natgillin/translations-raw huggingface dataset:
From 1986, changes in the exchange rate or the prospect of changes in the exchange rate had implications for interest rates. 
Fra 1986 var det endringer i valutakursen, eller utsikter til endringer i valutakursen, som fikk konsekvenser for renten.
A stable krone exchange rate was the nominal anchor. 
Den stabile valutakursen var det nominelle ankerfestet.
In Norway, this has been reflected in wage determination because labour cost developments among trading partner countries have been an important reference. 
I lønnsdannelsen i Norge har dette kommet til uttrykk i at utviklingen i lønnskostnadene hos våre handelspartnere har vært en viktig referanse.
Exchange rates between major international currencies fluctuate widely. 
Kursene mellom de store internasjonale valutaene svinger kraftig.
The US dollar has appreciated by more than 30 per cent since 1995. 
Den amerikanske dollaren har styrket seg med mer enn 30 prosent siden 1995.
The German mark - the euro since January 1999 - has depreciated by about the same between 1995 and autumn 2000. 
Den tyske marken - euro siden januar 1999 - svekket seg om lag tilsvarende fra 1995 til høsten 2000.
The Japanese yen has been particularly volatile. 
Svingningene i japanske yen har vært spesielt kraftige.
Smaller countries have also experienced fairly wide exchange rate fluctuations. 
Mindre land har også opplevd til dels store endringer i valutakursen.
The Swedish krona has depreciated by more than 10 per cent since summer 2000. 
Den svenske kronen er over 10 prosent svakere i dag enn den var sommeren 2000.
The Australian dollar has weakened by over 30 per cent since spring 1997. 
Australske dollar har svekket seg med over 30 prosent siden våren 1997.
The UK, Canada and New Zealand have also experienced wide exchange rate fluctuations. 
Også Storbritannia, Canada og New Zealand har hatt store svingninger i valutakursen.
The Norwegian krone exchange rate, on the other hand, has been relatively stable. 
Den norske kronen har derimot vært relativt stabil.
Countries whose exports include a large component of raw materials tend to experience considerable volatility in their exchange rate. 
Det er en tendens til at land som eksporterer mye råvarer får store svingninger i sin valutakurs.
Australia is one example. 
Australia er et eksempel.
Fluctuations in commodity prices entail changes in countries' terms of trade, which measures the ratio of export to import prices. 
Svingninger i råvareprisene fører til endringer i landenes bytteforhold, som måler forholdet mellom eksport- og importprisene.
The exchange rate therefore serves as a buffer against changes in the terms of trade. 
Valutakursen virker dermed som en buffer mot endringer i bytteforholdet.
However, a substantial portion of petroleum revenues is invested in foreign equities and bonds through the Government Petroleum Fund. 
Men en stor del av petroleumsinntektene investeres i utenlandske aksjer og obligasjoner gjennom Petroleumsfondet.
Changes in oil prices influence the size of the Fund, but have little effect on the use of petroleum revenues at home. 
Endringer i oljeprisen påvirker fondets størrelse, men i liten grad bruken av oljeinntektene innenlands.
The Norwegian economy may nevertheless be exposed to disturbances of a type that cannot be absorbed by the Petroleum Fund. 
Norsk økonomi vil likevel kunne bli utsatt for andre forstyrrelser enn de Petroleumsfondet kan dempe.
We have to be prepared for fluctuations in the value of our currency that are more in line with the fluctuations observed in other countries. 
Vi må være forberedt på svingninger i verdien av vår valuta som er mer på linje med de svingningene vi har sett i andre land.
The exchange rate will vary. 
Valutakursen vil variere.
This means that economic agents cannot assume that the krone will be stable against the euro, the US dollar or a weighted average of foreign currencies. 
Det betyr at aktørene i det økonomiske livet ikke kan legge til grunn at kronen vil være stabil mot euro, mot dollar eller mot et veiet gjennomsnitt av utenlandske valutaer.
It is the inflation target that is the economy's nominal anchor. 
Det er inflasjonsmålet som er økonomiens nominelle ankerfeste.
The increase in labour costs is important when Norges Bank's assesses the outlook for price inflation and sets interest rates. 
Veksten i lønnskostnadene er viktig når Norges Bank vurderer utsiktene for prisveksten og setter renten.
High wage growth, both in manufacturing and other sectors, will affect the internationally exposed sector through two channels. 
Høy lønnsvekst - både i industrien og andre næringer - vil ramme det konkurranseutsatte næringslivet på to måter.
First, high wage growth will weaken earnings and employment. 
