natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If GDP is set at 100 in the year 2000, it would have grown to 112 for the euro area and 118 for the US up to last year. 
Setter vi BNP til 100 i år 2000, hadde verdiskapingen frem til i fjor vokst til 112 i euroområdet og 118 i USA.
The figure for Brazil is 143 and 271 for China. 
I Brasil var tallet 143, og i Kina 271.
If the trend continues China could outgrow the US to become the largest economy in the world in the course of the next 10-20 years. 
Fortsetter utviklingen, kan Kina passere USA som verdens største økonomi i løpet av de neste 10-20 årene.
In the US, Japan and most European countries, key rates have in practice reached a lower boundary. 
I USA, Japan og store deler av Europa har styringsrenten i praksis nådd en nedre grense.
The authorities cannot provide further impetus to the economy through interest rate cuts and currency depreciation. 
Myndighetene kan ikke ytterligere styrke økonomien gjennom lavere rente og svakere valutakurs.
Western countries with trade deficits would have benefited from a boost to their exports. 
Vestlige land med handelsunderskudd ville hatt nytte av drahjelp for sin eksport.
A stronger Chinese currency could be part of the solution. 
En sterkere kinesisk valuta kan være en del av løsningen.
With its enormous labour reserves, China has substantial capacity for exporting to the wealthiest nations in the world. 
Med sine enorme arbeidskraftreserver har Kina betydelig kapasitet til å eksportere til verdens rikeste land.
If more income is not spent on domestically produced goods and imports, it is probably because of fundamental structural features of the Chinese economy. 
At inntektene i Kina ikke i større grad brukes til konsum av egne varer og import, har trolig sammenheng med grunnleggende strukturer i kinesisk økonomi.
Income is still low for large groups. 
Inntektene er fortsatt lave for store grupper.
A substantial share of income flows to state-controlled enterprises and high-income groups with a high propensity to save. 
Mye tilfaller statskontrollerte bedrifter og høyinntektsgrupper med stor sparetilbøyelighet.
A substantial share of GDP is invested in new real capital, which in turn continues to fuel export growth. 
En betydelig del av verdiskapingen investeres i ny realkapital som i sin tur skaper videre vekst i eksporten.
The Chinese economy is likely to change. 
Forandringer er nok på vei i kinesisk økonomi.
A larger share of income will be channelled to consumption. 
En større andel av inntektene vil bli kanalisert til forbruk.
The current account surplus as a percentage of GDP has been reduced in the past few years. 
Overskuddet på driftsbalansen med utlandet som andel av BNP er redusert de siste par årene.
But deficit countries in the west must come to grips with their own problems. 
Men underskuddslandene i vest må selv ta tak i sine egne problemer.
Demand for goods and services in western countries cannot outstrip production on a sustainable basis. 
Vestlige land kan ikke på varig basis bruke mer varer og tjenester enn de selv er i stand til å produsere.
Households in Europe and the US can now be expected to increase saving. 
Vi må regne med at husholdninger og foretak i Europa og USA nå vil ønske å spare mer.
Many have experienced that debt does not evaporate as fast as assets. 
Mange har erfart at gjeld ikke fordunster like raskt som formue.
Chart 3: Government gross debt. 
Figur 3: Offentlig bruttogjeld.
As a percentage of GDP. 
I prosent av BNP.
2000, 2005 and 2010 
2000, 2005 og 2010
Financial crises tend to be followed by debt crises. 
Finanskriser etterfølges gjerne av gjeldskriser.
Someone has to pay the bill. 
Noen må betale regningen.
The rapid growth in government debt in Europe and the US is consistent with a well known historical pattern. 
Rask vekst i statsgjeld i Europa og USA følger et velkjent historisk mønster.
Fiscal policy was used actively in most countries to curb rising unemployment. 
Finanspolitikken ble brukt aktivt i de fleste land for å dempe økningen i arbeidsledigheten.
The mistakes of the 1930s were not to be repeated. 
Feilene fra 1930-tallet skulle unngås.
On top of this, some countries provided substantial government funding to banks. 
I noen land kom store utbetalinger til bankene på toppen.
The situation came to a head in several euro area countries, initially in Greece, which had allowed deficits to creep up during the growth period. 
Situasjonen ble prekær i flere av eurolandene, først i Hellas, som hadde latt underskuddene krype oppover i de gode tidene.
In the next round, Ireland, Portugal and Spain came under pressure and had to payer higher interest rates on new loans. 
Etter hvert kom Irland, Portugal, og Spania under press og måtte betale høyere renter på nye lån.
The authorities in many countries must now tread a difficult balance. 
