natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The interest rate forecast is an expression of a balance between various monetary policy considerations and a response pattern that households, firms and financial institutions can build on. 
Renteprognosen gir uttrykk for en avveiing mellom de ulike hensynene som tas i pengepolitikken og et reaksjonsmønster som husholdninger, bedrifter og finansinstitusjoner kan bygge på.
The interest rate forecast is based on our understanding of the functioning of the economy. 
Renteprognosen bygger på vår forståelse av økonomiens virkemåte.
The uncertainty surrounding the interest rate forecast is highlighted in our fan charts with uncertainty intervals around the interest rate forecasts. 
Usikkerheten forbundet med renteprognosen understreker vi ved å legge usikkerhetsvifter rundt anslagene for renten.
The forecasts have shifted considerably over time. 
Prognosene har skiftet mye over tid.
This reflects that the interest rate is an instrument that should react to all news that may influence the inflation outlook. 
Det gjenspeiler at renten er et virkemiddel som skal reagere på alle nyheter som kan påvirke utsiktene for inflasjonen.
When we started forecasting the interest rate in 2005, we could refer to the experience of New Zealand (2), which had just experienced pronounced shifts in the interest rate and interest rate forecasts. 
Da vi startet med prognoser i 2005 kunne vi vise til erfaringene fra New Zealand (2) , som nettopp hadde opplevd store utslag i renten og renteprognosene.
The chart illustrates that we were not able to anticipate the financial crisis in autumn 2008, but have otherwise been on track. 
Figuren illustrerer at vi for vår del ikke kunne forutse finanskrisen høsten 2008, men for øvrig har vi vært på sporet.
Chart: Publication of interest rate forecasts – how does the market react? 
Figur: Publisering av renteprognoser – hvordan reagerer markedet (differansen mellom prognosen og markedet 2 år fram)?
Our latest interest rate forecast suggests that the interest rate will remain low for a long period. 
Vår siste renteprognose tilsier at renten vil bli liggende lav lenge.
But we also note that market participants believe it will take even longer for the interest rate to move up to a more normal level. 
Men samtidig må vi konstatere at markedsaktørene tror det skal ta enda lengre tid før renten kommer opp til et mer normalt nivå.
In autumn 2012 we expect an interest rate of close to 3½ per cent, while market participants expect an interest rate of around 2¾ per cent (3). 
Høsten 2012 venter vi en rente opp mot 3½ prosent, mens markedsaktørene venter en renten på 2¾ prosent.
The deviation is considerable, but not exceptionally large. 
(3) Dette er et stort avvik, men ikke historisk høyt.
Our interest rate forecast seems to have the greatest effect on market interest rates in the year ahead. 
Vår renteprognose ser ut til å ha størst virkning på renten i markedet det nærmeste året.
The difference is greater slightly further out. 
Avviket er større litt lenger ut i tid.
Differences may indicate that the central bank and market participants at times have divergent views regarding developments in the Norwegian economy. 
Avvik kan tyde på at sentralbanken og markedsaktørene tidvis har ulike syn på utviklingen i norsk økonomi.
Chart: How does the market react to the publication of the interest rate forecast? 
Figur: Hvordan reagerer markedet på publiseringen av renteprognoser (gjennomsnittlig differanse i forhold til den nye prognosen)?
For example, market participants may believe that a higher interest rate level in Norway than in other countries will result in a stronger krone exchange rate because it may be profitable to invest in Norwegian kroner and borrow in other currencies. 
For eksempel kan markedsaktørene tro at en høyere rente her hjemme enn ute kan gi en sterkere krone fordi det kan være lønnsomt å plassere i norske kroner og låne i andre valutaer.
Our projections are based on the assumption that the exchange rate will over time adjust so that the return on investments in Norwegian kroner will be the same as the return on investments in foreign currency - the so-called uncovered interest rate parity assumption. 
I våre prognoser tar vi utgangspunkt i at valutakursen over tid vil tilpasse seg slik at investeringer i norske kroner gir samme avkastning som plasseringer i utenlandsk valuta – såkalt udekket renteparitet.
A positive interest rate differential will then reflect that the krone is expected to depreciate over time. 
Da vil en positiv rentedifferanse gjenspeile at kronen forventes å svekkes over tid.
At the same time, we seek to take account of the fact that risk premiums on investments in Norwegian kroner may vary over time. 
Samtidig søker vi å ta hensyn til at risikopremiene på å plassere i norske kroner kan variere over tid.
