natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the private sector of the economy is growing and the economy is already nearing capacity limits, such a policy would rapidly lead to substantial pressures on resources in the economy. 
Hvis også den private delen av økonomien vokser, og økonomien allerede er nær kapasitetsgrensen, vil en slik politikk raskt føre til et sterkt press på ressursene i økonomien.
The Government Petroleum Fund is designed to channel the revenues resulting from such a small increase in the oil price to the Fund for investment abroad, in order to prevent an increase in oil prices from influencing the budget. 
Tanken bak Petroleumsfondet er at inntektene fra en slik mindre økning i oljeprisen skal tilflyte fondet og plasseres i utlandet, og at økningen i oljeprisen ikke påvirker budsjettet forøvrig.
The increased revenues would thereby not have an impact on the domestic economy, but be invested abroad through the Petroleum Fund. 
I så fall vil de økte inntektene ikke påvirke den innenlandske økonomien, men investeres i utlandet gjennom Petroleumsfondet.
An expansionary fiscal policy would increase the burden on monetary policy. 
Samtidig vil en ekspansjon i finanspolitikken øke belastningen på pengepolitikken.
This may give rise to the perception that cost competitiveness must be weakened in order to transfer real resources from the business sector to the public sector as called for by the authorities. 
Det syn vil kunne feste seg at den kostnadsmessige konkurranseevnen må svekkes for å få til den overføring av realressurser fra næringslivet til offentlig sektor som myndighetene legger opp til.
If there is confidence in monetary policy, the market may expect an appreciation in the exchange rate. 
Dersom det er tillit til pengepolitikken, vil markedet kunne forvente at kronekursen skal appresiere.
This could give rise to a situation where monetary policy cannot counter an appreciation of the krone without fuelling inflation. 
Det vil kunne oppstå en situasjon der pengepolitikken ikke kan motvirke en appresiering av kronen uten samtidig å skape inflasjon.
This would in turn weaken the basis for exchange rate stability. 
Det vil i så fall svekke grunnlaget for kursstabilitet.
In Norway, the central government budget is responsible for stabilising growth in production and employment. 
I den økonomiske politikken i Norge er statsbudsjettet gitt i oppgave å stabilisere veksten i produksjonen og sysselsettingen.
The Government Petroleum Fund shall serve as a buffer so that fluctuations in central government petroleum revenues do not influence the mainland economy, but only capital exports. 
Petroleumsfondet skal virke som en buffer slik at svingninger i oljeinntektene til staten ikke påvirker fastlandsøkonomien, men bare kapitaleksporten til utlandet.
Monetary policy instruments are oriented with a view to maintaining a stable exchange rate against European currencies. 
I pengepolitikken rettes virkemidlene inn mot stabilitet i kronens verdi målt mot europeiske valutaer.
If the government budget stabilises the domestic economy, wage developments are in line with developments in Europe, and petroleum revenue fluctuations do not prevent the Petroleum Fund from acting as a buffer, there is a good prospect that Norges Bank can maintain a stable krone exchange rate through monetary policy. 
Dersom statsbudsjettet stabiliserer den innenlandske økonomien, lønnsutviklingen holdes på linje med utviklingen i Europa, og svingningene i oljeinntektene ikke er større enn at Petroleumsfondet kan virke som buffer, vil det være gode utsikter til at Norges Bank gjennom pengepolitikken kan sikre stabil kronekurs.
Since 1996, however, developments have shown that Norges Bank's instruments are not sufficient to maintain a stable exchange rate when other imperatives are not satisfied. 
Men utviklingen siden 1996 har vist at Norges Banks virkemidler ikke er tilstrekkelige til å holde kronekursen stabil når forutsetningene svikter.
Norges Bank must therefore emphasise that the fundamental domestic prerequisite for a stable exchange rate against the euro is that inflation in Norway must be approximately on a par with the level aimed by the European Central Bank. 
