natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Combined with the global downturn and a strong krone, this is having a severe impact on manufacturing. 
Det rammer industrien hardt, sammen med dårlige tider ute og en sterk krone.
Scaling back manufacturing involves a risk. 
Vi tar en risiko når industrien bygges ned.
High wage growth affects the exposed business sector in two ways. 
Høy lønnsvekst rammer det konkurranseutsatte næringslivet på to måter.
First, it erodes earnings and reduces employment. 
For det første svekker den i seg selv inntjeningen og sysselsettingen.
Second, monetary policy has to be tightened. 
For det andre må pengepolitikken strammes til.
This leads to an appreciation of the krone, with a further reduction in earnings and employment. 
Det fører til at kronen styrker seg, slik at inntjeningen og sysselsettingen svekkes ytterligere.
It is overall wage growth - combined for all groups - that influences the outlook for inflation. 
Det er lønnsveksten samlet for alle grupper som påvirker utsiktene for inflasjonen.
However, substantial wage increases for some groups can trigger wage spirals. 
Men store tillegg for enkeltgrupper kan legge grunnlaget for lønnsspiraler.
Wages for salaried staff in the business sector have exhibited sharp growth over several years. 
Lønningene for funksjonærer i næringslivet har vokst sterkt i flere år på rad.
This year, it appears that wage increases will be especially high in the public sector and in parts of the private service sector. 
I år ser det dessuten ut til at særlig ansatte i offentlig sektor og i deler av privat tjenesteyting tar ut høye lønnstillegg.
A year and a half ago, the Government and the Storting adopted new guidelines for economic policy. 
For halvannet år siden vedtok Regjeringen og Stortinget nye retningslinjer for den økonomiske politikken.
The guideline for fiscal policy implies annual use of petroleum revenues equivalent to the expected real return on the Government Petroleum Fund. 
Det er lagt opp til å bruke den reelle avkastningen av Petroleumsfondet hvert år.
Most of the phasing in of petroleum revenues is likely to take place over the next ten years. 
Mesteparten av oljeinntektene fases dermed inn i økonomien de neste ti årene.
With a return on the Petroleum Fund of 4 per cent, annual use of petroleum revenues may approach NOK 60 billion, measured in current prices, in 2010. 
Med en avkastning av oljefondet på 4 prosent kan den årlige bruken av oljeinntektene øke til nærmere 60 milliarder kroner målt i dagens priser i 2010.
At the same time, the Government issued a new operational mandate for monetary policy. 
Samtidig fastsatte Regjeringen et nytt operativt mandat for pengepolitikken.
The regulation reads as follows: 
Mandatet har følgende ordlyd:
"Monetary policy shall be aimed at stability in the Norwegian krone's national and international value, contributing to stable expectations concerning exchange rate developments. 
"Pengepolitikken skal sikte mot stabilitet i den norske krones nasjonale og internasjonale verdi, herunder også bidra til stabile forventninger om valutakursutviklingen.
At the same time, monetary policy shall underpin fiscal policy by contributing to stable developments in output and employment. 
Pengepolitikken skal samtidig understøtte finanspolitikken ved å bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting."
Norges Bank is responsible for the implementation of monetary policy." 
Norges Bank forestår den operative gjennomføringen av pengepolitikken."
"Norges Bank's implementation of monetary policy shall, in accordance with the first paragraph, be oriented towards low and stable inflation. 
"Norges Banks operative gjennomføring av pengepolitikken skal i samsvar med første ledd rettes inn mot lav og stabil inflasjon.
The operational target of monetary policy shall be annual consumer price inflation of approximately 2.5 per cent over time." 
Det operative målet for pengepolitikken skal være en årsvekst i konsumprisene som over tid er nær 2,5 prosent."
The first sentence in the mandate refers to the value of the krone. 
Den første setningen i mandatet omtaler kronens verdi.
Stability in the national value of the krone implies that inflation must be low and stable. 
Stabilitet i kronens nasjonale verdi betyr at inflasjonen skal være lav og stabil.
This is the best contribution monetary policy can make to economic growth and welfare. 
Det er det beste bidraget pengepolitikken kan gi til økonomisk vekst og velstand.
It is also a necessary precondition for stability in financial markets and property markets. 
Det er også en nødvendig forutsetning for stabilitet i finansmarkedene og i eiendomsmarkedene.
The regulation also states that monetary policy shall be aimed at stability in the international value of the krone. 
Forskriften sier også at pengepolitikken skal sikte mot stabilitet i kronens internasjonale verdi.
The krone exchange rate fluctuates from day to day, from week to week, and from month to month. 
