natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First, the Bank seeks to avoid a situation whereby monetary policy contributes to abrupt shifts in the economy. 
For det første vil banken søke å unngå at pengepolitikken bidrar til for brå omslag i økonomien.
Norges Bank takes this into account when evaluating economic developments and when setting interest rates. 
Norges Bank vil ta hensyn til dette i vurderingen av den økonomiske utviklingen og i rentesettingen.
Monetary policy is not a suitable instrument for influencing production and employment in the long run. 
Pengepolitikken er ikke egnet til å påvirke produksjon og sysselsetting på lang sikt.
It is primarily the use of petroleum revenues over the government budget, wage and income determination, and the adaptability and efficiency of the economy that determines this. 
Det er i hovedsak bruken av oljeinntektene over statsbudsjettet, lønns- og inntektsdannelsen og omstillingsevnen og effektiviteten i økonomien som avgjør dette.
Interest rates cannot be used to influence the negotiating climate of income settlements. 
Renten bør ikke anvendes for å påvirke forhandlingsklimaet i inntektsoppgjørene.
This could act as a highly negative constraint on monetary policy's freedom of manoeuvre. 
Det ville kunne binde opp handlefriheten i pengepolitikken på en svært uheldig måte.
Developments in recent years show that the central bank cannot fine-tune the krone exchange rate. 
Utviklingen de siste årene viser at sentralbanken ikke kan finstyre kronekursen.
It will continue to be influenced by mood shifts in international financial markets, changes in the oil price, budgetary policy and domestic price and cost inflation. 
Den vil også i fremtiden bli påvirket av stemningsskifter i internasjonale finansmarkeder, utviklingen i oljeprisen, budsjettpolitikken samt den innenlandske pris- og kostnadsveksten.
When setting interest rates, Norges Bank therefore focuses on the fundamental conditions for a stable exchange rate. 
I rentesettingen fokuserer Norges Bank derfor på de grunnleggende forutsetningene for stabilitet i kronekursen.
In order to a achieve a stable exchange rate against the euro, the instruments must be oriented towards bringing price and cost inflation down to the level aimed at by the European Central Bank (ECB). 
For å oppnå kursstabilitet mot euro, må virkemidlene rettes inn slik at pris- og kostnadsstigningen kommer ned mot den stigningen Den europeiske sentralbanken (ESB) sikter mot.
At the same time, monetary policy must not in itself contribute to a deflationary recession because this would undermine confidence in the krone. 
Samtidig må vi unngå at pengepolitikken i seg selv bidrar til nedgangstid med deflasjon, fordi det kan svekke tilliten til kronen.
The possibility of financial bubbles, that are characterised by an abnormally high rise in prices of financial assets without a basis in economic fundamentals, also represents a challenge to monetary policy. 
Muligheten for finansielle bobler, som kjennetegnes ved unormalt høy prisvekst på finansielle aktiva uten grunnlag i fundamentale forhold, representerer også en utfordring for pengepolitikken.
Bubbles can jeopardise economic stability and thereby the basis for both a stable krone exchange rate and price stability. 
Bobletendenser kan true stabiliteten i økonomien og dermed grunnlaget for både stabil kronekurs og prisstabilitet.
It is easier, however, to identify these bubbles in retrospect than when they are emerging. 
Det er imidlertid vesentlig lettere å identifisere slike bobler i ettertid enn mens de bygger seg opp.
A special problem arises when the krone exchange rate appreciates or depreciates considerably more than implied by economic fundamentals, and this situation persists over a longer period. 
Et særlig problem oppstår dersom kronekursen styrker eller svekker seg vesentlig mer enn de fundamentale forholdene i økonomien skulle tilsi, og dette varer ved over noe lengre tid.
The economic effects on mainland Norway's sheltered and exposed business sector may have permanent negative consequences. 
De økonomiske virkningene av dette for Fastlands-Norges skjermede og konkurranseutsatte næringsliv vil kunne ha varige negative konsekvenser.
Since both fiscal policy and monetary policy influence the domestic economy, it is important that these two components of economic policy are compatible. 
Siden både finanspolitikken og pengepolitikken påvirker den innenlandske økonomien, er det viktig at de to delene av den økonomiske politikken er tilpasset hverandre.
Measuring the results of monetary policy 
Hvordan kan resultatene av pengepolitikken måles?
For Norges Bank it is important to be able to evaluate the results of monetary policy. 
For Norges Bank er det viktig å kunne vurdere resultatene av pengepolitikken.
This requires a broad assessment. 