Myndighetene i mange land må dermed trå en vanskelig balansegang.
Controlling debt requires an economy with a back strong enough to carry it. 
Kontroll med gjelden krever en økonomi som har rygg til å bære den.
It is not certain that low interest rates are sufficient to sustain the nascent recovery if fiscal policy is tightened. 
Det er ikke sikkert at lave renter er tilstrekkelig for å understøtte den gryende oppgangen dersom finanspolitikken strammes til.
Credible reforms that limit public spending in the long run, combined with moderate tightening in the short run, could be an appropriate strategy. 
Reformer som på en troverdig måte begrenser offentlig pengebruk på lang sikt, sammen med moderate innstramminger på kort sikt, kan være en god strategi.
Governments that saved during the expansion may have the scope for pursuing that approach. 
Land der staten sparte gjennom oppgangen, kan ha gode muligheter til å følge slike planer.
Greece did not save. 
Hellas gjorde ikke det.
The fiscal leeway for the most heavily indebted countries is limited and confidence in reforms has weakened, forcing them to implement austerity measures more rapidly. 
Handlingsrommet for de mest gjeldstyngede statene er lite, og tilliten til reformer er svekket.
A common feature of the countries that fared well through the financial crisis was that they had kept their house in order. 
Et fellestrekk ved de landene som klarte seg godt gjennom finanskrisen, var orden i eget hus.
A long-term economic policy anchor provided latitude to use fiscal policy actively when this became necessary. 
En langsiktig forankret økonomisk politikk ga handlingsrom til å bruke finanspolitikken aktivt da det ble nødvendig.
The economies that fared well had also kept price and cost inflation under control in the years prior to the crisis. 
De som klarte seg bra, hadde også pris- og kostnadsveksten under kontroll i årene før krisen.
Norway falls into this group, even though our abundant natural resource wealth puts us in an exceptional situation. 
Norge faller i denne gruppen, selv om vi med våre store naturrikdommer er spesielle.
Economic policy guidelines Today we can look back at ten years of inflation targeting and the fiscal rule. 
Retningslinjer for den økonomiske politikken I dag kan vi se tilbake på ti år med inflasjonsstyring og handlingsregel for finanspolitikken.
Despite the financial crisis, this has been a golden period for Norway. 
På tross av finanskrise har det vært en gylden periode for Norge.
Economic developments in Norway have been influenced by changes in global trade patterns, which I have described in brief. 
Den økonomiske utviklingen har vært preget av endringene i det globale handelsmønsteret som jeg kort har beskrevet.
Asia has replaced Europe as our main trading partner for many goods, and the price of our exports has risen at a markedly faster pace than the price of our imports. 
Asia har erstattet Europa som vår viktigste handelspartner for flere varer, og prisene på det vi eksporterer har steget langt mer enn prisene på det vi kjøper tilbake.
National income is almost 30 per cent higher in real terms than ten years ago. 
Nasjonens inntekter er reelt nær 30 prosent høyere enn for ti år siden.
EU enlargement provided us with access to a larger labour market and Norway’s population has grown faster than for many years. 
Utvidelsen av EU ga oss tilgang til et større arbeidsmarked, og befolkningen i Norge har økt raskere enn på lenge.
Unemployment has been low – close to an average 3 per cent through the decade. 
Arbeidsledigheten har vært lav – nær 3 prosent i gjennomsnitt i tiåret.
Chart 4: CPI and CPIXE. 
Figur 4: KPI og KPIXE.
12-month percentage change, 5-month moving average. 
12-månedersvekst, 5-måneders glidende snitt.
January 2001 – December 2010 
Januar 2001 – desember 2010
CPI inflation has varied to some extent. 
Veksten i konsumprisindeksen har variert en god del.
Underlying inflation has naturally been more stable, but has been both higher and lower than the target. 
Den underliggende inflasjonen har naturlig nok vært mer stabil, men har vært både høyere og lavere enn målet.
If we look at the ten-year period as a whole, inflation has been 2 per cent, that is to say close to the target. 
Ser vi tiåret under ett, har prisstigningen vært 2 prosent, det vil si nær målet.
The notion of operational guidelines The past decade of low and stable inflation must be seen against the background of Norges Bank’s active use of the key policy rate. 
Ideen om styringsregler At inflasjonen har holdt seg lav og stabil må ses på bakgrunn av Norges Banks aktive bruk av renten.
The interest rate has been set with a view to meeting the inflation target that was introduced in 2001. 
Rentesettingen har vært forankret i inflasjonsmålet fra 2001.
The notion of an operational economic policy framework sprang from the experience of economic planning in the 1960s and 1970s. 
