natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the small companies account for a limited share of the Fund's equity portfolio, a higher ownership limit will only result in a marginal increase in the Fund's risk exposure. 
Siden de små selskapene uansett utgjør en liten andel av fondets aksjeportefølje, vil en høyere eierandelsgrense isolert sett bare gi en marginal økning i fondets risiko.
Table 2: Average market value and managers' ownership interests 
Tabell 2: Gjennomsnittlig markedsverdi og forvalterens eierandel
Average market value (USD millions) for the companies where the manager's ownership interest is: 
Gjennomsnittlig markedsverdi (mill USD) for de selskaper der forvalterens eierandel er:
> 0.25 % 
> 0,25 %
0.2% < 0.25 % 
0,2% < 0,25 %
0.1 % < 0.2 % 
0,1 % < 0,2 %
< 0.1 % 
< 0,1 %
Active managers in Europe (excl. UK): 
Aktive forvaltere i Europa (ex UK):3
Capital 
Capital
1 519 
1 519
2 295 
2 295
3 584 
3 584
35 570 
35 570
Gartmore 
Gartmore
1 124 
1 124
1 587 
1 587
2 701 
2 701
38 699 
38 699
Active managers in Japan: 
Aktive forvaltere i Japan:
876 
876
855 
855
28 169 
28 169
Fidelity 
Fidelity
2 264 
2 264
24 697 
24 697
When the Petroleum Fund's external managers undertake transactions in the equity market, it is important that the Fund is provided with the same treatment as the managers' other customers. 
Når Petroleumsfondets eksterne forvaltere gjør transaksjoner i aksjemarkedet, er det viktig at fondet blir likebehandlet med andre kunder som disse forvalterne har.
However, as the ownership limit applying to the Fund is often more restrictive than the limitations stipulated by other customers, it may be difficult in practice to achieve equal treatment. 
Men siden eierandelsbegrensningen til fondet i mange tilfeller er mer bindende enn den begrensningen andre kunder opererer med, kan det i praksis bli vanskelig å få til en likebehandling.
Table 3 shows that we are now approaching the ownership limit for several of the companies in the equity portfolio for which Norges Bank has selected external managers. 
Fra tabell 3 ser vi at en nå nærmer seg eierandelsgrensen for flere av selskapene i de aksjeporteføljene som Norges Bank har satt ut til ekstern forvaltning.
It is therefore reasonable to assume that these companies will have a lower share in our externally managed portfolios than in other customers' portfolios. 
Det er derfor rimelig å tro at disse selskapene vil kunne få en lavere andel i våre eksternt forvaltede porteføljer enn hva tilfellet vil være i andre kunders porteføljer.
This may make it difficult for the external equity managers to achieve an excess return on the Petroleum Fund's portfolio compared with other customers' portfolios. 
Dette kan føre til at det blir vanskeligere for de eksterne aksjeforvaltere å skape en meravkastning på Petroleumsfondets porteføljer sammenliknet med porteføljene til andre kunder.
Table 3: Comparison of number of companies and manager's ownership interests 
Tabell 3: Sammenlikning av antall selskaper og forvalterens eierandel
Number of companies where the manager's ownership interest is: 
Antall selskaper der forvalterens eierandelen er
Active managers in Europe (excl. UK): 
Aktive forvaltere i Europa (ex UK):
What should the ownership limit be? 
Hva bør eierandelsgrensen være?
The ownership limit for the Petroleum Fund should be set so that the Fund does not become a strategic investor. 
Eierandelsbegrensningen i Petroleumsfondet bør settes slik at en unngår at fondet blir en strategisk investor.
In addition, risk considerations imply that exposure to a single company should be limited. 
I tillegg kommer at hensynet til fondets risiko kan tilsi at en bør begrense eksponeringen mot ett enkelt selskap.
The Fund should therefore be invested in a large number of companies with a small ownership share in each company. 
Dette tilsier at fondet bør investeres i et stort antall bedrifter med liten eierandel i hver enkelt bedrift.
However, it is also important that the management of the Fund is not subject to unnecessary constraints with regard to outperforming the benchmark portfolio. 
Men det er også viktig at det i forvaltningen av fondet ikke legges unødige bindinger på muligheten til å skape en meravkastning i forhold til referanseporteføljen.
There is no clear dividing line between strategic ownership and financial investment. 
Det er ikke åpenbart hvor grensen for strategisk eierskap går.
One possible approach could be to look at the criteria applied by other countries to determine the level of ownership interests which is assumed to be of interest to other investors. 
En mulig innfallsvinkel kan være å se på hvilke krav som stilles i de enkelte land til hvor stor eierandelen kan være før den antas å være av interesse for andre investorer (såkalt flaggingsregel).
