natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Naturally this does not preclude the possibility for a change in various taxes aimed at enhancing the overall efficiency of the economy and the need to avoid taxes which have adverse distortionary effects. 
Dette forhindrer selvsagt ikke at det kan være grunnlag for endringer i ulike skatter ut fra et mål om å øke den samlede effektiviteten i økonomien og unngå skatter med uheldige vridningseffekter.
A reduction in public expenditure may appear to be a precise means of promoting stabilisation policy. 
Reduserte offentlige utgifter kan synes å utgjøre et treffsikkert virkemiddel ut fra stabiliseringspolitiske hensyn.
In the light of the considerable challenges facing fiscal policy both in the short and long term, some increase in the tax level may nevertheless prove to be one of several necessary measures to reduce growth in private demand. 
I lys av de store utfordringer som en står overfor i finanspolitikken både på kort og lang sikt, kan en viss økning i skattenivået likevel bli nødvendig som ett av flere virkemidler rettet mot å redusere veksten i den private etterspørselen.
All in all, the authorities are confronted with difficult choices when formulating fiscal policy. 
Samlet sett står myndighetene overfor vanskelige avveininger i utformingen av finanspolitikken.
Stabilisation policy considerations point to the need for substantial fiscal tightening. 
Stabiliseringspolitiske hensyn taler for en betydelig innstramming i finanspolitikken.
Norges Bank is of the view that if fiscal policy alone is assigned responsibility for stabilising the economy, it is probably necessary - partly because the economy is already approaching full capacity utilisation - to pursue a considerably more contractionary fiscal policy than proposed in the budget. 
Norges Bank mener at dersom finanspolitikken alene skal tillegges ansvaret for stabiliseringen av den økonomiske utviklingen, er det trolig nødvendig - blant annet på bakgrunn av at økonomien allerede er meget nær full kapasitetsutnytting - å foreta en betydelig større innstramming enn foreslått i budsjettdokumentene.
If the opposite case prevails, Norges Bank would underline the risk of the Norwegian economy moving onto an unstable path which may over time lead to wide fluctuations in the real economy. 
Norges Bank ser i motsatt fall en risiko for at norsk økonomi bringes inn i en ustabil utvikling som over tid kan medføre store svingninger i realøkonomien.
Other factors provide an argument against substantial changes in public expenditure. 
Andre hensyn kan tale mot store omlegginger i offentlige utgifter.
Fiscal policy is also designed to promote an efficient public service sector, reasonably stable framework conditions for the business sector and a sound relationship between the public and private sector in the short and long term. 
Finanspolitikken må blant annet ivareta hensynet til et effektivt offentlig tjenestetilbud, til rimelig stabile rammevilkår for næringslivet og til forholdet mellom offentlig og privat sektor på kort og lang sikt.
From this perspective, it may be both difficult and inappropriate to rely solely on fiscal policy in short-term demand management. 
I dette perspektivet kan det være både vanskelig og lite hensiktsmessig å kun bruke finanspolitikken i den kortsiktige konjunkturreguleringen.
Furthermore, Norges Bank would point out that a fairly substantial share of the burden which is now being placed on fiscal policy can be ascribed to the formulation of monetary policy. 
Norges Bank vil videre peke på at en ikke ubetydelig del av den belastningen som nå legges på finanspolitikken, kan føres tilbake til utformingen av pengepolitikken.
Monetary and exchange rate policy 
Penge- og valutapolitikken
The existing monetary policy framework is set out in the Exchange Rate Regulation of 6 May 1994, with appurtenant guidelines in the documents presented by the Government to the Storting (Norwegian parliament). 
Dagens pengepolitiske styringssystem er fastlagt i valutakursforskriften av 6. mai 1994 med tilhørende retningslinjer i dokumentene som Regjeringen har lagt fram for Stortinget.
Section 2 of the regulation reads: 
Forskriftens §2 lyder:
"The monetary policy to be conducted by Norges Bank shall be aimed at maintaining a stable krone exchange rate against European currencies, based on the range of the exchange rate maintained since the krone was floated on 10 December 1992. 
"Norges Banks løpende utøvelse av pengepolitikken skal rettes inn mot stabilitet i kronens verdi målt mot europeiske valutaer, med utgangspunkt i kursleiet siden kronen begynte å flyte den 10. desember 1992.
Pursuant to the guidelines adopted by the Government, monetary and exchange rate policy is geared to maintaining a stable exchange rate. 
