natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, this cannot prevent changes in the krone exchange rate if the Norwegian economy is subjected to substantial disturbances in the real economy other than those in the euro area and such disturbances are not countered by fiscal or incomes policy. 
Men det kan ikke hindre endringer i kronekursen dersom norsk økonomi blir utsatt for vesentlige og andre realøkonomiske forstyrrelser enn euroområdet og forstyrrelsene ikke blir tatt hånd om gjennom finans- eller inntektspolitikken.
Monetary policy cannot function effectively without good interplay with fiscal policy. 
Pengepolitikken kan ikke funksjonere godt uten i et godt samspill med finanspolitikken.
In the euro countries, the Maastricht Treaty and the Stability and Growth Pact provide guidelines for fiscal policy, including requirements to reduce government debt and to record a budget surplus during upturns and the establishment of limits on deficits during recessions. 
I euroområdet gir Maastricht-traktaten og stabilitetspakten retningslinjer for budsjettpolitikken, med krav om å bygge ned statsgjeld og ha overskudd på statsbudsjettet i oppgangskonjunkturer og grenser for underskuddet i nedgangstider.
Sweden has placed a cap on government expenditure in the medium term, and is systematically reducing government debt. 
Sverige har satt tak på statens utgifter på mellomlang sikt og bygger ned statsgjelden planmessig.
The UK is complying with a guideline stating that public consumption should not be debt-financed. 
Storbritannia følger en retningslinje som sier at offentlig konsum ikke skal lånefinansieres.
They have also placed a cap on government net debt. 
I tillegg har de satt et tak på statens nettogjeld.
The US has created a significant budget surplus, and government debt is being reduced. 
USA har skaffet seg et betydelig overskudd i de offentlige finansene, og statsgjelden reduseres.
In Norway it is important that the annual budgets are anchored in a long-term strategy which takes into account that oil revenues may fluctuate from one year to the next. 
I Norge er det viktig at de årlige budsjettene er forankret i en langsiktig strategi som tar høyde for at oljeinntektene kan svinge fra år til år.
Given the policy objective, the government budget should not have a procyclical effect. 
Slik siktemålet har vært, bør det unngås at statsbudsjettet virker medsyklisk.
It would be undesirable for government budgets to contribute to increased demand for labour at times when price and wage inflation is appreciably higher than the rate in other countries. 
Det ville være uheldig dersom statsbudsjettene bidrar til økt etterspørsel etter arbeidskraft når pris- og lønnsveksten samtidig er klart høyere enn i utlandet.
Transparency in monetary policy 
Åpenhet i pengepolitikken
In order to contribute to greater credibility and confidence, Norges Bank places emphasis on transparency with regard to its interest rate policy. 
For å bidra til troverdighet og tillit, legger Norges Bank vekt på åpenhet i rentepolitikken.
Transparency promotes predictability in the behaviour of the central bank and helps reduce uncertainty for economic agents. 
Åpenhet fremmer forutsigbarhet om sentralbankens adferd og gjør dermed usikkerheten mindre for aktørene i det økonomiske livet.
The Norwegian economy is accordingly less subject to doubt and speculation about the setting of interest rates, there is greater stability in expectations formation and movements in market interest rates are smoother. 
Norsk økonomi blir mindre utsatt for tvil og spekulasjoner om rentesettingen, forventningsdannelsen blir mer stabil og utviklingen i markedsrentene blir jevnere.
At the press conferences held in connection with our monetary policy meetings, we provide an account of the background to the interest rate decision. 
I pressekonferansene i forbindelse med rentemøtene redegjør vi for rentebeslutningen.
We usually include a statement of bias, ie whether there is a greater probability that the next change in interest rates will be an increase or a reduction. 
Normalt gir vi også en uttalelse om skjevhet - det vil si om det er sannsynlighetsovervekt for at neste endring i renten blir opp eller ned.
The Bank's inflation reports contain Norges Bank's projections for inflation for the next two years. 
Inflasjonsrapporten inneholder Norges Banks beste faglige skjønn på utviklingen i prisstigningen på to års sikt.
The annual report provides a review of the use of instruments and the basis for decision-making. 
I Norges Banks årsrapport gis en årlig gjennomgang av virkemiddelbruken og beslutningsgrunnlaget.
An evaluation is also presented of how well we have succeeded in attaining our monetary policy objectives. 
Her vurderes også hvor godt vi har lyktes med å nå målene for pengepolitikken.
It would appear that transparency in our interpretation of the Bank's mandate and our response pattern may have contributed to somewhat greater monetary policy predictability. 
