natgillin/translations-raw huggingface dataset:
What we say in the Executive Board is also what we say to the Minister of Finance, at press conferences and in speeches. 
Det vi sier i hovedstyret, sier vi også til finansministeren, på pressekonferanser og i foredrag.
Earlier we asked ourselves: Are there any particular reasons to release this information? 
Tidligere spurte vi oss selv: Er det noen tungtveiende grunner til å gå ut med denne informasjonen?
Now we ask ourselves whether there are any particular reasons not to be open. 
Nå spør vi oss selv om det er noen tungtveiende grunner til ikke å være åpne.
The Duisenberg principle is a practice guideline for us. 
Duisenberg-prinsippet er en praktisk veiledning for oss i hverdagen.
Some studies show that transparency about the monetary policy target helps anchor inflation expectations [25]. 
Enkelte studier viser at åpenhet om målet for pengepolitikken bidrar til å forankre inflasjonsforventningene [25].
The more credible monetary policy is, the more effective the interest rate will be in stabilising output and employment [26]. 
Desto mer troverdig pengepolitikken er, desto mer effektiv vil renten være for å stabilisere produksjon og sysselsetting [26].
Transparency provides good incentives. 
Åpenhet gir også gode insentiver.
When we publish our analyses, we tend to make an even greater effort to ensure the quality of the analysis. 
Når vi publiserer våre analyser, anstrenger vi oss enda hardere for å sikre at analysene er av god faglig kvalitet.
Open external communication also places demands on our communication skills. 
Åpen ekstern kommunikasjon stiller dessuten krav til vår formidlingsevne.
I am certain that many teachers and lecturers would agree that teaching is not only a means of conveying knowledge to students, but also provides the lecturer with a deeper understanding of the subject. 
Jeg er sikker på at mange lærere og forelesere er enige i at å undervise ikke bare tilfører studentene kunnskap, men gir også foreleseren en dypere forståelse.
The same applies to central bankers. 
Det samme gjelder nok for oss sentralbankfolk.
External communication of our analyses has certainly not reduced our competence as economists. 
Ekstern formidling av våre analyser gjør oss i hvert fall ikke til dårligere økonomer.
How transparent should the central bank be? 
Hvor åpne bør vi være?
How open should we be? 
Hvor åpne bør vi være?
Maximum transparency about Norges Bank’s decisions would imply filming the Executive Board’s meetings and webcasting them live. 
Maksimal åpenhet om beslutningene i Norges Bank innebærer å filme hovedstyrets møter og sende dem “live” over internett og på TV.
In addition, we could perhaps have installed cameras and microphones in some of the offices and meeting rooms in Norges Bank where the analyses are conducted that form the background for the Executive Board’s decisions. 
I tillegg kunne vi kanskje hatt kameraer og mikrofoner på kontorer og møterom i Norges Bank der det gjøres analyser som danner grunnlaget for hovedstyrets beslutninger.
Perhaps I am old-fashioned, but I think that a “reality series” about Norges Bank would not be particularly entertaining and would not foster particularly good decision-making. 
Det er mulig jeg er gammeldags, men jeg tror at Norges Bank som “reality-serie” på TV verken vil gi god underholdning eller gode beslutninger.
Maximum transparency is probably not optimal, but how far should we go? 
Maksimal åpenhet er neppe det beste, men hvor langt bør vi gå?
There is no absolute answer to this. 
Det finnes ikke noe fasitsvar.
In the following, I will discuss several considerations that must be taken into account. 
I det følgende vil jeg nevne flere hensyn som må avveies.
Should we publish voting records and the minutes of the Executive Board’s deliberations? 
Bør vi for eksempel offentliggjøre stemmegivning og referater fra diskusjonene i hovedstyret?
Central banks have chosen different solutions. 
Her har ulike sentralbanker valgt litt forskjellige løsninger.