Kronekursen svinger fra dag til dag, fra uke til uke og fra måned til måned.
We have free international trade and free capital movements. 
Vi har åpen handel med utlandet og frie kapitalbevegelser.
We do not have the instruments for fine-tuning the exchange rate. 
Vi har ikke virkemidler til å finstyre kronekursen.
In Norges Bank's submission of 27 March 2001 to the Ministry of Finance on the new guidelines for economic policy, we indicated that when monetary policy is aimed at low and stable inflation, this is the best contribution monetary policy can make to stability in the krone exchange rate over time. 
I Norges Banks brev til Finansdepartementet 27. mars i fjor om de nye retningslinjene for den økonomiske politikken ga vi uttrykk for at når pengepolitikken sikter mot lav og stabil inflasjon, så er dette det beste bidraget pengepolitikken kan gi til stabilitet i kronekursen over tid.
The interest rate affects price inflation through a number of channels, including the krone exchange rate. 
Renten påvirker prisstigningen blant annet via kronekursen.
A stronger krone curbs inflation. 
Sterkere krone demper inflasjonen.
If we take steps to counteract an appreciation of the krone when there are pressures in the economy, we reduce the possibility of keeping inflation at bay and there is a greater risk of pronounced fluctuations in the economy. 
Hvis vi motvirker at kronen styrker seg når det er press i økonomien, reduserer vi muligheten for å holde inflasjonen i sjakk, og vi øker risikoen for store svingninger i økonomien.
Maintaining stability in the internal value of the krone must take thus precedence. 
Her må altså hensynet til stabilitet i kronens nasjonale verdi gå først.
As long as other countries pursue a policy of low and stable inflation, stability in the international value of the krone is dependent on low and stable inflation in Norway. 
Dessuten er stabilitet i kronens internasjonale verdi avhengig av at vi har lav og stabil inflasjon, når andre land følger en slik linje.
In the regulation's second paragraph, responsibility for the implementation of monetary policy is delegated to Norges Bank. 
I forskriftens andre ledd er gjennomføringen av pengepolitikken delegert til Norges Bank.
This implies that Norges Bank sets the interest rate on the basis of our understanding of the regulation - as indicated in the Bank's submission to the Ministry of Finance in March last year. 
Det betyr at det er bankens forståelse av forskriften - slik den kom til uttrykk i brevet til Finansdepartementet i mars i fjor - som er grunnlaget når vi setter renten.
Our interpretation places emphasis on the Government's rationale behind the regulation, on the objective as formulated in the first paragraph and on our knowledge about the relationships between the interest rate, the krone exchange rate, production, employment and inflation. 
I tolkningen legger vi vekt på Regjeringens grunngivning for forskriften, på formålet slik det er uttrykt i det første avsnittet, og på vår kunnskap om sammenhengene mellom rente, kronekurs, produksjon, sysselsetting og inflasjon.
A monetary stance resulting in high and varying inflation would have led to wider swings in production and employment. 
En pengepolitikk som gir høy og varierende inflasjon ville ført til større svingninger i produksjon og sysselsetting.
It would also have been a recipe for turbulence in the foreign exchange markets. 
Det ville også vært en oppskrift for uro i valutamarkedene.
There is therefore a close link between the third paragraph of the regulation - the inflation target - and the first paragraph concerning stabilising economic developments and exchange rate expectations. 
Det er derfor nært samsvar mellom forskriftens tredje ledd - inflasjonsmålet - og det første leddet om å stabilisere den økonomiske utviklingen og valutakursforventningene.
Growth in the Norwegian economy is primarily being fuelled by a sharp rise in private consumption and strong growth in household disposable income. 
Veksten i norsk økonomi er i dag særlig drevet av en kraftig økning i det private forbruket og sterk vekst i husholdningenes disponible inntekter.
Growth in domestic credit remains buoyant. 
Veksten i innenlandsk kreditt holder seg oppe.
Household borrowing is at a high level. 
Husholdningene låner mye.
House prices have risen sharply, though unevenly, for several years. 
Boligprisene har steget kraftig, om enn ujevnt, i flere år.
Strong demand growth necessitates a tight monetary stance. 
Den kraftige veksten i etterspørselen tilsier en stram pengepolitikk.
However, the strong krone exchange rate reduces import prices and thus contributes to keeping down interest rates. 
Men den sterke kronekursen trekker importprisene ned og bidrar på den måten til å holde renten nede.
It is not the case that concerns for stability in production and employment would imply a relaxation of monetary policy. 
Det er ikke slik at hensynet til å jevne ut produksjon og sysselsetting tilsier en lettere pengepolitikk.
