natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Llewellyn and King were fellow students at Cambridge. 
Llewellyn og King rodde på samme lag da de begge studerte ved Cambridge.
Anne Sibert also attended this conference. 
Anne Sibert deltok også på denne konferansen.
It has also been shown that when people are in groups of like-minded persons, and especially when they are socially isolated, they are prone to taking more extreme positions than they would on their own. 
Det er også vist at når folk befinner seg i grupper med likesinnede, og spesielt når de er avsondret sosialt, er de tilbøyelig til å ta mer ekstreme standpunkt enn de ville gjort på egen hånd.
His analyses concerned US foreign policy, where groupthink might deserve much of the blame for competent persons making poor decisions. 
Hans analyser tok utgangspunkt i amerikansk utenrikspolitikk, hvor gruppetenkning kunne få mye av skylden for at ellers kompetente mennesker fattet dårlige beslutninger.
He found that “the tendency to conformity in our society is so strong that reasonably intelligent and well meaning young people are willing to call black white.” 
Han konstaterte at “the tendency to conformity in our society is so strong that reasonably intelligent and well meaning young people are willing to call black white.”
The proposition states that the Executive Board shall be composed of persons of different backgrounds to ensure that it is capable of being critical of its own assessments. 
I proposisjonen heter det at hovedstyret skal være sammensatt av personer med ulik bakgrunn for å sikre hovedstyrets evne til å være kritisk til egne vurderinger.
Board appointment guidelines and rules relating to limitations on members’ ownership interests and functions are set out in the Norges Bank Act and the Regulation of 7 August 2000 relating to Norges Bank’s Executive Board members’ relationship to other credit institutions and undertakings. 
Retningslinjer for hvem som kan sitte i hovedstyret og begrensninger på hva medlemmene kan ha av eierinteresser og verv, finnes i Sentralbankloven og Forskrift om forholdet til andre kredittinstitusjoner og bedrifter for medlemmer av Norges Banks hovedstyre av 7. august 2000.
Executive Board members cannot inter alia be married to a member of parliament and external members cannot receive remuneration from or sit on the board or supervisory council of financial institutions, securities firms or collective investment undertakings. 
Hovedstyremedlemmene kan blant annet ikke selv være eller være gift med stortingsrepresentanter, og de kan ikke være lønnet av eller ha verv i styre- eller tilsynsorganer i finansinstitusjoner, verdipapirforetak eller forvaltningsselskap for verdipapirfond.
Nor are they permitted to buy or sell fixed income or foreign exchange products when they are in possession of information concerning conditions that may influence prices, unless the information is available to the public. 
De kan heller ikke kjøpe eller selge rente- og valutaprodukter når de har informasjon om omstendigheter som kan påvirke kursforholdene, med mindre denne informasjonen er offentlig tilgjengelig.
In addition, the general impartiality provisions under Section 6 of the Public Administration Act apply. 
I tillegg gjelder de alminnelige habilitetskravene i Forvaltningslovens paragraf 6.
For a discussion of the relationship between conclusion-based and premise-based decisions, see Carl Andreas Claussen og Øistein Røisland (2010): “A quantitative discursive dilemma”, Social Choice and Welfare, vol. 
For en diskusjon av forholdet mellom konklusjons- og premissbaserte beslutninger, se Carl Andreas Claussen og Øistein Røisland (2010): ”A quantitative discursive dilemma”, Social choice and welfare, vol.
It should be noted that premise-based decisions can be vulnerable to strategic behaviour. 
Det er verdt å merke seg at premissbaserte beslutninger kan være sårbare for strategisk atferd.
It is possible to vote on the premises in such a way as to reach a preferred outcome. 
Det er mulig å stemme på premissene på en slik måte man oppnår en på forhånd ønsket konklusjon.
[32] 
[32]
The material on which interest rate decisions is based is published on the Norges Bank website. 
Materialet som ligger til grunn for rentebeslutningene publiseres på Norges Banks hjemmeside www.norges-bank.no.
