natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Short-term paper with a rating of A-2 from S&P or P-2 from Moody's or short-term paper issued by a company with a minimum credit rating of BBB- from S&P or minimum Baa3 from Moody’s 
Sertifikater med rating A-2 fra S&P eller P-2 fra Moody's eller sertifikater som er utstedt av selskap med kredittvurdering minimum BBB- fra S&P eller minimum Baa3 fra Moody’s
VPS-registered money market funds that invest in Norwegian bonds and short-term paper and that are exempt from the requirement that funds’ statutes must restrict investment to securities approved under the current rules 
VPS-registrerte pengemarkedsfond som investerer i norske obligasjoner og sertifikater, og som er unntatt kravet om at fond etter vedtektene må være begrenset til å investere i verdipapirer som godkjennes etter gjeldende regelverk
Unrated and/or unlisted covered bonds 
Obligasjoner med fortrinnsrett uten kredittvurdering og/eller børsnotering
Unrated and/or unlisted foreign covered bonds secured on assets located in Norway 
Utenlandske ”covered bonds” med pantesikkerhet i formuesgode som ligger i Norge, uten kredittvurdering og/eller børsnotering
Unrated and/or unlisted bonds or short-term paper issued by power companies or other infrastructure companies 
Obligasjoner og sertifikater uten kredittvurdering og/eller børsnotering, som er utstedt av kraftselskaper eller andre infrastrukturselskaper
A bank’s claim on a mortgage company for the agreed payment for a loan portfolio transferred to the mortgage company for issuing covered bonds to the bank is eligible as collateral for loans from Norges Bank until and provided that such claims are subsequently substituted for covered bonds. 
En banks fordring på kredittforetak for det avtalte vederlaget for en utlånsportefølje som er overdratt til kredittforetaket for å utstede obligasjoner med fortrinnsrett til banken, kan godtas som sikkerhet for lån i Norges Bank frem til og forutsatt senere ombytting til obligasjoner med fortrinnsrett
In the case of funds, duration will be used to determine the haircut instead of the period to the next interest rate adjustment. 
For fond vil durasjon bli benyttet for å bestemme avkortning i stedet for tid til neste renteregulering.
A currency risk haircut will be made for funds that invest in bonds in foreign currency. 
Fond som investerer i obligasjoner i fremmed valuta, vil avkortes for valutarisiko.
Currency hedging must involve a counterparty with a minimum credit rating of A from S&P or A2 from Moody’s. 
Valutasikringen må være mot en motpart med en kredittvurdering på minimum A fra S&P eller A2 fra Moody's.
Price information on securities registered in a foreign securities depository will be delivered by Interactive Data. 
For verdipapirer registrert i en utenlandsk verdipapirsentral vil kursinformasjon bli levert av Interactive Data.
If Interactive Data cannot deliver price information for a floating-rate bond, the nominal value will be used and the bond will be given an additional haircut depending on the bond’s rating. 
Dersom Interactive Data ikke kan levere kursinformasjon for en obligasjon med flytende rente, vil pålydende verdi benyttes og obligasjonen bli gitt en tilleggsavkorting avhengig av obligasjonens rating.
For a bond that is pledged as collateral in a foreign securities depository and that does not feature a floating rate, Interactive Data must be able to deliver a synthetic price for the bond if it is to be eligible as collateral. 
For en obligasjon som er pantsatt i en utenlandsk verdipapirsentral og som ikke har flytende rente, må Interactive Data kunne levere en syntetisk kurs for at obligasjonen skal kunne godkjennes som sikkerhet.
Norges Bank is also willing to extend to Sedlabanki Islands a medium-term loan of EUR 500 million with a maturity of up to 5 years. 
Samtidig er Norges Bank villig til å yte Sedlabanki Island et lån på EUR 500 millioner med løpetid inntil 5 år.