Had we placed greater emphasis on these concerns, monetary policy would have been tighter and the interest rate higher in order to prevent a borrowing and consumption spree. 
Hadde vi lagt større vekt på det hensynet, kunne pengepolitikken vært strammere og renten høyere for å gardere mot en låne- og forbruksfest.
The interest rate influences inflation through two channels: through domestic demand for goods and services and the krone exchange rate. 
Renten påvirker prisveksten på to måter: Gjennom etterspørselen etter varer og tjenester innenlands og gjennom kronekursen.
When interest rates rise, it is more profitable to save and more costly to borrow. 
Når renten øker, blir det mer lønnsomt å spare og mer kostbart å låne.
This has a dampening impact on consumption and investment. 
Det demper forbruket og investeringene.
Lower demand in turn curbs the rise in prices and wages. 
I neste omgang bidrar lavere etterspørsel til å dempe veksten i priser og lønninger.
Higher interest rates also make it more attractive to take krone positions and borrow in foreign currency. 
Høyere rente gjør det også mer attraktivt å plassere i norske kroner og låne i andre valutaer.
As a result, higher interest rates normally lead to an appreciation of the krone. 
Normalt vil derfor en høyere rente føre til en sterkere krone.
This reduces prices for imported goods. 
Det gjør importerte varer billigere.
In addition, a strong krone curbs activity, profitability and the ability to pay in the internationally exposed sector, and thereby cost pressures in the Norwegian economy. 
I tillegg demper en sterk krone aktiviteten, lønnsomheten og lønnsevnen i det konkurranseutsatte næringslivet, og dermed kostnadspresset i norsk økonomi.
The mandate for monetary policy implies that the interest rate must be adapted to the outlook for the Norwegian economy. 
Mandatet for pengepolitikken tilsier at renten må tilpasses utsiktene for norsk økonomi.
If it appears that inflation, with an unchanged interest rate, will be higher than 2½ per cent, the key rate will be increased. 
Ser det ut til at inflasjonen med uendret rente blir høyere enn 2½ prosent, vil renten bli satt opp.
If it appears that inflation, with an unchanged interest rate, will be lower than 2½ per cent, the key rate will be lowered. 
Ser det ut til at inflasjonen med uendret rente blir lavere enn 2½ prosent, vil renten bli satt ned.
Such a monetary policy will normally also contribute to stabilising production and employment. 
En slik pengepolitikk vil normalt også bidra til å stabilisere produksjonen og sysselsettingen.
Monetary policy functions with considerable and variable lags. 
Pengepolitikken virker med et tidsetterslep.
The current inflation rate does not provide a sufficient basis for determining at which level interest rates should be set now. 
Inflasjonen i dag gir derfor ikke tilstrekkelig holdepunkt for hva renten bør settes til nå.
Our analyses indicate that a substantial share of the effects of a change in interest rates will occur within two years. 
Våre analyser tyder på et en vesentlig del av virkningene av en renteendring vil komme innen to år.
Two years is thus a reasonable time horizon for attaining the inflation target. 
To år er derfor et rimelig tidsperspektiv for å nå inflasjonsmålet.
It is nevertheless conceivable that in a situation with a high rate of inflation and sluggish economic developments, Norges Bank may decide to apply a somewhat longer time horizon than two years to reach the target of 2½ per cent. 
Det kan likevel tenkes at dersom prisveksten skulle være svært høy, og den økonomiske utviklingen samtidig svak, vil vi kunne velge å bruke noe lenger tid enn to år på å nå målet om en prisvekst på 2½ prosent.
By influencing inflation over time, monetary policy will not in itself inflict unnecessary disturbances on the economy. 
Ved å påvirke prisveksten over tid, unngår vi at pengepolitikken i seg selv påfører økonomien unødige forstyrrelser.
It has a broad impact. 
Virkningene favner vidt.
Monetary policy can therefore not be oriented towards stabilising developments only in the internationally exposed sector. 
Pengepolitikken kan derfor ikke rettes inn mot å stabilisere utviklingen bare for konkurranseutsatt sektor.
This would create considerable imbalances in the Norwegian economy. 
Det ville skapt store ubalanser i norsk økonomi.
The low interest rate policy and devaluations in the 1970s and 1980s are examples of how such a policy can fail. 
Lavrentepolitikken og devalueringene på 1970- og 1980-tallet er et eksempel på hvor galt en slik politikk kan bære av sted.
Monetary policy was geared towards preventing a weakening of competitiveness in manufacturing. 
Pengepolitikken ble rettet inn mot å unngå at industriens konkurranseevne ble svekket.