I samsvar med retningslinjene som Regjeringen har fastlagt, er penge- og valutapolitikken innrettet mot å holde kronekursen stabil.
This means that interest rates generally reflect conditions in the foreign exchange market. 
Det betyr at renten i all hovedsak reflekterer forholdene i valutamarkedet.
The authorities have placed considerable emphasis on maintaining the structure of industry and competitiveness in the private business sector in order to avoid considerable restructuring problems when oil production starts to diminish, or if there should be another substantial drop in oil prices. 
Myndighetene har lagt betydelig vekt på hensynet til å bevare næringsstrukturen og konkurranseevnen i det private næringslivet slik at en unngår vesentlige omstillingsproblemer når oljeproduksjonen begynner å falle, eller dersom det igjen skulle komme et betydelig oljeprisfall.
The consideration of competitiveness is safeguarded through incomes policy which, combined with a stable exchange rate, shall secure the long-term basis for exposed industries. 
Hensynet til konkurranseevnen søkes ivaretatt gjennom inntektspolitikken som, sammen med en stabil valutakurs, skal sikre det langsiktige grunnlaget for konkurranseutsatt næringsliv.
In addition, incomes policy is probably of importance to maintaining low unemployment. 
I tillegg har inntektspolitikken trolig betydning for mulighetene til å holde en lav arbeidsledighet.
It has been stressed in the National Budget and by the social partners that a stable krone exchange rate is crucial to the implementation of incomes policy. 
Det er i Nasjonalbudsjettet og fra partenes side blitt fremhevet at en stabil kronekurs er av stor betydning for gjennomføringen av inntektspolitikken.
The objective of a stable exchange rate is consistent with Norges Bank's recommendation in a letter to the Ministry of Finance dated 19 April 1994, "Monetary and exchange rate policy under a floating exchange rate regime". 
Målet om en stabil kronekurs er i samsvar med Norges Banks tilråding i brev av 19. april 1994 til Finansdepartementet; "Pengepolitikk under flytende valutakurser".
In this letter Norges Bank placed considerable emphasis on Norway's longstanding tradition of a fixed exchange rate policy. 
Norges Bank la i dette brevet stor vekt på den lange tradisjonen Norge har for fastkurspolitikk.
In addition, the Bank pointed out the importance of the role of monetary policy and the exchange rate as a nominal anchor for wage settlements and the fiscal policy. 
Videre understreket banken pengepolitikkens og valutakursens rolle som nominelt anker for lønnsoppgjørene og ramme for finanspolitikken.
Following an overall assessment, these factors led Norges Bank to recommend a stable exchange rate as the operational objective for monetary policy. 
Disse forholdene førte til at Norges Bank etter en samlet vurdering anbefalte stabil kurs som operativt mål for pengepolitikken.
In its assessment in spring 1994, Norges Bank emphasised the experience gained since 1986. 
I sin vurdering våren 1994 la Norges Bank vekt på de erfaringene som var høstet siden 1986.
In the light of the difficult situation in the Norwegian economy at that time and the fact that the credibility of monetary and exchange rate policy had been clearly undermined, it was necessary to regain that credibility and to reduce price and wage inflation by linking the krone to currencies from countries with low inflation. 
I lys av den vanskelige situasjonen norsk økonomi da var inne i, og i lys av at troverdigheten til penge- og valutapolitikken var klart svekket, var det hensiktsmessig å vinne tilbake troverdighet og redusere pris- og kostnadsveksten ved å knytte kronen opp mot valutaer i land som selv hadde lav inflasjon.
Gradually through this policy, and with considerable help from fiscal policy and incomes policy, it was possible to bring down price and wage inflation and to restore the conditions for stable economic growth. 
Det lyktes etter hvert gjennom denne politikken, med betydelige bidrag fra finanspolitikken og inntektspolitikken, å bringe pris- og kostnadsveksten ned og gjenopprette vilkårene for en stabil økonomisk utvikling.
From this perspective, a fixed exchange rate policy seemed to provide an effective means of achieving the objectives of monetary and exchange rate policy. 
Sett i dette perspektivet syntes erfaringene med fastkurspolitikken gode ut fra det som var de primære hensyn ved gjennomføringen av penge- og valutapolitikken.
Norges Bank considers that the present economic situation and the situation in the foreign exchange market are such that the monetary policy framework is under renewed pressure. 
Norges Bank vurderer det nå slik at den aktuelle økonomiske situasjon og situasjonen i valutamarkedet innebærer at det pengepolitiske styringssystemet på ny er under press.
