volatility is required for operational management which shows the extent of expected differences in the return between actual investments and the benchmark portfolio. 
I den operative forvaltningen trenger en et estimat på relativ volatilitet som viser hvor store forskjeller i avkastningen en kan forvente mellom de faktiske investeringene og referanseporteføljen.
This estimate depends on two factors. 
Dette estimatet avhenger av to forhold.
The first is actual variations between the investment portfolio and the benchmark portfolio. 
Det ene er de faktiske avvikene mellom investeringsporteføljen og referanseporteføljen.
The estimate for relative volatility increases if deviations from the benchmark portfolio increase, whereas the estimate will be zero if there are no variations. 
Estimatet på relativ volatilitet øker hvis avvikene fra referanseporteføljen øker, mens estimatet vil være null dersom det ikke er noen avvik.
The second factor which influences the estimate of relative volatility is volatility of the return in each market and the correlation between returns in the different markets. 
Det andre forholdet som påvirker estimatet på relativ volatilitet, er volatiliteten til avkastningen i hvert enkelt marked og korrelasjonen mellom avkastningen i de ulike markedene.
Both the volatility and the correlation can be calculated using historical data. 
Både volatilitet og korrelasjon beregnes ved hjelp av historiske data.
If it is assumed that the historical volatility and correlation will also apply in the future, relative volatility can be used to indicate the degree to which the return on the actual portfolio may be expected to vary from the return on the overall benchmark portfolio. 
Dersom en forutsetter at den historiske volatiliteten og korrelasjonen også vil gjelde i fremtiden, kan relativ volatilitet brukes til å si noe om i hvor stor grad avkastningen på den faktiske porteføljen kan forventes å avvike fra avkastningen på den samlede referanseporteføljen.
An example may help to illustrate how deviations from the benchmark portfolio may be managed using relative volatility. 
Et eksempel kan illustrere hvordan avvikene fra referanseporteføljen kan styres ved bruk av relativ volatilitet.
Based on a completely defined benchmark portfolio, the principal sets the upper limit for relative volatility at 1 per cent. 
Med utgangspunkt i en fullstendig definert referanseportefølje setter oppdragsgiver en øvre grense for relativ volatilitet på 1 prosent.
Such a limit for relative volatility provides the manager with some room for manoeuvre in operational management. 
En slik grense for relativ volatilitet vil gi forvalteren et visst spillerom i den operative forvaltningen.
The manager may choose how this is used. 
Forvalteren kan selv velge hvordan dette skal utnyttes.
The limit for relative volatility will, however, entail that permitted deviations from the benchmark portfolio will be small in the most volatile markets, whereas in markets with little fluctuation the possibility of deviation is greater. 
Grensen for relativ volatilitet vil imidlertid innebære at de tillatte avvikene fra referanseporteføljen vil være små i de mest volatile markedene, mens det i markeder som fluktuerer lite er mulig med større avvik.
It is assumed that the manager chooses to construct a portfolio where the expected return is 0.5 per cent (randomly chosen) higher than the benchmark portfolio and a relative volatility of 1 per cent. 
Det antas at forvalteren velger å sette sammen en portefølje med en forventet meravkastning i forhold til referanseporteføljen på 0,5 prosent (tilfeldig valgt) og en relativ volatilitet på 1 prosent.
In this case, the manager has chosen to utilise the limit for relative volatility to the full, which does not necessarily need to be the case. 
Forvalteren har i dette tilfellet valgt å utnytte hele rammen for relativ volatilitet, noe som ikke nødvendigvis trenger å være tilfelle.
Given certain underlying assumptions regarding the statistical properties of returns, the realised differential in the return between the benchmark portfolio and the actual portfolio may, with a probability of 95 per cent, prove to be between -1.5 per cent and 2.5 per cent.2 If the return on the benchmark portfolio is 10 per cent, the return on the actual portfolio can be expected to be in the range 8.5 to 12.5 per cent. 