The krone was devalued on several occasions. 
Kronen ble devaluert flere ganger.
But wage growth accelerated to compensate for higher inflation. 
Men lønningene skjøt fart for å kompensere for økt inflasjon.
The result was a wage and price spiral that hit the entire economy. 
Resultatet var en lønns- og prisgalopp som rammet hele økonomien.
The last devaluation took place in spring 1986 after yet another expensive wage settlement and a sharp fall in oil prices. 
Etter nok et dyrt lønnsoppgjør og et kraftig fall i oljeprisen, kom den siste devalueringen våren 1986.
Monetary policy was then revised. 
Fra da av ble pengepolitikken lagt om.
The fixed exchange rate regime gradually brought inflation in Norway into line with inflation in other countries. 
Fastkurspolitikken bidro til at inflasjonen i Norge etter hvert kom på linje med inflasjonen i andre land.
In the late 1980s, however, the Norwegian economy first had to go through an extensive turnaround operation. 
Men norsk økonomi måtte gjennom en kraftig snuoperasjon fra siste del av 1980-tallet.
Confidence in monetary policy and the Norwegian krone had to be restored in order to avoid persistently high inflation. 
Tilliten til pengepolitikken og den norske kronen måtte rettes opp for å unngå at den høye inflasjonen skulle vare ved.
It took a long time, and very high interest rates were required, before confidence in the nominal anchor was regained. 
Det tok lang tid og krevde svært høye renter før tilliten til det nominelle ankerfestet var gjenreist.
The economy only started moving on a more stable path when wage and income formation was clearly anchored in the objective of monetary policy, which at that time was stability in the krone exchange rate. 
Økonomien kom først i en mer stabil utvikling da lønns- og inntektsdannelsen ble klart forankret i målet for pengepolitikken, som da var stabilitet i kronekursen.
This illustrates that there must be general confidence in Norwegian and international foreign exchange and financial markets that domestic inflation will remain low and stable. 
Dette illustrerer at det må være alminnelig tillit i de norske og internasjonale valuta- og finansmarkedene til at inflasjonen i Norge holder seg lav og stabil.
If this confidence does not exist, a decline in short-term interest rates will lead to higher long rates and a sharp depreciation of the krone. 
Dersom denne tilliten ikke er til stede, vil en nedgang i de kortsiktige rentene føre til økte langsiktige renter og sterkt fall i kronen.
This will in turn result in wider fluctuations in the economy. 
Dette ville igjen føre til større svingninger i økonomien.
Business sector competitiveness has now deteriorated. 
I dag er konkurranseevnen for næringslivet svekket.
The krone is strong because wage growth is high and demand is expanding. 
Kronen er sterk fordi lønnsveksten er høy og etterspørselen vokser.
If wage growth moderates and there is confidence that it will remain low in coming years, the interest rate differential against other countries can be narrowed. 
Hvis lønnsveksten avtar og vi kan ha tillit til at den vil forbli lav de nærmeste årene, kan rentedifferansen mot utlandet reduseres.
Normally this will lead to a depreciation of the krone. 
Det vil normalt føre til at kronekursen faller tilbake.
The outlook suggests that cumulative wage growth in Norway will be a good 15 per cent higher than in other countries from 1998 to 2003. 
Samlet ser det ut til at lønningene i Norge vil stige vel 15 prosent mer enn ute i årene fra og med 1998 til 2003.
The krone is now about 7 per cent stronger than the average for the 1990s. 
Kronen er nå rundt 7 prosent sterkere enn gjennomsnittet for 90-tallet.
The appreciation of the krone is reversible, but the loss of competitiveness and jobs caused by the high level of domestic wage growth is difficult to redress. 
Utviklingen i kronen er trolig reversibel, men det tapet av konkurranseevne og arbeidsplasser som skyldes den særnorske lønnsveksten, er vanskelig å hente inn.
Under the so-called "Solidarity Alternative" in the 1990s, a stable exchange rate and the rate of wage growth among our trading partners functioned as an anchor for the social partners. 
I solidaritetsalternativet på 1990-tallet skulle den stabile valutakursen og lønnsveksten hos våre handelspartnere være ankerfestet for partene i arbeidslivet.
Up to 1997, this anchor remained effective. 
Fram til 1997 holdt dette ankerfestet.
This year's wage settlement appears to be following suit and also points to a high rate of wage growth next year. 
Årets lønnsoppgjør ser ut til å føye seg inn i denne rekken og peker også mot høy lønnsvekst neste år.
Wage growth is high in relation to earnings in many enterprises. 
