natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After the Great Depression in the 1930s, many European states struggled with debt problems. 
Etter den store depresjonen på 1930-tallet fikk flere europeiske stater problemer med å møte sine forpliktelser.
Government debt was written down in Austria, Greece, Hungary, Poland, Romania and Turkey in the 1930s and 1940s. 
Både Østerrike, Hellas, Ungarn, Polen, Romania og Tyrkia fikk nedskrevet sin statsgjeld på 1930- og 40-tallet.
Germany was not able to pay war reparations after World War I. 
Tyskland klarte heller aldri å betale tilbake krigserstatningene etter første verdenskrig.
Since World War II sovereign defaults have only occurred in developing countries and emerging economies, particularly in the period between 1980 and 2000. 
Siden andre verdenskrig har mislighold av statsgjeld bare skjedd i utviklingsland og fremvoksende økonomier, og da særlig i perioden fra 1980 til 2000.
Many of the countries pursued a policy that resulted in high inflation. 
Mange av landene førte en økonomisk politikk som ga høy inflasjon.
It became increasingly difficult for these countries to raise loans in domestic currency, particularly loans with long maturities. 
Det førte til at det etter hvert ble vanskelig å få lån i egen valuta, særlig lån med lang løpetid.
Attempts were made to keep inflation and the magnitude of foreign debt in check by pegging the domestic currency to the US dollar. 
Inflasjonen og størrelsen på utenlandsgjelden ble forsøkt holdt i sjakk gjennom å knytte egen valuta til amerikanske dollar.
But fiscal mismanagement often triggered currency crises, a fall in the value of domestic currency and a surge in foreign debt. 
Men manglende styring med statsfinansene utløste valutakriser, fall i verdien av egen valuta og en kraftig økning i gjeldsbyrden til utlandet.
This is when the government gave up and stopped servicing debt. 
Da ga staten opp å betjene gjelden.
The degree of losses incurred by creditors in connection with sovereign default has varied. 
Utfallet for kreditorene ved mislighold av statsgjeld har variert.
The most recent default episodes have left creditors with losses ranging between an estimated 30 and 75 per cent. 
I de seneste episodene med mislighold har kreditors tap på lånene som ble misligholdt, blitt anslått til å være mellom 30 og 75 prosent.
(7) These experiences will probably influence interest rates on sovereign loans when a country’s debt-servicing capacity is in question. 
(7) Disse erfaringene har nok betydning for renten på lån til en stat når det oppstår usikkerhet om den vil kunne betjene gjelden sin.
The Paris Club consists of 19 creditor governments, including Norway. 
Parisklubben består av 19 kreditorland, deriblant Norge.
A solution is contingent on the implementation of reforms in the debtor country as part of an adjustment program supported by the International Monetary Fund (IMF). 
En løsning forutsetter at det gjeldstyngede landet gjennomfører reformer som del av et program under Det internasjonale valutafondet.
Since 1956, the Paris Club has negotiated 417 debt reduction agreements with 87 countries. 
Siden 1956 har Parisklubben fremforhandlet 417 avtaler om å skrive ned statsgjeld i 87 land.
The Paris Club primarily negotiates debt relief with countries - often poor countries - that do not have access to traditional international funding markets. 
Det er særlig lån til land som ikke har tilgang til de vanlige internasjonale lånemarkedene, ofte fattige land, som blir forhandlet i Parisklubben.
There is no supranational body for debt negotiations for countries that have borrowed in international capital markets. 
Det finnes ikke et tilsvarende overnasjonalt organ for gjeldsforhandlinger for land som har lånt i de internasjonale kapitalmarkedene.
Some years ago, the IMF attempted to draw up a regulatory framework for governments and creditors, but did not receive the necessary support from member countries. 
IMF forsøkte å etablere et regelverk som stater og kreditorer kan forholde seg til, men fikk ikke nødvendig gjennomslag blant medlemslandene.
The IMF’s work has, however, led to more frequent inclusion of clauses in international loan agreements that facilitate constructive debt negotiations.(8) 
Derimot har internasjonale lån nå oftere klausuler som vil kunne gjøre det lettere å gjennomføre konstruktive gjeldsforhandlinger.
In our economic system, the bankruptcy system is a useful instrument. 
I vårt økonomiske system er konkursinstituttet et nyttig instrument.
It enables businesses to put earlier mistakes behind them and reemploy real capital and labour. 
Det betyr at virksomheter kan legge tidligere feil bak seg og at realkapital og arbeidskraft igjen kan komme til full nytte.
Breach of contract is one form where the borrower fails to honour the contractual obligations, as illustrated in the example here. 