Det kan se ut til at åpenhet om vår tolkning av mandatet og vårt reaksjonsmønster har bidratt til noe større forutsigbarhet i pengepolitikken.
Chart 5 suggests that money market rates now change less when Norges Bank changes its key rates than in the past. 
Figur 5 illustrerer at pengemarkedsrentene endres mindre enn før når Norges Bank endrer styringsrentene.
Another, and at least equally important, aspect of transparency is that transparency concerning our mandate, our interpretation of it, our response pattern and our evaluation of the economic outlook places restrictions on our own freedom of manoeuvre. 
En annen side ved åpenhet, som er minst like viktig, er at åpenhet omkring mandatet, vår tolkning av det, vårt reaksjonsmønster og våre vurderinger av de økonomiske utsiktene legger bånd på vår egen handlefrihet.
This helps to ensure that the central bank is consistent over time. 
Det bidrar til at sentralbanken er konsistent over tid.
Monetary policy in recent years 
Pengepolitikken de seneste årene
Has monetary policy been successful? 
Har pengepolitikken vært vellykket?
Has it contributed to satisfying the preconditions for a stable krone exchange rate? 
Har den bidratt til at forutsetningene for en stabil valutakurs blir oppfylt?
Before I attempt to answer these questions, I will briefly review the actual conduct of monetary policy and the decision-making basis. 
Før jeg forsøker å besvare disse spørsmålene, vil jeg kort gå gjennom den faktiske utøvelsen av pengepolitikken og beslutningsgrunnlaget.
The period between December 1992, when the fixed exchange rate regime was formally abandoned, and 1996 was characterised by balanced growth and a stable krone exchange rate. 
Perioden fra fastkurssystemet formelt ble forlatt i desember 1992 fram til 1996 var preget av balansert vekst og en stabil kronekurs.
However, in 1996 the economy began to show signs of overheating. 
I 1996 begynte økonomien imidlertid å vise tegn til overoppheting.
Coupled with an increase in oil prices, this contributed to appreciation pressures on the krone. 
Sammen med en økning i oljeprisen bidro dette til et appresieringspress mot kronen.
Interest rates were kept at a low level to counter appreciation pressures, and fiscal policy was not sufficiently tight to curb pressures in the economy. 
Renten ble holdt lav for å motvirke appresieringspresset, og finanspolitikken var ikke tilstrekkelig stram til å dempe presset i økonomien.
Developments since the beginning of 1997 show that the exchange rate is no longer suitable as a short-term operational objective of monetary policy. 
Blant annet utviklingen siden årsskiftet 1996/97 viser at valutakursen ikke lenger er godt egnet som et operativt kortsiktig mål for pengepolitikken.
Norges Bank cannot fine-tune the exchange rate. 
Norges Bank kan ikke finstyre kronekursen.
As mentioned, Norges Bank therefore places emphasis on satisfying the fundamental preconditions for stability in the krone exchange rate over time in its conduct of monetary policy. 
I utøvelsen av pengepolitikken legger derfor Norges Bank som nevnt vekt på å oppfylle de grunnleggende forutsetningene for stabilitet i kronekursen over tid.
Instability increased further in 1998. 
Ustabiliteten økte ytterligere i 1998.
In addition to domestic problems of overheating, which translated into strong cost inflation, 1998 was marked by financial crises in Asia, Russia and Brazil, falling commodity prices and general unrest in international financial markets. 
I tillegg til de innenlandske problemene med overoppheting, som nå slo ut i sterk kostnadsvekst, var 1998 preget av finansielle kriser i Asia, Russland og Brasil, fallende råvarepriser og generell uro på de internasjonale finansmarkedene.
After it became clear in August that Russia would not, in practice, be servicing its foreign debt, market participants became highly risk-averse. 
Etter at det i august ble klart at Russland i praksis ikke kom til å betjene utenlandsgjelden sin, falt markedsaktørenes vilje til å ta risiko dramatisk.
The unrest also spread to European financial markets and to Norway. 
Uroen spredde seg da også til de europeiske finansmarkedene og til Norge.
Investors moved their funds to Germany, the US and Switzerland. 
Investorene flyttet midlene sine til Tyskland, USA og Sveits.
The currencies of countries with less liquid and more volatile financial markets, such as Norway and Sweden, depreciated. 
Valutaene i land med mindre likvide og mer volatile finansmarkeder, som Norge og Sverige, ble svekket.
The Norwegian krone depreciated from around 101 against the ECU index at the beginning of the year to 115 in October, the weakest rate since the objective of exchange rate stability against the ECU was adopted. 
