natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Exchange Rate Regulation states that "in the event of significant changes in the exchange rate, monetary policy instruments will be oriented with a view to returning the exchange rate over time to its initial range". 
Kursforskriften sier at "ved vesentlige endringer i kursen skal virkemidlene innrettes med sikte på at valutakursen etter hvert bringes tilbake til utgangsleiet".
Norges Bank interprets a "significant" change in the exchange rate as a change that fuels expectations of price and cost inflation to the extent that the change in the exchange rate becomes self-reinforcing. 
Norges Bank tolker en "vesentlig" kursendring som en endring som påvirker forventningene om pris- og kostnadsutviklingen slik at kursendringen blir selvforsterkende.
Monetary policy can counter such a self-reinforcing movement in the exchange rate by contributing to low and stable inflation without recession. 
Pengepolitikken kan motvirke en slik selvforsterkende kursbevegelse ved å bidra til lav og stabil inflasjon uten nedgangstid.
In its conduct of monetary policy, Norges Bank therefore places emphasis on fulfilling the fundamental preconditions for exchange rate stability against the euro: Monetary policy instruments must be oriented towards bringing inflation down to the level aimed at by the Eurosystem. 
I utøvelsen av pengepolitikken legger derfor Norges Bank vekt på å oppfylle de grunnleggende forutsetningene for stabilitet i kronekursen mot euro:Virkemidlene i pengepolitikken må rettes inn slik at pris- og kostnadsveksten kommer ned mot den stigningen Den europeiske sentralbanken (ESB) sikter mot.
At the same time, Norges Bank must prevent monetary policy from contributing to a deflationary recession as this may weaken confidence in the krone. 
Samtidig må Norges Bank unngå at pengepolitikken i seg selv bidrar til nedgangstid med deflasjon, fordi det kan svekke tilliten til kronen.
The experience of the 1970s and 1980s shows that monetary policy cannot in the long run steer competitiveness or the size of the exposed sector. 
Erfaringene fra 1970- og 80-årene viser at pengepolitikken i lengden ikke egner seg til å styre konkurranseevnen eller størrelsen på den konkurranseutsatte sektoren.
If we attempt to do so, monetary policy only contributes to instability. 
Hvis vi forsøker det, vil pengepolitikken bare bidra til ustabilitet.
Such real economic fundamentals may on the other hand be influenced through fiscal policy and cooperation between the social partners. 
Slike grunnleggende realøkonomiske forhold kan derimot påvirkes gjennom finanspolitikken og samarbeidet mellom partene i arbeidslivet.
Norges Bank cannot with open eyes contribute to higher inflation or a deflationary recession. 
Norges Bank kan ikke med åpne øyne bidra til å skape inflasjon eller nedgangstid med deflasjon.
This would contribute to an unstable krone. 
Det ville føre til en ustabil krone.
Hence, there is no conflict between gearing monetary policy instruments towards low and stable inflation and the objective of a stable krone exchange rate over time. 
Det er derfor ikke konflikt mellom å rette virkemidlene i pengepolitikken mot lav og stabil inflasjon og målet om stabilitet i kronekursen.
Although monetary policy cannot be used to steer competitiveness, changes in the krone exchange rate may provide an early warning of a weakening - or strengthening - of the exposed sector in the tug of war for real resources. 
Selv om pengepolitikken ikke egner seg til å styre konkurranseevnen, kan endringer i kronekursen gi et tidlig varsel om at det konkurranseutsatte næringslivet er i ferd med å bli svekket - eller styrket - i kampen om realressursene.
The main difference between Norway and countries that have adopted an inflation target for monetary policy lies in the interaction between monetary policy and fiscal policy. 
Den viktigste forskjellen mellom Norge og land som har valgt å formulere et inflasjonsmål for pengepolitikken, er å finne i samspillet mellom pengepolitikken og finanspolitikken.
The oil economy and capital exports through the Government Petroleum Fund are also features that are specific to the Norwegian economy. 
Oljeøkonomien og kapitaleksporten gjennom Petroleumsfondet er jo også spesielt for Norge.
The most important factor that influences the krone exchange rate is confidence in nominal stability. 
Den viktigste faktoren som påvirker kronekursen, er tilliten til den nominelle stabiliteten.
If such confidence exists, short-term fluctuations in the krone exchange rate may vary without consequences for the exchange rate level over time. 
Hvis det først er en slik tillit, kan kronekursen variere på kort sikt uten at det får konsekvenser for kursnivået over tid.
However, confidence depends on a number of factors, such as the authorities' will to pursue nominal stability. 
Tilliten avhenger blant annet av myndighetenes vilje til å prioritere nominell stabilitet.
