natgillin/translations-raw huggingface dataset:
An increased deposit-to-loan ratio is positive, since deposits are normally a less expensive form of financing than funding from the money market. 
Økt innskuddsdekning er positivt, siden dette normalt er rimeligere finansiering enn innlån fra pengemarkedet.
Moreover, short-term financing is usually less expensive than long-term financing. 
Videre er kortsiktig finansiering normalt rimeligere enn langsiktig finansiering.
Due to unrest in the capital market, however, short-term interest rates were far higher than long-term interest rates early in 1999. 
På grunn av renteuroen var imidlertid de kortsiktige rentene langt høyere enn de langsiktige rentene tidlig i 1999.
Later in the year, however, the 3-month NIBOR rate fell to about the same level as the yield on 10-year government bonds. 
Utover i 1999 falt imidlertid 3-måneders NIBOR ned på omtrent samme nivå som 10 års statsobligasjonsrente.
In addition to changes in banks' financing structure, interest rate margins also affect net interest income. 
I tillegg til endringer i bankenes finansieringsstruktur, påvirker rentemarginen også bankenes rentenetto.
Due to turbulence in the capital market early in 1999, both deposit and lending margins fluctuated sharply in the first two quarters. 
På grunn av urolighetene på rentemarkedet tidlig i 1999, svingte både innskudds- og utlånsmarginen markert de to første kvartalene i 1999.
On the whole, however, the interest rate margin remained more or less unchanged. 
Samlet sett var imidlertid rentemarginen omtrent uendret.
During the second half of 1999, however, the interest rate margin fell by 0.39 percentage point. 
I siste halvdel av 1999 ble imidlertid rentemarginen redusert med 0,39 prosentpoeng.
At the end of the year, it was only 3.01%, which is the lowest level ever registered. 
Ved utgangen av året var den på bare 3,01 prosent, som er det laveste nivået som noen gang er registrert.
Changes in the interest rate margin must be seen in connection with increasing competition in the traditional market for loans and deposits. 
Utviklingen i rentemarginen må ses i sammenheng med den tiltakende konkurransen på det tradisjonelle innskudds- og utlånsmarkedet.
Competition in the lending market in particular is squeezing banks' margins. 
Det er spesielt konkurransen om utlånene som presser bankenes marginer.
If the interest rate margin on loans remains at such a low level over a longer period, commercial banks will increasingly be forced to find alternative sources of income to maintain earnings. 
Hvis utlånsmarginen holder seg på et så lavt nivå over lengre tid, betyr dette at forretningsbankene i større grad må lete etter alternative inntektskilder for å opprettholde inntjeningen.
Other operating income rose noticeably last year. 
Andre driftsinntekter økte markert det siste året.
Other operating income amounted to NOK 8.0bn in 1999, an increase from 0.99% to 1.11% of ATA. 
I 1999 utgjorde driftsinntektene 8,0 milliarder kroner, en økning fra 0,99 til 1,11 prosent av GFK.
The primary reason for this improvement was the upswing in Norwegian and international stock markets. 
Hovedårsaken til økningen var den store oppgangen på det norske og de internasjonale aksjemarkedene.
Measured by the Oslo Stock Exchange's all-share index, the market capitalisation of listed companies rose by 46% in 1999, generating substantial capital gains on shares for commercial banks. 
Målt ved Oslo Børs' totalindeks økte selskapsverdiene med 46 prosent i løpet av 1999, noe som ga forretningsbankene store kursgevinster på aksjer.
During the last few years, commercial banks have focused on operating expenses. 
Forretningsbankene har de siste årene satt fokus på driftskostnadene.
In nominal terms, banks' operating expenses rose by NOK 0.4bn from 1998 to 1999. 
I nominelle kroner økte bankenes driftskostnader med 0,4 milliarder kroner fra 1998 til 1999.
However, as a percentage of ATA and of total income (excluding capital gains on securities, foreign exchange and derivatives) costs declined marginally. 
Men som andel av GFK og av sum inntekter (eksklusive kursgevinst på verdipapirer, valuta og derivater) gikk kostnadene marginalt ned.
In 1999, operating expenses came to 71.3% of income. 
I 1999 utgjorde driftskostnadene 71,3 prosent av inntektene.
Banks have reduced the number of branches and employees during the last year. 
Bankene har redusert antall filialer og ansatte det siste året.