Den norske kronen falt i verdi fra et nivå rundt 101 mot ecu-indeksen ved inngangen av året til 115 i oktober, det svakeste nivået siden målet om å stabilisere kronen mot ecu ble innført.
Norges Bank responded to the sharp depreciation of the krone by raising its key rates in several steps through 1998. 
Norges Bank svarte på den kraftige kronesvekkelsen med å heve signalrentene flere ganger gjennom 1998.
Following the last increase in interest rates on 25 August, the sight deposit rate stood at 8.00 per cent, 4.50 percentage points higher than at the beginning of 1998. 
Etter den siste renteøkningen 25. august var foliorenten 8,00 prosent, eller 4,50 prosentpoeng høyere enn ved inngangen av 1998.
Kjell Storvik stated a few days later that "The interest rate level which has now been established should, in addition to directly contributing to stabilising the krone exchange rate, dampen price expectations, which in turn implies that expectations of a further depreciation will gradually recede." 
Kjell Storvik uttalte i etterkant av dette at "Det rentenivå som nå er etablert bør i tillegg til direkte å bidra til å stabilisere kronekursen også begrense prisforventningene, hvilket i sin tur vil innebære at forventningene om ytterligere depresiering etter hvert avtar."
During the autumn, it appeared that the effects of the depreciation of the krone on inflation would not be as great as assumed originally. 
Utover høsten viste det seg at prisvirkningene av kronesvekkelsen ikke ble så store som først antatt.
First, the krone had depreciated less against an average of trading partners' currencies than against the ECU. 
For det første hadde kronen svekket seg mindre mot et gjennomsnitt av handelspartnerne enn mot ecu.
Second, price inflation in the global economy fell. 
For det andre gikk prisstigningen internasjonalt ned.
At the same time, it appeared that the turnaround in the real economy would be considerable. 
Omslaget i realøkonomien så samtidig ut til å bli stort.
Low oil prices amplified the fall in investment in the petroleum sector. 
Den lave oljeprisen forsterket fallet i oljeinvesteringene.
This is why Norges Bank decided at the beginning of 1999 to reduce interest rates. 
Det var bakgrunnen for at Norges Bank ved begynnelsen av 1999 valgte å redusere renten.
Owing to the uncertainty associated with economic developments and the effects of interest rate changes, Norges Bank adopts a gradual approach to the setting of interest rates. 
På grunn av usikkerhet om den økonomiske utviklingen og virkningene av renteendringer, går Norges Bank gradvis fram i rentepolitikken.
Interest rates were therefore reduced in five steps by a total of 2.50 percentage points in the period from 28 January to 23 September 1999. 
Renten ble derfor redusert skrittvis med til sammen 2,50 prosentpoeng i fem omganger i perioden 28. januar til 23. september 1999.
The lowering of interest rates contributed to strengthening the krone. 
Rentereduksjonen bidro til å styrke kronen.
In mid-1999, Norges Bank considered the risk of a recession of a type that would reduce confidence in the krone to be substantially reduced. 
I midten av 1999 vurderte Norges Bank risikoen for nedgangstider av en art som ville svekke tilliten til kronen som vesentlig redusert.
In addition to the reduction in interest rates, this was partly due to brighter prospects for international growth and higher commodity prices. 
Årsakene var, i tillegg til rentereduksjonen, blant annet lysere vekstutsikter internasjonalt og høyere råvarepriser.
However, we still envisaged a growth pause in the Norwegian economy. 
Vi så imidlertid fortsatt for oss en periode med vekstpause i norsk økonomi.
The projections for price and cost inflation in the next few years were then in accord with the corresponding aim for inflation for the ECB. 
Anslagene for pris- og kostnadsstigningen de nærmeste årene var da i samsvar med den stigningen som ESB sikter mot.
Through the latter half of 1999, economic indicators suggested that we had underestimated economic growth. 
Gjennom siste halvdel av 1999 tydet økonomiske indikatorer på at vi hadde undervurdert den økonomiske veksten.
The projections for price and cost inflation in the mainland economy over the next few years were revised up. 
Anslagene for pris- og kostnadsveksten og veksten i fastlandsøkonomien de nærmeste årene ble oppjustert.
This was why Norges Bank, following its monetary policy meeting on 16 March 2000, at which interest rates were left unchanged, signalled for the first time that the next interest rate change was more likely to be an increase. 
Dette var bakgrunnen for at Norges Bank etter rentemøtet 16. mars 2000, hvor renten ble holdt uendret, for første gang signaliserte en sannsynlighetsovervekt for at neste renteendring ville være en økning.