Under the fixed exchange rate regime, we tied ourselves to the mast by stipulating an exchange rate band for the krone. 
Under fastkurspolitikken bandt vi oss til masten ved å erklære klart hvor kronekursen skulle ligge.
With a floating exchange rate regime and wider scope for discretion, transparency concerning analyses and policy response pattern can contribute to bolstering confidence in the nominal anchor. 
I et system med flytende krone og større rom for skjønnsutøvelse, kan åpenhet om analyser og reaksjonsmønstre bidra til å styrke tilliten til det nominelle ankerfestet.
However, this presupposed that the announced policy response pattern is actually followed. 
Det forutsetter at det reaksjonsmønsteret som varsles, også blir fulgt.
Fluctuations in domestic activity may induce changes in the exchange rate. 
Svingninger i innenlandsk aktivitet kan føre til endringer i kronekursen.
For instance, strong demand for labour could push up wages and weaken competitiveness. 
For eksempel vil sterk etterspørsel etter arbeidskraft kunne presse opp lønningene og svekke næringslivets konkurranseevne.
If there is confidence in nominal stability, the deterioration in competitiveness may result in an appreciation of the krone in the short term. 
Hvis det er tillit til at kursen og inflasjonen over tid vil være stabil, kan svekkelsen av konkurranseevnen på kort sikt skje ved at kronen styrker seg.
A lack of confidence in nominal stability may result in a depreciation of the krone. 
Hvis det er mistillit til den nominelle stabiliteten, kan kronen komme til å svekke seg.
Both cases may entail fluctuations in the exchange rate. 
I begge tilfellene kan vi få svingninger i valutakursen.
A shift in public expenditure growth - or one-sided tax cuts - will have an impact on domestic demand, thus prompting movements in the exchange rate. 
Et taktskifte i offentlige utgifter - eller skattelette uten inndekning - vil påvirke innenlandsk etterspørsel og aktivitet, og derfor isolert sett gi opphav til bevegelser i kronekursen.
When fiscal policy is used to smooth fluctuations in domestic demand, it will contribute to a stable exchange rate. 
Når finanspolitikken brukes til å jevne ut svingningene i innenlandsk etterspørsel, vil den derimot bidra til stabilitet i kronekursen.
International business cycles and financial market unrest may have an impact on the krone exchange rate. 
Internasjonale konjunkturer og uro i finansmarkedene kan få betydning for kronekursen.
Exchange rate variations among major currencies may influence the krone exchange rate measured against individual currencies. 
Målt mot enkeltvalutaer, kan kronekursen bli påvirket av bevegelser mellom hovedvalutaene.
Over the last year the euro has depreciated against the US dollar, the yen and pound sterling. 
Det siste året har euroen svekket seg mot dollar, yen og britiske pund.
The krone has appreciated against the euro. 
Kronen har styrket seg mot euro.
The effective exchange rate has been more stable. 
Målt mot et gjennomsnitt av handelspartnernes valutaer, har kronen vært mer stabil.
A situation may arise with a significant shift in economic fundamentals in Norway. 
Det kan oppstå situasjoner hvor de grunnleggende forholdene i norsk økonomi endrer seg vesentlig.
A shock of this nature may be due to a permanent change in growth prospects. 
Slike sjokk kan for eksempel skyldes varige endringer i vekstutsiktene.
This may also imply a permanent change in the krone exchange rate. 
I så fall kan de også tilsi varige endringer i kronekursen.
Our experience suggests that this seldom occurs. 
Våre erfaringer gir grunn til å tro at disse situasjonene oppstår sjelden.
A sharp and sustained shift in oil prices, as witnessed in 1973 and 1986, may imply that the use of oil revenues will have to change. 
Store og varige skift i oljeprisen, slik vi så i 1973 og 1986, kan føre til at bruken av oljeinntektene naturlig vil måtte endres.
This may in itself have an impact on the exchange rate. 
Det kan i seg selv gi kursutslag.
Fiscal policy and the Government Petroleum Fund have proved to be effective in terms of sheltering the mainland economy from more normal variations in oil revenues. 
Vi har erfaring for at finanspolitikken og kapitaleksporten gjennom Petroleumsfondet kan skjerme fastlandsøkonomien fra mer vanlige svingninger i oljeinntektene.
A permanent change in the krone exchange rate will occur only if there is an increase in the use of oil revenues through a shift in expenditure growth. 
Det er først ved økt bruk av oljeinntektene at vi får varige endringer i kronekursen.
In this context, instruments other than those available to Norges Bank must be used to return the krone to its initial range. 