Under visse forutsetninger om de statistiske egenskapene til avkastningen kan det vises at den realiserte differansavkastningen mellom referanseporteføljen og den faktiske porteføljen med 95 prosents sannsynlighet vil ligge mellom -1,5 prosent og 2,5 prosent.2 Dersom avkastningen på referanseporteføljen er 10 prosent, vil avkastningen på den faktiske porteføljen ventelig være mellom 8,5 prosent og 12,5 prosent.
This illustrates how a maximum limit for relative volatility may constrain the manager’s scope for deviating from the benchmark portfolio, as the return on the actual portfolio is not permitted to vary excessively in relation to the return on the benchmark portfolio. 
Dette illustrerer hvordan en maksimumsgrense for relativ volatilitet kan begrense forvalterens mulighet til å avvike fra referanseporteføljen, siden avkastningen på de faktiske investeringene ikke tillates å variere for mye i forhold til avkastningen på referanseporteføljen.
2 The range (confidence interval) for the return differential is calculated by taking the expected higher return (0.5 per cent), then adding and subtracting 2 times the magnitude of relative volatility (1 per cent): 0.5%+ 2x1%. 
2 Dette båndet (konfidensintervallet) for differansavkastningen finner en ved å ta utgangspunkt i den forventede meravkastningen (0,5 prosent) og så legge til og trekke fra 2 ganger størrelsen på relativ volatilitet (1 prosent); 0,5% +/- 2x1%.
The number 2, which is derived from a statistical distribution, results in an interval within which the return differential will lie with a probability of 95 per cent. 
Tallet 2, som er hentet fra en statistisk fordeling, gjør at en får et intervall som differansavkastningen vil ligge innenfor med 95 prosent sannsynlighet.
Norges Bank currently uses relative volatility as an operational measure of risk in the management of the foreign exchange reserves. 
Norges Bank bruker i dag relativ volatilitet som operativt risikomål i forvaltningen av valutareservene.
This measure of risk is also used by Norwegian and international management institutions. 
Dette risikomålet er også mye brukt blant norske og internasjonale forvaltningsinstitusjoner.
Furthermore, it is expected that the supervisory authorities in many countries will accept a similar principle for managing market risk in banks and securities firms (see the recommended capital adequacy requirements in the BIS’ and EU’s proposal for the revised CAD). 
Det ventes dessuten at tilsynsmyndigheter i mange land vil akseptere et liknende prinsipp for styring av markedsrisiko i banker og verdipapirforetak, jf de anbefalte kapitaldekningskravene fra BIS og EUs forslag til revidert CAD-direktiv.
Norges Bank will recommend that the Ministry of Finance stipulate a maximum limit for relative volatility for the management of the Petroleum Fund. 
Norges Bank vil anbefale at Finansdepartementet fastsetter en maksimumsgrense for relativ volatilitet for forvaltningen av Petroleumsfondet.
The limit for relative volatility set by the Ministry of Finance should apply to variations between the expected return on Petroleum Fund investments and the total benchmark portfolio. 
Den grense for relativ volatilitet som Finansdepartementet setter, bør gjelde for avvikene mellom forventet avkastning på Petroleumsfondet og på den samlede referanseporteføljen.
Norges Bank should be responsible for setting the variations permitted in the different market segments and the local benchmark portfolios. 
Hvilke avvik en skal tillate mellom investeringene i de enkelte delmarkedene og de lokale referanseporteføljene, bør være Norges Banks ansvar.
It is important to point out that relative volatility is a predicted value and not a realised value. 
Det er viktig å presisere at relativ volatilitet er en predikert verdi, og ikke en realisert verdi.
If the correlation between returns in the different markets in the future deviates from historically observed correlations, the realised volatility will also vary from the predicated volatility. 
Hvis korrelasjonen mellom avkastningen i de ulike markedene i fremtiden avviker fra det historisk observerte korrelasjonsmønsteret, vil også den realiserte volatiliteten avvike fra den predikerte.
The return on Petroleum Fund investments may then deviate by a greater margin from the benchmark portfolio than the measure of relative volatility would indicate. 
