natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The current guidelines take account of the need to accept short-term, substantial deviations from the exchange rate range, but the requirement that instruments shall be oriented with a view to returning the exchange rate to its initial range over time can hardly be interpreted, even in it its broadest sense, to mean that a change in the use of instruments in an expansionary direction would not have to be made relatively quickly and on a considerable scale in response to renewed pressure in the foreign exchange market. 
Dagens retningslinjer tar riktignok høyde for at en tidvis kan måtte akseptere vesentlige avvik fra kursleiet, men kravet om at virkemidlene skal innrettes med sikte på at valutakursen etter hvert skal bringes tilbake til utgangsleiet kan vanskelig tolkes så fritt at ikke en endring i virkemiddelbruken i ekspansiv retning relativt raskt og med betydelig styrke vil måtte foretas i situasjoner med fornyet press i valutamarkedet.
A revision of the current exchange rate regulation providing greater flexibility in terms of short- term responses to such pressures, while retaining the objective of exchange rate stability, is one alternative. 
En omlegging av dagens kursforskrift i retning av å gi større fleksibilitet i hvordan en på kort sikt møter slike påkjenninger, men hvor målet om stabilitet i valutakursen beholdes, vil være en mulighet.
This would facilitate the task of avoiding the problems associated with a highly pro- cyclical monetary policy in situations with renewed pressure on the krone. 
Dette vil kunne gjøre det lettere å unngå problemene knyttet til en sterkt pro-syklisk pengepolitikk i situasjoner med fornyet press mot kronekursen.
This alternative would also permit a continuation of the present division of responsibility for economic policy, in particular as regards incomes policy as the exchange rate would continue to represent a nominal anchor. 
Samtidig vil en under et slikt alternativ i hovedsak kunne videreføre grunnlaget for den eksisterende ansvarsdelingen i den økonomiske politikken, spesielt i forhold til inntektspolitikken, ved at valutakursen fortsatt vil kunne tjene som et nominelt forankringspunkt.
This approach may give rise to periods of wider fluctuations in the exchange rate than have been commonly observed in the past. 
Under et slikt system vil det kunne forekomme perioder med større fluktuasjoner i kursen enn hva som har vært vanlig.
This raises the question of whether somewhat wider exchange rate fluctuations would in isolation have an influence on the framework conditions for the exposed sector. 
Et spørsmål som da reiser seg, er om noe større svingninger i valutakursen i seg selv vil kunne påvirke rammevilkårene for konkurranseutsatt sektor.
One factor which limits the effects of short-term variations (up to one year) in the exchange rate is currency hedging on the part of businesses, either through positions in the foreign exchange market or by stipulating contractual prices in NOK. 
Et forhold som begrenser effektene av valutakursvariasjoner på kort sikt (opp til et år), er at bedriftene kan kurssikre seg, enten gjennom posisjoner i valutamarkedene eller ved at priser kan være avtalt i norske kroner.
Norwegian kroner make up a substantial share of the settlement currencies used in imports and exports. 
Norske kroner utgjør en betydelig andel av oppgjørsvalutaene ved import og eksport.
This contributes to reducing the short-term effects of exchange rate swings although it is uncertain how far the contractual currency coincides with the settlement currency. 
Dette bidrar til å redusere de kortsiktige effektene av valutakursvariasjoner, selv om det er usikkert i hvor stor grad kontraktsvalutaen sammenfaller med oppgjørsvalutaen.
Studies carried out by the Swedish central bank indicate that enterprises' foreign direct investments and transactions are hedged against currency fluctuations through loans in foreign currency or forward exchange contracts. 
Studier gjort av den svenske sentralbanken indikerer dessuten at både bedriftenes direkteinvesteringer i og transaksjoner med utlandet i betydelig grad er kurssikret gjennom lån i utenlandsk valuta eller valutaterminkontakter.
A review of listed Norwegian companies' annual reports show that at least the large Norwegian enterprises hedge extensively against short-term changes in exchange rates. 
En gjennomgang av norske børsnoterte selskapers årsberetninger tyder på at i hvert fall store norske bedrifter også i betydelig grad sikrer seg mot kortsiktige endringer i valutakursen.
Insofar as exchange rate variations constitute a problem for exposed businesses, this primarily applies to a medium-term period ranging from one to four years, ie the period following the currency hedging and up to the point when the exchange rate has had a pronounced impact on Norwegian prices and wages. 