Mislighold kan skje gjennom kontraktsbrudd ved at låntaker lar være å fullbyrde sin del av avtalen, som i eksemplene her.
For debt denominated in domestic currency, the state can also default by pursuing an inflationary economic policy, reducing the real value of the loan. 
For gjeld i egen valuta kan staten også misligholde ved å føre en økonomisk politikk som gir inflasjon slik at lånene mister sin reelle verdi.
Over the past 100 years inflation in Norway surged during the two world wars and during the Korean War. 
De siste 100 årene hadde vi i Norge virkelig høy inflasjon under de to verdenskrigene og Koreakrigen.
I would also like to cite a curious example from our own monetary history (9): The Norwegian state took advantage of a fall in the value of money when it was to redeem government bonds issued between 1896 and 1909. 
La meg også nevne et mer kuriøst eksempel fra vår pengehistorie (9) : Den norske staten utnyttet et fall i pengeverdien da den skulle betale tilbake obligasjonslån som ble tatt opp i perioden 1896 til 1909.
France was one of the primary bondholders. 
Det var særlig franskmenn som hadde kjøpt obligasjonene.
The bonds were issued during the gold standard period when the value of the krone was directly linked to the value of gold. 
Lånene var tatt opp i perioden med gullstandard da verdien av norske kroner var direkte knyttet til verdien av gull.
The lenders were promised repayment in “monnaie d’or” (gold coins). 
De som hadde lånt bort pengene, var lovet tilbakebetaling i ”monnaie d’or”.
When the bonds fell due, the Norwegian government insisted on repaying the debt using banknotes that had lost a substantial share of their value. 
Da lånene forfalt og skulle betales tilbake, insisterte den norske stat på å betale med sedler som hadde mistet mye av sin verdi.
France took legal action. 
Franskmennene gikk til sak.
The case was brought before the Norwegian Supreme Court in 1962, and the Court invoked a law from 1923 stipulating that the gold clause, i.e. repayment in gold coins, did not apply when the redemption obligation was suspended, which it was definitively in 1931. 
Ved behandlingen i Høyesterett i 1962 ble det vist til en lov fra 1923 som sa at gullklausulen, det vil si tilbakebetaling i gullpenger, ikke gjaldt når innløsningsplikten for sedler var suspendert, noe den ble for godt i 1931.
The Supreme Court also invoked “society’s vital interests” in its argumentation behind the decision. 
Høyesterett viste også til ”samfunnets vitale interesser” i begrunnelsen for dommen.
The cost of repaying the gold coins that were borrowed 60 years earlier would have been excessively high for Norwegian state. 
Det ville koste den norske staten alt for mye å betale tilbake de gullpengene som var lånt 60 år tidligere.
The ruling is probably an example of the limited benefit to be gained by a creditor when such a case is tried by the debtor country’s legal apparatus. 
Dommen er vel et eksempel på at det kan være lite å hente for en kreditor ved å reise sak i skyldnerstatens eget rettsapparat.
For Nicolai Rygg, governor of Norges Bank from 1920 to 1946, the value of money was a moral issue. 
For Nicolai Rygg, sjefdirektør i Norges Bank fra 1920 til 1946, var pengenes verdi derimot, et spørsmål om moral.
The aim of the policy of gold parity in the 1920s was to bring the krone back to the value prevailing before World War I: 
Paripolitikken i 1920-årene hadde som mål å bringe kronen tilbake til verdien før 1. verdenskrig:
“Our monetary regime is enshrined in law. 
”Ordningen av vårt pengevesen er fastsatt i loven.
The regime is anchored in our legal system, which we cannot break down. 
Det gjelder en ordning som er rotfestet i vårt rettssystem, som vi ikke uten videre kan bryte ned.
Inherent therein is a moral obligation to restore the monetary system to its previous condition. 
Det ligger deri en moralsk forpliktelse til å gjenopprette pengevesenets tidligere tilstand.(…)
This is a question of fundamental importance to the nation through time. 
Det gjelder et spørsmål av grunnleggende betydning for nasjonen gjennem tidene.
The difficulties that arise in connection with the transition to normal, legal conditions are transient. 
De besværligheter som følger med overgangen til de normale, lovmessige forhold er forbigående.
No one can close his eyes to the fact they are very serious. 
Ingen kan lukke øinene for at de er meget alvorlige.
But the life of the people is eternal and this involves a decision of significance across generations.” 
Men folkets liv er evig, og det gjelder her en avgjørelse av betydning gjennem slektene.”
A debt level that is high in one country can be sustainable for another. 