Ideen om slike styringsregler for den økonomiske politikken sprang ut av erfaringer med økonomisk planlegging på 1960- og 70-tallet.
The first decades after the war were naturally marked by high ambitions with regard to macroeconomic management at home and abroad. 
De første tiårene etter krigen var naturlig preget av høye ambisjoner for styring av økonomien – både hjemme og ute.
Through the 1970s, a period of soaring inflation, stagnation and deepening deficits, the pendulum swung. 
Gjennom 1970-tallet, med inflasjon som skjøt i været, stagnasjon og økende underskudd, svingte pendelen.
While the focus had previously been on market failure, it shifted to management failure in many countries. 
Mens oppmerksomheten tidligere var rettet mot markedssvikt, ble det nå sterkere fokus på styringssvikt.
If the authorities make a credible commitment to operational rules, they will come closer to achieving their long-term objectives.(2) 
Kan myndighetene derimot på en troverdig måte binde seg til styringsregler, vil de komme nærmere sine langsiktige mål.
In Norway, the authorities set an objective for the value of the krone, but devalued when the krone came under pressure. 
Her i Norge erklærte myndighetene et mål for verdien av kronen, men devaluerte når kronen kom under press.
The devaluations were over time incorporated into expectations and inflation surged. 
Etter hvert ble devalueringer bygd inn i forventningene, og inflasjonen skjøt i været.
It is tempting to quote Hermod Skånland, who stated that Norway “early and with great perspicacity” charted a course for economic policy – and thereafter promptly embarked on a different path.(3) 
Det er her fristende å sitere Hermod Skånland – som uttrykte at vi i Norge ”tidlig og med betydelig klarsyn” staket ut en kurs for den økonomiske politikken – og deretter straks tok en annen vei.
The economy became vulnerable. 
Økonomien ble sårbar.
When oil prices fell in 1986, a change of course became imperative. 
Da oljeprisen så falt i 1986, tvang det seg frem en kursendring.
All efforts were concentrated on bringing public spending under control. 
Alle krefter ble satt inn på å få kontroll med budsjettunderskuddet.
Interest rate setting was geared towards maintaining a steady krone exchange rate. 
Renten ble satt med sikte på holde kronekursen fast.
The aim was to bring down inflation close to the level prevailing in other countries. 
På den måten skulle prisveksten bringes ned mot inflasjonen i andre land.
The banking crisis and the downturn in the early 1990s led to renewed recognition that market forces had to be controlled and banks regulated. 
Bankkrise og nedgangstid tidlig på 1990-tallet ledet til ny erkjennelse av at markedskreftene måtte styres og bankene reguleres.
An approach based on broad economic policy cooperation was pursued. 
Det ble inngått et bredt samarbeid om den økonomiske politikken.
Under the so-called Solidarity Alternative, or wage moderation policy, the social partners were to ensure moderate wage growth and competitiveness. 
Det såkalte ”solidaritetsalternativet” innebar at partene i arbeidslivet skulle sikre moderat lønnsvekst og god konkurranseevne.
The authorities promised to deliver a stable krone. 
Myndighetene lovte stabil kronekurs.
Structural reforms were implemented to increase growth capacity. 
Strukturreformer ble gjennomført for å øke vekstevnen.
Confidence in monetary policy gained a firm footing and inflation and the real interest rate declined. 
Tilliten til pengepolitikken fikk feste, og inflasjon og realrente kom ned.
But the regulatory pendulum that swings back and forth was still in motion. 
Men pendelen som beskriver styringssystem og -ambisjoner var stadig i bevegelse.
In the period up to the turn of the millennium, petroleum revenues were on the rise and fiscal policy came under pressure. 
Frem mot tusenårsskiftet steg oljeinntektene, og finanspolitikken kom under press.
The fixed exchange rate regime amplified fluctuations in the economy and the social partners were no longer able to rein in cost growth. 
Fastkurspolitikken bidro til å forsterke svingningene i økonomien, og partene i arbeidslivet klarte ikke lenger å håndtere kostnadsveksten.
The Solidarity Alternative had played its role. 
Solidaritetsalternativet hadde spilt sin rolle.
Unexpected growth in petroleum revenues also highlighted the importance of designing a long-term government savings plan. 
Uventet sterk vekst i oljeinntektene gjorde det dessuten viktig å lage en langsiktig spareplan for staten.
We needed a new anchor for both fiscal policy and monetary policy. 
Vi trengte nye ankerfester, både for finanspolitikken og pengepolitikken.
Chart 5: Inflation. 
Figur 5: Inflasjon.
Moving 10-year average and variation in CPI. 