Dette krever en bred vurdering.
It is impossible to find a simple measure that is efficient and makes the task of determining whether monetary policy has been successful a simple exercise. 
Det er ikke mulig å finne en enkel målformulering som samtidig er rasjonell og gjør det til en triviell oppgave å bedømme i ettertid om pengepolitikken har vært vellykket.
When a country has determined that exchange rate stability shall be the primary objective of monetary policy, there is little else that a central bank can do to achieve this objective other than to react automatically by changing interest rates or intervening in the exchange market. 
Når et land har som mål for pengepolitikken å holde valutakursen fast, er det lite annet sentralbanken kan gjøre for å nå målet enn automatisk å reagere ved å endre renten eller kjøpe eller selge valuta.
A failure in other policy areas or external shocks tend to be the main factors underlying the exchange rate's departure from the established range. 
Det vil helst være svikt i andre politikkområder eller eksterne sjokk som bringer valutakursen vekk fra målet.
Traditional fixed exchange rate regimes are also characterised by an inherent weakness in that they invite speculative attacks. 
Tradisjonelle fastkursregimer har dessuten en iboende svakhet ved at de kan invitere til spekulative angrep.
Even in countries with an inflation target the task of measuring the effectiveness of central bank action is not easy. 
Heller ikke i land som retter pengepolitikken direkte inn mot å styre prisutviklingen, er det trivielt å måle hvordan sentralbanken løser sin oppgave.
The inflation target is often a medium-term objective. 
Prismålet er gjerne definert til å gjelde på mellomlang sikt.
During the period defined disturbances will occur that result in a departure in price inflation from the target. 
Det vil oppstå forstyrrelser underveis som bringer prisveksten bort fra målet.
How quickly and to what extent the interest rate should be changed to bring inflation back into the target range must be evaluated on a discretionary basis. 
Hvor raskt og hvor mye renten skal endres for å bringe inflasjonen i samsvar med målet, vil måtte vurderes skjønnsmessig.
The economic costs associated with abrupt shifts in interest rate must be weighed against the risk of a weakening of monetary policy credibility if the inflation rate should deviate by a substantial margin and for a longer period from the target established. 
De realøkonomiske kostnadene som følger brå skift i renten, må veies opp mot risikoen for at tilliten til pengepolitikken kan bli svekket dersom den faktiske inflasjonen avviker mye og lenge fra de målene som er trukket opp.
The costs of maintaining a narrow range within which the inflation rate must be kept at all times may prove to be high and undermine the long-term stability of the economy. 
Kostnadene ved å holde fast ved et snevert mål som skal oppfylles til enhver tid kan bli høye, og undergrave den langsiktige stabiliteten i økonomien.
In Norway the objective of monetary policy is linked to the exchange rate without any specific requirements applying to short-term developments. 
I Norge er målet for pengepolitikken knyttet til valutakursen, men uten at det er satt bestemte krav til utviklingen på kort sikt.
As mentioned earlier, in its conduct of monetary policy, Norges Bank will emphasise two fundamental conditions that must be satisfied in order to achieve exchange rate stability against European currencies. 
Norges Bank vil, som nevnt innledningsvis, i utøvelsen av pengepolitikken legge vekt på to grunnleggende forutsetninger som må være oppfylt for å oppnå stabilitet i kronens verdi overfor europeiske valutaer.
First, price and cost inflation must not be higher over time than the level aimed at by euro countries. 
For det første må pris- og kostnadsveksten over tid ikke være høyere enn den veksttakten som eurolandene sikter mot.
Second, monetary policy must not in itself contribute to deflationary recession. 
For det andre må ikke pengepolitikken i seg selv bidra til nedgangstid med deflasjon.
Developments in long-term rates and the yield curve provide information about changes in inflation expectations. 
Utviklingen i de langsiktige rentene og rentekurven sier noe om hvordan inflasjonsforventningene utvikler seg.
Forward rates in NOK provide an indication of exchange rate expectations. 
Prisen på norske kroner fram i tid sier noe om forventet valutakurs.
It is therefore possible to assess whether economic policy, including monetary policy, is contributing to maintaining a sound nominal anchor by monitoring developments in these variables. 
Det er derfor mulig å danne seg et bilde av om den økonomiske politikken, herunder pengepolitikken, bidrar til å gi et godt nominelt ankerfeste ved å følge utviklingen i disse størrelsene.
A large or rising volume of indexed contracts and index-based wage agreements would be a sign of deteriorating confidence in this nominal anchor. 