For det første vil høy lønnsvekst i seg selv svekke inntjeningen og sysselsettingen.
Second, the interest rate will be increased. 
For det andre vil renten settes opp.
Normally, this will lead to an appreciation of the krone, with a further weakening of earnings and employment. 
Normalt vil det føre til at kronen styrker seg, slik at inntjeningen og sysselsettingen svekkes ytterligere.
Manufacturing will, therefore, feel the effects of high wage growth to an even greater extent than earlier. 
Industrien vil derfor merke utslagene av høy lønnsvekst enda sterkere enn før.
Since 1997, labour costs have increased annually by between 5 and 7 per cent. 
Siden 1997 har lønnskostnadene økt med mellom 5 og 7 prosent per år.
In spite of this, consumer price inflation has been close to 2½ per cent over the past few years. 
Likevel har veksten i konsumprisene vært nær 2½ prosent de siste par årene.
The krone exchange rate has appreciated as a result of a wider interest rate differential between Norway and other countries. 
Kronekursen har styrket seg som følge av økt renteforskjell til utlandet.
Combined with low growth abroad and increased trade with low-cost countries such as China, this led to a slower rise in import prices. 
Det bidro - sammen med lav vekst ute og økt handel med lavkostland som Kina - til lavere priser på importerte varer.
As the world economy recovers, import price inflation will edge up. 
Etter hvert som verdensøkonomien tar seg opp, vil prisveksten på importerte varer tilta.
A rise in labour costs of more than 5 per cent will then only be consistent with the inflation target if the krone continues to appreciate. 
En vekst i lønnskostnadene på mer enn 5 prosent vil da bare være forenlig med inflasjonsmålet hvis kronen fortsetter å styrke seg.
In the long run, wages must be compatible with the value added that is generated by workers, i.e. labour productivity. 
I det lange løp må lønningene stå i forhold til de verdiene som skapes av de sysselsatte - arbeidstakernes produktivitet.
Over time, the increase in real wages is therefore determined by developments in labour productivity. 
Veksten i reallønningene bestemmes derfor over tid av utviklingen i arbeidskraftens produktivitet.
In Norway, productivity growth has averaged 1½-2 per cent over the last 20 years. 
Produktivitetsveksten i Fastlands-Norge har de siste tyve årene i gjennomsnitt vært 1½ - 2 prosent.
If this continues to be the case, an increase in nominal labour costs of around 4-4½ per cent in the long term will be consistent with the inflation target. 
Hvis denne veksttakten varer ved, vil en vekst i lønnskostnadene rundt 4 - 4½ prosent på lang sikt være forenlig med inflasjonsmålet.
In general, an unexpected upward shift in labour costs will prompt an increase in interest rates in order to avoid higher inflation. 
Generelt kan vi legge til grunn at når det skjer uventede skift oppover i lønnskostnadene, må renten settes opp for å unngå inflasjon.
With a floating exchange rate and unchanged interest rates, an increase in wage growth of one percentage point will eventually translate into a comparable increase in price inflation, unless this increase is based on higher productivity. 
Det er grunn til å anta at med flytende valutakurs og uendret rente vil en økning i lønnsveksten på ett prosentpoeng etter hvert slå ut i en tilsvarende økt prisvekst, med mindre tillegget er forankret i økt produktivitet.
The interest rate increase must be adjusted accordingly. 
Størrelsen på renteøkningen må tilpasses dette.
First, the nominal interest rate must be increased to maintain the real interest rate. 
For det første må den nominelle renten økes, slik at realrenten opprettholdes.
Second, the real interest rate must also be increased in order to prevent inflation from accelerating. 
For det andre må også realrenten økes, slik at inflasjonen ikke skyter fart.
When wage growth reaches a level that is inconsistent with the inflation target, the result will be higher interest rates, lower employment and higher unemployment. 
Et press på lønningene utover det som er forenlig med inflasjonsmålet vil over tid gi økt rente, lavere sysselsetting og høyere arbeidsledighet.
Similarly, when wage growth is lower than the level consistent with the inflation target, the result will normally be lower interest rates, higher employment and lower unemployment. 
Tilsvarende vil lavere lønnsvekst normalt føre til redusert rente, høyere sysselsetting og lavere arbeidsledighet.
The sharp growth in labour costs in recent years is a source of higher unemployment. 
Den sterke veksten i lønnskostnadene de senere årene er en kime til økt arbeidsledighet.
When real wage growth is higher than productivity growth, corporate profitability declines. 
Når den reelle veksten i lønningene er større enn veksten i produktiviteten, svekkes lønnsomheten i bedriftene.