Da vil Petroleumsfondets avkastning kunne avvike mer fra avkastningen på referanseporteføljen enn hva målet på relativ volatilitet skulle tilsi.
However, it is necessary that the Ministry of Finance, as principal, accepts the underlying assumptions and calculations for relative volatility. 
Det er en forutsetning at Finansdepartementet som oppdragsgiver aksepterer de forutsetninger og beregninger som legges til grunn for relativ volatilitet.
As relative volatility is only a predicted value, it may be appropriate to underpin this measure of risk by including special limits for the most important risk factors (foreign currency and market distribution, the equity proportion and interest-rate risk) in the guidelines for the Petroleum Fund. 
Siden relativ volatilitet bare er en predikert verdi, kan det være hensiktsmessig å understøtte dette risikomålet ved at retningslinjene for Petroleumsfondet også inneholder særskilte rammer for de viktigste risikofaktorene (valuta- og markedsfordeling, aksjeandel og renterisiko).
However, it is important that these limits are not too restrictive as they are primarily deemed to be a ‘security net’ for the operational management of risk through relative volatility. 
Det er imidlertid viktig at disse rammene ikke er for snevre, siden de primært er tenkt å være et Asikkerhetsnett@ for den operative styringen av risiko som skal skje gjennom relativ volatilitet.
The mid-value of these limits should be the basis for the composition of the Petroleum Fund’s overall benchmark portfolio. 
Midtpunktet i rammene bør være utgangspunktet for sammensetningen av Petroleumsfondets samlede referanseportefølje.
What should the limit for relative volatility be? 
Hva bør grensen for relativ volatilitet være?
When setting the limit for relative volatility in the management of the Petroleum Fund, it may be appropriate to differentiate between the two reasons why a manager may wish to deviate from the benchmark portfolio: the consideration of cost-effective management, and the wish to achieve a higher return in relation to the benchmark portfolio. 
Når en skal fastlegge en grense for relativ volatilitet i forvaltningen av Petroleumsfondet, kan det være hensiktsmessig å skille mellom de to grunnene til at en forvalter kan ønske å avvike fra referanseporteføljen; hensynet til en kostnadseffektiv forvaltning og ønsket om å få en meravkastning i forhold til referanseporteføljen.
As regards the consideration of cost-effective management, experience has shown that it may be difficult to achieve a complete replica of the benchmark portfolio as this often entails that the manager must carry out a substantial number of transactions. 
Når det gjelder hensynet til en kostnadseffektiv forvaltning, har erfaring vist at det kan være vanskelig å få til en fullstendig replikering av referanseporteføljen, fordi det ofte vil innebære at forvalteren må foreta et betydelig antall transaksjoner.
Taking transaction costs into account, this could indicate that it should be possible for the manager to construct a portfolio with slightly different features (fewer securities) than the benchmark portfolio. 
Hensynet til transaksjonskostnader kan derfor tilsi at det bør være mulig for forvalteren å sette sammen en portefølje med litt andre egenskaper (færre verdipapirer) enn referanseporteføljen.
In addition, it may be cost-effective in some markets to use derivatives to achieve exposure to the underlying securities over a shorter or longer period of time. 
I tillegg kan det i noen markeder være kostnadseffektivt å bruke derivater for å få en eksponering mot de underliggende verdipapirene over kortere eller lengre tid.
Equity exposure through the use of derivatives may often differ somewhat to exposure in the benchmark portfolio. 
Den aksjeeksponeringen en får ved bruk av derivater, kan ofte være noe forskjellig fra den eksponeringen referanseporteføljen gir.
It is difficult to give any precise estimate of the magnitude of relative volatility required as regards cost-effectiveness. 
Det er vanskelig å gi noe presist anslag på hvor stor relativ volatilitet hensynet til en kostnadseffektiv forvaltning vil kreve.
However, it cannot be ruled out that relative volatility between the actual portfolio and the benchmark portfolio would be several per cent in some market segments. 
Det kan ikke utelukkes at en i enkelte delmarkeder vil operere med en relativ volatilitet mellom den faktiske porteføljen og den lokale referanseporteføljen på flere prosent.