The interest rate forecasts have been useful – and it is an advantage, not a weakness, that the uncertainty surrounding the forecasts is well known. 
Renteprognosene har vært nyttige – og det er en styrke, ikke en svakhet, at usikkerheten i dem er godt kjent.
In 2005 and again in 2009, the key policy rate fell to very low levels. 
I 2005 og igjen i 2009 kom styringsrenten ned på svært lave nivåer.
In both cases, our forecasts showed that economic agents would have to expect a higher interest rate level after a period and they illustrated how long it would take for the interest rate to return to its normal level. 
I begge tilfellene viste prognosene at aktørene i økonomien etter hvert måtte regne med et høyere rentenivå, og de illustrerte hvor lang tid det ville ta før renten var tilbake på sitt normale nivå.
Moreover, it is our experience that it has become easier to talk about monetary policy when we can speak openly about the future. 
Vår erfaring er dessuten at det har blitt enklere å snakke om pengepolitikk når vi kan tale åpent om fremtiden.
Liquidity instruments 
Virkemidler i likviditetsstyringen
Chart: Central bank balance sheet - stylised 
Figur: Sentralbankens balanse.
The key policy rate must have a clear impact on market rates if the key rate and the interest rate forecast are to be effective. 
Styringsrenten må få godt gjennomslag i markedsrentene for at den og prognosen for renten fremover skal virke.
Norges Bank provides central bank funding to achieve this. 
Norges Bank tilfører sentralbankpenger for å få til dette.
We provide loans to banks so that they have sufficient funding to settle their accounts each day. 
Vi låner bankene penger slik at de får penger på konto til å gjøre opp sine mellomværende hver dag.
These loans result, in isolation, in higher central bank reserves, i.e. increased deposits from private banks in the central bank. 
Lånene fra Norges Bank gir isolert sett økte sentralbankreserver, det vil si økte innskudd fra private banker i sentralbanken.
In addition, the central bank reserves are affected by other movements on our balance sheet, such as government account transactions or changes in demand for notes and coin. 
I tillegg påvirkes sentralbankreservene av andre bevegelser på balansen vår, som statens transaksjoner på sin konto eller endring i etterspørselen etter sedler og mynt.
Norges Bank takes account of changes in banks’ liquidity due to these factors when determining the size of our loans to banks in order to maintain the intended level of bank liquidity. 
Norges Bank tar hensyn til slike kilder til endring i bankenes likviditet når vi fastsetter størrelsen på våre lån til bankene, slik at bankenes likviditet blir som tilsiktet.
Previously, liquidity was also influenced by purchases and sales of foreign exchange to influence the krone exchange rate. 
I tidligere tider ble likviditeten også påvirket av kjøp og salg av valuta for å påvirke kronekursen.
This has not occurred for the past 11½ years. 
Det har ikke skjedd de siste 11½ årene.
Banks as a group cannot directly influence the level of their liquidity in Norges Bank. 
Bankene – som gruppe – kan ikke selv direkte påvirke størrelsen på sin likviditet i Norges Bank.
The level of banks’ liquidity is determined by the central bank’s liquidity supply and any changes in other central bank balance sheet variables. 
Den bestemmes av sentralbankens likviditetstilførsel og eventuelle endringer i andre størrelser på sentralbankens balanse.
Changes in banks’ demand for central bank reserves lead instead to changes in market interest rates. 
Endret etterspørsel fra bankene etter sentralbankreserver slår i stedet ut i renteendringer i markedet.
For example, banks’ demand for more liquidity will be reflected in an increase in money market rates. 
Ønsker for eksempel bankene å holde mer likviditet, avspeiles det i at pengemarkedsrentene øker.
Norges Bank determines market rates by providing sufficient liquidity to ensure that the shortest money market rates fall to a level close to the rate banks receive on their deposits in Norges Bank. 
Norges Bank bestemmer renten i markedet ved å tilføre nok likviditet til at den helt kortsiktige pengemarkedsrenten kommer ned mot den renten bankene får på sine innskudd i Norges Bank.
Interest rates cannot fall below this ‘floor’ as no bank will want to provide loans at a rate lower than the rate they can obtain from Norges Bank. 
Renten kan ikke falle under denne såkalte gulvrenten, fordi ingen banker vil ønske å låne ut til en rente som er lavere enn den de kan få i Norges Bank.