After several years with large reversals of loan loss provisions, the banks reported loan losses of 0.32% of gross lending in 1998. 
Etter flere år med store tilbakeføringer av tapsavsetninger, bokførte bankene i 1998 utlånstap på 0,32 prosent av brutto utlån.
This figure dropped to 0.06 percent in 1999. 
Andelen gikk ned til 0,06 prosent i 1999.
The reduction from 1998 to 1999 is primarily due to substantial losses on foreign loans incurred by one large commercial bank in 1998. 
Årsaken til reduksjonen fra 1998 til 1999 er i første rekke at èn stor forretningsbank bokførte store tap på engasjementer i utlandet i 1998.
The largest commercial banks have stated that in 1999 they gave priority to improving the quality of their loan portfolios. 
De største forretningsbankene har uttalt at de i 1999 prioriterte å bedre kvaliteten på engasjementsporteføljen.
This is one possible explanation for the reduction in unspecified loan loss provisions in 1999, in contrast to a considerable increase the year before. 
Det er en mulig årsak til at nivået på de uspesifiserte tapsavsetningene ble noe redusert i 1999, i motsetning til en betydelig økning året før.
However, commercial banks have recorded increased losses and increased specified loan loss provisions for the Norwegian corporate market, (see Table 18). 
Forretningsbankene har imidlertid konstatert økte tap og økte spesifiserte tapsavsetninger knyttet til næringsvirksomhet i Norge, jf. tabell 18.
In relation to gross lending to the corporate market, the percentage of losses rose from 0.08% in 1998 to 0.19% in 1999. 
Sett i forhold til brutto utlån til næringsmarkedet, økte andelen tap fra 0,08 til 0,19 prosent fra 1998 til 1999.
Losses rose especially in traditionally high-risk sectors such as construction, retail trade, hotels and restaurants. 
Tapene økte spesielt innenfor tradisjonelt tapsutsatte næringer som bygg og anlegg, samt varehandel, hotell- og restaurantvirksomhet.
Commercial banks also reported less negative losses in the real estate industry. 
Videre bokførte forretningsbankene mindre negative tap overfor eiendomsnæringen.
In addition to the likelihood of higher loan losses, commercial banks must also anticipate increased taxes. 
I tillegg til at det er grunn til å forvente økte utlånstap, må forretningsbankene også påregne økt skattebelastning.
Due to losses carried forward, commercial banks' taxes remained low in 1999. 
På grunn av fremførbare underskudd var forretningsbankenes betalbare skatter fortsatt på et lavt nivå i 1999.
However, the source of this tax advantage is being exhausted, leading to an increase in the tax burden. 
Kilden til denne skattefordelen er imidlertid i ferd med å tømmes, noe som vil føre til en økning i skattebelastningen.
The commercial bank group includes nine branches of foreign banks. 
I gruppen av forretningsbanker inngår ni filialer av utenlandske banker.
In recent years, foreign branches have recorded a somewhat weaker result as a percentage of ATA than Norwegian commercial banks, (see Table 2). 
De utenlandske filialene har de senere årene hatt et noe svakere resultat som andel av GFK enn de norske forretningsbankene, jf. tabell 2.
This is primarily due to higher net interest income in Norwegian banks than in foreign branches. 
Dette skyldes i første rekke at de norske bankene har oppnådd høyere rentenetto enn de utenlandske filialene.
Profits as a percentage of ATA were somewhat better in Norway's three largest commercial banks than in the other commercial banks (including branches of foreign banks) in 1999. 
De tre største norske forretningsbankene hadde et noe bedre resultat som andel av GFK enn de andre forretningsbankene (inklusive utenlandske filialer) i 1999.
Cost levels in the three largest commercial banks were higher than in the other banks, but this was more than offset by higher net interest income and other operating income, as well as lower loan losses. 
Kostnadsnivået i de tre største forretningsbankene var høyere enn i de øvrige bankene, men dette ble mer enn oppveid av høyere rentenetto og andre driftsinntekter, samt lavere utlånstap.
Commercial banks have recorded low loan losses the last few years. 
Forretningsbankene har de siste årene bokfører lave tap på utlån.
In 1999, loan losses were only 0.04% of ATA. 
I 1999 var utlånstapene på bare 0,04 prosent av GFK.
It is assumed that a "normalised" loan-loss level is between 0.5% and 0.9% of gross lending. 
Det antas at et 'normalisert' tapsnivå er på mellom 0,5 og 0,9 prosent av brutto utlån.