I en slik situasjon må det tas i bruk andre virkemidler enn de Norges Bank rår over for å bringe kronekursen tilbake til utgangsleiet.
Interest rates influence the exchange rate through two channels. 
Renten påvirker valutakursen gjennom to kanaler.
The isolated effect of the interest rate differential on the exchange rate may be of little consequence compared with other factors. 
Den isolerte virkningen av rentedifferansen kan være liten i forhold til andre faktorer.
According to Norges Bank's calculations, the current interest rate differential against the euro area impacts the krone exchange rate in the order of 20 øre against the euro in the short term. 
Beregninger Norges Bank har gjort, tyder på at den rentedifferansen vi i dag har mot eurolandene, påvirker kronekursen med i størrelse 20 øre mot euro*.
On the other hand, the effect of the interest rate on the exchange rate through the channel of domestic demand and price and wage inflation may in many situations be considerable. 
Virkningen av renten på kronekursen via den innenlandske aktiviteten og lønns- og prisveksten kan i mange situasjoner være betydelig.
The Norwegian economy may be exposed to shocks or disturbances that both reducedomestic activity and weaken the Norwegian krone. 
Norsk økonomi kan bli utsatt for sjokk eller forstyrrelser som både reduserer aktiviteten i den innenlandske økonomien og svekker den norske kronen.
In response, interest rates should not be increased. 
Da bør ikke renten settes opp.
An increase in interest rates will result in higher unemployment and mounting instability in the domestic economy and the exchange rate. 
En renteøkning ville gi høyere arbeidsledighet og større ustabilitet både i den innenlandske økonomien og i kronen.
Our economy may also be exposed to disturbances that both increase domestic activity and strengthen the krone. 
Vår økonomi kan også bli utsatt for forstyrrelser som både øker den innenlandske aktiviteten og styrker kronen.
Interest rates should then not be lowered. 
Da bør ikke renten settes ned.
In response to the prospect of a downturn in the Norwegian economy, Norges Bank reduced interest rates in the winter of 1999 when the krone was weak against the euro. 
Med utsikter til nedgang i norsk økonomi reduserte Norges Bank i fjor vinter renten mens kronen var svak i forhold til euro.
This contributed to stabilising the Norwegian economy and hence also the krone exchange rate. 
Det bidro til å stabilisere norsk økonomi og derfor også kronen.
Along the same lines, a situation may arise with growing pressures in the economy and signs of higher inflation where interest rates will be increased when the krone is strong in relation to the euro. 
Tilsvarende kan det oppstå situasjoner med press på realressursene i økonomien og utsikter til økt inflasjon hvor renten blir satt opp når kronen er sterk i forhold til euro.
Over the last 15 years, the business cycle in Norway has been desynchronised in relation to cyclical developments in most European countries. 
De siste 15 årene har konjunkturene i Norge gått i utakt med utviklingen i de fleste andre europeiske land.
The output gap provides a rough indication of capacity utilisation in the economy. 
Det såkalte produksjonsgapet gir et grovt uttrykk for utnyttelsen av kapasiteten i økonomien.
The chart shows a specifically Norwegian upturn in the mid-1980s and a subsequent downturn. 
Det viser at vi rundt midten av 1980-tallet fikk en særnorsk oppgang og deretter en nedgang.
While the downturn bottomed out in Norway in 1990, other European economies were booming. 
Da Norge var på bunnen i 1990, var de europeiske landene i en høykonjunktur.
Subsequently, cyclical developments have remained desynchronised. 
Også siden har utviklingen vært forskjellig.
The cyclical fluctuations in Norway can to some extent be traced back to the disturbances in the Norwegian economy in the 1980s and the economic shock in Europe in the wake of the fall of the Berlin Wall. 
Konjunkturbølgene kan delvis føres tilbake til forstyrrelsene i norsk økonomi midt på 1980-tallet og rystelsene i europeisk økonomi etter at Berlin-muren falt.
The cyclical desynchronisation is the main reason behind the inflation differential between Norway and euro area countries. 
Konjunkturforløpet er den viktigste årsaken til ulikhetene i inflasjon mellom Norge og eurolandene.
The very low rate of inflation in Europe primarily reflects the downturn in the 1990s. 
Stagnasjonen på 1990-tallet har bidratt til særlig lav inflasjon i Europa.
A fundamental precondition for exchange rate stability against the euro is that the inflation rate in Norway is brought down to the level aimed at by the Eurosystem. 
En grunnleggende forutsetning for kursstabilitet mot euro er samtidig at inflasjonen kommer ned mot det ESB sikter mot.
If we were to lower interest rates to the level prevailing in the euro area in the current environment, inflation would rise rapidly in Norway accompanied by exchange rate volatility. 