Table 4 shows that this threshold ranges between 5 and 10 per cent in most countries. 
Fra tabell 4 ser vi at denne grensen i de fleste land ligger mellom 5 og 10 prosent.
Only Italy (2 per cent) and the UK (3 per cent) have limits that are lower than this. 
Det er bare Italia (2 prosent) og Storbritannia (3 prosent) som har lavere grense enn dette.
In Norges Bank's view, a maximum limit for the Petroleum Fund which is lower than the threshold which normally requires disclosure of ownership interests should be consistent with the Fund's role as a financial investor. 
En maksimumsgrense for Petroleumsfondet som settes lavere enn grensen som normalt krever flagging av eierandelene, burde etter Norges Banks oppfatning være forenlig med at fondet bare skal være en finansiell investor.
Table 4: Thresholds for disclosure of ownership interests in different countries 
Tabell 4 Grenser for offentliggjøring av eierandel i ulike land
Brazil* 
Brasil*
Finland* 
Finland*
5% 
5%
Canada* 
Canada*
Denmark* 
Danmark*
Korea* 
Korea*
Belgium* 
Belgia*
Germany* 
Tyskland*
Australia* 
Australia*
We have demonstrated above that an ownership limit of 1 per cent already represents a problem for the active management of the Petroleum Fund. 
Vi har ovenfor vist at eierandelsgrensen på 1 prosent allerede i dag representerer et problem for den aktive forvaltningen av Petroleumsfondet.
Against this background, Norges Bank recommends that the ownership limit should be increased to 3 per cent. 
På denne bakgrunn vil Norges Bank tilrå at eierandelsgrensen øker til 3 prosent.
This would promote an effective management of the Fund and would be consistent with the Fund's role as a financial investor. 
En slik grense vil muliggjøre en effektiv forvaltning av fondet samtidig som den vil være konsistent med at fondet utelukkende skal være en finansiell investor.
An ownership limit of 3 per cent will also safeguard risk considerations as in practice it would apply in particular to smaller companies in which investments will account for a small share of the Fund's total investments. 
En eierandelsgrense på 3 prosent burde også ivareta hensynet til fondets risiko siden den i praksis særlig vil være aktuell for de mindre selskapene der investeringene uansett vil utgjøre en liten andel av fondets samlede investeringer.
The proposed limit is the same limit recommended by Norges Bank in August 1997 (see submission of 22 August 1997). 
Den foreslåtte grensen er for øvrig identisk med den grensen som Norges Bank tilrådde i august 1997 (se vårt brev av 22. august 1997).
Since the ownership limit of 3 per cent must be broken down on various managers, it is reasonable to assume that the ownership interests in most companies in the Fund's equity portfolio will be substantially lower than this limit. 
Siden eierandelsgrensen på 3 prosent må fordeles på de ulike forvalterne, er det rimelig å anta at eierandelen i de aller fleste selskaper i fondets aksjeportefølje vil ligge betydelige lavere enn denne grensen.
The question of whether the ownership limit should apply to the Fund as a whole or each manger has been discussed. 
Det har vært diskutert om eierandelsbegrensningen bør settes for fondet samlet eller for hver enkelt forvalter.
From an operational viewpoint, a limit must be set for each manager since they are the ones making the investment decisions. 
Ut fra operative hensyn må det settes en grense per forvalter siden det er disse som tar investeringsbeslutningene.
It can also be argued that when investment decision-making is delegated, the limit that applies to each manager is the limit that restricts the manager's scope for strategic ownership. 
Det kan også hevdes at så lenge investeringsbeslutningene er delegert, vil det være grensen som gjelder for hver forvalter som begrenser muligheten til strategisk eierskap.
On the other hand, the overall ownership interests determine the potential influence of Norges Bank in a company, and which therefore would be of relevance with regard to the question of strategic ownership. 
På den annen side er det den samlede eierandelen som avgjør hvilken innflytelse Norges Bank potensielt kan ha i selskapet, og som dermed vil kunne være relevant i tilknytning til spørsmålet om strategisk eierskap.
Against this background, Norges Bank would recommend that the Ministry of Finance continue to apply an ownership limit for the Fund as a whole and that it should be left to Norges Bank to decide how this limit is allocated to each manager. 
På denne bakgrunn vil Norges Bank tilrå at Finansdepartementet fortsatt setter en eierandelsbegrensning for fondet samlet, og at det er opp til banken hvordan denne grensen skal fordeles på de enkelte forvalterne.
In many limited companies there are several classes of shares (eg A and B shares, preference shares and non-preference shares, etc.). 