As a result, businesses will recruit less and shed more labour. 
Næringslivet vil da ansette færre og si opp flere.
In the public sector, we will see a growing conflict between budget limits and service production requirements. 
I offentlig sektor får vi en større konflikt mellom budsjettrammer og kravene til tjenesteproduksjonen.
A monetary policy that is oriented towards low and stable inflation will contribute to stabilising aggregate demand and output. 
En pengepolitikk som rettes inn mot lav og stabil inflasjon, vil bidra til å stabilisere samlet etterspørsel og produksjon.
As a result, the central government budget will not normally have to be used actively to stabilise the economy. 
Det er derfor nå normalt ikke behov for å bruke statsbudsjettet aktivt til å jevne ut den økonomiske utviklingen.
An increase in unemployment that is due to a higher rate of increase in labour costs than implied by productivity growth cannot be offset by low interest rates or higher public spending and tax cuts, but requires changes in the functioning of the labour market. 
En økning i ledigheten som skyldes at lønnskostnadene stiger mer enn det produktiviteten tilsier, kan ikke motvirkes med lav rente eller med økte offentlige utgifter og reduserte skatter, men krever endringer i arbeidsmarkedets virkemåte.
There is an important interaction between monetary policy and fiscal policy. 
Det er et viktig samspill mellom pengepolitikken og finanspolitikken.
According to the new guidelines for fiscal policy, petroleum revenues are to be phased in approximately in pace with the expected real return on the Government Petroleum Fund. 
Den nye handlingsregelen for finanspolitikken sier at inntektene fra petroleumsvirksomheten fases inn om lag i takt med forventet realavkastning av Petroleumsfondet.
This guideline implies that fiscal policy will contribute to stimulating aggregate demand in the Norwegian economy every year for many years ahead. 
Handlingsregelen innebærer at finanspolitikken hvert år i mange år framover vil bidra til å stimulere den samlede etterspørselen i norsk økonomi.
The guideline also implies that the use of petroleum revenues will increase as long as the Petroleum Fund is expanding. 
Det følger av handlingsregelen at bruken av oljeinntektene vil øke så lenge Petroleumsfondet vokser.
Variations in oil prices are accompanied by considerable fluctuations in government petroleum revenues from one year to the next. 
Svingningene i oljeprisen fører til at statens petroleumsinntekter varierer sterkt fra år til år.
It is important to prevent these fluctuations from spilling over to the mainland economy. 
Det er viktig å unngå at svingningene forplanter seg til fastlandsøkonomien.
Public expenditure and taxes that vary in relation to oil prices would result in an unstable economic environment. 
Offentlige utgifter og skatter som går opp og ned med oljeprisene ville ha ført til en ustabil økonomisk utvikling.
Financial markets would be marked by uncertainty and turbulence, with an increase in the risk premium on Norwegian securities. 
Usikkerhet og uro ville da preget finansmarkedene, og risikopremien på norske verdipapirer ville økt.
This would have resulted in higher and more variable interest rates. 
Det ville gitt en høyere og mer variabel rente.
The risk of financial crises in Norway would also have increased because the cyclical fluctuations in the Norwegian economy would have been more pronounced. 
Risikoen for kriser i vårt finansielle system ville økt fordi både oppturene og nedturene i norsk økonomi ville blitt brattere.
It is therefore an advantage that fiscal policy is now predictable and anchored in a long-term strategy. 
Det er derfor en fordel at finanspolitikken nå er forutsigbar og forankret i en langsiktig strategi.
The future size of the Petroleum Fund depends on oil price developments. 
Den framtidige størrelsen på Petroleumsfondet er avhengig av utviklingen i oljeprisen.
The guideline ensures that we only use the return on wealth that has already been accumulated. 
Handlingsregelen sier at vi bruker avkastningen av en formue vi allerede har opparbeidet.
This makes policy robust to changes in oil prices and ensures that petroleum wealth will be of benefit both today and in the future. 
Det gjør politikken robust overfor endringer i oljeprisen og sikrer at oljeformuen blir til nytte både i dag og i framtiden.
The guideline provides a framework that contributes to making the central government budget an appropriate tool for setting political priorities. 
Handlingsregelen gir en ramme som bidrar til at statsbudsjettet kan være et godt verktøy for de politiske prioriteringene.
It sets a limit on the share of petroleum revenues that the government can use each year and does not distinguish between domestic and foreign spending. 
Den sier hvor mye oljeinntekter staten vil ta i bruk år for år - den skiller ikke mellom midler brukt i Norge og midler brukt i utlandet.