Skulle renten i dag bli satt ned til europeisk nivå, ville vi raskt fått inflasjon og en ustabil krone.
Any movements in the krone exchange rate will be thoroughly analysed by Norges Bank. 
Dersom kronekursen beveger seg, vil banken vurdere årsaken til kursendringen nøye.
A policy response pattern involving automatic changes in interest rates in response to movements in the exchange rate, as a fixed exchange rate regime would imply, is inappropriate. 
Et reaksjonsmønster med automatiske endringer i renten når kronekursen beveger seg, slik et system med fastkurs ville tilsi, er ikke egnet.
A century of growth 
Vekstens århundre
At the turn of the last century GDP per capita was around NOK 20 000 in present-day value. 
Den målte verdiskapingen per innbygger var ved forrige århundreskifte rundt 20 000 kroner i dagens pengeverdi.
Today the average is around NOK 250 000, or about ten times higher than a hundred years ago. 
I dag skapes i gjennomsnitt verdier for rundt 250 000 kroner, over 10 ganger så mye som for hundre år siden.
For purposes of comparison, the increase was barely twofold between 1820 and 1900. 
Til sammenlikning ble bruttonasjonalproduktet per innbygger knapt nok doblet mellom 1820 og 1900.
Europe has gradually caught up with the US thanks to the import of technology from the US, effective restructuring and the expansion in global trade. 
Gjennom import av amerikansk teknologi, omstillinger og utvidet handel er det amerikanske forspranget gradvis blitt hentet inn.
This explains why welfare gains have been substantially higher in Norway and other European countries than in the US in the post-war period. 
Derfor har Norge og andre europeiske land hatt en vesentlig høyere vekst i velstanden enn USA i etterkrigstiden.
Growth in productivity in mainland Norway was high in the 1960s and 1970s. 
Veksten i produktiviteten i Fastlands-Norge var høy i 1960- og 70-årene.
Since 1980 productivity growth has been more in line with growth in the US. 
Etter 1980 har veksten vært mer på linje med USA.
By then we had reached a high level of income. 
Vi hadde kommet opp på et høyt inntektsnivå.
It follows that there was less to gain than earlier from the import of new technology. 
Dermed var det ikke mulig å hente ut så mye som tidligere gjennom import av ny teknologi.
In spite of the boost provided by Norway's oil resources, there is a difference in income between Norway and the US. 
Selv etter det løftet oljen har gitt oss, er det en inntektsforskjell mellom Norge og USA.
The income differential is probably to a large extent ascribable to differences in working hours and employment. 
Ulikheter i arbeidstid og sysselsetting er trolig en viktig forklaring.
Many people in Norway work part time. 
I Norge arbeider mange deltid.
But even a full person-year amounts to a good 10 per cent fewer hours than the US average. 
Men selv et fullt norsk årsverk inneholder vel 10 prosent færre arbeidstimer enn gjennomsnittet i USA.
The income differential primarily reflects that Norwegians have preferred leisure to long working hours. 
Forskjellen i inntektsnivå gjenspeiler altså i hovedsak at vi i Norge har valgt å ta ut mer fritid.
The relatively high level of income indicates that we have to a large extent closed the technological gap between Norway and the US. 
Det relativt høye inntektsnivået tyder på at vi i stor grad har hentet inn USAs teknologiske forsprang.
This means that we cannot expect growth rates on a par with that of the 1950s and 1960s, i.e. annual growth rates of up to 5 per cent. 
Det betyr at vi ikke kan vente å få så høy vekst som på 1950- og 60-tallet, med årlige vekstrater opp mot 5 prosent.
A new economy 
En ny økonomi?
New technology may be a driving force behind structural changes in the economy and lead to high growth rates. 
Ny teknologi kan likevel være i ferd med å endre strukturene i økonomien og øke den økonomiske veksten igjen.
The trend in the post-war period, with stronger growth in productivity in Norway than in the US, may have been reversed. 
Utviklingen i etterkrigstiden, med en høyere produktivitetsvekst i Norge enn i USA, kan ha snudd.
Productivity growth has tended to move on a weaker trend in Norway, while rising in the US. 
Det er en tendens til at veksten i produktiviteten avtar i Norge, og øker i USA.
Both Norway and the US have enjoyed a long period of sustained expansion in the 1990s. 
Både Norge og USA har vært gjennom en langvarig konjunkturoppgang på 1990-tallet.
At this stage, productivity growth tend to be low. 
Normalt vil produktivitetsveksten da være lav.
Signs of higher growth in the US may thus suggest a new trend. 
Tegnene til økt vekst i USA kan derfor være uttrykk for en ny utvikling.