In Sweden, the central bank publishes the voting records and provides an extensive report with the views of members by name. 
Sveriges Riksbank offentliggjør stemmegivningen og et fyldig referat med synspunktene til navngitte medlemmer.
The Bank of England publishes a similar report of the minutes, but members remain anonymous. 
Bank of England offentliggjør et lignende referat, men der synspunktene til medlemmene er anonymisert.
The interest rate decision is based on a strategy that is described in the Monetary Policy Report. 
Beslutningen er basert på en strategi som er beskrevet i de pengepolitiske rapportene.
The Report also presents the analyses underlying the strategy. 
Rapportene gjengir også analysene bak strategien.
The basis for interest rate decisions is thus available to the general public. 
Grunnlaget for rentebeslutningene er dermed tilgjengelig for alle.
The difference in practices partly reflects the different character of the monetary policy committees in the three countries [27]. 
Forskjellene i praksis gjenspeiler til en viss grad at de pengepolitiske komiteene har ulik karakter i de tre landene [27].
Sveriges Riksbank and the Bank of England have committees that are referred to as “individualistic committees”. 
Riksbanken og Bank of England har det som kalles “individualistiske komiteer”.
Each member is individually responsible for his/her vote, and the decision [28] is normally decided by majority voting. 
Hvert medlem står individuelt ansvarlig for sin stemmegivning, og beslutningen tas ved avstemming der flertallet bestemmer.
In Norway, the Executive Board is more of a “collegial committee”, where the members are unanimous in their decision. 
Hos oss er hovedstyret en “kollegial komité” der medlemmene står samlet om beslutningen [28].
The ECB’s system is of the same type. 
Også Den europeiske sentralbanken har et system som vårt.
One cannot have both a collegial committee and minutes with individual views. 
Med en kollegial komité kan en ikke samtidig ha referat med individuelle synspunkter.
If all members publicly explain their own views, communication may become unclear. 
Dersom alle medlemmene offentlig redegjør for sine egne synspunkter, kan kommunikasjonen bli uklar.
Alan Blinder, former vice chairman of the Federal Reserve and now professor at Princeton University, argues that “a central bank that speaks with a cacophony of voices may, in effect, have no voice at all”. [29] 
Alan Blinder, tidligere visesentralbanksjef i USA og nå professor ved Princeton, mener at “en sentralbank som snakker med en kakofoni av stemmer, kan i realiteten ikke ha noen stemme i det hele tatt”.
There is also another argument in favour of unanimous decisions. 
Det er også et annet argument som taler for at komitémedlemmene står samlet bak beslutningene.
Central banks are important social institutions, which should not be too closely linked to individuals but have a public identity. 
Sentralbanker er viktige samfunnsinstitusjoner som ikke i for stor grad bør knyttes til enkeltpersoner, men ha en allmenn identitet.
This may give rise to good incentives. 
Det kan gi gode insentiver.
On the other hand, such transparency may inhibit the actual discussion. 
På den annen side kan slik åpenhet hemme selve diskusjonen.
Members may come to meetings with pre-drafted statements, impairing a constructive exchange of views. 
Medlemmene kan komme til møtet med ferdigskrevne manus, og meningsutvekslingen blir mindre fruktbar.
Researchers have compared tapes of the Fed’s FOMC meetings before and after it was decided that the minutes should be published [31]. 
Forskere har sammenlignet lydbåndopptak fra de pengepolitiske møtene i den amerikanske sentralbanken før og etter det ble bestemt at referatene skulle offentliggjøres [31].
The tapes show that the form of discussion changed. 
Opptakene viser at formen på diskusjonen endret seg.
During the period following the decision to publish the minutes, there was a greater tendency for members to read prepared statements. 
I perioden etter offentliggjøring er det en økt tendens til at medlemmene leser opp forhåndsskrevne innlegg.
Detailed minutes also entail a risk of moving the real discussion from the official meeting into closed rooms. 