On 12 April 2000, Norges Bank decided to increase the sight deposit rate by 0.25 percentage point to 5.75 per cent. 
Den 12. april 2000 besluttet Norges Bank å øke foliorenten med 0,25 prosentpoeng til 5,75 prosent.
The decision to raise our key rates was taken in a period when the krone had depreciated against an average of trading partners' currencies, but was stable and strong against the euro, primarily reflecting the weakness of the euro. 
Beslutningen om å øke styringsrentene ble fattet i en periode da kronen hadde svekket seg mot et gjennomsnitt av handelspartnerne, men var stabilt sterk mot euro.
Given the prevailing situation in the Norwegian economy, we were of the view that an unchanged interest rate would not contribute to bringing price and cost inflation down towards the corresponding aim for inflation of the ECB. 
I den situasjonen norsk økonomi befant seg i, vurderte vi at en uendret rente ikke ville bidra til å bringe pris- og kostnadsveksten ned mot den stigningen ESB sikter mot.
An unchanged interest rate would therefore undermine the objective of a stable exchange rate over time. 
En uendret rente ville dermed undergrave målet om en stabil valutakurs over tid.
At the same time, growth in the economy was so strong that a higher interest rate would not increase the risk of a deflationary recession to any significant extent. 
Samtidig var veksten i økonomien såpass sterk at en høyere rente ikke medførte noen vesentlig økning i risikoen for nedgangstider med deflasjon.
The interest rate increase of 0.25 percentage point was in itself modest. 
Renteøkningen på 0,25 prosentpoeng var i seg selv beskjeden.
We did indicate, however, that it was more likely that the next change in interest rates would be an increase. 
Vi signaliserte imidlertid en sannsynlighetsovervekt for at neste renteendring ville være en økning.
Growing evidence of continued pressures in the economy emerged during the summer of 2000. 
Tendensen til fortsatt press i økonomien ble enda klarere utover sommeren 2000.
The wage settlement resulted in an increase in labour costs of about 5 per cent in both 2000 and 2001. 
Lønnsoppgjøret medførte en økning i lønnskostnadene på om lag 5 prosent både i 2000 og i 2001.
The projections for price and cost inflation in the years ahead were revised up as a result of the higher rise in labour costs, a weaker effective krone exchange rate and stronger external inflationary impulses. 
Anslagene for pris- og kostnadsveksten i årene fremover ble oppjustert som følge av den høyere lønnskostnadsveksten, svakere effektiv kronekurs og sterkere prisimpulser fra utlandet.
It appeared that the growth pause in the Norwegian economy would be shorter than expected. 
Vekstpausen i norsk økonomi så ut til å bli kortere enn ventet.
Against the background of an upward revision of the projections for price and cost inflation in the next few years, Norges Bank decided on 14 June to raise the interest rate by 0.50 percentage point. 
På bakgrunn av oppjusteringen av anslagene for pris- og kostnadsveksten de nærmeste årene, besluttet Norges Bank den 14. juni å øke renten med 0,50 prosentpoeng.
This was followed by another increase of 0.50 percentage point on 9 August. 
Renteøkningen ble fulgt opp av en ny økning på 0,50 prosentpoeng den 9. august.
We then indicated that it was more likely that the next change in interest rates would be an increase, but also stated that substantial steps had been taken in the adjustment of the interest rate that was appropriate on the basis of our analyses. 
Da signaliserte vi en sannsynlighetsovervekt for at neste renteendring ville være en økning, men uttalte samtidig at vi hadde tatt vesentlige skritt i den rentetilpasning som var riktig på bakgrunn av våre analyser.
Following the next decision to increase interest rates by 0.25 percentage point on 20 September, we indicated that the probability that the next change in interest rates would be a reduction was the same as the probability of an increase. 
Etter at den neste renteøkningen på 0,25 prosentpoeng ble besluttet den 20. september, ga vi uttrykk for at vi anså det like sannsynlig at neste endring i renten ville være en reduksjon som at det ble en økning.
The sight deposit rate has since remained at 7.00 per cent. 
Foliorenten har siden dette vært 7,00 prosent.
In the December 2000 Inflation Report, it was estimated that price inflation would decline gradually in the years ahead, but remain higher than 2 per cent in 2003 and 2004. 
I den siste inflasjonsrapporten, IR 2000/4, ble det anslått at prisveksten ville avta noe i årene fremover, men ligge over to prosent i 2003 og 2004.
However, the projections were based on the assumption that interest rates move in line with market expectations, as implied by the forward rate curve. 