Et gjeldsnivå som er høyt i ett land, kan være bærekraftig for et annet.
The total sum of reparations was estimated at twice Germany’s national income at the time. 
Erstatningsbeløpet ble anslått til det dobbelte av Tysklands nasjonalinntekt på den tiden.
The annual payments, which were linked to export revenues, came to 5-6 per cent of Germany’s national product. 
De årlige betalingene, som ble knyttet til eksportinntektene, utgjorde 5-6 prosent av Tysklands nasjonalinntekt.
The economist John Maynard Keynes argued that it was impossible for the country to make these payments and that the reparations demanded would have fatal consequences, not only for Germany, but for all of Europe. 
Økonomen John Maynard Keynes mente at landet umulig kunne møte disse erstatningskravene og argumenterte for at erstatningene ville få fatale følger, ikke bare for Tyskland, men hele Europa.
“I believe that the campaign for securing out of Germany the general costs of the war was one of the most serious acts of political unwisdom for which our statesmen have ever been responsible.” 
I believe that the campaign for securing out of Germany the general costs of the war was one of the most serious acts of political unwisdom for which our statesmen have ever been responsible.”
Today, average sovereign debt for advanced economies is around 80 per cent of GDP. 
Industrilandenes stater har i dag i gjennomsnitt en gjeld på rundt 80 prosent av sitt BNP.
Japan’s gross public debt – one of the world’s wealthiest nations – is almost 220 per cent of GDP, but given its considerable assets net debt is about 110 per cent of GDP.(12) 
Den japanske staten – i et av verdens rikeste land – har en brutto gjeld på nesten 220 prosent av BNP, men har samtidig store fordringer slik at nettogjelden er om lag 110 prosent av BNP.
Sustainability of government debt is to a large extent determined by a country’s governance system, tax system and growth capacity. 
Styresett, skattesystem og vekstkraft har stor betydning for hvor stor gjeld en stat kan bære.
Developed democracies with sound public financial management and solid institutions have a considerable capacity to collect taxes to service debt. 
Velutviklede demokratier med god orden på offentlige finanser og solide institusjoner har en betydelig evne til å kreve inn skatter for å betjene gjeld.
In developing countries and emerging economies, where tax collection and institutions are weaker, debt tolerance is lower. 
I utviklingsland og fremvoksende økonomier, hvor skatteinnkrevingen og institusjonene står svakere, er evnen til å tåle gjeld mindre.
In addition, borrowing costs tend to be higher. 
I tillegg er kostnadene ved å låne gjerne høyere.
When France and Germany were among the first countries to breech the criteria in 2003, the rules of the game were changed. 
Da Frankrike og Tyskland var blant de første til å bryte kriteriene i 2003, ble spillereglene endret.
This influenced the discipline of the other member states. 
Det påvirket disiplinen til de øvrige medlemmene.
It would almost seem that several countries viewed the limits as a floor rather than a ceiling. 
Det kan nesten se ut til at flere land tok grensene som gulv snarere enn som tak.
where changes in public debt (on the left) are determined by the variables on the right: the interest rate on the debt, nominal economic growth in the country and the budget surplus or deficit excluding interest expenses, referred to as the primary balance. 
Formelen sier at endringen i statens gjeld (venstre side) bestemmes av (størrelsene på høyre side): Renten på gjelden, den nominelle økonomiske veksten i landet og over- eller underskuddet på statsbudsjettet utenom rentekostnader, den såkalte primærbalansen.
If the changes in debt (left side) are set at zero, the right side of the formula yields various conditions that must be met to achieve stable sovereign debt. 
Setter vi endringen i gjeld (venstre side) lik null, gir høyre side i likningen ulike betingelser som må være oppfylt for at statsgjelden skal være stabil.
If the interest rate is equal to GDP growth, the debt will be stable when the government budget excluding interest expenses is in balance. 
Er renten lik veksten i BNP, er gjelden stabil når statsbudsjettet utenom rentekostnader er i balanse.
If the interest rate is higher than the rate of growth, the debt burden will be heavier and the government budget will have to be settled in surplus before interest payments. 
Er renten høyere enn veksten, vil gjeldsbyrden tynge, og statsbudsjettet må gjøres opp med overskudd før rentebetalinger.
If GDP growth is higher than the interest rate, the country’s economy can grow out of its problems and sovereign debt will remain stable even with some degree of fiscal deficit. 
Er BNP-veksten høyere enn renten, kan landet vokse seg ut av problemene, og statsgjelden vil holde seg stabil selv med et visst underskudd på statsbudsjettet.
The formula also provides an answer to the question of why sovereign debt rose so rapidly in many countries. 