In a press release from the Ministry of Finance, Kristin Halvorsen, Minister of Finance, has stated that the Government will as soon as possible submit to the Storting a parliamentary proposition with a proposal for granting a state guarantee for such a loan. 
I en pressemelding fra Finansdepartementet har finansminister Kristin Halvorsen uttalt at regjeringen så snart som mulig vil legge fram en proposisjon for Stortinget med forslag om statsgaranti for et slikt lån.
See press releases from Ministry of Finance of 3 November 2008 and from IMF of 24 October 2008 
Det vises til pressemeldinger fra Finansdepartementet av 3. november 2008 og fra IMF 24. oktober 2008.
Why is keeping promises so difficult? 
Hvorfor er det så vanskelig å holde ord?
This house, which now belongs to the Norwegian Academy of Science and Letters, was built by Hans Rasmus Astrup in 1886-87. 
Huset vi i dag befinner oss i, som nå tilhører Det Norske Videnskaps-Akademi, ble bygget av Hans Rasmus Astrup i 1886-87.
Astrup was an entrepreneur. 
Astrup var en gründer.
At the age of 20, he left Norway for Barcelona on a ship laden with a cargo of dried cod. 
Tyve år gammel dro han fra Norge til Barcelona med en båt full av klippfisk.
A stable value of money is also a component of this foundation. 
En stabil pengeverdi er et element i dette.
We were taught as children to keep our promises. 
Som barn lærte vi at vi skulle holde ord.
If we made a promise, we had to make good on it. 
Det vi hadde lovet, måtte vi holde.
But we were also taught that we should not promise too much. 
Men vi lærte samtidig at vi ikke måtte love for mye.
If we do not keep our word, others lose confidence in us and our credibility takes a toll. 
Dersom vi ikke holder ord, mister vi tillit og vår troverdighet går tapt.
The value of confidence and credibility has been the subject of extensive analysis in many fields, including jurisprudence and the social sciences. 
Verdien av tillit og troverdighet har vært gjenstand for omfattende analyser innenfor blant annet rettsvitenskap og samfunnsvitenskapene.
One conclusion is clear – progress can be achieved if promises are kept. 
Og svaret er klart – vi kan oppnå noe ved å holde ord.
If keeping promises is clearly beneficial, why is it then so difficult? 
Hvis det er slik en fordel å holde ord, hvorfor er det da så vanskelig?
As early as 1960, the economist Thomas Schelling (3) discussed similar issues in analyses for which he was awarded the Nobel Prize in economics. 
Økonomen Thomas Schelling (3) drøftet allerede i 1960 tilsvarende spørsmål i et arbeid han fikk Nobelprisen i økonomi for.
According to Schelling, a credible threat can be difficult to establish when realising the threat involves costs for all the parties involved. 
Schelling påpekte at en troverdig trussel kan være vanskelig å etablere fordi realisering av trusselen kan innebære kostnader for alle involverte.
A promise or a threat will be more credible if the person who has made the promise ties himself to the mast. 
Et løfte eller en trussel vil være mer troverdig hvis den som har lovet, binder seg til masten.
Two other economists carried out groundbreaking work when they applied Schelling's analysis to economic issues. 
To andre økonomer gjorde banebrytende arbeid da de anvendte Schellings analyse på samfunnsøkonomiske problemstillinger.
In 1977, Finn Kydland from Norway and Edward Prescott (4) from the US wrote an article showing that authorities who attempt to follow an optimal economic policy plan may have strong incentives to depart from the same plan at a later time. 
Nordmannen Finn Kydland og amerikaneren Edward Prescott (4) skrev i 1977 en artikkel der de viser at myndigheter som forsøker å følge en best mulig plan for den økonomiske politikken, kan ha sterke insentiver til å fravike den samme planen på et senere tidspunkt.
This applies even if no news has emerged to indicate that the plan should be changed5. 
(5) Det gjelder selv om det ikke har kommet nyheter som skulle tilsi en endring i planen.