[34] See inter alia David Longworth and Asbjørn Rødseth (2003):“Report on the Decision-Making Process and the Strategy Document”, Hans Genberg, Charles Wyplosz and Andrea Fracasso (2003):“How do central banks write? 
[34] Se blant annet David Longworth og Asbjørn Rødseth (2003):”Report on the Decision-Making Process and the Strategy Document”, Hans Genberg, Charles Wyplosz og Andrea Fracasso (2003):“How do central banks write?”
An Evaluation of Inflation Targeting Central Banks” and Ingimundur Fridriksson (forthcoming): “The Monetary Policy Report Process in Norges Bank”. 
An Evaluation of Inflation Targeting Central Banks” og Ingimundur Fridriksson (kommende): “The Monetary Policy Report Process in Norges Bank”
There are two forms of guilt: One is guilty with intent, which typically means that the offender intended to produce the negative outcome. 
Det er to hovedformer for skyld: Den ene er forsett, som typisk vil si at gjerningspersonen har hatt til hensikt å fremkalle det negative resultatet.
The other form of guilt is negligence, which somewhat simplified implies a failure to use reasonable care or prudence. 
Den andre skyldformen er uaktsomhet, som noe forenklet innebærer å opptre uforsiktig eller uforsvarlig.
In determining whether an offender has acted with negligence, his behaviour must be measured against ordinary reasonable and prudent behaviour in a comparable situation. 
For å kunne vurdere om en gjerningsperson har handlet uaktsomt, må man måle hans atferd mot hvordan en alminnelig fornuftig og samvittighetsfull person ville ha forholdt seg i en tilsvarende situasjon.
A Supreme Court ruling from 1984 provides an illustration of negligence consideration. 
Aktsomhetsvurderingen kan illustreres med en høyesterettsdom fra 1984.
The Supreme Court was to decide whether a the driver of a car was negligent when in a very difficult intersection he crashed into a car that had the right of way on the other crossing road. 
Høyesterett skulle ta stilling til om en bilfører var uaktsom da han i et meget vanskelig kryss kolliderte med en bil som hadde forkjørsrett på kryssende vei.
The collision occurred in the midst of rush traffic, and the Court argued that crossing traffic should be expected at that time. 
Kollisjonen skjedde midt i rushtiden, og retten mente det måtte ventes å være kryssende trafikk på dette tidspunktet.
However, a number of conditions made it difficult for the man to see the traffic before he was close to the intersection. 
Det forelå imidlertid flere forhold som gjorde det vanskelig for mannen å observere trafikken før han kom nær inn til krysset.
It was dark, with rain and sleet and icy roads. 
Det var mørkt, regn og sludd, og veien var glatt.
On the other hand, the driver was very familiar with the site and he should have been aware of the all the risks at the intersection. 
På den annen side var bilføreren godt kjent på stedet, og han burde vært kjent med alle risikomomentene i veikrysset.
As he did not adjust his driving so that he was able to stop, the Court found that the driver had acted negligently. 
Når han likevel ikke hadde innrettet kjøringen slik at han greide å stoppe i tide, fant Høyesterett at bilføreren hadde opptrådt uaktsomt.
He writes: “When the authorities learned of the British decision, they probably felt they were under time pressure, which is why the situation was not nearly as thoroughly discussed as it actually could have been.” 
Han skriver: ”Da så meldingen om det britiske tiltaket kom, følte myndighetene nok at de var under tidspress, og situasjonen ble neppe da så grundig gjennomdrøftet som det faktisk var anledning til.
Nor was this decision criticised by the business sector or the press, and in its publication “Økonomiske utsyn over året 1949”, Statistics Norway wrote that “the Norwegian external economy is so closely linked to that of the UK, that there was hardly any alternative to following the pound sterling”. 