I mange aksjeselskap finnes det flere aksjeklasser (som for eksempel A- og B-aksjer, preferanse aksjer og ikke-preferanse aksjer osv.).
Share classes and their characteristics are stipulated in financial legislation in various countries. 
Hvilke aksjeklasser som eksisterer og hva som kjennetegner dem blir bestemt av finanslovgivningen i de enkelte land.
An important distinction is whether the shares have voting rights or not. 
Et viktig skille går på om aksjene gir stemmerett eller ikke.
A natural question is therefore whether a maximum limit of 3 per cent should apply to all classes of shares or as a portion of total share capital in the company. 
Et naturlig spørsmål er derfor om maksimumsgrensen på 3 prosent bør gjelde for hver aksjeklasse eller som andel av den samlede aksjekapitalen i selskapet.
Norges Bank recommends that the limit apply to total share capital (as is the case today), but that in addition a maximum limit of 3 per cent is introduced for the portion the Fund could invest in shares with voting rights. 
Norges Bank vil tilrå at grensen skal gjelde for den samlede aksjekapitalen (som i dag), men at det i tillegg innføres en maksimumsgrense på 3 prosent for hvor stor andel fondet kan ha av de aksjene som gir stemmerett.
While the limit for total share capital limits the Fund's exposure to a single company, the limit for shares with voting rights limits the potential for strategic ownership. 
Mens grensen for samlet aksjekapital begrenser fondets eksponering mot ett enkelt selskap, vil grensen for aksjer som gir stemmerett begrense potensialet for strategisk eierskap.
A separate limit for shares with voting rights is consistent with the rules that apply in many countries for this type of shares (see Table 4). 
En særskilt grense for aksjer som gir stemmerett kan også sees i sammenheng med at flaggingsreglene i mange land gjelder for denne type aksjer (jf tabell 4).
Norges Bank proposes that § 10 of the Regulation on the Petroleum Fund be amended to read as follows: 
Norges Bank foreslår at § 10 i forskriften for Petroleumsfondet endres til:
"The combined investments of the environmental portfolio and the regular portfolio may not exceed 3 per cent of the total share capital in any one company. 
"Investeringene kan ikke plasseres slik at miljøporteføljen og den ordinære porteføljen til sammen oppnår mer enn 3 prosent av den samlede aksjekapitalen i ett enkelt selskap.
Furthermore, a 3 per cent limit on shares with voting rights in the environmental portfolio and the regular portfolio combined shall apply. 
I tillegg gjelder at miljøporteføljen og den ordinære porteføljen til sammen ikke kan eie mer enn 3 prosent av de aksjene som gir stemmerett.
Norges Bank shall not exercise its ownership rights linked to shares unless this is necessary to secure the financial interests of the Fund". 
Norges Bank skal ikke utøve eierrettigheter knyttet til aksjen med mindre det er nødvendig for å sikre fondets finansielle interesser."
The risk of attempts to exert active external influence in corporate decisions is greater in the case of strategic ownership. 
3 Storebrand er den tredje aktive forvalteren i Europa.
The following document was submitted to the Ministry of Finance on 19 October 2000 
Norges Banks brev til Finansdepartementet 19. oktober 2000
There is a close relationship between the implementation of monetary policy and the formulation of fiscal policy. 
Det er en nær sammenheng mellom gjennomføringen av pengepolitikken og utformingen av finanspolitikken.
Against this background, Norges Bank presents its views on the overall economic programme for 2001. 
Norges Bank gir på denne bakgrunn sitt syn på det samlede opplegget for den økonomiske politikken i 2001.
Norges Bank also refers to its submission of 21 October 1999 to the Ministry of Finance where it provided its views on the interplay between economic policy components and its interpretation of the mandate for the conduct of monetary policy. 
Norges Bank vil for øvrig vise til brev til Finansdepartementet 21. oktober 1999 der banken gjorde rede for sitt syn på samspillet i den økonomiske politikken og sin tolkning av mandatet for utøvelsen av pengepolitikken.
Norges Bank reaffirms its views and its interpretation as the basis for the implementation of monetary policy. 
Norges Bank står fast ved sitt syn og sin tolkning som grunnlag for gjennomføringen av pengepolitikken.
The best way for Norges Bank to contribute to an appropriate policy mix is probably to be transparent, both as regards its economic analyses and its pattern of reactions. 
Norges Bank kan trolig best bidra til at pengepolitikken og finanspolitikken blir tilpasset hverandre med å være åpen om sine analyser og reaksjonsmønstre.
The mandate is laid down in the Exchange Rate Regulation, adopted by Royal Decree, of 6 May 1994. 