Likningen gir også et svar på hvorfor statsgjelden økte så fort i mange land.
Low growth or a fall in GDP results in a rising debt burden. 
Lav vekst eller fall i BNP gjør at gjeldsbyrden øker.
When debt approaches an unsustainable level, investors will demand higher compensation for new loans and interest rates on loans will rise, hence the snowball effect. 
Når gjelden nærmer seg et nivå som ikke kan opprettholdes, vil investorene kreve høyere kompensasjon for nye lån, og lånerenten stiger.
Chart: Fiscal deficit and Public debt 
Slik kan snøballen rulle.
Large deficits have a direct impact on sovereign debt. 
Store underskudd har en direkte virkning på gjelden.
From 2007 to 2010, fiscal deficits in euro area countries rose from 0.6 per cent of GDP to 6.6 per cent. 
Fra 2007 til 2010 økte budsjettunderskuddet i eurolandene fra 0,6 prosent av BNP til 6,6 prosent.
In the same period, public debt rose from 66 per cent of GDP to 85 per cent, and there are prospects that debt will approach 100 per cent of GDP in the next few years. 
I samme periode har statsgjelden økt fra 66 prosent av BNP til 85 prosent, og det er utsikter til at gjelden nærmer seg 100 prosent av BNP de neste årene.
Fiscal deficits in the UK and the US will reach 11-12 per cent this year and public debt is rising rapidly to high levels. 
I Storbritannia og USA kommer budsjettunderskuddene i år opp i 11-12 prosent, og statsgjelden stiger raskt mot høye nivåer.
In order to rein in this development, fiscal tightening must be implemented and government budgets must be brought into surplus. 
For å bryte denne utviklingen må finanspolitikken strammes til og statsbudsjettet gjøres opp med overskudd.
This can be particularly costly in downturns. 
Det kan være særlig kostbart i nedgangstider.
Several European countries have recently announced tax increases and cuts in expenditure. 
I det siste har flere land i Europa varslet økte skatter og kutt i utgifter.
This typically involves raising the retirement age, broad-based wage reductions and lower welfare spending. 
Heving av pensjonsalderen, kollektiv lønnsnedgang og lavere velferdsutgifter er gjennomgående trekk.
Since several countries are tightening fiscal policy at the same time, export markets may also shrink. 
Siden flere land strammer inn samtidig, vil også eksportmarkedene kunne krympe.
There are examples of heavily indebted countries that have stopped the snowballing process before it led to default. 
Det finnes eksempler på at stater med stor gjeld har stoppet snøballen før den leder til mislighold.
The banking crisis in the early 1990s left Sweden with a substantial fiscal deficit. 
Etter bankkrisen tidlig på 1990-tallet hadde Sverige store underskudd på statsbudsjettet.
Lower tax revenues, increased social security expenditure and rescue measures for banks brought the deficit close to 11 per cent of GDP in 1993. 
Svikt i skatteinntektene, økte utgifter til trygd og tiltak for å redde banker brakte underskuddet opp mot 11 prosent av BNP i 1993.
Sweden’s public debt rose to 80 per cent of GDP. 
Statsgjelden økte til 80 prosent av BNP.
Fiscal consolidation continued for several years and resulted in stabilisation of government debt and provided room for its eventual reduction. 
Innsparingene pågikk over flere år og førte til at statsgjelden ble stabilisert og til at den etter hvert kunne reduseres.
The UK and Finland conducted a similar process in the 1990s. 
Også Finland klarte noe tilsvarende på 1990-tallet.
The Nordic countries in crisis at that time learned their lesson and have kept public finances in order during this crisis. 
De nordiske landene som var i krise den gang, lærte og har holdt orden på statsfinansene under denne krisen.
The euro area countries are in a special position. 
Eurolandene er i en spesiell situasjon.
Governments raise loans in the area’s single currency. 
Statene tar opp lån i områdets felles valuta.
Monetary policy – management of the euro’s value – is a common policy, conducted by the European Central Bank with a view to maintaining price stability. 
Pengepolitikken – styringen av euroens verdi – er også felles og utøves av Den europeiske sentralbanken med sikte på å holde stabile priser.
The countries have common guidelines for fiscal policy, but as mentioned earlier, these have not been followed. 
Landene har et regelverk for finanspolitikken, men det er som nevnt ikke blitt fulgt.
On the contrary, lack of discipline has been inherent in the system. 
Tvert imot har det ligget fristelser i systemet.
A committee headed by Herman Van Rompuey, President of the European Council, is assessing how coordination and monitoring of EU economic policy in the various countries can be improved. 