Norges Bank må derfor legge vekt på at den grunnleggende innenlandske forutsetningen for en stabil utvikling i kursen mellom kroner og euro blir oppfylt, nemlig at inflasjonen i Norge må være om lag på linje med det Den europeiske sentralbanken sikter mot.
Section 1 provides a general summary of 1999 as well as a box on the increased presence of and competition from foreign banks in the Norwegian financial market. 
Kapittel 1 inneholder en oppsummering av hovedinntrykkene fra 1999, samt en ramme som omtaler økt tilstedeværelse og konkurranse fra utenlandske banker i det norske finansmarkedet.
Section 2 contains a detailed survey of the profit performance of banks, and a somewhat less detailed review of the profit trends of other financial institutions. 
Kapittel 2 gir en detaljert omtale av resultatutviklingen i bankene, og en noe mindre detaljert omtale av resultatutviklingen i de øvrige finansinstitusjonene.
Section 3 looks at developments in financial institutions' credit growth, balance sheets and financial strength. 
Kapittel 3 omtaler utviklingen i finansinstitusjonenes kredittvekst, balanse og soliditet.
The article also contains a brief discussion of profit performance since the 1980s as well as a number of tables and charts related to financial institutions' operations in 1999. 
Artikkelen inneholder også kort omtale av resultatutviklingen siden 1980-tallet, samt en rekke tabeller og figurer relatert til finansinstitusjonenes drift i 1999.
Main features 
Hovedinntrykk
Commercial and savings banks' results were favourable in 1999. 
Forretnings- og sparebankene oppnådde gode resultater i 1999.
However, maintaining this performance level will be a challenge for banks in the years ahead. 
Det vil imidlertid være en utfordring for bankene å opprettholde dette resultatnivået i årene som kommer.
Our analyses indicate that loan losses are rising. 
Våre analyser indikerer at utlånstapene er i ferd med å tilta.
Therefore, satisfactory profit performance will probably require a reduction in cost levels. 
For å oppnå en tilfredsstillende resultatutvikling er det derfor trolig påkrevet at bankene reduserer kostnadsnivået.
The most important aspects of financial institutions' performance in 1999 are as follows: 
De viktigste momentene i finansinstitusjonenes utvikling i 1999 kan beskrives slik:
Profit performance 
Resultatutviklingen
In 1999, commercial banks' (parent banks) pre-tax ordinary operating profit was NOK 8.0bn, corresponding to 1.11% of average total assets (ATA).2 Corresponding figures in 1998 were NOK 4.8bn and 0.68%. 
Forretningsbankenes (morbank) resultat av ordinær drift før skatt var i 1999 på 8,0 milliarder kroner, tilsvarende 1,11 prosent av gjennomsnittlig forvaltningskapital (GFK)..2 Tilsvarende tall i 1998 var henholdsvis 4,8 milliarder kroner og 0,68 prosent.
This pronounced improvement is due primarily to a rise in capital gains on securities and a decline in recorded losses. 
Den markerte bedringen skyldes primært en økning i kursgevinster og en nedgang i bokførte tap.
Savings banks' pre-tax ordinary operating profit came to NOK 7.1bn (1.59% of ATA) in 1999, compared with NOK 4.8bn (1.24% of ATA) in 1998. 
Sparebankenes resultat av ordinær drift før skatt var i 1999 på 7,1 milliarder kroner (1,59 prosent av GFK), mot henholdsvis 4,8 milliarder kroner (1,24 prosent av GFK) i 1998.
The improvement is due mainly to an increase in capital gains on securities. 
Bedringen skyldes i første rekke en økning i kursgevinster.
Net interest income, measured as a share of ATA, rose slightly in commercial banks and declined somewhat in savings banks from 1998 to 1999. 
Rentenettoen som andel av GFK gikk noe opp i forretningsbankene og noe ned i sparebankene fra 1998 til 1999.
The rise in commercial banks is due primarily to a larger portion of operations being financed by customer deposits, which is a relatively inexpensive source of funding. 
Økningen i forretningsbankene skyldes primært at en større del av virksomheten finansieres gjennom kundeinnskudd, som er en forholdsvis rimelig finansieringskilde.