Glidende 10-års gjennomsnitt og variasjon i KPI.
1980 – 2010 
1980 – 2010
Report No. 29 from 2001 sets out long-term guidelines for economic policy. 
Stortingsmelding 29 fra 2001 trekker opp langsiktige regler for den økonomiske politikken.
The division of responsibility was further clarified. 
Rolledelingen er blitt tydeligere.
Norges Bank was given a clear responsibility for keeping inflation low and stable. 
Norges Bank har fått et klart ansvar for å holde prisstigningen lav og stabil.
The government and the Storting can build on Norges Bank’s response pattern when drawing up annual budgets. 
Regjering og Storting kan bygge på bankens reaksjonsmønster når de årlige statsbudsjettene fastlegges.
They can also take into account that increasing spending via government budgets may trigger an appreciation of the krone. 
Da har de også med seg at økt pengebruk over offentlige budsjetter kan utløse en sterkere kronekurs.
The social partners can apply a low and stable rate of inflation when they negotiate the share of economic growth to be taken out as real wages and set their ambitions with regard to employment. 
Partene i arbeidslivet kan legge lav og stabil inflasjon til grunn når de forhandler om hvor mye av den økonomiske veksten som skal tas ut i reallønn, og hvor høye ambisjoner en vil ha for sysselsettingen.
The guidelines and the financial crisis The financial crisis in 2008 put the economic policy guidelines to a severe test. 
Retningslinjene og finanskrisen Finanskrisen i 2008 var en alvorlig test på hvor godt retningslinjene for den økonomiske politikken virker.
The interest rate cuts that followed from the inflation target led to a reduction in households’ annual interest expenses of around NOK 40 billion. 
Rentenedgangen som fulgte av inflasjonsmålet, førte til at husholdningene netto fikk redusert sine årlige renteutgifter med rundt 40 milliarder kroner.
The krone acted as a buffer. 
Kronekursen virket som en støtdemper.
The burden on leveraged companies was eased and many investment projects became profitable in an environment of lower interest rates. 
Bedrifter med gjeld fikk det lettere og flere investeringsprosjekter ble lønnsomme med lavere rente.
Monetary policy made a substantial overall contribution to Norway’s resilience to the crisis. 
Samlet ga pengepolitikken et betydelig bidrag til at norsk økonomi klarte seg så godt.
This downturn contrasts sharply with the downturn in the 1980s when the interest rate had to be maintained at a high level to defend the krone exchange rate. 
Kontrasten er stor fra nedgangsperioden mot slutten av 1980-tallet da renten måtte holdes oppe for å forsvare kronekursen.
At that time, there was a lack of confidence in both monetary policy and fiscal policy. 
Den gangen opplevde vi manglende tillit både til pengepolitikken og finanspolitikken.
The costs proved to be substantial. 
Det kostet dyrt.
Unemployment increased more in line with that experienced in some European countries today. 
Arbeidsledigheten økte på linje med det som oppleves i noen land i Europa nå.
However, when the financial crisis reached Norway in 2008, our country was in a particularly favourable position. 
Da finanskrisen rammet oss i 2008, var vi derimot svært godt stilt.
A long period of substantial petroleum revenues – and a clear savings plan – had provided us with considerable leeway. 
En lang periode med høye oljeinntekter – og en klar spareplan – hadde gitt oss betydelig handlefrihet.
As a result, fiscal policy could also be put to effective use during the downturn. 
Det gjorde at også finanspolitikken kunne brukes effektivt gjennom nedgangen.
The guidelines stipulate that the government budget deficit shall over time be equivalent to 4 per cent of the capital in the Government Pension Fund Global, – more in bad times, less in good times. 
Retningslinjene sier at underskuddet i statsbudsjettet over tid skal tilsvare fire prosent av kapitalen i oljefondet – mer i dårlige tider, mindre i gode.
Chart 8: Fiscal policy. 
Figur 8: Finanspolitikken.
An important aspect of the fiscal rule is that it includes a mechanism whereby these effects also translate into a weaker budget balance. 
En viktig side ved handlingsregelen er at slike virkninger skal få slå ut i svekket budsjettbalanse.
These automatic stabilisers generated strong impulses through 2009 and 2010. 
Disse automatiske stabilisatorene ga betydelige impulser gjennom 2009 og 2010.
The decline in output and employment automatically triggered a reduction in taxes and an increase in transfers of more than NOK 40 billion for the two years as a whole to the benefit of households and firms. 
Fallet i produksjon og sysselsetting førte automatisk til at husholdninger og foretak fikk reduserte skatter og økte overføringer på over 40 milliarder kroner samlet over de to årene.