Med detaljerte referater er det også en fare for at den reelle diskusjonen flyttes fra det offisielle møtet og inn i lukkede rom.
In that case, a real increase in transparency has not been achieved. 
I så fall har vi ikke oppnådd større reell åpenhet.
The US was aware of this risk and introduced legislation to prevent such informal meetings. 
Amerikanerne har vært klar over denne faren og har innført en lov som skal forsøke å hindre slike uformelle møter.
They called this law the “Government in the Sunshine Act” [32] , where the name symbolises that important decisions should be taken in the public light. 
De har kalt denne loven “Government in the Sunshine Act” [32], der navnet symboliserer at viktige beslutninger skal tas i offentlighetens lys.
The law defines a meeting as a consultation between a quorum of committee members. 
Loven definerer et møte som en rådslagning mellom et beslutningsdyktig flertall av medlemmene i komiteen.
Stretching it somewhat, this means that if some members are chatting in the corridor, they must stop talking about the interest rate and start talking about the weather if the group grows to a certain size. 
Satt litt på spissen innebærer det at hvis noen av medlemmene slår av en prat i korridoren, må de slutte å snakke om renten og begynne å snakke om været hvis mange nok kommer til.
The notion that increased transparency can hamper a free exchange of views is not new. 
Tanken om at økt åpenhet kan hemme den frie meningsutvekslingen er ikke ny.
The delegates to the Constitutional Convention in Philadelphia in 1787 decided to veil the deliberations in secrecy. 
Ved forhandlingene om den amerikanske konstitusjonen i Philadelphia i 1787, bestemte delegatene at drøftingene skulle holdes hemmelige.
Jon Elster has explored various aspects of transparency and constitutions in his research. 
Jon Elster har drøftet ulike sider ved åpenhet og konstitusjoner i sin forskning.
He notes that even if secrecy can lead to a freer discussion, it can also lead to negotiations based on vested interests [33]. 
Han påpeker at selv om hemmelighold kan føre til en friere diskusjon, kan det også føre til innslag av forhandlinger basert på egeninteresser [33].
Threats and power struggles can be effective behind closed doors, but rarely tolerate public scrutiny. 
Trusler og maktbruk kan virke bak lukkede dører, men tåler sjelden offentlighetens lys.
The arguments that were used in Philadelphia can be found in the debate on public disclosure of government papers and cabinet deliberations. 
Argumentene som ble brukt i Philadelphia finner vi igjen i debatten om hvorvidt offentligheten skal gis innsyn i regjeringsnotater og i drøftingene i regjeringskonferanser.
In a supreme court ruling from 1994, the first-voting judge Steinar Tjomsland writes: “The possibility that governments should testify before the court (...) could inhibit free political exchange of information and debate (...)”. [34] 
I en høyesterettskjennelse fra 1994 skriver førstvoterende Steinar Tjomsland: “Muligheten for at regjeringsmedlemmene skal måtte avgi vitneforklaring (…), vil kunne innebære en begrensning i den frie politiske informasjonsutveksling og meningsbrytning (…).” [34]
If we today even know what Tjomsland wrote, it is because the Supreme Court’s doors were opened in 1863. 
At vi i det hele tatt vet hva Tjomsland skrev, skyldes at Høyesteretts lukkede dører ble åpnet i 1863.
The law on transparent voting in the Supreme Court was adopted after a nearly fifty-year conflict between the Storting and the other two branches of government [35]. 
Loven om offentlig votering i Høyesterett kom etter nær femti års strid mellom Stortinget og de to andre statsmaktene [35].
In 1821, Christian Magnus Falsen put forward a proposal for the public disclosure of voting records in the Supreme Court. [36] 
Christian Magnus Falsen foreslo offentlig votering i Høyesterett allerede i 1821 [36].
He argued that public disclosure was “the most effective means of ensuring confidence and respect for any government authority is by awakening a noble pride among senior civil servants and hence instilling in them respect for the voice of the people” [37]. 