En komité ledet av Herman Van Rompuey, presidenten i Det europeiske råd, vurderer hvordan EU bedre kan koordinere og overvåke den økonomiske politikken i de ulike landene.
The goal is to reduce deficits and at the same time ensure that conditions are favourable for future economic growth. 
Målet er å bringe underskuddene ned og samtidig sørge for at økonomiene har gode vilkår for å vokse i fremtiden.
Without stretching the comparison too far, management of public finances in euro area countries can perhaps be compared to the management of Norwegian counties and municipalities. 
Uten at jeg skal trekke det for langt, kan kanskje styringen av statsfinansene i euroland sammenliknes med styringen av norske fylkeskommuner og kommuner.
Under the law, they cannot go bankrupt. 
De kan etter loven ikke gå konkurs.
The government stands behind them. 
Staten står bak dem.
They have access to funding markets and can make use of the Norwegian central government’s creditworthiness. 
De har tilgang til lånemarkeder og kan utnytte den kredittverdighet den norske stat har.
There is an obvious temptation here to borrow too much – to act as free riders – that is reminiscent of the temptation faced by the euro area states. 
Her ligger det en slik opplagt fristelse til å låne for mye – til å opptre som gratispassasjer – som minner om det eurostatene har stått overfor.
But the Norwegian system is balanced. 
Men det norske systemet er balansert.
If local government administrations in Norway borrow too much, the central government intervenes. 
Låner norske fylkeskommuner for mye, griper staten inn.
Municipalities and counties with a budget imbalance must apply to the Ministry of Local Government and Regional Development for approval when decisions are made on borrowing or long-term leasing agreements. 
Kommuner og fylkeskommuner som er i økonomisk ubalanse, må søke om godkjenning fra Kommunal- og regionaldepartementet for å kunne foreta gyldige vedtak om låneopptak eller langsiktige leieavtaler.
The county governor, as representative of the state, supervises the municipalities. 
Fylkesmannen, som statens representant, overvåker kommunene.
About 10 per cent of Norwegian municipalities are currently in this position and are on the Norwegian ROBEK list. 
Om lag 10 prosent av norske kommuner er i dag i denne situasjonen og er på denne såkalte ROBEK-listen.
(14) 
(14)
While government debt in Europe is approaching 100 per cent of GDP, the Norwegian government has net financial assets exceeding 100 per cent of GDP. 
Mens statsgjelden i Europa nærmer seg 100 prosent av BNP, har den norske statens netto fordringer passert 100 prosent av vår verdiskaping.
We have been lucky because we discovered oil and gas. 
Vi har vært heldige fordi vi fant olje og gass.
The Norwegian state with its large territory – or should we say territorial waters – has been adept at reaping the economic rent from petroleum activities and managed to set aside a large portion of our petroleum revenues. 
Den norske staten med sitt store landnåm – eller skal vi heller si havnåm – har også vært flink til å legge beslag på grunnrenten fra petroleumsvirksomheten og dessuten greid å legge store deler av oljeinntektene til side.
Although the Norwegian government is not in a net debt position, it does have obligations under welfare schemes. 
Selv om den norske staten ikke har netto gjeld, har staten forpliktelser gjennom velferdsordninger.
These are not liabilities in the same legal sense as debt, but nor are they schemes that can easily be changed. 
Det er ikke forpliktelser i samme rettslige forstand som gjeldsopptak, men det er heller ikke ordninger som lett lar seg endre.
The Supreme Court has established that future national insurance entitlements are protected, in principle, by Article 97 of the Norwegian Constitution prohibiting legislation with retroactive effect, but that changes to national insurance entitlements will only be in contravention of the Constitution if they are “clearly unreasonable or unjust”. 
Høyesterett har slått fast at framtidige trygderettigheter i prinsippet er vernet av Grunnlovens forbud mot å gi lover tilbakevirkende kraft (§ 97), men at en endring i trygderettighetene likevel bare er strid med Grunnloven dersom den er ”klart urimelig eller urettferdig”.
(15) This gives the political authorities the freedom to adjust their obligations. 
(15) Det gir de politiske myndigheter handlefrihet til å justere sine forpliktelser.
Public occupational pension schemes seem to enjoy slightly stronger constitutional protection than national insurance pensions, but the Supreme Court has repeatedly stressed the authorities’ need for freedom of action when it comes to making changes to pension schemes. 
De offentlige tjenestepensjonsordningene synes å ha et noe sterkere grunnlovsvern enn pensjoner i folketrygden, men Høyesterett har flere ganger pekt på myndighetenes behov for handlefrihet i spørsmål om endringer i pensjonsordninger.