Chart: Liquidity in the banking system 
Figur: Bankenes likviditet
Banks’ loans from and deposits in Norges Bank have been substantial and increasing over time. 
Bankene har hatt store og over tid økende lån og innskudd i Norges Bank.
Demand for loans was particularly high during the financial crisis. 
Låneetterspørselen var særlig høy under finanskrisen.
It would appear that banks have grown accustomed to dealing directly with the central bank instead of redistributing liquidity in the interbank market. 
Det kan se ut til at bankene har vent seg til å handle direkte med sentralbanken i stedet for å omfordele likviditet seg i mellom.
We are having to supply more liquidity now than previously in order to hold down money market rates close to the floor. 
For å holde pengemarkedsrenten ned mot gulvet, må vi tilføre mer penger nå enn tidligere.
The floor system makes it easy to ensure that money market rates track key rate decisions. 
Gulvsystemet gjør det enkelt å sikre at pengemarkedsrentene følger styringsrenten.
However, the system has proved to have undesirable side-effects. 
Men systemet har også vist seg å ha uheldige virkninger.
It makes banks passive. 
Det passiviserer bankene.
The market for short-term unsecured liquidity becomes very limited or disappears. 
Markedet for kortsiktig usikret likviditet blir svært lite eller forsvinner.
The pricing mechanism – or the rates set in the money market – contains information that will not emerge if a public actor such as the central bank takes the market’s place. 
Det ligger informasjon i prismekanismen – eller rentene som settes i pengemarkedet – som ikke kommer til syne dersom en offentlig aktør som sentralbanken tar markedets plass.
Consequently, we now need to set clearer boundaries between the central bank’s role as lender of last resort and settlement bank and the role of the market. 
Vi trenger derfor nå å sette en klarere grense mellom sentralbankens rolle som långiver i siste instans (lender of last resort) og oppgjørsbank på den ene siden, og markedets rolle.
In order to stimulate money market activity and reduce demand for central bank reserves, it should be more expensive for banks to hold substantial deposits in the central bank. 
For å stimulere til større aktivitet i pengemarkedet og lavere etterspørsel etter sentralbankreserver bør det bli dyrere for bankene å ha store innskudd i sentralbanken.
We are therefore working on changes in our lending and deposit facilities. 
Vi arbeider derfor nå med endringer i våre låne- og innskuddsordninger.
There are also other weaknesses in Norway’s money market. 
Det er også andre svakheter i vårt pengemarked.
When setting household and corporate interest rates, banks not only take into account movements in the key rate, but also give weight to the money market rate, i.e. the Norwegian InterBank Offered Rate (NIBOR). 
Når bankene fastsetter sine renter til husholdninger og bedrifter, tar de ikke bare hensyn til utviklingen i styringsrenten, men de legger også vekt på renten i pengemarkedet, målt ved den såkalte NIBOR-renten (Norwegian InterBank Offered Rate).
In our opinion, there are shortcomings in the way this rate is set. 
Vi mener det er svakheter i måten denne renten fastsettes på.
The basis for setting the rate can be made more transparent for the benefit of other participants and it is calculated using information from only six large participants. 
Grunnlaget kan gjøres mer transparent for andre aktører, og den beregnes på grunnlag av informasjon fra bare 6 store aktører.
This group does not include Norway’s largest saving banks or any international banks. 
Verken våre største sparebanker eller internasjonale banker er med.
We will take the initiative for improving the structure for setting NIBOR. 
Vi vil ta initiativ til en bedre struktur for fastsettelsen av NIBOR.
We have a broader interest in a robust financial system. 
Vi har en bredere interesse i at det finansielle systemet er robust.
The transition from a bank requesting liquidity to a bank with longer-term funding requirements, and perhaps solvency problems, can be blurred. 
Det vil kunne være en glidende overgang fra en bank etterspør likviditet til den har behov for lengre finansiering og kanskje soliditetsproblemer.
Like other lenders, Norges Bank has to decide on the collateral it is prepared to accept for the loans it provides and be qualified to evaluate the financial strength of borrowers. 
Som andre långivere må Norges Bank forholde seg til hvilke sikkerheter den skal godta for utlån og ha kompetanse til å vurdere soliditeten til låntakere.
As lender of last resort, we must also be able to assess whether problems in individual banks could jeopardise the stability of the financial system as a whole. 
Som långiver i siste instans må vi i tillegg kunne vurdere om problemer i enkeltbanker kan sette stabiliteten i hele det finansielle systemet i fare.