With the current loan portfolio, this would have resulted in recorded losses of between 0.4% and 0.7 % of ATA. 
Med dagens utlånsportefølje ville dette gitt bokførte tap på mellom 0,4 og 0,7 prosent av GFK.
If the 1999 results are adjusted using a normalised loss level and 28% tax on normalised ordinary operating profit, commercial banks would have recorded an after-tax ordinary operating profit of 0.35% of ATA with the highest loan-loss ratio, and 0.57% with the lowest ratio. 
Dersom resultatet for 1999 justeres for et normalisert tapsnivå, og belastes med 28 prosent skatt av normalisert resultat av ordinær drift, ville forretningsbankene fått et resultat av ordinær drift etter skatt på 0,35 prosent av GFK ved bruk av høyeste tapsprosent på utlån og 0,57 prosent ved bruk av laveste tapsprosent.
This would have yielded after-tax returns on equity of 5.4% and 8.7% respectively. 
Det ville gitt en egenkapitalrentabilitet etter skatt på henholdsvis 5,4 og 8,7 prosent.
This implies that if losses are normalised, banks must improve their underlying earnings to satisfy shareholders' required rate of return. 
Dette indikerer at bankene må bedre sin underliggende inntjening for å tilfredsstille aksjonærenes krav til avkastning dersom tapene normaliseres.
Savings banks 
Sparebanker
Savings banks recorded a pre-tax ordinary operating profit of NOK 7.1bn in 1999 (1.59% of ATA), compared with NOK 4.8bn in 1998 (1.24% of ATA). 
Sparebankenes resultat av ordinær drift før skatt var i 1999 på 7,1 milliarder kroner (1,59 prosent av GFK), mot 4,8 milliarder kroner i 1998 (1,24 prosent av GFK).
As with commercial banks, savings banks' improved results are primarily due to higher capital gains on securities. 
I likhet med forretningsbankene, skyldes bedringen i sparebankenes resultater primært en økning i kursgevinster på verdipapirer.
Savings banks posted higher loan losses than commercial banks in 1999. 
Sparebankene bokførte høyere utlånstap enn forretningsbankene i 1999.
Savings banks' loan losses, as a percentage of ATA, rose by 0.02 percentage point from 1998 to 1999. 
Som andel av GFK økte sparebankenes utlånstap med 0,02 prosentpoeng fra 1998 til 1999.
Tables 4 and 5 show key figures for the profit and loss account. 
Hovedtallene for resultatregnskapet er vist i tabell 4 og tabell 5.
Savings banks' net interest income rose from NOK 11.1bn in 1998 to NOK 12.7bn in 1999. 
Rentenettoen til sparebankene økte fra 11,1 til 12,7 milliarder kroner fra 1998 til 1999.
However, as a percentage of ATA, net interest income declined marginally. 
Som andel av GFK ble imidlertid rentenettoen marginalt redusert.
Like commercial banks, savings banks experienced some fluctuations in deposit and lending margins due to unrest in the capital market early in 1999. 
I likhet med forretningsbankene, bidro renteuroen tidlig i 1999 til at sparebankenes innskudds- og utlånsmarginer svingte noe.
The total interest margin has been relatively stable throughout 1999, however, and was 3.34% at year-end. 
Den samlede rentemarginen har imidlertid vært relativt stabil gjennom hele 1999, og endte på 3,34 prosent ved utgangen av året.
Both deposit and lending margins were higher for savings banks than for commercial banks in 1999. 
Både innskudds- og utlånsmarginen var høyere for sparebankene enn forretningsbankene i 1999.
In 1998, savings banks reported losses on securities trading amounting to NOK 298m, whereas in 1999, they reported profits of NOK 833m, partly reflecting the upswing in Norwegian and international securities markets. 
I 1998 bokførte sparebankene et kurstap på verdipapirer på 298 millioner kroner, mens oppgangen i de norske og internasjonale verdipapirmarkeder bidro til at sparebankene i 1999 fikk en kursgevinst på 833 millioner kroner.
In nominal terms, savings banks' operating expenses rose by 12% from 1998 to 1999. 
Sparebankenes driftskostnader økte med 12 prosent i nominelle kroner fra 1998 til 1999.
As a percentage of ATA, however, expenses declined markedly. 
Som andel av GFK var det imidlertid en markert reduksjon i kostnadene.