This eliminates the waste of resources that two separate budgets would necessarily entail. 
Dermed unngår en den sløsingen som to adskilte budsjetter nødvendigvis ville medføre.
The government invests petroleum wealth in foreign securities through the Petroleum Fund. 
Gjennom Petroleumsfondet omplasserer staten formue fra petroleum til utenlandske verdipapirer.
Government wealth is thereby more diversified. 
Statens formue får dermed en bedre spredning.
These investments have no impact on the Norwegian capital market. 
Omplasseringen påvirker ikke det norske kapitalmarkedet - verken til det bedre eller til det verre.
In Norway, credit and capital markets nevertheless feature some weaknesses, with thin securities markets and a narrow investor and ownership base compared with other countries. 
Det norske låne- og kapitalmarkedet har likevel svakheter, med tynne verdipapirmarkeder og liten bredde i investor- og eiermiljøene sammenliknet med enkelte andre land.
The reasons, and hence the solutions, can probably be found in the structure of the taxation of dwellings, property and financial assets, in a high level of state ownership of enterprises and in the organisation of pension saving in Norway. 
Årsakene - og derfor løsningene - er trolig å finne i trekk ved skattleggingen av boliger, eiendommer og finansformue, i et stort statlig eie av bedrifter og i vår organisering av pensjonssparingen.
Investing even more government capital in Norway would reduce the return on investments in the Norwegian business sector and prompt other investors to invest elsewhere. 
Å plassere enda mer av statens kapital innenlands ville redusere avkastningen i norsk næringsliv og skyve ut andre investorer.
Allocating even more capital to the Norwegian economy would probably lead to a rapid relocation of jobs to other countries, as the krone would tend to appreciate. 
Å ta mer kapital inn i norsk økonomi ville trolig også føre til raskere utflytting av arbeidsplasser, fordi kronen kunne styrket seg.
Effect on industry structure 
Virkninger på næringsstrukturen
The planned use of petroleum revenues will increase demand for public and private services. 
Den planlagte bruken av oljeinntektene vil øke etterspørselen etter offentlige og private tjenester.
The guidelines imply an increase in the use of petroleum revenues over the central government budget of around 3½ per cent of mainland GDP by 2010. 
Handlingsregelen tilsier at bruken av oljeinntektene over statsbudsjettet økes med rundt 3½ prosent av BNP for Fastlands-Norge fram til 2010.
This may entail an additional 60 000 person-years in the service sector. 
Det kan bety opp mot 60 tusen ekstra årsverk i tjenesteytende sektorer.
As long as there are labour shortages in Norway, a comparable decline in manufacturing employment is likely to occur. 
Så lenge det er knapphet på arbeidskraft, vil vi trolig få en tilsvarende nedgang i sysselsettingen i industrien.
Although the phasing in of petroleum revenues is a gradual process, the contest for labour resources will intensify. 
Selv om innfasingen av oljeinntektene skjer gradvis, vil kampen om arbeidskraften bli skjerpet.
As a result, monetary policy is likely to remain fairly tight in the years ahead. 
Pengepolitikken vil derfor trolig være ganske stram i årene framover.
A high interest rate level may in periods result in a strong krone. 
Et høyt rentenivå kan tidvis gi en sterk krone.
This may accelerate the scaling back of manufacturing industry. 
Det kan framskynde nedbyggingen av industrien.
However, in the long run monetary policy cannot influence overall employment or its distribution across industries. 
Men pengepolitikken kan på lang sikt verken påvirke den samlede sysselsettingen eller fordelingen mellom ulike næringer.
A lower interest rate would have resulted in higher price and cost inflation, which would also have weakened profitability in the manufacturing sector. 
Lavere rente ville ha ført til økt pris- og kostnadsvekst, som også ville ha svekket lønnsomheten i industrien.
The end result would have been the same for employment and production, but in addition we would have had to face the costs of high inflation. 
Resultatet ville vært det samme for sysselsetting og produksjon, men vi ville i tillegg fått høy inflasjon.
Even if employment and production in manufacturing are affected, the situation for Norwegian enterprises will not necessarily be negative. 
Selv om sysselsetting og produksjon i industrien i Norge blir svekket, behøver ikke utviklingen for norske foretak å bli negativ.
Some enterprises could be at the forefront of technological developments and increase efficiency in pace with the relatively high rate of growth in real wages in Norway. 
Enkelte bedrifter vil kunne være i forkant i den teknologiske utviklingen og øke effektiviteten i takt med den særnorske kostnadsstigningen.
In recent years, we have also seen that many enterprises have moved large portions of their production abroad, particularly the most labour-intensive production. 