I den grad valutakursvariasjoner er et problem for konkurranseutsatt næringsliv, gjelder dette først og fremst på mellomlang sikt, fra rundt ett til fire år - det vil si i perioden etter kurssikring og fram til valutakursen har fått merkbart gjennomslag i norske priser og lønninger.
What is essential to Norwegian business in this context is price changes measured in NOK. 
Det sentrale for norsk næringsliv i denne sammenheng er prisutviklingen målt i norske kroner.
The changes depend both on the exchange rate and the prices measured in foreign currency. 
Denne avhenger både av valutakurs og prisene målt i utenlandsk valuta.
A large share of Norway's exports consist of raw materials and semi-finished goods which show wide price variations measured in foreign currency. 
Norge har en stor eksport av råvarer og halvfabrikata som viser store prisvariasjoner målt i utenlandsk valuta.
The variations in prices will typically be wider than the fluctuations in the exchange rate, and are also reflected in widely fluctuating corporate operating results in sectors exposed to foreign competition. 
Prissvingningene vil typisk være betydelig større enn kurssvingningene, og reflekteres også i store svingninger i driftsresultater i utekonkurrerende industri.
For most export industries price variations are thus of greater consequence than exchange rate fluctuations. 
For betydelige deler av eksportnæringene er prisvariasjoner således av større betydning enn valutakursvariasjoner.
Developments in recent years have also shown that the krone exchange rate may show short-term variations also under the current monetary policy guidelines. 
Erfaringene fra det siste året har dessuten vist at en må regne med at kronekursen på kort sikt kan vise svingninger også under dagens pengepolitiske retningslinjer.
In this context, one can also point to exchange rate developments under the fixed exchange rate system in Norway in the post-war period which resulted in periodic and substantial shifts in the exchange rate in situations where it was no longer possible to maintain the applicable exchange rate range. 
Det kan i denne sammenheng også vises til at fastkurssystemet i Norge i etterkrigstiden har resultert i at nasjonen med ujevne mellomrom er blitt utsatt for betydelige skift i kronekursen i situasjoner hvor det ikke lenger var mulig å videreføre det eksisterende kursleiet.
From an historical perspective, the objective of exchange rate stability has not in itself prevented movements in the exchange rate. 
Det er altså historisk sett ikke slik at en målsetting om stabile kurser i seg selv har kunnet forhindre bevegelser i valutakursen.
Norges Bank considers that there is no basis for assuming that somewhat wider fluctuations in the exchange rate will create any substantial problems for Norwegian business, particularly if the alternative is a varying, and in periods highly expansionary monetary policy stance. 
Det er etter Norges Banks vurdering ikke grunnlag for å anta at noe større svingninger i kursen vil skape betydelige problemer for norsk næringsliv, særlig ikke hvis alternativet er en varierende, og til tider sterkt ekspansiv, innretning av pengepolitikken.
Whether it is possible to confine a shift in monetary policy to a minor revision will depend on the market's perception of whether this shift is sufficiently clear and credible. 
Mulighetene for over tid å lykkes med en mindre justering av det pengepolitiske opplegget vil avhenge av om dette i markedet oppfattes å ha en tilstrekkelig klarhet og troverdighet.
Market credibility will partly depend on whether the other components of economic policy are considered over time to be consistent with the objective of exchange rate stability. 
Troverdigheten i markedet vil blant annet avhenge av om de øvrige elementer i den økonomiske politikken over tid vurderes som konsistente med målet om stabil valutakurs.
This will further be largely contingent upon an orientation of economic policy which does not generate expectations of a sustained real appreciation. 
Dette vil igjen i stor grad bero på om den økonomiske politikken innrettes slik at det ikke er grunnlag for forventinger om vedvarende realappresiering.
Such a shift in monetary policy - towards a goal oriented directly towards stable economic developments, anchored to the objective of low and stable price inflation (a so-called inflation target) - is an alternative to the prevailing system also in the current situation. 
En slik omlegging av pengepolitikken - til et mål rettet direkte inn mot en stabil økonomisk utvikling, forankret i et mål om lav og stabil prisstigning (et såkalt "inflasjonsmål") - er et alternativ også i dagens situasjon.
While a revision of the framework as described above will prevent an expansionary monetary policy response to pressures in the foreign exchange market, a policy geared directly towards the overriding objectives entails that monetary policy can be used more actively as a demand management instrument. 