Later, Kydland and Prescott were awarded the Nobel Prize in economics for their work. 
De to forskerne fikk senere Nobelprisen i økonomi for sitt arbeid.
There is a common denominator between Elster, Schelling, Kydland and Prescott: keeping a promise is difficult, because reneging on a promise will often be the tempting or rational choice in the short-term. 
Det er en fellesnevner mellom Elster, Schelling, Kydland og Prescott: Å holde ord er vanskelig fordi det ofte vil være fristende eller rasjonelt på kort sikt å ikke holde det.
If loss of credibility is taken into account, the best solution in the long term will nonetheless often be to keep your word. 
Når en tar hensyn til den tapte troverdigheten, vil ofte den beste løsningen på lang sikt likevel være å holde ord.
A key issue is how we can establish mechanisms that also safeguard long-term objectives in the short term. 
Et sentralt spørsmål er hvordan vi kan skape mekanismer som gjør at langsiktige hensyn blir ivaretatt også på kort sikt.
Jon Elster suggested the metaphor of “tying oneself to the mast”. 
Jon Elster svarer med å løfte fram metaforen “å binde seg til masten”.
We all know the myth of Ulysses and the sirens, referred to in Elster’s work. 
Vi kjenner alle historien om Odyssevs og sirenenes sang, som Elster refererte til i sitt arbeid.
Ulysses wanted to hear the sirens sing, but he knew that he and his crew would then come under the sirens’ spell, bringing their voyage to an end. 
Odyssevs ville gjerne høre sirenenes sang, men han visste at han og mannskapet da ville bli forhekset og aldri kunne reise videre.
He therefore ordered the crew to tie him to the mast, but before they did so, he filled their ears with wax. 
Derfor beordret han mannskapet til å binde ham til masten, men før de gjorde det, fylte han ørene deres med voks.
This prevented him from steering the ship towards the sirens himself, and the crew were prevented from hearing him when he would later succumb to temptation and order the ship to be steered towards the sirens’ island. 
Da var han selv ute av stand til å føre skipet mot sirenene, og mannskapet var forhindret fra å høre ham når han senere ville falle for fristelsen og kreve at skipet skulle styres mot sirenenes øy.
The story cannot be directly transferred to economic management, but the concept of “tying oneself to the mast” is used in promoting mechanisms that prevent short-term objectives from taking precedence over long-term objectives. 
Historien kan ikke direkte overføres til økonomisk styring, men begrepet “å binde seg til masten” brukes om mekanismer som hindrer en i å sette kortsiktige hensyn foran langsiktige.
Precluding the possibility of breaking a promise makes the promise more credible. 
Å fraskrive seg mulighetene til å bryte et løfte, gjør løftet mer troverdig.
Ensuring accountability for promises made through reporting and review can be a mechanism that ties us to the mast. 
Å måtte stå til ansvar for sine løfter med rapportering og oppfølging kan være en mekanisme som sikrer at en binder seg til masten.
A central bank’s most important task is to ensure a stable value of money. 
Sentralbankenes viktigste oppgave er å sikre en stabil pengeverdi.
The value of money relies on responsible economic policies. 
Pengenes verdi er basert på tillit til ansvarlig politikk.
For a central bank to be able to keep its word and deliver a stable value of money, it must have the backing of the political authorities. 
Skal en sentralbank kunne holde ord og levere en stabil pengeverdi, er det nødvendig at de politiske myndighetene stiller seg bak.
Otherwise, the central bank will not be able to keep its word. 
Ellers vil ikke sentralbanken ha mulighet til å holde sitt løfte.
In the long term, the instruments available to the central bank allow it to deliver only the promise of a stable value of money. 
På lang sikt er det bare stabil pengeverdi sentralbanken har virkemidler til å kunne levere.
Earlier, this promise was kept by regulating the amount of money issued. 