Beslutningen ble heller ikke kritisert i næringsliv eller presse, og Statistisk Sentralbyrå skrev i sin publikasjon ”Økonomiske utsyn over året 1949” at ”norsk utenriksøkonomi er så sterkt knyttet til den britiske at det neppe fantes noe annet alternativ enn å følge pundet”.
[38] 
[38]
[39] The lecture “On transparency”, the commentaries by Inge Lorange Backer, Andreas Føllesdal and Bernt Aardal and Aanund Hylland’s summary of the debate are published in Norges Bank Occasional Paper No. 41 (2010). 
Foredraget “Om åpenhet” og kommentarene fra Inge Lorange Backer, Andreas Føllesdal og Bernt Aardal, samt Aanund Hyllands sammendrag av debatten, er gjengitt i Nytt Norsk Tidsskrift 01-02/2010.
[40] 
[40]
[42] 
[42]
See Øyvind Østerud’s introduction in the Norwegian Academy of Science and Letters annual report for 2009 at (in Norwegian). 
Se preses Øyvind Østeruds innledning til årsberetningen for 2009 fra Det Norske Videnskaps-Akademi.
Charts in pdf-format (112 kB) 
Figurer i pdf-format (111 kB)
In his first year as governor of Norges Bank in 1985, Hermod Skånland gave a speech entitled: “Making use of the central bank”. [1] 
I sitt første år som sentralbanksjef i 1985 holdt Hermod Skånland et foredrag med tittelen: ”En nyttig sentralbank”. [1]
Skånland compared the independence of the Bundesbank with Norges Bank’s position in the government administration under the credit rationing policy of the time here in Norway. 
Skånland sammenliknet den tyske sentralbankens uavhengighet med Norges Bank sin stilling i forvaltningen under datidens kredittrasjonering her hjemme.
He said: “In Norway, where no great degree of power has been given to the central bank, it must develop other qualities.” 
Han sa at:”hos oss, hvor sentralbanken ikke er gitt noen større makt å bygge på, er det andre egenskaper den må utvikle.”
The Bank was to be efficient in its operations and function as a sound adviser for the government authorities. 
Banken skulle være en god rådgiver for statsmyndighetene og effektiv som bedrift.
The Norges Bank of today is a result of its own and the country’s economic history. 
Norges Bank i dag er et resultat av sin egen og landets økonomiske historie.
Although the Bank’s role is influenced by central bank developments in other countries, we also have our own legal traditions and our own way of organising government administration. 
Banken sin plass er påvirket av utviklingen i sentralbanker i andre land, men vi har også egne juridiske tradisjoner og vår egen måte å organisere statsforvaltningen på.
The tasks assigned to the Bank are also supported by modern economic theory. 
Nyere økonomisk teori underbygger også de oppgavene banken er tildelt.
A central bank is different from other public bodies in that it has its own balance sheet, independent budgetary authority and its own accounts. 
En sentralbank skiller seg fra andre forvaltningsorgan ved at den har sin egen balanse, selvstendig budsjettkompetanse og eget regnskap.
To build confidence in the Bank over time, the central bank must manage this form of autonomy in a sound manner. 
For å vinne tillit på lang sikt må sentralbanken forvalte denne frie stillingen på en god måte.
I have emphasised the importance of an efficiently run central bank that concentrates on core tasks. 
Jeg har lagt vekt på at banken skal drives effektivt og konsentrere seg om kjerneoppgavene.
This is an adequate staff level. 
Flere trengs ikke.
We no longer produce statistics, and we are no longer a manufacturing enterprise. 
Vi produserer ikke lenger statistikk, og vi er ikke lenger en industribedrift.
We issue the currency, but we do not print banknotes or mint coins. 
Vi utsteder penger, men vi trykker ikke sedler eller preger mynt.
The distribution of money has been taken over by private business. 
Næringslivet har overtatt distribusjonen av penger.
The central bank’s formal independence must be supported by a solid capital base. [2] 
Den formelle uavhengigheten til sentralbanken må understøttes av solid egenkapital. [2]
The objectives pursued by the central bank are for the common good. 