The decline in savings banks' net interest income is mainly due to a reduction in the share of operations financed by customer deposits. 
Nedgangen i sparebankenes rentenetto skyldes i første rekke at innskuddsandelen har gått ned.
Although the difference between the bank groups has diminished somewhat, net interest income is still considerably higher in savings banks than in commercial banks. 
Selv om forskjellen mellom bankgruppene er noe redusert, er rentenettoen fortsatt betydelig høyere i sparebankene enn i forretningsbankene.
Other operating expenses as a share of ATA were virtually unchanged in commercial banks and dropped slightly in savings banks from 1998 to 1999. 
Andre driftskostnader som andel av GFK var tilnærmet uforandret i forretningsbankene og gikk noe ned i sparebankene fra 1998 til 1999.
Recorded losses fell sharply in commercial banks and showed a weak rise in savings banks from 1998 to 1999. 
Bokførte tap gikk markert ned i forretningsbankene og svakt opp i sparebankene fra 1998 til 1999.
The commercial banks' improved situation may be ascribed to substantial losses on foreign loans incurred by one major bank in 1998. 
Reduksjonen i forretningsbankene skyldes at én stor bank bokførte store tap på engasjementer i utlandet i 1998.
Commercial banks have, however, recorded an increase in losses and higher specified loan loss provisions for the Norwegian corporate market in 1999. 
Forretningsbankene har imidlertid konstatert økte tap og økte spesifiserte tapsavsetninger knyttet til næringsvirksomhet i Norge i 1999.
Losses in both bank groups are still lower than what may be regarded as a normal level, however. 
Tapene i begge bankgruppene er likevel fortsatt lavere enn det som kan anses å være et normalnivå.
If the banks' 1999 results are adjusted for a normalised loss level (interval) and 28% tax is deducted from normalised operating profits, the return on equity would be between 5.4% and 8.7% in commercial banks and between 6.7% and 9.6% in savings banks. 
Dersom en justerer 1999-resultatet i bankene for et normalisert tapsnivå (intervall), og trekker fra 28 prosent skatt av normalisert resultat av ordinær drift, vil egenkapitalrentabiliteten i forretningsbankene være på mellom 5,4 og 8,7 prosent og i sparebankene på mellom 6,7 og 9,6 prosent.
This indicates that banks' underlying earnings are weak when loss levels are "normal". 
Dette indikerer at bankenes underliggende inntjening er svak ved et "normalt" tapsnivå.
Mortgage companies recorded a pre-tax ordinary operating profit of 0.78% of ATA in 1999, compared with 0.52% the year before. 
Kredittforetakenes resultat av ordinær drift før skatt var på 0,78 prosent av GFK i 1999, mot 0,52 prosent året før.
The corresponding figures for finance companies were 2.36% and 2.56%. 
Tilsvarende tall for finansieringsselskapene var henholdsvis 2,36 og 2,56 prosent.
Finance companies' weaker operating profit is partly ascribable to an increase in recorded losses. 
Svekkelsen i finansieringsselskapenes resultat skyldes blant annet en økning i bokførte tap.
Finance companies' losses are now at the highest level recorded in the last five years. 
Tapsandelen i finansieringsselskapene er nå på sitt høyeste nivå på fem år.
Life insurance companies' profit before distributions to insurance customers and taxes amounted to 3.44% of ATA in 1999, compared with 1.18% the year before. 
Livsforsikringsselskapenes overskudd før fordeling til forsikringstakerne og skatt var på 3,44 prosent av GFK i 1999, mot 1,18 prosent året før.
The improvement is mainly due to a considerable increase in net income from financial assets as a result of the advances in stock markets. 
Bedringen skyldes i hovedsak en betydelig økning i netto inntekter fra finansielle eiendeler som følge av oppgangen i aksjemarkedene.
Credit growth, balance sheet trends and financial strength 
Kredittvekst, balanseutvikling og soliditet
After a slowdown in growth in 1998, domestic credit growth picked up somewhat again in 1999. 