Løftet ble tidligere holdt ved å regulere mengden av penger som ble utstedt.
Today, the instrument is the interest rate. 
I dag er det renten som er virkemiddelet.
The central bank cannot steer real wages, the labour supply, employment or the level of unemployment in the long term. 
Sentralbanken styrer ikke reallønninger, arbeidstilbud, sysselsetting eller nivået på arbeidsledigheten på lang sikt.
But it can contribute to curbing short-term cyclical fluctuations if price stability is firmly anchored. 
Men vi kan bidra til å redusere de kortsiktige svingningene i konjunkturene hvis prisstabiliteten er godt forankret.
Throughout history central banks have attempted to bind themselves to the mast in different ways. 
Gjennom historien har sentralbankene forsøkt å binde seg til masten på ulike måter.
In the following, I will discuss the temptations facing issuers of notes and coins, the binding mechanisms that have been tested, and the potential gains for society associated with a central bank that keeps its word. 
De fristelsene som utsteder av sedler og mynt står overfor, de bindingsmekanismene som har vært prøvd, og gevinstene samfunnet kan oppnå ved at sentralbanken holder ord, er mitt tema i det følgende.
A king’s word is worth a throne – but sometimes not a krone 
En konges ord er en trone verd – men noen ganger ikke en krone
It has always been tempting for issuers of money to exploit this privilege. 
Det har til alle tider vært fristende for den som utsteder penger, å utnytte dette privilegiet.
It costs less to produce a coin or a banknote than the value printed on it. 
Det koster mindre å produsere en mynt eller seddel enn den verdien som er trykket på den.
The added value accruing to the issuer is called seigniorage. 
Merverdien pengeutstederen dermed får, kalles seigniorage.
Over-issuance of notes and coins leads to inflation and a fall in the value of money, and holders of money pay a so-called inflation tax. 
Overdreven utstedelse av sedler og mynt gir inflasjon og fall i pengeverdien, og de som har pengene, betaler en såkalt inflasjonsskatt.
A sharp fall or strong rise in the value of money also impairs the functioning of the economy because it becomes more difficult to keep track of changes in the price of one good relative to another. 
Sterkt fall eller sterk vekst i pengeverdien fører dessuten til at økonomien fungerer dårligere fordi det blir vanskeligere å følge med på endringer i prisen på en vare i forhold til en annen.
It is important that changes in relative prices are easy for both consumers and producers to observe. 
Det er viktig at både forbrukere og produsenter tydelig ser slike relative prisendringer.
Otherwise, the function of prices as conveyors of information for consumption, production and investment decisions will be impaired. 
Ellers vil prisene virke dårligere som informasjonsbærere både for konsum-, produksjon- og investeringsbeslutninger.
The economy will operate less efficiently, resulting in lower growth and welfare. 
Økonomien vil fungere mindre effektivt, og vi får lavere vekst og velferd.
In the earliest monetary systems, the value of money corresponded to the metal value of the coin. 
I de tidligste pengesystemene tilsvarte verdien av penger metallverdien i mynten.
Measured in metal, the value of money was inevitably stable. 
Da var pengeverdien nødvendigvis stabil målt i metall.
This system was not as dependent on confidence, since the metal content of the coin could in principle be verified in every transaction. 
Dette systemet var ikke så avhengig av tillit, siden metallinnholdet i mynten i prinsippet kunne kontrolleres ved hver transaksjon.
Those in power nevertheless managed to exploit the system. 
Makthaverne klarte likevel å utnytte systemet.
Roman emperors were in the habit of financing their wars by reducing the precious metal content of their coins. 
De romerske keiserne hadde for vane å finansiere sine kriger ved å redusere innholdet av edelt metall i sine mynter.
This resulted in higher seigniorage revenues from each coin issued. 
Da fikk de større seigniorage-inntekter ut av hver mynt som ble utstedt.
For a period, these revenues were sufficient to finance an army, a long war or several monuments. 