Savings banks have a larger number of small commitments compared with commercial banks, which in isolation leads to a higher cost level in relation to ATA. 
Sparebankene har blant annet større innslag av små engasjementer enn forretningsbankene, noe som isolert sett fører til et høyere kostnadsnivå i forhold til GFK.
However, the cost/income ratio (excluding income from securities, foreign exchange and derivatives transactions) is considerably lower for savings banks' than for commercial banks. 
Sett i forhold til inntektene (eksklusive inntekter fra verdipapirer, valuta og derivater), har imidlertid sparebankene et betydelig lavere kostnadsnivå enn forretningsbankene.
In 1999, savings banks' operating expenses came to 58.8% of income, compared with 71.3% for commercial banks. 
I 1999 utgjorde sparebankenes driftskostnader 58,8 prosent av inntektene, mens de i forretningsbankene utgjorde 71,3 prosent.
Savings banks also recorded a greater reduction in costs than commercial banks from 1998 to 1999. 
Sparebankene hadde også en større reduksjon i kostnadsnivået fra 1998 til 1999 enn det forretningsbankene hadde.
Savings banks' recorded loan losses increased from NOK 0.8m in 1998 to NOK 1bn in 1999. 
Sparebankenes bokførte utlånstap økte fra 0,8 til 1 milliarder kroner fra 1998 til 1999.
Loan losses are substantially higher in savings banks than in commercial banks, measured both in relation to ATA and gross lending. 
Utlånstapene i sparebankene er betydelig høyere enn i forretningsbankene, både målt i forhold til GFK og brutto utlån.
Loan losses in the retail segment are also low for savings banks. 
I likhet med forretningsbankene, ligger sparebankenes utlånstap overfor personmarkedet på et lavt nivå.
Recorded and specified losses primarily refer to the Norwegian corporate market. 
De konstaterte og spesifiserte tapene er primært knyttet til innenlandsk næringsvirksomhet.
These losses increased from NOK 479m in 1998 to NOK 587m in 1999, corresponding to 0.39% and 0.41% of gross lending to the corporate market (see Table 19). 
Her økte tapene fra 479 til 587 millioner kroner (tilsvarende henholdsvis 0,39 og 0,41 prosent av brutto utlån til næringsmarkedet) fra 1998 til 1999, jf. tabell 19.
For savings banks, the increase in loan losses has primarily related to the manufacturing and transport industries. 
For sparebankene har økningen hovedsakelig kommet innenfor industri- og transportnæringene.
In addition, savings banks recorded substantial losses in the real estate sector as well as in retail trade, hotels and restaurants. 
I tillegg bokførte sparebankene i 1999 betydelige tap innenfor eiendomsdrift, samt varehandel, hotell- og restaurantvirksomhet.
The savings bank group consists of 130 banks that vary considerably in size. 
Sparebankgrupperingen består av 130 banker av svært ulik størrelse.
We have split up the banks (see Table 5) to provide a clearer picture of developments. 
For å få et bedre bilde av utviklingen har vi foretatt en oppdeling, jf. tabell 5.
Pre-tax ordinary operating profits developed more favourably for the smallest savings banks, which recorded a somewhat better result. 
De minste sparebankene hadde i 1999 en bedre utvikling i resultat av ordinær drift før skatt enn de største bankene, og bokfører et noe bedre resultat.
This is primarily because the largest savings banks have far lower net interest income than the smaller banks. 
Dette skyldes primært at de største sparebankene har en langt lavere rentenetto enn de mindre bankene.
The largest banks compensate somewhat for this with higher income from areas other than traditional deposit and loan activities. 
Noe av dette kompenseres ved at de største bankene har høyere inntekter knyttet til andre områder enn tradisjonell innskudds- og utlånsvirksomhet.
The largest banks also have somewhat lower expenses and loan losses as a percentage of ATA than the smaller banks. 
Som andel av GFK har de største bankene også et noe lavere kostnads- og tapsnivå enn de mindre bankene.
If savings banks' profits are "normalised" in the same manner as commercial banks' profits, ordinary operating profits after tax would be 0.6% of ATA with loan losses of 0.9% of gross lending and 0.9% of ATA with loan losses of 0.5%. 
Dersom sparebankenes resultater 'normaliseres' på tilsvarende måte som for forretningsbankene, blir resultatet av ordinær drift etter skatt på 0,6 prosent av GFK ved utlånstap på 0,9 prosent av brutto utlån og 0,9 prosent av GFK ved utlånstap på 0,5 prosent.