Han begrunnet det med at offentlighet er den beste måten “å sikre enhver offentlig autoritet tillit”, og “vekke en edel ærekjærhet hos embedsmannen og bibringe ham aktelse for folkets stemme” [37].
Today, there seems to be little controversy surrounding the disclosure of voting records in the Supreme Court [39][40]. 
I dag synes den offentlige voteringen i Høyesterett å være lite kontroversiell [39] [40].
In principle, the same transparency considerations apply here, but with certain exceptions [41]. 
I hovedsak gjelder de samme avveiinger om åpenhet også her, men med visse unntak [41].
Many of us were surprised and experienced associations with the interwar years when we saw television footage of depositors queuing at the doors of the crisis-hit British bank Northern Rock in 2007. 
Mange av oss ble overrasket og fikk assosiasjoner til mellomkrigstiden da vi så bildene på TV av køene utenfor den kriserammede engelske banken Northern Rock høsten 2007.
In a situation where a bank’s solvency comes into doubt, depositors may rush to withdraw their cash. 
I en situasjon der det oppstår tvil om bankens soliditet, vil kundene kunne ønske å ta ut pengene sine raskt.
It is easy to conceive of a situation where a bank that is in fact solid, but has payment problems, might collapse if the authorities expose the problems to the general public. 
Det er lett å tenke seg situasjoner hvor banker som egentlig er solide, men har betalingsproblemer, vil gå over ende dersom myndighetene forteller om problemet.
Moreover, banks may take excessive risks if they know the authorities will come to their rescue. 
På den annen side kan bankene, hvis de vet at de blir reddet av myndighetene, ta større risiko enn det som er bra.
It can be argued that in this case it may be appropriate for the central bank to engage in what is referred to in diplomatic parlance as “constructive ambiguity” [42] [43]. 
Det kan argumenteres for at det her kan være hensiktsmessig å opptre med det som på diplomatspråket kalles “konstruktiv tvetydighet”. [42] [43]
Striking a balance between transparency and financial stability can be difficult, as former prime minister Abraham Berge discovered. 
At balansegangen mellom åpenhet og finansiell stabilitet kan være vanskelig, fikk tidligere statsminister Abraham Berge erfare.
During the banking crisis in 1923, Berge provided in secrecy a deposit of NOK 25 million to support Norway’s fifth largest bank, Handelsbanken. 
Under bankkrisen i 1923 gav Berge et hemmelig innskudd på 25 millioner kroner for å hjelpe landets femte største bank, Handelsbanken.
The following year, Berge convinced the Storting to inject more capital into Handelsbanken, but failed to inform the Storting of the previous support. 
Året etter fikk Berge Stortinget til å gi Handelsbanken ytterligere tilskudd, men han unnlot å informere om at banken allerede hadde fått betydelig støtte.
The secret deposit came to light after the government stepped down in 1924. 
Den hemmelige støtten ble kjent etter at regjeringen gikk av i 1924.
The criticism that followed culminated in 1926 in an impeachment case against Berge and six of his ministers. 
Kritikken som fulgte, kulminerte i 1926 med at Odelstinget vedtok å stille Berge og seks av hans statsråder for riksrett.
A majority of the judges were of the opinion that the support provided in 1923 was punishable by law, but they were nevertheless acquitted on the ground of the statute of limitations [44][45]. 
Flertallet av dommerne mente at det var straffbart ikke å fortelle om støtten, men Berge og statsrådene ble likevel frifunnet fordi straffeansvaret ble ansett som foreldet. [44] [45]
The art of communication 
Kommunikasjonens kunst
Public disclosure of information is necessary, but not sufficient for transparency. 
Offentliggjøring av informasjon er nødvendig, men ikke tilstrekkelig for å være åpen.
Communication is also important, but is a difficult art. 