Etter avtakende vekst gjennom 1998, tok kredittveksten fra innenlandske kilder seg noe opp igjen i 1999.
From 1995 to 1999, banks' credit growth was substantially higher than growth in total domestic credit. 
I perioden 1995 til 1999 var bankenes kredittvekst betydelig høyere enn veksten i den totale innenlandske kreditten.
However, the difference narrowed in 1999. 
Forskjellen ble imidlertid mindre i løpet av 1999.
Growth in savings banks' lending to both the household and enterprise sectors has been appreciably higher than lending growth in commercial banks during the last year. 
Sparebankenes utlånsvekst til både husholdnings- og foretakssektoren har vært klart høyere enn forretningsbankenes vekst det siste året.
At the end of 1999, savings banks' lending growth reached the highest level recorded in the entire decade. 
Ved utgangen av 1999 var sparebankenes utlånsvekst på sitt høyeste nivå på 1990-tallet.
Commercial banks' liquid assets, as a percentage of total assets, rose in 1999. 
Sett i forhold til totalkapitalen steg forretningsbankenes beholdning av likvide eiendeler gjennom 1999.
At the same time, there was an increase in that portion of financing that must be seen as most stable, ie customer deposits from domestic sources. 
Samtidig steg den delen av finansieringen som må regnes som mest stabil, nemlig kundeinnskudd fra innenlandske kilder.
This implies that commercial banks reduced their liquidity risk. 
Dette indikerer at forretningsbankene reduserte sin likviditetsrisiko.
The situation was the opposite for savings banks. 
For sparebankene var situasjonen motsatt.
In addition, savings banks' foreign debt increased sharply in 1999. 
I tillegg økte sparebankenes utenlandsgjeld kraftig gjennom 1999.
Most of the increase came in the form of foreign deposits, which must be seen as a relatively volatile form of funding. 
Størsteparten av økningen kom i form av utenlandske innskudd, som må regnes som relativt flyktig finansiering.
However, in relation to savings banks' total financing, foreign debt is still at a low level. 
Sett i forhold til sparebankenes totale finansiering er imidlertid utenlandsgjelden fortsatt på et lavt nivå.
Developments in 1999 indicate that banks' credit risk has increased. 
Utviklingen i løpet av 1999 indikerer at bankenes kredittrisiko har økt.
This is due primarily to a large and growing exposure to the real estate industry as well as a negative trend in segments of this industry. 
Det skyldes hovedsakelig en stor og økende eksponering overfor eiendomsnæringen, samt en negativ utvikling i deler av denne næringen.
Commercial banks' capital adequacy has remained virtually unchanged the last three years, whereas savings banks' capital adequacy has gradually deteriorated. 
Forretningsbankenes kapitaldekning har vært tilnærmet uforandret de siste tre årene, mens sparebankenes kapitaldekning har blitt gradvis svekket.
These ratios for financial strength are still higher in savings banks than in commercial banks, however, and both bank groups satisfy the minimum requirements by a good margin. 
Disse måltallene for soliditet er imidlertid fortsatt høyere i sparebankene enn i forretningsbankene, og begge bankgruppene oppfyller regelverkets minstekrav med god margin.
Finance companies' gross lending rose sharply and considerably more than banks' lending in 1999. 
Finansieringsselskapenes brutto utlån steg kraftig og betydelig mer enn i bankene gjennom 1999.
Growth in lending at mortgage companies was on a par with lending growth at banks. 
Kredittforetakene hadde en utlånsvekst på linje med bankenes vekst.
Core capital ratios declined at finance companies and improved at mortgage companies in 1999. 
Finansieringsselskapene svekket sin kjernekapitaldekning mens kredittforetakene styrket sin kjernekapitaldekning i løpet av 1999.
Life insurance companies' shareholdings increased while holdings of other securities and loans fell from 1998 to 1999. 