It is probably too early to draw any definite conclusions. 
Det er nok for tidlig å trekke klare konklusjoner.
We also know that there may be considerable statistical sources of error. 
Vi vet også at det kan være store feilkilder i tallene.
However, the new growth trend is supported by evidence of a more anecdotal nature. 
Likevel blir bildet av ny vekst støttet av mer anekdotisk informasjon.
Major changes are taking place in the US business sector through processes such as mergers and acquisitions. 
Det skjer store endringer i amerikansk næringsliv, blant annet gjennom fusjoner og oppkjøp.
There is an exceptionally rich supply of capital in the stock market. 
Det er usedvanlig rik tilgang på kapital til aksjemarkedet.
The new technology companies dominate stock exchange developments. 
De nye teknologiselskapene dominerer utviklingen på børsene.
In Europe, Sweden and Finland are leaders in developing new technology environments. 
I Europa er Sverige og Finland ledende i å utvikle nye teknologimiljøer.
Norwegian companies may also be at the forefront of developments in some areas. 
Det kan også være felter der norske selskaper er langt framme.
Securities markets have been a vital force behind these changes. 
Markedene for verdipapirer har vært en viktig drivkraft bak disse endringene.
In the course of the last 20 years, a revolution has taken place in global financial markets. 
I løpet av de siste tyve årene har det skjedd en revolusjon i verdens finansmarkeder.
Capital restrictions have been removed. 
Restriksjoner på kapitalbevegelser er blitt opphevet.
Companies around the world are experiencing a wave of mergers, acquisitions and demergers. 
Næringslivet verden over er inne i en bølge av sammenslåinger, oppkjøp og oppsplitting av selskaper.
At the same time, there is an increased willingness to take risk, with a soaring number of start-up companies. 
Samtidig er det stor risikovilje og mange nyetableringer.
This trend has been particularly evident in the US, but European countries are also part of this process. 
Utviklingen har vært særlig markert i USA, men de europeiske landene kommer etter.
Increased possibilities for using information improves financial markets' ability to act as a catalyst for profitable restructuring and growth. 
Bedre muligheter for å utnytte informasjon gjør finansmarkedene mer egnet som katalysator for lønnsomme omstillinger og vekst.
Companies financed through equities, bonds and commercial paper are continuously monitored through a transparent process. 
Selskaper som er finansiert gjennom aksjer, obligasjoner og sertifikater, blir stadig overvåket i en åpen prosess.
Owners and potential investors follow company performance closely. 
Eiere og mulige investorer følger nøye med i selskapenes prestasjoner.
There are ever-stricter requirements concerning information. 
Kravene til informasjon skjerpes.
A poorly performing enterprise can be acquired by others who feel they can either run it more profitably or use its resources more effectively elsewhere. 
Et selskap som gjør det dårlig, kan kjøpes opp av andre som mener de kan drive det bedre eller bruke ressursene mer effektivt andre steder.
Financial markets are driven by forces and psychological mechanisms that may result in extreme volatility. 
Finansmarkedene blir påvirket av krefter og psykologiske mekanismer som kan slå ut i ekstremt ustabile forløp.
Financial bubbles fuelled by unrealistic optimism may lead to the darkest pessimism and fears. 
Finansielle bobler drevet av urealistisk optimisme kan bli avløst av nattsvart pessimisme og frykt.
The so-called new economy may be a bubble. 
Den såkalte nye økonomien kan være en boble.
The concept "new economy" was first introduced prior to the stock market crash in 1929. 
Selve begrepet "ny økonomi" ble første gang nevnt i forkant av det store børskrakket høsten 1929.
The authorities carry a particular responsibility for monitoring financial stability and ensuring that the rules of the game are followed. 
Myndighetene har et særlig ansvar for å overvåke den finansielle stabiliteten, og for å sikre at spillereglene blir fulgt.
The alternative to open securities funding is bank credit. 
Alternativet til en åpen finansiering i verdipapirer er banklån.
This type of financing is traditionally based on a close relationship between banks and borrowers. 
Slik finansiering er tradisjonelt basert på nære forbindelser mellom banker og låntakere.
Banks gain access to extensive information concerning the borrower and often exert influence over business decisions. 
Bankene får tilgang til mye informasjon om låntakerne, og de kan ofte ha innflytelse over selskapenes beslutninger.
This type of arrangement has long been preferred in many European countries as it was very difficult to obtain adequate information about individual companies and time-consuming to analyse the information that was available. 
Det hang sammen med at det var svært vanskelig å få god nok informasjon om enkeltselskaper, og tidkrevende å analysere den informasjonen som var tilgjengelig.