Furthermore, Norges Bank is of the view that this pressure, in addition to the current cyclical situation, appears to reflect more long-term and fundamental features of the Norwegian economy. 
Norges Bank mener videre at dette presset, i tillegg til den aktuelle konjunktursituasjonen, ser ut til å reflektere langsiktige og grunnleggende utviklingstrekk i norsk økonomi.
In this connection, the Bank would like to highlight the following: 
Banken vil i denne sammenheng spesielt vise til følgende forhold:
In addition to the oil sector's obvious importance, the phases of the business cycle in large segments of mainland manufacturing industry are also out of step with continental European countries. 
I tillegg til oljesektorens åpenbare betydning, er konjunkturfasene også for store deler av fastlandsindustrien i utakt med landene på kontinentet.
Interest rates in those countries to which the krone is linked have therefore consistently been adapted to a different cyclical situation from that in Norway. 
Rentenivået i de landene kronen er knyttet opp mot, har således gjennomgående vært tilpasset en annen konjunktursituasjon enn Norges.
Whereas towards the end of the 1980s it was clearly necessary to conduct a tight monetary policy in order to restore confidence in the krone and to reduce inflation, it is of concern that monetary policy has contributed to the upturn in recent years. 
Mens det i slutten av 1980-årene var åpenbart nødvendig å føre en stram pengepolitikk for å gjenopprette tilliten til kronen og bringe inflasjonen ned, er det bekymringsfullt at pengepolitikken i de senere år har bidratt til å forsterke oppgangskonjunkturen.
In a world characterised by free capital movements and increasingly integrated financial markets, the possibilities of influencing the real krone exchange rate (ie cost competitiveness) over time through the formulation of monetary and exchange rate policy are limited. 
I en verden preget av frie kapitalbevegelser og stadig mer integrerte finansmarkeder er det begrensede muligheter til å påvirke den reelle kronekursen (dvs. den kostnadsmessige konkurranseevnen) over tid gjennom utformingen av penge- og valutapolitikken.
Norway's position as a minor currency outside a large foreign exchange area has, in periods, made the Norwegian krone an attractive currency in terms of investment and risk diversification. 
Norges posisjon med en liten valuta utenfor et stort valutaområde har i perioder gjort norske kroner attraktiv som investerings- og risikospredningsvaluta.
A sound balance of payments position and budget surpluses may have amplified these trends. 
Den gunstige situasjonen i utenriksøkonomien og overskuddene i statsfinansene kan ha forsterket disse tendensene.
Experience in recent years has shown that the scope for managing the nominal krone exchange rate while maintaining a monetary stance which over time is consistent with stable growth in demand, employment and competitiveness, has narrowed substantially. 
Erfaringene gjennom de siste årene tilsier at mulighetene er klart svekket for å styre den nominelle kronekursen, og samtidig opprettholde en pengepolitikk som over tid er i samsvar med en stabil utvikling i etterspørselen, sysselsettingen og konkurranseevnen.
Recent experience indicates that it may be difficult for fiscal policy to provide a swift and sufficiently ample response to counter substantial changes in underlying demand conditions. 
Erfaringene fra den senere tid tyder på at det kan være vanskelig å tilpasse finanspolitikken raskt og tilstrekkelig kraftig til å motvirke store endringer i underliggende etterspørselsforhold.
For example, in Norges Bank's view, the reduction in interest rates the past year has to a large extent neutralised the effects of a tighter fiscal policy. 
Eksempelvis har rentenedgangen det siste året etter Norges Banks vurdering langt på vei nøytralisert virkningen av en strammere finanspolitikk.
The effects of changes in interest rates in Norway appear to be more similar to the effects of interest-rate changes in Anglo-Saxon industrialised counties than in continental European countries. 
Virkningene og gjennomslaget av renteendringer i Norge synes å ha flere likhetstrekk med hvordan renteendringer virker i de engelsktalende industrilandene enn i de kontinentaleuropeiske landene.
This is because loans to the household sector in particular largely have floating interest rates which are linked to trends in short-term money market rates. 
Det er i denne sammenheng et moment at spesielt husholdningenes lån i Norge i stor grad har flytende rente som er knyttet til utviklingen i de kortsiktige rentene i pengemarkedet.
Interest rates on loans in most of Europe are long-term and closely linked to bond yields. 
I mesteparten av det øvrige Europa er lånerentene langsiktig bundet og knyttet nært til obligasjonsrentene.