Stort eller økende omfang av indeksering av kontrakter og avtaler i nærings- og arbeidslivet vil være et tegn på at det ikke er tillit til den nominelle stabiliteten.
Developments in inflation and the exchange rate provide a basis for evaluating in retrospect the monetary policy that has been conducted in relation to the objective of monetary policy as defined in the Exchange Rate Regulation. 
Utviklingen i inflasjonen og kronekursen kan gi mulighet for å vurdere i ettertid den pengepolitikken som har vært ført, i forhold til målet for pengepolitikken slik det er trukket opp i valutaforskriften.
However, developments in these variables can also shed light on the effectiveness of other economic policy components. 
Men utviklingen i disse størrelsene kan også kaste lys over om andre deler av den økonomiske politikken har vært egnet.
It should be underlined that developments must be evaluated over a longer period, preferably 1-3 years. 
Det er grunn til å understreke at en bør vurdere utviklingen over en lengre periode, gjerne 1-3 år.
The results of the monetary policy conducted will largely be determined by how quickly and to what extent interest rates are changed when the economy is exposed to disturbances. 
Resultatene av pengepolitikken som føres vil særlig avhenge av hvor raskt og hvor mye renten endres når økonomien blir utsatt for forstyrrelser.
The results cannot be assessed solely on the basis of developments in the exchange rate and price inflation. 
En kan ikke bedømme resultatene bare ved å se på valutakurs- og prisutviklingen.
One must also evaluate on a discretionary basis whether the exchange rate and inflation could have been stabilised at a lower economic cost. 
En må også skjønnsmessig vurdere om valutakursen og inflasjonen kunne vært stabilisert med lavere realøkonomiske kostnader.
If the krone exchange rate is more or less stable within the range defined in the Exchange Rate Regulation and inflation is in line with the level aimed at by euro countries, one can say that monetary policy has been successful in relation to the established objective. 
Hvis kronekursen er stabil om lag i utgangsleiet slik det er definert i valutakursforskriften, og inflasjonen er på linje med det eurolandene sikter mot, må en kunne si at pengepolitikken ut fra det mål som er satt, har vært vellykket.
In a situation with a weak exchange rate and high inflation, it is natural to question the effectiveness of monetary policy. 
Med svak kurs og høy inflasjon, er det naturlig å stille kritiske spørsmål ved pengepolitikken.
It may have been too expansionary. 
Den kan da ha vært for ekspansiv.
Similarly, in a situation with a strong exchange rate and zero inflation or deflation, monetary policy has probably been too tight. 
Tilsvarende, med sterk kurs og med prisstigning nær null eller deflasjon, har trolig pengepolitikken vært for stram.
If price and cost inflation are in line with the level aimed at by euro countries, one of the fundamental conditions for exchange rate stability is satisfied. 
Dersom pris- og kostnadsveksten er på linje med det eurolandene sikter mot, er en grunnleggende forutsetning for kursstabilitet oppfylt.
In spite of this, the exchange rate may be perceived as "too strong" or "too weak" in relation to the initial range. 
Kursen kan likevel bli ansett som "for sterk" eller "for svak" i forhold til utgangsleiet.
This may be due to conditions in the real economy, which imply a real appreciation or real depreciation of the krone. 
Det kan skyldes at realøkonomiske forhold tilsier at kronen realappresierer eller realdepresierer.
The background for such changes in the exchange rate may be that the cost competitiveness of Norwegian industry has to be adapted and that the equilibrium range for the krone exchange rate has changed. 
Bakgrunnen for slike kursendringer kan være at den kostnadsmessige konkurranseevnen til norsk næringsliv skal svekkes eller styrkes, og at likevektsleiet for kronekursen er endret.
In this situation Norges Bank should carefully evaluate the reasons for exchange rate movements. 
Norges Bank bør i en slik situasjon nøye ha vurdert årsakene til kursutviklingen.
If there were reason to believe that the exchange rate would remain permanently strong or weak, Norges Bank should inform the government authorities that measures other than those available to the Bank are necessary. 
Dersom det var grunn til å tro at kursen varig ville forbli sterk eller svak, bør Norges Bank ha meldt fra til statsmyndighetene om at det var nødvendig med tiltak av andre enn banken.
Situations may occur where interest rates have to be maintained at a high level, contributing to a deflationary recession, in order to keep the krone within the initial range for a period. 
Det kan tenkes situasjoner hvor renten måtte holdes høy, slik at den ville skape nedgangstid med deflasjon, for at kronen for en tid skulle holde en verdi på linje med utgangsleiet.