The financial crisis has revealed major weaknesses in the financial system. 
Finanskrisen har avdekket vesentlige svakheter i det finansielle systemet.
Work is in progress across the board on proposals for revising the regulatory framework and introducing new regulations. 
Det arbeides nå på bred front med forslag om å endre regelverk og innføre nye reguleringer.
It has become increasingly clear that supervision must encompass the financial system as a whole and not be limited to the individual financial institution or the individual financial market. 
Det er også blitt tydeligere enn før at det må føres tilsyn med det finansielle systemet som helhet, og ikke bare av hver enkelt finansinstitusjon eller hvert enkelt finansmarked.
The term used to refer to this supervision of the financial sector is macroprudential policy, which has to be based on analyses of the financial sector as a whole. 
Det blir gjerne omtalt som macroprudential policy – på norsk kan vi kanskje kalle det makrotilsyn – og som må bygge på analyser av hele finanssektoren.
The Bank for International Settlements (BIS) defines the objective of macroprudential policy as follows: 
BIS (Bank for International Settlements) definerer siktemålet med macroprudential policy som:
“…The objective of macroprudential policy is to reduce systemic risk by explicitly addressing the interlinkages between, and the common exposures of, all financial institutions, and the procyclicality of the financial system.” 
”…The objective of macroprudential policy is to reduce systemic risk by explicitly addressing the interlinkages between, and the common exposures of, all financial institutions, and the procyclicality of the financial system.”
New rules regulating the financial sector have now been adopted in the US. 
Det er nå vedtatt nye regler for regulering av finanssektoren i USA.
A new council, the Financial Stability Oversight Council, will be established to monitor risk in the US financial system. 
Det blir etablert et nytt råd, the Financial Stability Oversight Council, som skal følge med på utviklingen i risikoen i det amerikanske finansielle systemet.
The Council can propose stricter regulation of systemically important financial corporations, approve any proposals from the Federal Reserve to break up large banks and require that systemically important financial institutions other than banks are subjected to supervision. 
Rådet kan blant annet foreslå strengere regulering av systemviktige finansforetak, eventuelt godkjenne forslag fra den amerikanske sentralbanken om å splitte opp store banker og kreve at andre finansinstitusjoner enn banker blir lagt under tilsyn dersom de er viktige for det finansielle systemet.
In the UK, a proposal has been made to assign responsibility for supervision and regulation of the financial sector to a subsidiary of the Bank of England (the Prudential Regulation Authority). 
I Storbritannia er det foreslått at tilsynet med og regulering av finansiell sektor legges som en egen enhet under Bank of England (Prudential Regulation Authority).
A Financial Policy Committee, similar to the Bank’s Monetary Policy Committee, will also be established within the Bank. 
Samtidig skal det i sentralbanken opprettes en Financial Policy Committee på linje med bankens pengepolitiske komité.
In the EU, the European Systemic Risk Board (ESRB) will be established and will probably be chaired by the president of the European Central Bank (ECB). 
I EU blir det opprettet et eget risikoråd ESRB (European Systemic Risk Board) som trolig blir ledet av presidenten i den europeiske sentralbanken (ESB).
We can distinguish between two approaches to the design of instruments to safeguard financial stability. 
Ved utformingen av myndighetenes virkemidler for å sikre finansiell stabilitet kan det skilles mellom to formål.
One is to make the financial system more robust by, for example, reducing interdependency among financial corporations. 
Den ene er å gjøre det finansielle systemet mer robust blant annet ved å redusere avhengigheten mellom finansforetak.
The other is to curb procyclical behaviour in financial corporations. 
Det andre er å demme opp for medsyklisk adferd i finansforetakene.
Limitations on loan-to-value and loan-to-income ratios, which are applied in Norway, are examples of rules that can have a stabilising effect. 
Grense på tillatt belåningsgrad og begrensning på lån i forhold til låntakers inntekt, som anvendes i Norge, er eksempler på regler som kan virke stabiliserende.
Rules to ensure that shareholders and creditors bear the cost if banks suffer substantial losses or have to be wound up will have a similar effect. 
Regler som sikrer at aksjonærer og kreditorer må bære kostnadene, hvis banker lider store tap eller må avvikles, vil virke i samme retning.
Financial vulnerability can build up more quickly in periods of expansion, partly because financial institutions then have a stronger inclination to take risk. 