En tid var disse inntektene store nok til å finansiere en hær, en lengre krig eller flere minnesmerker.
This is the number one temptation facing money issuers. 
Dette er fristelse nummer én som utsteder av penger står overfor.
Henry VIII of England was one of the most renowned exponents of this kind of behaviour (6). 
Henrik den 8. av England var en av de fremste eksponentene for en slik atferd.
In the 1500s, he reduced the silver content in coins to 1/3 of the original to finance wars against France and his own expensive lifestyle. 
(6) Han reduserte innholdet av sølv i myntene til 1/3 av det opprinnelige utover på 1500-tallet for å finansiere kriger mot franskmennene og et kostbart privatliv.
In addition to coins, a system gradually developed involving paper money. 
I tillegg til mynt utviklet det seg etter hvert et system med seddelpenger.
Banknotes were a receipt for a money issuer’s claims on silver or gold. 
Sedler var kvittering for krav på sølv eller gull hos utsteder av pengene.
Instead of using coins as a means of payment, the receipt was used. 
Istedenfor å bruke mynter som betalingsmiddel, brukte de kvitteringen.
They promised the bearer that they would redeem the nominal value of the notes in silver or gold. 
De lovet å veksle inn den verdien som sto på sedlene, til alle som krevde det.
The value of the notes was entirely dependent on confidence in the issuer’s promise. 
Sedlenes verdi sto og falt med tilliten til seddelutstederens løfte.
The authorities’ ability to fulfil their promise depended on government finances. 
Myndighetenes evne til å innfri sitt løfte, avhang av statsformuen.
Brutal tax collectors, abundant tax coffers and peace with neighbouring countries inspired confidence in the authorities’ ability to redeem the notes in a precious metal then or at some time in the future. 
Brutale skattefuter, et velfylt skattkammer og fred med nabolandene innga tillit til at sedlene fortsatt kunne veksles inn i edelt metall i dag eller en gang i fremtiden.
The authorities often granted a monopoly on banknote issuance to an institution they controlled. 
Myndighetene ga gjerne monopol på seddelutstedelse til en institusjon de selv hadde kontroll over.
This was no coincidence as printing money generated seigniorage revenues. 
Det var neppe tilfeldig, ettersom det å trykke penger gir seigniorage-inntekter.
This way of raising seigniorage is temptation number two: the authorities borrow money from the issuing bank and the issuing bank provides the loan by printing banknotes. 
Denne måten å hente inn seigniorage på er fristelse nummer to: Myndighetene låner penger i seddelbanken og seddelbanken utbetaler lånet ved å bruke pressen.
This was particularly common in times of war. 
Dette skjedde særlig i forbindelse med krig.
It can be difficult to raise taxes or borrow directly from the public to fund an unpopular war. 
Det kan være vanskelig å øke skattene eller låne direkte fra publikum for å finansiere en lite populær krig.
Naturally, a regime at war will be more interested in winning the war than in the long-term economic costs. 
Naturlig nok vil et regime i krig, være mer opptatt av å vinne krigen enn langsiktige samfunnsmessige kostnader.
Who cares about high inflation and debt repayment if surviving as a regime is at stake? 
Hvem bryr seg om høy inflasjon og tilbakebetaling av lån hvis det å overleve som regime står på spill?
Confidence – and the lack of it – had important consequences for England and France during the Napoleonic Wars. 
Tillit – og mangel på tillit – fikk for eksempel store konsekvenser for England og Frankrike under Napoleonskrigene.
England was able to finance these wars more easily than France. 
England kunne finansiere disse krigene lettere enn Frankrike.
They had previously demonstrated that they stood by their commitments, and were therefore granted loans. 
De hadde vist tidligere at de sto ved sine forpliktelser, derfor fikk de lån.
The French government, on the other hand, had lost its creditworthiness after Louis XVI was sent to the guillotine. 