Livsforsikringsselskapenes beholdning av aksjer og andeler økte mens beholdningen av andre verdipapirer og utlån gikk ned fra 1998 til 1999.
This means that life insurance companies' equity exposure has increased. 
Det betyr at livselskapenes eksponering overfor aksjemarkedet har økt.
Driving forces such as technological advances, deregulation, internationalisation and altered customer behaviour have contributed to increasing competition in the banking sector. 
Drivkrefter som teknologisk utvikling, deregulering, internasjonalisering og endret kundeatferd har bidratt til å øke konkurransen i bankmarkedet.
Barriers to entry have been reduced and Norwegian banks are encountering intensified competition from securities markets, institutional investors and foreign banks. 
Etableringsbarrierene er redusert og de norske bankene møter økt konkurranse fra verdipapirmarkedene, institusjonelle investorer og utenlandske banker.
There have been a number of mergers and acquisitions in the Norwegian financial services industry the last few years. 
Det har vært en rekke fusjoner og oppkjøp i norsk finansnæring de siste årene.
A special feature of this development is that a number of banks from other Nordic countries have entered into alliances, bought up or made offers to buy Norwegian banks: 
Et særtrekk ved utviklingen er at flere banker fra andre nordiske land har inngått allianser eller kjøpt eller lagt inn bud på norske banker:
Den Danske Bank has purchased Focus Bank 
Den Danske Bank har kjøpt Fokus Bank,
Handelsbanken in Sweden has purchased Bergensbanken 
Handelsbanken fra Sverige har kjøpt Bergensbanken,
FöreningsSparbanken in Sweden has entered into a cooperation agreement with the Sparebank1 banks and has thus become part-owner in Sparebank 1 Group 
FöreningsSparbanken fra Sverige har inngått en samarbeidsavtale med Sparebank1-bankene, og har i den forbindelse blitt deleier i Sparebank1 Gruppen,
Finnish-Swedish MeritaNordbanken has made an offer to buy Christiania Bank 
Finsk-svenske MeritaNordbanken har lagt inn bud på Kreditkassen.
Den Danske Bank and Handelsbanken have substantially increased their presence in Norway through their acquisitions of Fokus Bank and Bergensbanken. 
Gjennom oppkjøpene av henholdsvis Fokus Bank og Bergensbanken har Den Danske Bank og Handelsbanken økt sin tilstedeværelse i Norge kraftig.
For Den Danske Bank in particular, this means significantly greater market proximity in Norway. 
Spesielt for Den Danske Bank innebærer dette betydelig økt markedsnærvær i Norge.
Both banks are focusing on a wide range of activities and will contribute to increasing the competition for most customer groups in a number of geographic areas. 
Begge bankene satser bredt og vil bidra til å øke konkurransen overfor de fleste kundegrupper i flere geografiske områder.
This will affect competitive conditions for a number of Norwegian commercial and savings banks. 
Dette vil påvirke konkurranseforholdene for en rekke norske forretnings- og sparebanker.
Competition, especially for medium-sized enterprises, is likely to increase sharply. 
Det kan være grunn til å tro at spesielt konkurransen om mellomstore foretak vil kunne øke betydelig.
It is not clear whether MeritaNordbanken's bid for Christiania Bank will be accepted. 
Det er ikke avklart om MeritaNordbankens bud på Kreditkassen vil bli akseptert.
The MeritaNordbanken Group has recently entered into an agreement to merge with Denmark's Unibank. 
MeritaNordbanken-konsernet har nylig inngått avtale om fusjon med danske Unibank.
Unibank has had operations in Norway for several years and has focused primarily on larger corporate customers. 
Unibank har gjennom flere år drevet virksomhet i Norge, primært rettet mot større bedriftskunder.
In addition to the banks mentioned above, Sweden's SEB is also actively involved in Norway. 
I tillegg til de ovennevnte bankene, er også svenske SEB aktiv i Norge.
However, SEB has chosen a more focused strategy in Norway than Handelsbanken and Den Danske Bank. 