Mandatet er nedfelt i forskriften om kronens kursordning som ble vedtatt ved kongelig resolusjon 6. mai 1994.
Section 2 of the Regulation states: 
I forskriften §2 heter det:
Since 1 January 1999, Norges Bank has chosen to define the reference "European currencies" as the euro. 
Norges Bank har fra 1. januar 1999 valgt å definere referansen "europeiske valutaer" som euro.
In its submission of 21 October 1999, the Bank wrote: 
I brevet 21. oktober 1999 skrev banken:
"In order to achieve exchange rate stability against the euro, monetary policy instruments must be oriented in such a way that price and cost inflation is brought down towards the corresponding aim for inflation for the European Central Bank (ECB). 
"For å oppnå kursstabilitet mot euro, må virkemidlene i pengepolitikken rettes inn slik at pris- og kostnadsstigningen kommer ned mot den stigningen Den europeiske sentralbanken (ESB) sikter mot.
At the same time, monetary policy must not in itself contribute to deflationary recessions, as this would undermine confidence in the krone". 
Samtidig må Norges Bank unngå at pengepolitikken i seg selv bidrar til nedgangstid med deflasjon, fordi det kan svekke tilliten til kronen."
The krone exchange rate will fluctuate in the short term. 
Kronekursen vil variere på kort sikt.
Attempts to fine-tune the exchange rate may undermine the credibility of monetary policy, and hence exchange rate stability, over time. 
Forsøk på finstyring av kursen kan undergrave troverdigheten i pengepolitikken og dermed kursstabiliteten over tid.
If the exchange rate changes, it is necessary to evaluate the interest rate in the light of exchange rate movements over a longer period so that the fundamental preconditions for exchange rate stability are fulfilled. 
Dersom kronekursen endrer seg, er det nødvendig å vurdere renten i lys av kursutviklingen over noe tid, slik at de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet blir oppfylt.
In general, the background for exchange rate developments must be assessed carefully before Norges Bank adopts monetary policy measures. 
Generelt må bakgrunnen for kursutviklingen vurderes nøye før Norges Bank eventuelt treffer pengepolitiske tiltak.
In the National Budget for 2001, the Government writes (chapter 1 and in section 3.4.1): 
I Nasjonalbudsjettet skriver Regjeringen (kapittel 1 og i avsnitt 3.4.1):
"Balanced economic growth, with low price and cost inflation, is a precondition for achieving exchange rate stability over time. 
"En balansert økonomisk utvikling med lav pris- og kostnadsvekst er en forutsetning for å oppnå stabilitet i valutakursen over tid.
Monetary policy instruments must thus be oriented, together with the other instruments of economic policy, towards fulfilling this precondition. 
De pengepolitiske virkemidlene må derfor innrettes slik at de, sammen med de øvrige virkemidlene i den økonomiske politikken, bidrar til å oppfylle denne forutsetningen.
With this aim, Norges Bank must assess the use of instruments in light of developments in the foreign exchange market and the situation in the Norwegian economy". 
Norges Bank må med utgangspunkt i dette løpende vurdere hvor sterk virkemiddelbruk banken finner hensiktsmessig i lys av forholdene i valutamarkedet og situasjonen i norsk økonomi."
This assessment is consistent with the evaluations presented in Norges Bank's submission of 21 October 1999. 
Denne vurderingen er i samsvar med de vurderinger som kom til uttrykk i Norges Banks brev 21. oktober 1999.
The best contribution monetary policy can make to overall economic policy is to lay the basis for nominal stability. 
Det beste bidraget pengepolitikken kan gi i den samlede økonomiske politikken, er å legge forholdene til rette for nominell stabilitet.
The Bank cannot with open eyes orient monetary policy instruments towards triggering inflation or a deflationary recession. 
Banken kan ikke med åpne øyne innrette virkemidlene i pengepolitikken slik at de skaper inflasjon eller nedgangstid med deflasjon.
This would result in an unstable krone. 
Det ville føre til en ustabil krone.
Hence, there is initially no conflict between orienting monetary policy instruments towards low and stable inflation and the objective of exchange rate stability. 
Det er derfor i utgangspunktet ikke konflikt mellom å rette virkemidlene i pengepolitikken mot lav og stabil inflasjon og målet om stabilitet i kronekursen.
In Norway, fiscal policy has had an important role in stabilisation policy. 
Finanspolitikken har i Norge hatt en viktig rolle i stabiliseringspolitikken.
However, developments in the real economy are also of importance to price and cost inflation, and hence for Norges Bank's setting of interest rates. 
Den realøkonomiske utviklingen har imidlertid også betydning for pris- og kostnadsutviklingen, og dermed for hvilken rente det er riktig av Norges Bank å sette.