Finansiell sårbarhet kan bygges opp raskere i oppgangstider blant annet fordi finansinstitusjonene da har sterkere drivkraft til å ta risiko.
It is important that the rules function as automatic stabilisers in the economy. 
Det er viktig at reglene virker som automatiske stabilisatorer i økonomien.
Discretionary use of instruments is considerably more demanding. 
Diskresjonær bruk av virkemidler er vesentlig mer krevende.
But it may nevertheless be advisable to introduce such instruments, such as capital requirements that vary over time with the rise in debt and asset prices. 
Men det kan likevel være ønskelig å ha slike virkemidler, for eksempel et kapitalkrav som varierer over tid med vekst i gjeld og formuespriser.
The Basel Committee, which assesses new rules for financial institutions and which includes members from major countries, has proposed the introduction of a time-varying capital buffer requirement over and above the minimum capital requirement. 
Baselkomiteen, som vurderer nye regler for finansinstitusjoner og som har medlemmer fra de større landene, har foreslått å innføre et slikt krav til kapitalbuffer utover minimumskravet til kapitaldekning.
Financial corporations with a capital buffer judged to be insufficient would be subject to restrictions on dividends and other payments to shareholders and employees. 
Finansforetak som ikke har stor nok buffer vil bli pålagt begrensninger på utbytte og andre utbetalinger til aksjonærer og ansatte.
In order to dampen shocks in a country and mitigate the contagion effects on other countries, close collaboration between a financial corporation’s home country and the host country in which it operates is necessary. 
For å dempe forstyrrelser i et land og smitteeffekter til andre land er det behov for et nært samarbeid mellom hjemlandet til et finansforetak og det vertslandet det opererer i.
In its latest annual report, the BIS writes the following: 
I sin siste årsrapport skriver BIS:
“Close cooperation between home and host authorities will be inevitable. 
“Close cooperation between home and host authorities will be inevitable.
And some responsibility will have to shift to host authorities for deciding on the settings that apply to exposures in their jurisdictions and for advising home authorities of local financial conditions.” 
And some responsibility will have to shift to host authorities for deciding on the settings that apply to exposures in their jurisdictions and for advising home authorities of local financial conditions.”
Norwegian banks are part of a common Nordic banking market. 
Norske banker er en del av et felles nordisk bankmarked.
The rapid expansion of foreign banks in the Norwegian market in the growth period from 2004 to 2008 was trimmed back during and after the crisis. 
I vekstperioden 2004 til 2008 vokste de utenlandske bankene sterkt i Norge, men under og etter krisen har veksten deres bremset opp.
I am afraid it must be said that they have amplified fluctuations in Norway. 
Jeg er redd vi må si de har forsterket svingningene her hjemme.
However, we assume that the decline in their market share is due to the impact of the international crisis, which has generally been more severe for foreign banks than for Norwegian banks. 
Men vi antar at nedgangen i deres markedsandel skyldes at de gjennomgående har vært hardere rammet enn de norske bankene av den internasjonale krisen.
Under the Basel Committee proposal, the time-varying capital buffer requirement will apply to all banks operating in a country, including branches of foreign banks. 
Baselkomiteen foreslår at det tidsvarierende kravet til kapitalbuffer skal gjelde alle banker som opererer i et land, inklusive avdelinger av banker som hører hjemme i andre land.
Home country authorities will enforce the buffer requirement imposed by host country authorities. 
Hjemlandets myndigheter skal håndheve bufferkravet bestemt av vertslandets myndigheter.
This means that Norwegian supervisory authorities, for example, can impose a supplementary capital requirement in periods of high credit growth in Norway. 
Det vil si at norske tilsynsmyndigheter for eksempel i perioder med høy kredittvekst her hjemme kan sette et tilleggskrav til kapitalen.
The requirement will apply to Norwegian, Swedish, Danish and other banks that provide loans to Norwegian households and businesses. 
Det kravet vil da gjelde både for norske, svenske, danske og for andre banker, for lån til norske borgere og bedrifter.
This really is a step in the right direction. 
Dette er virkelig et skritt i riktig retning.
However, the host country’s authority could have been strengthened further. 
Men styrkingen av vertslandets styring kunne gjerne gått lenger.
One of the Basel rule’s major weaknesses is low and differing risk weights for residential mortgages. 
En av Basel-reglenes store svakheter er lave og ulike risikovekter for boliglån.
The risk estimate in the models used is too low for this type of loan. 
De modellene som brukes, anslår alt for lav risiko for slike lån.