Lønnsveksten er høy i forhold til inntjeningen i mange bedrifter.
It is demanding to improve efficiency at the pace required to keep up with the rise in labour costs. 
Det er krevende å effektivisere raskt nok til å holde tritt med veksten i lønnskostnadene.
In recent years, wage growth among trading partners has not served as an anchor for wage growth in Norway. 
Lønnsveksten her hjemme har de siste årene ikke vært forankret i lønnsveksten blant våre handelspartnere.
In the public sector, wages are rising at a considerably faster pace than the level on which the government budget is based. 
I offentlig sektor vokser lønningene vesentlig mer enn det statsbudsjettet bygde på.
This has an effect on the production of services. 
Det rammer tjenesteproduksjonen.
Nominal underlying public expenditure growth will be around 7 per cent between 2001 and 2002. 
Offentlige bevilgninger vokser med 7 prosent fra i fjor til i år1.
This is markedly higher than private sector mainland GDP growth, which may be estimated at around 4 per cent in nominal terms. 
Det er vesentlig mer enn veksten i verdiskapingen i næringslivet på fastlandet, som kan anslås til rundt 4 prosent i løpende kroner.
The fiscal guideline is being closely adhered to. 
Da er handlingsregelen fulgt nøye.
In 2003, growth in service production is estimated at only ¾ per cent. 
For 2003 er veksten i tjenesteproduksjonen anslått til bare ¾ prosent.
This implies only moderate growth in public services even though public expenditure is rising sharply. 
Det blir altså bare en moderat reell vekst i den offentlige tjenesteproduksjonen, selv om offentlige utgifter øker mye.
In addition, transfers to households through our social security schemes show considerable growth. 
Dessuten vokser overføringene til husholdningene i våre sosiale ordninger mye.
The bulk of the high growth in central government allocations therefore translates into strong growth in household income and consumption. 
Mesteparten av den høye veksten i statlige bevilgninger ender derfor opp som sterk vekst i husholdningenes inntekter og forbruk.
This does tend to be the result when wage and cost pressures are already at such a high level. 
Det må vi nok også kanskje regne med når lønns- og kostnadspresset er så sterkt i utgangspunktet.
If the central government were to compensate public sector entities for the high wage increases, the result could easily be a new round up the wage spiral. 
Skulle staten kompensere virksomhetene for at de har gitt lønningene et særlig løft, blir resultatet lett en ny runde på lønnsspiralen.
In the July Inflation Report, our estimates showed that with an unchanged sight deposit rate, which was 6.5 per cent at the time, and a krone exchange rate equal to the average for the second quarter, inflation two years ahead would be higher than 2½ per cent. 
Våre anslag i forrige inflasjonsrapport i juli viste at med uendret foliorente - som den gang var 6,5 prosent - og en kronekurs lik gjennomsnittet i andre kvartal, ville prisveksten på to års sikt kunne bli over 2½ prosent.
Moreover, the estimates showed that inflation might be lower than 2½ per cent in the short term. 
Samtidig viste anslagene at prisveksten på kort sikt kunne komme til å bli lavere enn 2½ prosent.
If we had attempted to attain the inflation target in the very short term by lowering the key rate, thereby contributing to a depreciation of the krone and higher inflation, we would have had to raise the key rate about a year from now substantially more aggressively than the recent gradual increase. 
Skulle vi ha prøvd å nå inflasjonsmålet på helt kort sikt, ved å sette ned renten og dermed bidra til en svekket krone og økt prisvekst, vet vi at vi om ett års tid trolig måtte ha satt opp renten vesentlig mer enn det vi nå har gjort.
This would have amplified fluctuations in production and employment. 
Det ville ha ført til en mer ujevn utvikling i produksjon og sysselsetting.
During the 1990s, we saw that unemployment declined as long as wage growth in Norway was lower than wage growth among trading partners. 
Utover på 1990-tallet fikk vi nedgang i arbeidsledigheten så lenge lønnsveksten i Norge var lavere enn lønnsveksten blant våre handelspartnere.
Unemployment stopped falling. 
Nedgangen i arbeidsledigheten stoppet opp.
The sharp rise in labour costs in recent years carries with it a potential for higher unemployment. 
Den sterke veksten i lønnskostnadene de senere årene er en kime til økt arbeidsledighet.
The interest rate is an effective instrument for countering lower demand and growing unemployment when stronger demand does not translate into higher wage growth or unstable financial markets. 
Renten er et slagkraftig instrument for å møte lavere etterspørsel og økende arbeidsledighet når sterkere etterspørsel ikke slår ut i økt lønnsvekst eller ustabile finansmarkeder.