The increase in the Government Pension Fund Global provided, under the fiscal rule, room for a NOK 25 billion increase in spending. 
Økningen i oljefondet ga i henhold til handlingsregelen grunnlag for å øke pengebruken med 25 milliarder kroner.
The government and the Storting approved additional spending, bringing the overall contribution from fiscal policy to more than NOK 100 billion in these two years. 
Regjering og Storting fattet vedtak om ytterligere bruk av penger, slik at det samlede bidraget fra finanspolitikken kom opp i over 100 milliarder kroner i disse to årene.
Hardly any other country provided such strong overall stimulus through the use of public instruments during the crisis. 
Knapt noe land ga en så sterk samlet stimulans ved bruk av offentlige virkemidler gjennom krisen.
In this way, the guidelines reconcile the need for a flexible approach to macroeconomic management with the gains brought by a commitment to more long-term operational objectives. 
På den måten forener reglene behovet for fleksibilitet i styringen av økonomien med gevinstene av å forplikte seg til mer langsiktige styringsmål.
A decade of inflation targeting Inflation is so low today that most people barely give it a thought. 
Et tiår med inflasjonsmål Prisstigningen er i dag så lav at folk flest ikke bryr seg med den.
The rate of increase in consumer prices has disappeared from the front pages, where it was a frequent guest in the 1980s. 
Konsumprisveksten har forsvunnet fra avisenes førstesider, der den var en hyppig gjest på 1980-tallet.
We do not miss inflation. 
Vi savner ikke inflasjonen.
Even though inflation over the past decade has been close to the target of 2.5 per cent, demanding trade-offs have had to be made over the years. 
Selv om prisstigningen det siste tiåret har ligget nær målet på 2,5 prosent, har det vært krevende avveininger underveis.
The element of judgment in the conduct of monetary policy has been put to the test. 
Det faglige skjønnet i utøvelsen av pengepolitikken er blitt satt på prøve.
Through the years, we have gained insight into the functioning of the Norwegian economy under an inflation targeting regime. 
Gjennom disse årene har det vært læring og utvikling i forståelsen av hvordan norsk økonomi virker under inflasjonsstyring.
Let me touch upon some of those insights. 
La meg peke på noen lærdommer.
Chart 9: Krone exchange rate, inflation and Norges Bank key policy rate. 
Figur 9: Kronekurs, prisvekst og Norges Banks styringsrente.
The experience of the beginning of the decade revealed how demanding it is to strike a balance between different monetary policy considerations in a small, open economy. 
Erfaringene fra begynnelsen av tiåret synliggjorde hvilke krevende utfordringer vi kan stå overfor i pengepolitikken i en liten, åpen økonomi.
When the key policy rate is raised to restrain a pronounced rise in domestic cost inflation, it can have a strong impact on the krone exchange rate, as observed in 2002-2003. 
Når renten settes opp for å bremse en sterk innenlandsk kostnadsstigning, kan det gi markerte utslag i kronekursen, slik vi så i 2002-2003.
This influences both the real economy and the inflation outlook. 
Det påvirker både realøkonomien og utsiktene for inflasjonen.
Midway through the decade, inflation rapidly declined. 
Midtveis i tiåret falt prisstigningen bratt.
China’s entry into the WTO and increased imports into Norway from Asia led to a persistent fall in prices for many goods. 
Kinas inntreden i verdenshandelen og økt norsk import fra Asia førte til vedvarende prisfall på mange varer.
The combination of very low inflation and strong economic growth was a new aspect that posed a challenge to the conduct of monetary policy. 
Kombinasjonen av svært lav inflasjon og høy økonomisk vekst var et nytt trekk som var krevende å håndtere for pengepolitikken.
Interest rates – both at home and abroad – were set at a low level. 
Renten – både ute og her hjemme – ble satt lavt.
At the same time, this contributed to amplifying the cyclical upturn in Norway. 
Det bidro samtidig til å forsterke konjunkturoppgangen i Norge.
A persistently low interest rate, on the other hand, can pose a challenge in an economy where there is a strong willingness to borrow and property prices are rising, if this should lead to imbalances further ahead. 
Et vedvarende lavt rentenivå kan derimot være krevende i en økonomi hvor lånelysten er stor og hvor stigende bolig- og eiendomspriser kan skape balanseproblemer.
The upturn in the Norwegian economy now seems to have gained a firm footing. 
Oppgangen i norsk økonomi synes nå å ha fått godt feste.
Low inflation prospects still imply a low interest rate. 
Utsikter til lav inflasjon trekker fortsatt i retning av lav rente.