SEB har imidlertid valgt en noe mer fokusert strategi i Norge enn Handelsbanken og Den Danske Bank.
SEB focuses mainly on larger enterprises and other customers who require relatively advanced services. 
SEB retter seg i første rekke mot større bedrifter og andre kunder som etterspør forholdsvis avanserte tjenester.
In addition, SEB concentrates on the market for securities savings. 
I tillegg satser SEB på markedet for fondssparing.
Together with MeritaNordbanken, SEB is one of the financial groups that have invested most aggressively in the Internet as a distribution channel. 
Sammen med MeritaNordbanken er SEB blant de finanskonsernene som har satset mest offensivt på internett som distribusjonskanal.
It must be assumed that the Nordic banks will not be content with what they have already purchased or wish to purchase, but will use this as a springboard for further expansion. 
Det må antas at de nordiske bankene ikke vil slå seg til ro med det de allerede har kjøpt eller ønsker å kjøpe, men vil bruke dette som et grunnlag for ytterligere ekspansjon.
The Nordic banks' operations in Norway can take advantage of the resources and competencies in their respective head offices. 
De nordiske etableringene kan dra nytte av ressurser og kompetanse fra sine respektive hovedkontorer.
This will enable them to compete on product range, product development, product quality and price. 
Dette gjør at de kan konkurrere på både produktspekter og -utvikling, produktkvalitet og pris.
Low prices may be a possible means of achieving growth in new market segments. 
Lave priser kan være et aktuelt virkemiddel for å oppnå vekst i nye markedssegmenter.
Developments in financial institutions' net interest income and operating profit during the 1980s and 1990s are shown in Charts 1a, 1b, 1c and 1d. 
Utviklingen i finansinstitusjonenes netto renteinntekter og driftsresultat på 1980- og 1990-tallet er vist i figur 1a, figur 1b,figur 1c og figur 1d.
Developments are also discussed in a separate box at the end of this article. 
Utviklingen er også omtalt i en egen ramme til slutt i artikkelen.
A more detailed description of developments in 1999 follows. 
Nedenfor følger en nærmere beskrivelse av utviklingen i 1999.
Commercial banks 
Forretningsbanker
Commercial banks (parent banks and foreign-owned branches in Norway) posted a pre-tax ordinary operating profit of NOK 8.0bn (1.11% of ATA) in 1999, compared with NOK 4.8bn (0.68% of ATA) in 1998. 
Forretningsbankenes (morbanker og utenlandskeide filialer i Norge) resultat av ordinær drift før skatt var i 1999 på 8,0 milliarder kroner (1,11 prosent av GFK) mot 4,8 milliarder kroner (0,68 prosent) i 1998.
The pronounced improvement from 1998 to 1999 may be ascribed primarily to an increase in other operating income. 
Den markerte bedringen i resultatene fra 1998 til 1999 skyldes primært en økning i andre driftsinntekter.
In addition, developments in recorded losses have been favourable. 
Bankene har videre hatt en gunstig utvikling i de bokførte tapene.
A closer look at the figures, however, indicates that banks' loan losses will increase in the long-term. 
En nærmere studie av tallene indikerer imidlertid at bankenes utlånstap vil tilta på sikt.
Key profit and loss account figures are shown in Tables 1 and 2. 
Hovedtallene for resultatregnskapet er vist i tabell 1 og tabell 2.
Net interest income rose both nominally and as a percentage of ATA last year. 
Netto renteinntekter (rentenettoen) økte både nominelt og som andel av GFK det siste året.
In 1999, net interest income came to NOK 14.6bn (2.03% of ATA), against NOK 13.7bn (1.97% of ATA) the year before. 
I 1999 var rentenettoen på 14,6 milliarder kroner (2,03 prosent av GFK), mot 13,7 milliarder kroner (1,97 prosent av GFK) året før.
The increase is due primarily to the fact that commercial banks financed a larger portion of operations with deposits and equity. 
Økningen skyldes primært at forretningsbankene i større grad finansierte virksomheten med innskuddsmidler og egenkapital.