Anslagene var imidlertid betinget av at renten utvikler seg i tråd med markedets forventninger, reflektert ved terminrentekurven.
The market had factored in a decline in interest rates over the next two years. 
I markedet var det priset inn en rentenedgang de neste to årene.
It thus appeared that market participants had a different perception of the probability of a reduction in interest rates than the one expressed by Norges Bank. 
Det så dermed ut som om aktørene i pengemarkedet hadde en annen oppfatning av sannsynligheten for rentefall enn det Norges Bank hadde gitt uttrykk for.
The technical assumption of a fall in interest rates influenced the projections. 
Den tekniske forutsetningen om rentenedgang påvirket anslagene.
In the report, we also indicated that given an unchanged interest rate, projected price inflation would be below 2 per cent from the end of 2002. 
I rapporten viste vi også at dersom vi i stedet betinget med en uendret rente, ville anslagene for prisveksten ligge i underkant av 2 prosent fra og med utgangen av 2002.
It is not possible to find a simple performance measure that makes it easy to determine in retrospect whether monetary policy has been successful. 
Det er ikke mulig å finne et enkelt resultatmål som gjør det til en triviell oppgave å bedømme i ettertid om pengepolitikken har vært vellykket.
As noted earlier, confidence and credibility are important for achieving the objectives of monetary policy. 
Som nevnt innledningsvis er tillit og troverdighet viktig for å nå målene for pengepolitikken.
The degree of confidence and credibility will be an indication of how successful monetary policy has been. 
Graden av tillit og troverdighet vil være en indikasjon på hvor vellykket pengepolitikken har vært.
Confidence and credibility cannot be measured directly. 
Tillit og troverdighet kan ikke måles direkte.
There are, however, various indicators that provide some information. 
Det finnes imidlertid ulike indikatorer som gir noe informasjon.
Credibility is reflected in the accord between the public's expectations concerning future nominal developments and the nominal anchor. 
Troverdighet gjenspeiles i at publikums forventninger om den framtidige nominelle utviklingen er i samsvar med det nominelle ankeret.
One test might be whether economic agents expect inflation to be reduced towards the corresponding aim for inflation for the ECB. 
En test kan være om aktørene i økonomien forventer at prisstigningen kommer ned mot ESBs mål.
The ECB's primary objective is the maintenance of price stability, which it has defined as an annual increase of below two per cent in the Harmonised Index of Consumer Prices. 
ESB har prisstabilitet som det primære målet og har definert prisstabilitet som en årlig stigning på under to prosent i konsumprisene, målt ved den harmoniserte konsumprisindeksen.
Chart 11 shows market participants' expectations concerning inflation over the next ten years, according to Consensus Forecasts. 
Figur 11 viser markedsaktørenes forventninger om inflasjonen de neste 10 årene, slik de framkommer i "Consensus Forecasts".
With a proviso regarding the accuracy of such measures, the survey indicates that price inflation is expected to be reduced in the years ahead and approach the interval aimed at by the ECB. 
Med forbehold om nøyaktigheten i slike målinger, tyder spørreundersøkelsen på at prisstigningen forventes å reduseres i årene fremover og komme nær det intervallet som ESB sikter mot.
In its latest survey of 8 January 2001, Consensus Forecasts' projection for inflation was 2.0 per cent in 2001. 
I den siste undersøkelsen fra 8. januar i år, var consensus forecast for prisstigningen 2,0 prosent i 2001.
Changes in long-term interest rates are another indicator of inflation expectations. 
En annen indikator på prisforventningene er utviklingen i langsiktige renter.
Implied forward rates, which measure market expectations concerning future short-term rates, can be derived from long-term rates. 
Ut fra langsiktige renter kan en utlede såkalte implisitte terminrenter, som måler markedets forventninger om framtidige korte renter.
If Norwegian long-term forward rates are substantially higher than corresponding rates in the euro area, this may be an indication that, over time, market participants expect higher price inflation in Norway than in euro countries. 
Dersom norske langsiktige terminrenter er vesentlig høyere enn tilsvarende renter for euroområdet, kan det være en indikasjon på at markedsaktørene forventer høyere prisstigning over tid i Norge enn i eurolandene.
However, because interest rate expectations cannot be directly observed, some uncertainty with regard to the calculation method must be taken into account. 
Fordi renteforventningene ikke kan observeres direkte, må en imidlertid ta høyde for enn viss usikkerhet med hensyn til beregningsmetoden.
Chart 12 shows movements in the long-term forward rate differential against Germany. 
Figur 12 viser utviklingen i den langsiktige terminrentedifferansen mot Tyskland.