However, this would hardly be a stable situation. 
Dette ville imidlertid neppe være en stabil situasjon.
As long as fundamentals do not underpin an exchange rate that is within the initial range, it is highly unlikely that such a situation will persist. 
Så lenge de fundamentale forholdene ikke støtter opp under kronekursen i utgangsleiet, er det lite trolig at et slikt utfall vil vare ved.
Normally, a deflationary recession will sooner or later lead to a depreciation of the krone. 
Normalt vil nedgangstid med deflasjon før eller senere gi opphav til svekket krone.
If monetary policy has contributed to a deflationary recession, it can hardly be qualified as successful even if the krone has remained stable within the initial range for a period because this would have set the stage for future exchange rate fluctuations. 
Dersom pengepolitikken har bidratt til nedgangstider med deflasjon, kan den neppe sies å ha vært vellykket, selv om kronen for en tid har vært stabil i utgangsleiet, fordi det vil være skapt grunnlag for fremtidige svingninger i kursen.
Similarly, a krone exchange rate within the initial range, combined with high inflation, cannot be sustained over time. 
Tilsvarende vil en kronekurs i utgangsleiet kombinert med høy inflasjon ikke være opprettholdbart.
Monetary policy cannot be characterised as successful in relation to the guidelines because it would also in this case have contributed to paving the way for future instability in the exchange rate. 
Pengepolitikken kan neppe sies å ha vært vellykket i forhold til retningslinjene fordi den også i dette tilfellet må antas å ha vært med på å legge grunnlag for at kronekursen senere vil bli ustabil.
The Norwegian economy may be exposed to economic disturbances that contribute to both higher inflation and a temporary weakening of the exchange rate. 
Norsk økonomi kan bli utsatt for økonomiske forstyrrelser som både bidrar til økt inflasjon og til midlertidig styrket kronekurs.
The appropriate monetary policy response would be to prevent inflation from remaining at a high level because higher inflation will also contribute to subsequent instability in the exchange rate. 
Pengepolitikken bør i en slik situasjon ha søkt å motvirke at inflasjonen varig blir høyere, fordi høyere inflasjon gir grunnlag for senere ustabilitet i kronen.
However, Norges Bank should duly inform the government authorities of this, and the authorities should also evaluate what measures can be taken to stabilise economic developments. 
Norges Bank bør imidlertid i rimelig tid ha varslet statsmyndighetene, som også bør ha vurdert andre tiltak for å stabilisere den økonomiske utviklingen.
The Norwegian may also be exposed to negative events that increase the prospect of a deflationary recession and a depreciation of the krone. 
Norsk økonomi kan dessuten bli utsatt for negative hendelser som gir utsikter til nedgangstider med deflasjon samtidig som kronen svekker seg.
For instance, a decline in oil prices may have such an effect on the economy. 
For eksempel vil svikt i oljeprisen kunne påvirke økonomien i en slik retning.
In retrospect, it should be assessed whether monetary policy has contributed to countering the deflationary tendencies. 
Pengepolitikken bør i ettertid vurderes ut fra om den har bidratt til å motvirke deflasjonstendensene.
Also in such a situation Norges Bank should give the government authorities fair warning that measures other than those available to the central bank are required. 
Også i en slik situasjon bør Norges Bank i rimelig tid ha varslet statsmyndighetene om at det er nødvendig med tiltak fra andre enn banken.
The Government Petroleum Fund and monetary policy 
Petroleumsfondet og pengepolitikken
The Norwegian economy is a small and open economy. 
Norsk økonomi er liten og åpen.
The strong external impulses imply that demand management is particularly challenging. 
De sterke impulsene fra utlandet innebærer at konjunkturstyringen er ekstra utfordrende.
The Government Petroleum Fund plays an important role in stabilising developments in the mainland economy. 
Statens petroleumsfond spiller en viktig rolle for å stabilisere utviklingen i norsk fastlandsøkonomi.
A large share of government petroleum revenues is invested abroad through the Fund. 
Gjennom Fondet blir en stor del av statens inntekter fra olje og gass investert i utlandet.
A portion of the petroleum revenues is used to finance central government expenditure. 
En del av oljeinntektene brukes til å finansiere utgiftene i statsbudsjettet.
The share of the revenues used by oil companies in Norway, among other things to finance investment, also has an impact on the mainland economy. 
Også den delen av inntektene som oljeselskapene bruker i Norge, blant annet til å finansiere investeringer, har virkning på fastlandsøkonomien.