Mens en justering av styringssystemet som beskrevet ovenfor vil kunne hindre at pengepolitikken på kort sikt må legges om i ekspansiv retning ved påkjenninger i valutamarkedet, vil en politikk rettet direkte mot de overordnede mål innebære at pengepolitikken kan anvendes mer aktivt til å stabilisere utviklingen i innenlandsk etterspørsel.
Under an inflation targeting system, monetary policy would be tightened in response to high capacity utilisation and resource shortages in the economy, and eased in response to low capacity utilisation and a sufficient supply of resources in the economy. 
Under dette alternativet ville pengepolitikken bli strammet til ved høy kapasitetsutnytting og ressursknapphet i økonomien, og slakket av ved lav kapasitetsutnytting og tilstrekkelig tilgang på ressurser i økonomien.
An inflation target would make it easier to use monetary policy to counter shocks to which the Norwegian economy is exposed in various phases of the business cycle. 
Med et inflasjonsmål vil det være lettere å bruke pengepolitikken til å motvirke sjokk som norsk økonomi er utsatt for gjennom ulike konjunkturfaser.
Under such a system, the exchange rate would shift status from being the operational goal to constituting an important monetary policy indicator. 
I et slikt system vil valutakursen skifte status fra å være det operative målet til å være en viktig indikator for pengepolitikken.
Low and stable price inflation is a necessary condition for achieving the overriding objectives of economic policy. 
Lav og stabil prisstigning er en forutsetning for å oppnå de overordnede målene i den økonomiske politikken.
A shift to a monetary policy based on an inflation target may therefore be appropriate in a situation where expectations of a real appreciation would otherwise result in higher inflation and unstable economic trends. 
En overgang til et inflasjonsmål for pengepolitikken vil derfor kunne være hensiktsmessig i en situasjon der forventninger om realappresiering ellers ville slå ut i økt prisstigning og en generelt ustabil økonomisk utvikling.
It has been argued that gearing monetary policy directly towards low price and wage inflation may compound the task of implementing fiscal policy and incomes policy. 
En innvending mot å innrette pengepolitikken direkte mot lav pris- og kostnadsvekst har vært at en slik retningslinje kan gjøre det vanskeligere å gjennomføre finanspolitikken og inntektspolitikken.
Accordingly, it is maintained that such a substantial shift in monetary policy may result in a lack of clarity of the role of fiscal policy, particularly in a situation with sizeable oil revenues, where the budget balance does not place any effective limits on fiscal policy in the short term. 
Det blir således hevdet at en slik mer betydelig omlegging av pengepolitikken vil kunne skape økt uklarhet om finanspolitikkens oppgaver, særlig i en situasjon med store oljeinntekter, der budsjettbalansen på kort sikt ikke setter effektive grenser for finanspolitikken.
Norges Bank would point out that the current economic conditions require a tight fiscal stance, irrespectively. 
Norges Bank vil påpeke at situasjonen i økonomien uansett tilsier et stramt finanspolitisk opplegg.
The authorities must recognise that relying solely on monetary policy to stabilise the economy may place excessive strains on monetary policy to the same extent that the current guidelines may place a disproportionate onus on fiscal policy. 
Myndighetene må ta høyde for at en for ensidig satsing på pengepolitikken i stabiliseringsøyemed vil kunne medføre en overbelastning av pengepolitikken, på samme måte som de eksisterende retningslinjene innebærer en risiko for å overbelaste finanspolitikken.
With an inflation target, strong pressures in the economy would be countered by orienting both monetary and fiscal policy towards curbing domestic demand. 
Med et inflasjonsmål for pengepolitikken vil en situasjon med sterkt press i økonomien således tilsi at både pengepolitikken og finanspolitikken innrettes med sikte på å dempe veksten i innenlands etterspørsel.
However, in a system where monetary policy is geared towards overriding goals, it is more natural for fiscal policy - over a business cycle - to be more oriented towards long-term objectives. 
Over konjunktursykelen vil det, i et system hvor pengepolitikken er rettet mot de overordnede mål, imidlertid være naturlig at finanspolitikken i større grad blir rettet mot langsiktige hensyn.
Stabilisation policy considerations may be incompatible with this and give rise to difficult challenges and heavy constraints on fiscal policy. 