Kommunikasjon er også viktig, og det er en vanskelig kunstart.
Good communication should satisfy three criteria [46]. 
God kommunikasjon bør tilfredsstille tre krav [46].
First, the communication should be clear. 
For det første bør kommunikasjonen være klar.
The information should not be subject to misinterpretation and should not be so imprecise that it is not given weight. 
Informasjonen bør ikke kunne feiltolkes av mottakeren eller være så upresis at den ikke tillegges vekt.
Central banks have not always been associated with clear and good communication. 
Sentralbanker har ikke alltid vært forbundet med klar kommunikasjon.
Alan Greenspan expressed this in the following statement: “Since becoming a central banker, I have learned to mumble with great incoherence. 
“Etter at jeg begynte å arbeide i sentralbanken har jeg lært meg å mumle usammenhengende.
If I turn out to be particularly clear, you’ve probably misunderstood what I have said.” [47] 
Hvis jeg fremstår som klar, må dere ha misforstått hva jeg sa.”
Second, communication should be effective. 
For det andre bør kommunikasjonen være effektiv.
It should not be time-consuming and demanding for the recipient to find and interpret the relevant information. 
Det vil si at mottakeren ikke skal måtte bruke mye tid og ressurser på å finne og tolke relevant informasjon.
It must be adapted to the target group [48] [49]. 
Informasjonen må tilpasses målgruppen. [48] [49]
The third criterion for good communication is that it must be honest. 
Det tredje kravet til god kommunikasjon er at den må være ærlig.
I referred earlier to the principle that the external communication should reflect the internal deliberations. 
Jeg har tidligere nevnt prinsippet om at den eksterne kommunikasjonen bør gjenspeile den interne beslutningsprosessen.
It is an honest matter to communicate that decisions are difficult and often made on an uncertain basis. 
Det er en ærlig sak å kommunisere at beslutninger er vanskelige og at de ofte blir tatt på usikkert grunnlag.
But it is just as important – and more challenging – to explain why it is difficult and which factors have been considered and given weight. 
Men det er like viktig – og mer utfordrende – å formidle hvorfor det er vanskelig og hvilke faktorer vi har vurdert og vektlagt.
Before the rebuilding of Bislett Stadium in 2004, the organisation Bislett Alliansen was to decide where the Bislett Games should be moved. 
Før Bislett Stadion i 2004 skulle bygges om, vurderte Bislett Alliansen hvor “Bislett Games” skulle flyttes.
The choice stood between Drammen and Bergen. 
Valget sto mellom Drammen og Bergen.
They chose Bergen. 
De valgte Bergen.
The head of the organisation said to the Norwegian news agency NTB: 
Alliansens leder sa til NTB:
“I have participated for almost 20 years, and this was the most difficult decision I have been involved in. 
“Jeg har vært med i snart 20 år, og dette har vært den vanskeligste avgjørelsen jeg har vært med på å ta.
At the end of the day, the decision was made on the basis of an overall assessment.” [50] 
Til sjuende og sist ble avgjørelsen tatt på bakgrunn av en helhetsvurdering.” [50]
The way this was reported by the news agency did not make it easy to understand the actual background for the assessment [51]. 
Slik dette var referert av nyhetsbyrået, var det ikke lett å få innsikt i hva avveiingen egentlig besto i. [51]
I remember listening to this report on the radio while driving. 
Jeg husker jeg hørte denne meldingen referert på radio mens jeg kjørte bil.
It made me think about the formulations in our own press releases. 
Det fikk meg til å tenke gjennom formuleringene i våre egne pressemeldinger.
To be honest, they were not much clearer. 
Om jeg skal jeg være ærlig, var ikke de så mye klarere.
I saw room for improvement, and we have subsequently made efforts to improve the communication of our assessments. 
Jeg så et forbedringspotensial, og vi har siden forsøkt å få fram avveiingene på en bedre måte.