De mål sentralbanken forfølger, er felles goder.
The objective of monetary policy has always been determined by the government and the Storting (Norwegian parliament) and was for a long period set out in an Act. 
Målet for pengepolitikken har alltid har vært bestemt av regjering og Storting, og lenge i lovs form.
Norges Bank has issued notes and coin throughout its history, for the first hundred years based on the silver or gold standard. 
Hele tiden har Norges Bank utstedt sedler og mynt, det første hundreåret basert på sølv – eller gullstandard.
However, Norges Bank’s tasks have otherwise varied over time. 
Men ellers har oppgavene til Norges Bank variert over tid.
The fund will not, however, be one of the topics of my speech today.[3] 
Fondet vil for øvrig ikke være tema i dette foredraget.[3]
The origins of Norges Bank 
Den spede begynnelsen
Norges Bank was established in 1816 as a limited liability company, privately owned but under the control of the Storting. 
Norges Bank ble opprettet i 1816 som et aksjeselskap i privat eie, men under Stortingets kontroll.
It was Norway’s first bank. 
Den var landets første bank.
The Napoleonic Wars had been costly for Denmark and eventually led to hyperinflation. 
Napoleonskrigene hadde vært dyre for danskene, og det endte i hyperinflasjon.
In order to secure confidence in the new specie daler, Norges Bank had to be independent. [4] 
For å sikre tillit til den nye spesidaleren måtte Norges Bank være selvstendig. [4]
The intention was to make it difficult for the government and the Storting to influence the central bank. 
Det skulle være vanskelig for regjering og Storting å få sentralbanken i tale.
The Bank’s headquarters were located in Trondheim, a 12-day journey from the capital. 
Hovedkontoret ble lagt til Trondheim, tolv dagers reise fra hovedstaden. [5]
[5]The Bank’s tasks were to issue Norwegian notes and coin with a stable value measured in silver, perform banking services for the government, provide loans and take deposits. 
Banken skulle utstede norske sedler og mynt med en stabil verdi målt i sølv, utføre banktjenester for staten og gi lån og ta i mot innskudd.
Equity capital was procured by introducing a silver tax. 
Egenkapitalen ble skaffet til veie ved en egen sølvskatt.
The silver standard was replaced by the gold standard in 1874, and the following year saw Norway’s entry into the Scandinavian Currency Union. 
Sølvstandard ble endret til gullstandard i 1874, og året etter gikk banken med i den skandinaviske myntunion.
The Norwegian krone became the new currency unit. 
Vi fikk norske kroner som pengeenhet.
Norges Bank as the bankers’ bank 
Norges Bank som bankenes bank
Norges Bank became a more modern institution with the Act of 1892. [6] 
Norges Bank ble en mer moderne institusjon med ny lov i 1892. [6]
It became a bank for the banks that had emerged and a common national discount rate was introduced. 
Den ble bank for bankene som hadde vokst fram, og det ble innført en felles diskonto for hele landet.
The note issuing rules were also changed to enable Norges Bank to meet bank demand for liquidity more easily. 
Reglene for hvor mye gull det skulle være bak hver seddel, ble samtidig endret slik at Norges Bank lettere kunne møte bankenes etterspørsel etter likviditet.
It was legally established that Norges Bank would be the government’s treasurer. 
Det ble lovfestet at Norges Bank skulle være statens kasserer.
The Bank remained legally independent of the government authorities in its use of instruments: the Act of 1892 reconfirmed that Norges Bank could not be given instructions by the government or the Storting and Bank decisions could not be reversed by other authorities. 
Banken forble rettslig uavhengig av statsmyndighetene i sin bruk av virkemidler: Heller ikke etter loven av 1892 kunne regjering og Storting instruere Norges Bank, og det var ingen adgang for andre myndigheter til å omgjøre bankens vedtak.