Stabiliseringspolitiske hensyn kan stå i motstrid til dette, og gi opphav til vanskelige avveininger og overbelastning av finanspolitikken.
Another argument against an inflation target is that the social partners would no longer be able to establish a direct link between wage growth and competitiveness as this approach would mean that the nominal exchange rate would be less fixed than under the current system. 
En annen innvending mot et inflasjonsmål for pengepolitikken er at partene i inntektsoppgjøret under et slikt system ikke lenger kan koble lønnsutviklingen direkte til konkurranseevnen, fordi en ikke i samme grad som nå kan basere seg på at den nominelle valutakursen ligger fast.
As wage moderation has been linked to short-term developments in competitiveness in recent years, one may lose an anchor for incomes policy. 
I den grad lønnsmoderasjon de senere årene har vært knyttet opp mot den kortsiktige utviklingen i konkurranseevnen, vil en altså kunne miste et forankringspunkt for inntektspolitikken.
In principle, however, the policy of wage moderation can be re-formulated with an inflation target. 
Prinsipielt sett er det imidlertid ikke noe i veien for å reformulere solidaritetsalternativet med et inflasjonsmål for pengepolitikken.
The policy could be maintained by shifting the focus away from short-term developments in competitiveness, towards the relationship between real wage growth and employment. 
Solidaritetsalternativet kunne videreføres ved at en, i stedet for å fokusere på den kortsiktige utviklingen i konkurranseevnen, kunne konsentrere seg om sammenhengen mellom reallønnsutviklingen og sysselsettingen for hele økonomien.
On the other hand, it may seem difficult in the short term, based on what the social partners have asserted, to achieve incomes policy co-operation with a change in the division of responsibility for economic policy. 
På den annen side kan det, ut fra det partene i arbeidslivet tidligere har hevdet, synes vanskelig på kort sikt å få i stand et inntektspolitisk samarbeid basert på en endring i ansvarsdelingen i den økonomiske politikken.
The risk associated with this must be weighed against the risk that the current economic policy may lead to a severe economic setback. 
Den risiko dette innebærer, må veies mot risikoen for at den eksisterende økonomiske politikken medfører at det oppstår alvorlige tilbakeslag i økonomien.
A further argument against a shift away from a monetary policy aimed at exchange rate stability has been that this would lead to wider fluctuations in the exchange rate with the associated adverse implications for the exposed sector. 
Et annet argument mot å forlate en pengepolitikk rettet mot stabil valutakurs har vært at dette vil føre til større variasjoner i valutakursen som vil være uheldig for konkurranseutsatt sektor.
As the Bank has pointed out previously, the real exchange rate and thereby competitiveness in the long term are not heavily influenced by movements in the nominal exchange rate. 
Som banken tidligere har pekt på, er den reelle valutakursen og dermed konkurranseevnen på lang sikt relativt uavhengig av bevegelser i den nominelle valutakursen.
Moreover, short-term currency fluctuations do not in isolation influence the framework conditions of the exposed sector to any significant extent. 
Heller ikke helt kortsiktige kurssvingninger vil i seg selv kunne påvirke rammevilkårene for konkurranseutsatt sektor vesentlig.
It is less certain what the effects of fluctuations in the exchange rate over a period of one to four years are, particularly if the fluctuations are considerable. 
Effektene av svingninger i valutakursen på ett til fire års sikt er mer usikre, spesielt hvis svingningene blir store.
This may indicate that it would be appropriate to anchor expectations in the foreign exchange market to a longer-term credible exchange rate target or to an intermediate target which is consistent with the overriding objective of economic policy. 
Dette kan tilsi at det er fornuftig å søke å forankre forventningene i valutamarkedet til et på lang sikt troverdig kursmål eller til et mellommål som er forenlig med de overordnede målene for den økonomiske politikken.
Irrespective of the approach adopted, monetary policy in Norway will have to place considerable emphasis on exchange rate movements. 
Pengepolitikken i Norge vil uansett måtte ta vesentlige hensyn knyttet til utviklingen i valutakursen.
This is primarily due to the open nature of the Norwegian economy, which means that changes in the exchange rate have a considerable impact on price inflation in the short term. 
Dette skyldes først og fremst at norsk økonomi er forholdsvis åpen, slik at endringer i valutakursen har betydelige konsekvenser for prisstigningen på kort sikt.