We have nevertheless experienced that it can be demanding to communicate why we arrive at one conclusion and not another. 
Vi har likevel erfart at det er krevende å formidle hvorfor vi velger det ene fremfor det andre.
Can we become more transparent? 
Kan vi bli mer åpne?
Views on transparency and communication are constantly changing. 
Synet på åpenhet og kommunikasjon er i stadig endring.
As mentioned, Norges Bank has become more transparent in recent years. 
Som nevnt tidligere er Norges Bank de siste årene blitt mer åpen.
But is there room for even more transparency? 
Men kan vi bli enda mer åpne?
I readily admit that we were uncertain before taking new steps. 
Jeg innrømmer gjerne at vi har vært usikre før nye skritt ble tatt.
When we first start publishing information, it is difficult to retreat. 
Når vi først har begynt å offentliggjøre informasjon, er det vanskelig å gå tilbake på dette.
But the experience so far has been positive [52]. 
Men erfaringene hittil har vært gode [52].
In some areas, therefore, I believe there is room for increased transparency. 
På noen områder tror jeg vi kan gå videre og bli mer åpne.
Some observers have argued that Norges Bank and other central banks should provide information to the public about the models we use and how we use them [53]. 
Enkelte observatører har ment at Norges Bank og andre sentralbanker i større grad burde gi publikum innsyn i de økonomiske modellene vi bruker og hvordan vi bruker dem [53].
I agree with this. 
Jeg er enig i dette.
It is difficult from a pedagogical viewpoint to explain how the models are used as a basis for economic policy. 
Men det kan være pedagogisk krevende å forklare hvordan modellene blir brukt som grunnlag for økonomisk politikk.
Because models are rough simplifications of reality, we must exercise considerable judgment when we use them. 
Fordi modeller er grove forenklinger av virkeligheten, må vi utøve mye skjønn når vi bruker dem.
This is not always easy to document and explain. 
Dette er ikke alltid så lett å dokumentere og formidle.
The management of the Government Pension Fund – Global is another activity of Norges Bank where transparency is important. 
Forvaltningen av oljefondet (Statens pensjonsfond – Utland) er en annen del av Norges Banks virksomhet der åpenhet er viktig.
Among the world’s sovereign pension funds, Norway’s is one of the most transparent. 
Oljefondet er blant de mest åpne av verdens statlige pensjonsfond.
International organisations refer to it as an example of best practice. 
Internasjonale organisasjoner fremhever fondets åpenhet som “beste praksis”.
In Norway, the Fund has been both applauded and criticised for its communication. 
Men her hjemme har vi fått både ros og ris for vår kommunikasjon om forvaltningen.
The Fund’s annual report was one among six others nominated for the Farmand award for best annual report and website. 
Fondets årsrapport var en av de seks nominerte til årets Farmandpris og fikk god omtale av juryen.
However, the same report was also strongly criticised by the Norwegian journalist Per Egil Hegge for its impenetrable language [54]. 
Per Egil Hegge, derimot, ga den samme årsrapporten sterk kritikk for uforståelig språk [54].
We are working towards improving our communication of the Fund’s activity. 
Vi bestreber oss på å forbedre vår kommunikasjon av fondets virksomhet.
The Fund’s ultimate owners are the Norwegian people and we must improve the communication of the main management principles to that target group. 
Oljefondets eiere er til syvende og sist alle borgere av dette landet, og vi ønsker å bli flinkere til å forklare våre eiere hovedprinsippene i vår forvaltning.
We are making continuous efforts to improve our quarterly reports and our annual report. 
Vi forsøker stadig å forbedre våre kvartalsrapporter og vår årsberetning.
We are also working to improve the Fund’s website, which will include a continuous update of the Fund’s value. 
Vi arbeider også med å bedre internettsidene, der det blant annet vil komme løpende oppdateringer på fondets verdi.
Transparency is important. 
Åpenhet er viktig.