Vi har i de senere årene også sett at mange foretak lokaliserer større deler av sin produksjon til utlandet, særlig de virksomhetene som krever mye arbeidskraft.
Norwegian manufacturing companies could therefore remain profitable even if the size of the manufacturing sector in the Norwegian economy is reduced. 
Norske industriforetak vil fremdeles kunne være lønnsomme selv om industriens betydning i norsk økonomi blir redusert.
However, the scaling back of manufacturing also involves a risk. 
Likevel tar vi en risiko når industrien bygges ned.
It makes the economy more vulnerable. 
Det gjør økonomien mer sårbar.
The growth potential of the economy - the basis for learning, innovation and development - may be impaired when less of the business sector is exposed to intense foreign competition. 
Vekstevnen i økonomien - grobunnen for læring, innovasjon og utvikling - kan bli svekket når mindre av næringslivet blir utsatt for intens internasjonal konkurranse.
Over the last thirty years, manufacturing industry has been scaled back in waves. 
De siste tretti årene er industrien blitt bygget ned i bølger.
The sharpest declines were observed in the years between 1977 and 1984 and from 1987 to 1992. 
Særlig i årene fra 1977 til 1984 og fra 1987 til 1992 var det kraftig avskalling.
The declines were preceded by a deterioration in profitability in this industry. 
I forkant ble lønnsomheten i industrien svekket.
Primary industries, in contrast, are scaled back gradually. 
Primærnæringene bygges derimot gradvis ned.
These developments will take place in addition to the effects associated with the increased spending of petroleum revenues. 
Slike utviklingstrekk kommer i tillegg til virkningene av at mer oljepenger tas i bruk.
All in all, employment in manufacturing and agriculture may fall by some 50 000-100 000 person-years in the period to 2010. 
Samlet sett kan sysselsettingen i industrien og landbruket falle med mellom 50 000 og 100 000 årsverk fram til 2010.
Employment in the manufacturing sector may drop to below 250 000. 
Industrien kan få under 250 000 sysselsatte.
In the agricultural sector, the number employed may be less than 50 000 person-years. 
Det blir trolig mindre enn 50 000 årsverk i landbruket.
Changes in industry structure, with an increase in the number employed in services and a decrease in manufacturing, will probably reduce the role of pay increases in manufacturing as a benchmark for wage determination. 
Endringene i næringsstrukturen - med flere sysselsatt i tjenesteyting og færre i industri - vil nok også bety at lønnsutviklingen i industrien gradvis vil få mindre å si som norm i lønnsdannelsen.
Wage formation and the labour market 
Lønnsdannelsen og arbeidsmarkedet
The structure of wage and income formation, the laws and rules governing the labour market and the social safety net are the main determinants of business costs and employment. 
Hvordan vi organiserer lønns- og inntektsdannelsen, våre lover og regler for arbeidsmarkedet og vårt sosiale sikkerhetsnett er viktig for næringslivets kostnader og for utviklingen i sysselsettingen.
If the cost level is too high, the business sector will find it unprofitable to employ everyone who wants to work. 
Et for høyt kostnadsnivå vil gjøre det ulønnsomt for næringslivet å ansette alle som ønsker å arbeide.
The business sector must restructure rapidly when real wages increase sharply. 
Næringslivet må effektivisere raskt når reallønningene vokser sterkt.
Many activities will no longer be profitable and will be shut down. 
Mange virksomheter vil miste sin lønnsomhet og innstille.
This could lead to higher unemployment. 
Det kan føre til økt arbeidsledighet.
However, lower employment will not necessarily be reflected in unemployment figures. 
Men lavere sysselsetting behøver ikke å komme til syne i ledighetstallene.
We may instead see a flow of discouraged workers into, for example, disability pensions, early retirement schemes or different types of adjustment packages. 
Vi kan i stedet få utstøting til for eksempel uførepensjon, avtalefestet pensjon eller til ulike typer omstillings- og tiltakspakker.
The extent to which these schemes are used will depend on financial incentives and entitlement thresholds. 
Hvor mye slike ordninger brukes, vil avhenge av de økonomiske vilkårene og av hvor høye tersklene er for å komme inn.
In many European countries unemployment has remained relatively high. 
I mange europeiske land har arbeidsledigheten bitt seg fast på et høyt nivå.
By contrast, the US managed to reduce unemployment rapidly following the period of high unemployment early in the 1980s. 
USA lyktes derimot raskt med å få ned arbeidsledigheten etter perioden med høy ledighet tidlig i 1980-årene.