The contemporary ideal was an independent central bank.[7] 
Idealet i samtiden var en uavhengig sentralbank. [7]
At the same time, a permanent chair and deputy chair were assigned to Norges Bank’s board, both appointed by the government. 
Samtidig fikk Norges Banks direksjon en fast leder og en nestleder som begge ble oppnevnt av regjeringen.
It would seem that the need to distinguish between different roles was not very firmly rooted: the first permanent chair of the board, director Karl Gether Bomhoff, was also a parliamentary representative. [8] 
Behovet for å skille mellom ulike roller var nok ikke særlig godt forankret: Den første faste lederen av direksjonen, direktør Karl Gether Bomhoff, var samtidig stortingsrepresentant. [8]
He was, by the way, one of Henrik Ibsen’s few friends. [9] 
Han var forøvrig en av Henrik Ibsens få venner. [9]
In 1897 the Storting had enough confidence in the independence of the central bank to relocate Norges Bank’s head office to Kristiania (now Oslo). 
I 1897 tok Stortinget sjansen på å flytte hovedkontoret til Norges Bank til Kristiania.
Payment by cheque was introduced in Norway in the same year, and from 1898 Norges Bank functioned as settlement bank for payments between private banks. [10] 
Samme år fikk Norge en sjekklov, og fra 1898 fungerte Norges Bank som oppgjørsbank i betalingene mellom de private bankene. [10]
The more flexible note issuing rules proved very useful during the Kristiania crisis in 1899. 
De mer fleksible seddeldekningsreglene kom til stor nytte under Kristianiakrisen i 1899.
The crisis followed a housing and construction bubble in the capital. 
Krisen fulgte en boble i hovedstadens bolig- og byggebransje.
This was the first time the central bank acted as lender of last resort for the banks. 
Dette var første gang sentralbanken opptrådte som långiver i siste instans til bankene.
Boom, banking crisis and parity policy 
Jobbetid, bankkrise og paripolitikk
The fairly stable years that then followed after the turn of the century came to an abrupt end with the outbreak of World War I. 
De nokså stabile årene som så fulgte etter århundreskiftet tok brått slutt med utbruddet av første verdenskrig.
Norges Bank’s obligation to convert banknotes into gold was suspended, and the central bank provided funding for increased government activities and other purposes. [11] 
Norges Bank sin plikt til å innløse gull ble suspendert, og sentralbanken finansierte både økte aktiviteter for staten og andre formål. [11]
The gold standard ideal of an independent central bank was abandoned during the war. 
Gullstandardens ideal om en uavhengig sentralbank ble forlatt under denne krigen.
There was strong credit growth. 
Kredittveksten ble sterk.
The combination resulted in a boom period followed by a stock market crash, a banking crisis and a fall in monetary value. 
Sammen førte dette til jobbetid og dyrtid etterfulgt av børskrakk, bankkrise og fall i pengeverdien.
Francis Sejersted wrote the following about the appointment of Nicolai Rygg as governor of Norges Bank in 1920: “When [Prime Minister] Gunnar Knudsen [in 1920] called Rygg to the position of chairman of Norges Bank’s board, his aim was to secure the services of a strong and knowledgeable man. 
Francis Sejersted omtaler utnevnelsen av rogalendingen Nicolai Rygg til sentralbanksjef i 1920:”Da Gunnar Knudsen [i 1920] kalte Rygg til sjefdirektørstillingen i Norges Bank, var hensikten nettopp å få en sterk og kyndig mann i stillingen.
Gunnar Knudsen suspected an economic storm was brewing, and he suspected something that to a great extent was his own responsibility, namely that monetary policy had been neglected during the war. 
Gunnar Knudsen ante økonomisk uvær, og han ante noe som i stor grad var hans eget ansvar, at pengepolitikken hadde vært vanskjøttet under krigen.
It is important to keep this in mind in any judgement of Rygg – that he took over an estate that had fallen into grave disrepair. 
Det er viktig for bedømmelsen av Rygg at man hele tiden har dette in mente, han overtok et bo i den elendigste forfatning.