As short-term interest rates normally show the widest fluctuations, changes in lending rates charged to the household sector will generally have a more marked effect in Norway than in most other European countries. 
Siden det er de kortsiktige rentene som normalt svinger mest, vil dermed endringene i de utlånsrentene husholdningene står overfor, gjennomgående være betydelig sterkere i Norge enn i de fleste andre europeiske land.
In addition, changes in interest rates have a considerable impact on Norwegian household wealth as most dwellings in Norway are owner-occupied, and there is also a close relationship between changes in real interest rates and changes in house prices. 
I tillegg har renteendringer stor effekt på norske husholdningers formuer fordi selveie av boliger er svært utbredt i Norge, og det samtidig er en nær sammenheng mellom endringer i realrenten og endringer i boligprisene.
In most other European countries, fewer dwellings are owner-occupied and changes in short-term interest rates therefore have less impact on household sector wealth. 
I de fleste andre europeiske land er selveie mindre utbredt, og kortsiktige renteendringer slår dermed i mindre grad ut i husholdningenes formuer.
This is to some extent offset by higher household capital wealth in other European countries. 
Dette blir i noen grad oppveid av at husholdningene i andre europeiske land har større aksjeformuer.
Overall, it seems reasonable to assume that changes in short- term interest rates have a greater effect on wealth in Norway than in most other European countries. 
Samlet sett synes det likevel rimelig å anta at endringer i kortsiktige renter gir større formueseffekter i Norge enn i de fleste andre europeiske land.
In the long term movements in the real krone exchange rate and thereby cost competitiveness are determined by economic fundamentals, such as developments in total national income, performance in business and industry and the trend in total demand for Norwegian factor inputs. 
Utviklingen i den reelle kronekursen og dermed den kostnadsmessige konkurranseevnen er på lang sikt bestemt av underliggende realøkonomiske forhold knyttet blant annet til utviklingen i nasjonens samlede inntekter, produktivitetsutviklingen i næringslivet og utviklingen i den samlede etterspørselen rettet mot norske produksjonsfaktorer.
Real wages and cost competitiveness in Norway will, over time, have to be adjusted to these underlying conditions in order to avoid considerable imbalances in the labour market. 
Reallønnen i Norge, og den kostnadsmessige konkurranseevnen, vil over tid måtte bli tilpasset disse underliggende forholdene dersom en skal unngå store ubalanser i arbeidsmarkedet.
Changes in the nominal exchange rate will therefore have little effect on competitiveness in the long term, as such changes will in turn and over time be countered by changes in price and wage inflation. 
Endringer i den nominelle kronekursen vil dermed i seg selv på lang sikt i liten grad påvirke konkurranseevnen, fordi slike endringer i neste omgang og over tid vil motvirkes av endringer i pris- og lønnsveksten.
This does not mean that the authorities have no means of influencing competitiveness. 
Dette innebærer ikke at myndighetene står uten virkemidler for å påvirke konkurranseevnen.
In the long term, a fundamental prerequisite for maintaining cost competitiveness is that the exposed sector is given sufficient "room" in terms of the real economy - through access to real resources such as labour and capital - to maintain their share of total production in the economy. 
På lang sikt er en grunnleggende forutsetning for å opprettholde den kostnadsmessige konkurranseevnen at den konkurranseutsatte del av næringslivet gis tilstrekkelig realøkonomisk "rom" - gjennom tilgang til realressurser som arbeidskraft og kapital - til å kunne opprettholde sin andel av den samlede produksjonen i økonomien.
This in turn requires that over time, total domestic demand does not grow at a faster pace than the income base in the economy would indicate, if shortages of labour and other factors inputs which push up prices and wages are to be prevented. 
Dette forutsetter i neste omgang at den samlede etterspørselen innenlands over tid ikke vokser raskere enn det inntektsgrunnlaget i økonomien tilsier, slik at det ikke oppstår knapphet på arbeidskraft og andre innsatsfaktorer som presser opp priser og lønninger.
In this context, a successful incomes and labour market policy may provide a significant contribution, primarily by making it possible to maintain lower unemployment than would otherwise be the case - and thereby higher total employment - without a pick up in price and wage inflation. 
I denne sammenhengen kan en vellykket inntekts- og arbeidsmarkedspolitikk også gi et betydelig bidrag, først og fremst ved at denne gjør det mulig å holde en lavere arbeidsledighet enn ellers - og dermed en høyere samlet sysselsetting - uten at pris- og lønnsveksten tiltar.