At the same time, changes in the interest rate and exchange rate will influence developments in the real economy in the short run. 
Samtidig vil endringer i renten og valutakursen på kort sikt påvirke den realøkonomiske utviklingen.
This means that fiscal and monetary policy have a combined effect on the overall level of activity in the economy. 
Dette betyr at utformingen av finans- og pengepolitikken gjensidig påvirker det samlede aktivitetsnivået i økonomien.
Short-term interest rates would have to be changed frequently and sharply and will generally reflect a high risk premium for the Norwegian krone. 
De kortsiktige rentene vil måtte endres hyppig og kraftig og vil gjennomgående reflektere en høy risikopremie på norske kroner.
In addition, it is advantageous if fiscal policy can be used to counter fluctuations in demand and production. 
Det er en fordel om finanspolitikken i tillegg kan brukes for å motvirke svingninger i etterspørsel og produksjon.
In the National Budget, the Government states (section 3.4.1): 
I nasjonalbudsjettet uttaler Regjeringen (avsnitt 3.4.1):
"Higher interest rates alleviate the onus on fiscal policy with regard to stabilising the Norwegian economy, but caution should be exercised in imposing an excessive burden on monetary policy. 
"Høyere renter avlaster i noen grad finanspolitikken i å stabilisere norsk økonomi, men en bør være varsom med å legge for store byrder på pengepolitikken.
In any event, the amounts channelled through the central government budget account for such a large proportion of the overall Norwegian economy that in practice it is not possible to achieve stable economic growth without fiscal policy assuming a main responsibility". 
Uansett utgjør midlene som disponeres gjennom statsbudsjettet en så stor del av den samlede økonomien i Norge at det i praksis ikke er mulig å få til en stabil økonomisk utvikling uten at budsjettpolitikken tar et hovedansvar."
Norges Bank concurs with this statement. 
Norges Bank er enig i dette.
It is essential that there is a sound interplay between fiscal and monetary policy to achieve stable economic growth. 
Det er vesentlig for å sikre en stabil økonomisk utvikling at finanspolitikken og pengepolitikken virker sammen.
In the interest of financial stability, it is also important that fiscal policy is anchored in a long-term strategy. 
Også ut fra hensynet til finansiell stabilitet er det viktig at finanspolitikken er forankret i en langsiktig strategi.
A high debt burden increases the vulnerability of households and enterprises to a rise in interest rates, and thus also the vulnerability of the financial sector. 
Med høy gjeldsbelastning øker sårbarheten i forhold til en renteøkning hos husholdninger og foretak og dermed i finansiell sektor.
If household and enterprise debt grows sharply and the responsibility for demand management primarily rests with monetary policy, with an associated high level of interest rates, this may increase the risk of financial instability. 
Dersom husholdningenes og foretakenes gjeld vokser sterkt og ansvaret for aktivitetsreguleringen faller for ensidig på pengepolitikken, med tilhørende høyt rentenivå, øker faren for at stabiliteten i det finansielle systemet rokkes.
A special situation arises if fiscal policy stimulates higher growth in demand for goods and services from sheltered industries while there are still considerable pressures in the economy. 
En spesiell situasjon oppstår dersom finanspolitikken stimulerer til økt vekst i etterspørselen rettet mot skjermede næringer, og det fortsatt er betydelig press i økonomien.
In this situation, the contest for economic resources must inevitably result in deteriorating competitiveness and a reduction in value added in the internationally exposed sector. 
Kampen om realressursene må i en slik situasjon føre til at konkurranseevnen svekkes og verdiskapingen i konkurranseutsatt sektor reduseres.
If there is little confidence in Norwegian economy policy, this may result in expectations of higher inflation and an unstable exchange rate. 
Hvis det er liten tillit til norsk økonomisk politikk, kan en slik utvikling føre til forventninger om fremtidig inflasjon og en ustabil krone.
If, on the other hand, there is confidence that monetary policy is geared towards fulfilling these fundamental preconditions, ie that monetary policy will not inflate the economy, market agents might expect a deterioration of cost competitiveness through an appreciation of the krone. 
Hvis det derimot er tillit til at pengepolitikken er rettet inn mot de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet, altså at pengepolitikken ikke vil inflatere økonomien, vil markedsaktørene kunne forvente at konkurranseevnen svekkes gjennom en styrking av kronen.
Norges Bank's first response when it sees such pressures building up would be to recommend changes in the government budget. 
Norges Banks første tiltak når banken ser at det bygger seg opp et slikt press mot kronen, vil være å gi råd om endringer i statsbudsjettet.