Frankrikes herskere hadde derimot mistet sin kredittverdighet etter at Ludvig den 16. falt for giljotinen.
Our own history also illustrates the costs associated with inflation and a loss of confidence. 
Vår egen historie illustrerer også kostnadene ved inflasjon og tapt tillit.
Soaring inflation in Norway during and after the Napoleonic Wars impaired the functioning of the payment system. 
Den svært høye inflasjonen i Norge under og etter Napoleonskrigene førte til at betalingssystemet ikke fungerte godt.
The function of money as a unit of measurement was also undermined. 
Pengene mistet delvis sin funksjon som måleenhet.
An example of this is described in the local history books for the coastal districts of Karlsøy and Helgøy in Troms, northern Norway. 
Dette er for eksempel beskrevet i Karlsøy og Helgøy bygdebok.
At that time, accounts were sometimes kept in silver, or in goods such as cod liver oil, large saithe or flour (8). 
Det hendte at regnskap ble ført i sølv, eller i varer som tran, storsei eller mel, på denne tiden.
Inflation also resulted in the transfer of assets from creditors to debtors: the real value of the fishermen’s debt to merchants in Bergen decreased. 
(8) Inflasjonen førte også til at verdier ble overført fra de som hadde fordringer til de som hadde gjeld: Gjelden som fiskerne hadde hatt til kjøpmenn i Bergen, falt i realverdi.
This marked a historic shift. 
Dette markerte et historisk skifte.
The fishermen were of course happy to see their debt diminish. 
For fiskerne fra Nord-Norge var bortfallet av gjelden selvsagt fint.
Creditors, however, lost money, which probably did not increase confidence and a willingness to lend the next time someone needed a loan. 
Men de som eide fordringer, tapte, og det bidro nok ikke til økt tillit og utlånsvilje neste gang noen trengte lån.
The promise of a stable value of money against gold and silver 
Løftet om stabil pengeverdi mot gull og sølv
I have given examples of how easily monarchs succumbed to the temptation of an apparently free lunch by exploiting opportunities for raising seigniorage revenues. 
Jeg har vist eksempler på at makthaverne lett kunne la seg friste til å ha en tilsynelatende gratis lunsj ved å utnytte mulighetene til seigniorage.
In times of political instability, they sometimes had no choice. 
I ustabile politiske tider hadde de kanskje ikke noe valg.
The economic progress experienced by Norway and other countries in the second half of the 1800s was founded on more than a thousand years of money and credit history. 
Bak den økonomiske fremgangen Norge og andre land opplevde på annen del av 1800-tallet, lå mer enn tusen års erfaring med penger og kreditt.
The opposite was equally true. 
Det motsatte gjaldt også.
Kåre Lunden, for example, writes that “after 1387, no coins were minted in Norway for a hundred years”. 
For eksempel skriver Kåre Lunden at ”I Norge vart det ikkje slege mynt i hundre år etter 1387”.
According to Lunden, the deep crisis in the Norwegian economy between 1350 and 1500 was not only due to the Black Death but also to the absence of a monetary system. 
Han mener at det ikke bare var svartedauden som var forklaringen på den dype krisen i norsk økonomi fra 1350 til 1500, men også mangel på pengesystem.
Stability in the value of money eliminated uncertainty and doubt among potential investors. 
Stabil pengeverdi fjernet usikkerhet og tvil hos potensielle investorer.
Long-term planning became easier. 
Det ble lettere å planlegge langsiktig.
Providers of credit could be reasonably certain that their investment would not be inflated away. 
De som ga kreditt, kunne være rimelig trygge på at verdiene som de plasserte, ikke ble inflatert vekk.
They did not have to move their wealth into property or other fixed investment in order to preserve it. 
De måtte ikke flytte formuen over i fast eiendom eller andre realverdier for å holde på den.
The willingness to save and accumulate wealth increased. 
Viljen til å spare og bygge opp formue ble sterkere.