The monetary and fiscal policy pursued during World War I had been lax to a degree that was completely unnecessary”. [12] 
Det ble under første verdenskrig ført en helt unødvendig slepphendt penge- og finanspolitikk.” [12]
Norges Bank now aimed to raise the value of the Norwegian krone and lower the price of gold by means of so-called “parity policy”. 
Norges Bank tok nå sikte på å bringe pengeverdien opp og dermed gullprisen i norske kroner ned gjennom den såkalte ”paripolitikken”.
This line of approach was followed by most advanced economies to restore pre-war exchange rates. 
Det var en linje som ble fulgt i de fleste industrilandene, og det ville gjenopprette valutakursene fra før krigen.
A system of stable and convertible currencies was regarded as essential to growth in global trade. 
Et stabilt og konvertibelt valutasystem ble sett på som en forutsetning for vekst i verdenshandelen.
Rygg moreover regarded restoring the value of the krone to its former gold parity as a moral obligation. [13] 
Rygg så det dessuten som en moralsk forpliktelse å føre kronen tilbake til pari. [13]
The Norwegian government held substantial debt in sterling and US dollars and he felt it was important to settle Norway’s debts in money of the same value as previously. 
Den norske staten hadde betydelig gjeld i pund og dollar, og han mente det var viktig at vi gjorde opp for oss i penger med like høy verdi som før.
The same applied to small depositors – they were to feel secure that their money would keep its value over time. [14] 
Det samme gjaldt småsparerne – de skulle kunne føle seg sikre på at pengene bevarte sin verdi over tid. [14]
But the central bank also had a banking crisis to deal with. 
Men sentralbanken hadde samtidig en bankkrise å hanskes med.
Funding was supplied, partly by Norges Bank and partly by the Treasury, to keep the banks afloat. 
For å holde bankene i gang ble det tilført penger, dels fra Norges Bank og dels fra statskassen.
It took time to restore confidence in the krone and for parity policy to be effective. 
Det tok tid før kronen fikk tillit og paripolitikken virket.
It was not until May 1928 that the krone was pegged to gold at par. 
Først fra mai 1928 ble kronen festet til gull til pari kurs.
The government and the Storting left much of the responsibility for economic policy to Norges Bank. [15] 
Regjeringen og Stortinget overlot mye av ansvaret for den økonomiske politikken til Norges Bank. [15]
The recommendation by the Standing Committee on Finance and Economic Affairs in the central bank’s annual report for 1924 reads as follows: “The majority finds that it does not possess the necessary knowledge of all the interacting factors which under these difficult circumstances must affect Norges Bank’s decisions to be able to perform a critical review of these decisions.” [16] 
I finanskomitéens innstilling til sentralbankens beretning for 1924 kan vi lese:”Flertallet finner, at dette ikke har det nødvendige kjennskap til alle de samspillende faktorer, som under disse vanskelige forhold må øve sin innflydelse på Norges Banks disposisjoner til å kunne foreta noen kritisk bedømmelse av disse.” [16]
In Berge Furre’s words, there was: “... general agreement on the goal – the gold krone – from the political right to the political left.” [17] 
Med Berge Furre sine ord var det: ”allmenn semje om målet – gullkrona – frå høgrekant til venstrekant.” [17]
After the value of the krone had been brought back to gold parity, the international crisis reached Norway. 
Etter at kronens verdi var ført tilbake til pari, ble Norge rammet av den internasjonale krisen.
Starting in the US in 1929, it led to falling prices and wealth losses in all the western economies. 
Den startet i USA i 1929 og ledet til prisfall og formuestap i alle vestlige land.
The gold standard was an important channel of contagion. 
Gullstandarden var en viktig smittekanal.
Uncertainty led to capital flight to countries with substantial gold reserves, such as the US. 
Usikkerhet førte til at kapitalen søkte til land med solide gullreserver, slike som USA.