The portion of central government petroleum revenues that is not used domestically is placed in the Petroleum Fund's account in Norges Bank. 
Den delen av statens oljeinntekter som ikke anvendes innenlands, går inn på Petroleumsfondets konto i Norges Bank.
Norges Bank buys foreign exchange for an amount equivalent to the allocations to the Fund. 
Norges Bank skaffer valuta tilsvarende avsetningene til fondet.
Foreign exchange earnings from the State's direct financial interest in petroleum activities (SDFI) are transferred directly to Norges Bank. 
Valutainntektene fra SDØE - statens direkte økonomiske engasjement i oljevirksomheten - overføres direkte til Norges Bank.
Norges Bank buys the remainder in the market. 
Resten kjøper Norges Bank i markedet.
The capital in the Fund is subsequently invested abroad. 
Fondets midler plasseres deretter i utlandet.
The return on the Fund's capital is also invested abroad. 
Fondet plasserer også avkastningen i utlandet.
The accumulation of capital in the Fund is based on the objective of distributing petroleum revenues between generations and ensuring the long-term stability of state finances. 
Oppbyggingen av Fondet ivaretar hensynet til fordeling av oljeinntektene mellom generasjoner og bidrar til stabilitet i statens finanser på lang sikt.
The larger the Fund, the less dependent Norway will be on petroleum revenues in the future. 
Jo større fondet blir, desto mindre avhengige av petroleumsinntektene vil vi bli i fremtiden.
Furthermore, the Petroleum Fund shall act as a buffer against short-term variations in petroleum revenues. 
Petroleumsfondet skal dessuten virke som en buffer mot kortsiktige svingninger i oljeinntektene.
Since a large share of the revenues from petroleum activities accrues to the state, any fluctuations in oil prices will primarily result in changes in allocations to the Fund. 
Siden store deler av inntektene fra oljevirksomheten tilfaller staten, vil svingninger i oljeprisen primært resultere i endringer i avsetningene til fondet.
Since all of the Fund's capital is invested abroad, such changes will in principle not influence economic activity. 
Siden Petroleumsfondet i sin helhet plasseres i utlandet, vil slike endringer i utgangspunktet ikke påvirke aktiviteten i økonomien.
This makes the Norwegian economy more robust in response to oil price fluctuations, thereby reducing oil dependence also in the short term. 
Dette gjør norsk økonomi mer robust overfor svingninger i oljeprisen og dermed mindre oljeavhengig, også på kort sikt.
Petroleum revenues enter the Norwegian economy through an external and internal circular flows (see Chart 2). 
Vi kan si at oljeinntektene kommer inn i norsk økonomi gjennom et ytre og et indre kretsløp (se figur 2).
The dividing line between the external and internal circular flow is important for exchange rate stability. 
Skillet mellom det ytre og det indre kretsløpet er viktig for stabiliteten i valutakursen.
This implies, among other things, that short-term changes in oil prices shall not influence the orientation of economic policy. 
Det innebærer blant annet at kortsiktige endringer i oljeprisen ikke skal påvirke innretningen av den økonomiske politikken.
Let us assume that the oil price shows a temporary rise of NOK 10 per barrel, or a little less than USD 1.50 per barrel. 
La oss anta at oljeprisen midlertidig øker med 10 kroner per fat, eller litt under halvannen dollar fatet.
Government revenues - and thereby the budget surplus - would then increase by around NOK 8 billion in the first year and NOK 10-11 billion the next year. 
Statens inntekter - og dermed budsjettoverskuddet - vil da øke med rundt 8 milliarder kroner det første året og 10-11 milliarder kroner det neste året.
If the added revenues are absorbed into the economy through higher expenditure or reduced taxes, this would influence aggregate domestic demand. 
Hvis de økte inntektene blir tatt inn i økonomien gjennom økte utgifter eller reduserte skatter i statsbudsjettet, blir den samlede etterspørselen innenlands påvirket.
An increase in expenditure requires an increase in the public sector's use of real resources, primarily labour. 
Økte utgifter krever en økning i det offentliges bruk av realressurser - først og fremst arbeidskraft.
This would mean that 1 per cent of GDP is quite high. 
Da er 1 prosent av BNP svært mye.
If the increase in petroleum revenues is used domestically in this way, it corresponds, for example, to almost half of the annual growth in the mainland economy in a normal year. 
Dersom økningen i oljeinntektene på denne måten brukes innenlands, tilsvarer det for eksempel nesten halvparten av den årlige veksten i fastlandsøkonomien i et normalår.