The authorities can influence trends in total demand primarily through fiscal and monetary policy. 
Myndighetene kan påvirke utviklingen i den samlede etterspørselen først og fremst gjennom finanspolitikken og pengepolitikken.
The establishment and development of the Government Petroleum Fund, which has been designed primarily to channel government petroleum revenues to foreign investment, should be viewed in this connection. 
Etableringen og utviklingen av petroleumsfondet, som er innrettet med sikte på at statens inntekter fra oljevirksomheten i hovedsak skal kanaliseres til investeringer i utlandet, kan ses i en slik sammenheng.
In addition, the authorities can also influence framework conditions for business and industry through other channels such as the tax system. 
I tillegg kan myndighetene påvirke næringslivets rammevilkår gjennom blant annet skattesystemet.
In the medium term, any appreciation expectations in the market tend to result in a real appreciation - either through a firming of the nominal krone exchange rate or by compelling a monetary policy shift which results in higher price and wage inflation. 
På mellomlang sikt vil eventuelle appresieringsforventninger i markedet ha en tendens til å slå gjennom i en reell appresiering - enten ved en nominell styrking av kronekursen eller ved å fremtvinge en pengepolitikk som resulterer i økt pris- og kostnadsvekst.
Pursuant to the existing monetary policy guidelines, persistent appreciation pressures can only be countered by an expansionary monetary policy. 
Innenfor dagens pengepolitiske retningslinjer kan et kontinuerlig appresieringspress bare motvirkes ved en ekspansiv pengepolitikk.
When pressures in the foreign exchange market became acute in January, interest rates were reduced and Norges Bank allowed the exchange rate to be determined by market forces for a period. 
Da presset i valutamarkedet ble helt akutt i januar, ble rentene redusert og Norges Bank lot kronekursen tilpasse seg markedssituasjonen for en periode.
Key rates were reduced from an already low level by a total of 1 1/4 percentage points in the period from November 1996 to January 1997, which clearly entailed an expansionary monetary policy. 
Rentenedsettelsene på til sammen 1¼ prosentpoeng i perioden november 1996 til januar 1997, fra et nivå som i utgangspunktet var lavt, innebar en klart ekspansiv pengepolitikk.
This gave rise to a situation where market participants had to acknowledge the increased likelihood of a possible real appreciation of the krone through higher inflation in Norway in relation to other countries. 
Det oppsto dermed en situasjon hvor markedsaktørene måtte regne med en økt sannsynlighet for at en eventuell reell appresiering av kronen kunne komme til å skje gjennom en særnorsk prisstigning.
It is possible that any expectations of a continued appreciation in the exchange rate could also be reduced considerably if the fiscal policy conducted was so tight that there was always a sufficient supply of resources in the economy at the prices prevailing. 
Det er mulig at eventuelle forventninger om en fortsatt sterk appresiering av kronekursen også ville kunne bli betydelig dempet dersom det ble ført en så stram finanspolitikk at det til enhver tid var tilstrekkelig tilgang på ressurser i økonomien til gjeldende priser.
This is because participants in the foreign exchange market would then see that the existing economic policy was compatible with a constant real exchange rate over time, see section on fiscal policy and the long-term trend in competitiveness above. 
Dette skyldes at aktørene i valutamarkedet da ville se at den eksisterende økonomiske politikken var forenlig med en konstant reell kronekurs over tid, jf. drøftingen av finanspolitikken og av den langsiktige utviklingen i konkurranseevnen ovenfor.
Such a policy would thereby convince market participants that the Norwegian authorities would conduct an economic policy which would provide a constant supply of resources to the exposed sector at prevailing prices for labour and other factor inputs. 
En slik politikk ville således kunne overbevise markedsaktørene om at norske myndigheter ville føre en økonomisk politikk som til enhver tid sikrer ressurstilgangen til det konkurranseutsatte næringslivet til gjeldende priser på arbeidskraft og andre innsatsfaktorer.
However, this would probably require a tightening of fiscal policy considerably greater than that provided for in the budget proposal. 
Det ville imidlertid trolig kreve en innstramming av finanspolitikken som går betydelig ut over det som ligger i budsjettforslaget.
Norwegian financial markets have followed a general international trend towards globalisation and increasingly closer integration. 
De norske finansmarkedene har tatt del i en generell internasjonal utvikling mot økt globalisering og stadig tettere integrasjon over landegrensene.