Part of the problems associated with the current orientation of policy are the imbalances which build up in periods, which trigger a shift in expectations in the foreign exchange market. 
Noe av problemet med den eksisterende innretningen av politikken er at det periodevis bygger seg opp ubalanser som endrer kursforventningene i valutamarkedene.
The experience of other countries and previous episodes of currency unrest in Norway indicate that it is difficult to correct such expectations relying solely on monetary policy. 
Erfaringene fra andre land og tidligere episoder med valutauro i Norge tyder på at slike forventninger vanskelig kan korrigeres gjennom pengepolitikken alene.
Stable developments in the real economy are therefore over time a prerequisite for exchange rate stability - irrespective of the monetary policy guidelines adopted. 
En stabil utvikling i realøkonomien er således over tid en forutsetning for en stabil kursutvikling - uavhengig av hvilke erklærte retningslinjer som gjelder for pengepolitikken.
It has also been argued that the Norwegian authorities should defer any revision of the guidelines for monetary policy until EMU has been established. 
Et argument som har vært fremført, er at dannelsen av ØMU kan tilsi at norske myndigheter avventer dette før en tar endelig stilling til retningslinjene for pengepolitikken i Norge.
As Norway is not a member of the EU, the establishment of EMU does not place any direct constraints on the choice of monetary policy regime in Norway. 
Siden Norge ikke er med i EU, legger etableringen av ØMU imidlertid ikke direkte føringer for valg av pengepolitisk regime i Norge.
What must, in principle, be considered in terms of monetary policy is the emphasis to be placed on short-term exchange rate stability in relation to the overriding objective of full employment and long-term economic stability. 
Den prinsipielle avveiningen som skal foretas i pengepolitikken, er hvilken vekt som skal legges på henholdsvis hensynet til kortsiktig stabilitet i valutakursen og hensynet til de overordnede mål om full sysselsetting og en stabil økonomisk utvikling på lang sikt.
This issue is largely independent of the establishment of EMU. 
Dette spørsmålet vil langt på vei være uavhengig av at ØMU etableres.
Norges Bank would urge the authorities to address this issue before the time may come to consider possible forms of association with EMU. 
Norges Bank mener at myndighetene bør avklare denne grunnleggende avveiningen før det kan bli aktuelt å vurdere ulike tilknytningsformer til det europeiske valutasamarbeidet.
Reference is made to economic developments, economic policy and the analysis of associated risks in this submission. 
Det vises til vurderingen av den økonomiske utviklingen og politikken og analysen av risikobildet i dette brev.
Norges Bank considers that the present situation obligates the Bank to inform the Ministry of Finance of its opinion pursuant to the provision cited above. 
Etter Norges Banks vurdering er situasjonen nå slik at banken har plikt til å underrette departementet om sin vurdering i medhold av nevnte lovbestemmelse.
The overriding objectives of economic policy are low employment and sustainable economic growth. 
De overordnede målene for den økonomiske politikken er å legge forholdene til rette for lav arbeidsledighet og en bærekraftig økonomisk vekst.
Norges Bank is of the view that the risk of economic instability in the period ahead should prompt a revision of the applicable monetary policy guidelines with a view to enhancing monetary policy's contribution to achieving the overriding objectives of economic policy. 
Faren for en ustabil økonomisk utvikling fremover bør etter Norges Banks oppfatning lede til at en foretar endringer i de pengepolitiske retningslinjene for bedre å sikre at pengepolitikken støtter opp under de overordnede mål i den økonomiske politikken.
A further relaxation of monetary policy may under the present circumstances have considerable adverse effects by amplifying the already strong pressures in the economy. 
En ytterligere lettelse av pengepolitikken vil i dagens situasjon kunne ha betydelige skadevirkninger gjennom den forsterkning av de allerede eksisterende pressproblemer dette vil føre til.
There is a pronounced risk that the existing guidelines will necessitate such a relaxation. 
Under de eksisterende retningslinjer er det en reell fare for at slike lettelser kan bli nødvendige.
Norges Bank strongly advises against relying on a system where one is compelled to orient monetary policy in a given situation so that it amplifies cyclical fluctuations and reduces the stability of the economy. 
Norges Bank vil advare mot å basere seg på et system der pengepolitikken i en gitt situasjon må innrettes slik at den virker til å forsterke konjunktursvingningene og redusere stabiliteten i økonomien.