Nevertheless, savings banks' underlying earnings must be regarded as somewhat weak compared with return requirements of holders of primary capital certificates. 
Sparebankenes underliggende inntjening må likevel anses å være noe svak sett i forhold til grunnfondsbevis eiernes ønske om avkastning.
Mortgage companies 
Kredittforetak
At year-end 1999, there were 10 mortgage companies in Norway, including one foreign branch. 
Ved utgangen av 1999 var det 10 kredittforetak i Norge, inkludert en utenlandsk filial.
This improvement may primarily be ascribed to an increase in net interest income. 
Primært skyldes bedringen i resultatene en økning i rentenettoen.
As a percentage of ATA, net interest income rose from 0.74% to 0.87%, which corresponds to a nominal increase of NOK 0.4bn. 
Som andel av GFK økte rentenettoen fra 0,74 til 0,87 prosent, noe som tilsvarer en nominell økning på 0,4 milliarder kroner.
Mortgage companies' loan losses remain low. 
Kredittforetakene bokfører fortsatt lave tap på utlån.
In 1999, loan losses amounted to NOK 20m, or 0.01% of ATA. 
I 1999 utgjorde tapene 20 millioner kroner, noe som tilsvarer 0,01 prosent av GFK.
Finance companies 
Finansieringsselskap
The less favourable result is due to increases in both other operating expenses and loan losses and a decrease in other operating income as a percentage of ATA. 
Svekkelsen i resultatet skyldes at andre driftskostnader og tap på utlån økte, samtidig som andre driftsinntekter ble redusert som andel av GFK.
This was partly offset by a rise in net interest income. 
Dette ble til en viss grad oppveid av en økning i rentenettoen.
Life insurance companies 
Livsforsikringsselskap
Life insurance companies' profits improved substantially from 1998 to 1999. 
Livsforsikringsselskapenes resultater forbedret seg betydelig fra 1998 til 1999.
The improvement is mainly due to as a substantial increase in net income from financial assets as a result of advances in stock markets. 
Bedringen skyldes hovedsakelig en betydelig økning i netto inntekter fra finansielle eiendeler som følge av oppgangen i aksjemarkedene.
Net income from financial assets amounted to NOK 46.3bn in 1999, compared with NOK 8.4bn the year before. 
Netto inntekter fra finansielle eiendeler utgjorde 46,3 milliarder kroner i 1999, mot 8,4 milliarder kroner året før.
Corrected for changes in unrealised capital gains, profits came to NOK 33.1bn in 1999. 
Korrigert for endringer i kursreserver ble resultatet i 1999 på 33,1 milliarder kroner.
The companies reported a deficit of NOK 3.4bn in 1998. 
I 1998 hadde selskapene et underskudd på 3,4 milliarder kroner.
The positive trend in stock markets in Norway and abroad has contributed to a substantial increase in life insurance companies' unrealised capital gains. 
Den positive utviklingen i aksjemarkedene i Norge og utlandet har bidratt til en betydelig økning i livsforsikringsselskapenes kursreserver.
At the end of 1999, unrealised capital gains amounted to NOK 27.1bn, compared with NOK 5.5bn one year earlier. 
Ved utgangen av 1999 utgjorde kursreservene 27,1 milliarder kroner, mot 5,5 milliarder kroner ett år tidligere.
Credit growth 
Kredittveksten
After declining growth throughout 1998, growth in domestic credit picked up somewhat again in 1999 (see Chart 2). 
Etter avtakende vekst gjennom 1998, tok kredittveksten fra innenlandske kilder seg noe opp igjen i 1999, jf. figur 2.
However, year-on-year growth was lower at the beginning of 2000 than at the beginning of 1998, when it reached a peak for the 1990s. 
Tolvmånedersveksten var imidlertid lavere ved inngangen til 2000 enn ved inngangen til 1998, da den nådde sitt høyeste nivå på 1990-tallet.
The increase in domestic credit growth towards the end of 1999 partly reflects the decline in foreign credit growth. 
Økningen i kredittveksten fra innenlandske kilder mot slutten av 1999 kan blant annet ses i sammenheng med fallende kredittvekst fra utenlandske kilder.
This change is primarily due to developments in the krone exchange rate and lower interest rate differentials between Norway and other countries this past year. 
En viktig årsak til denne dreiningen er utviklingen i kronekursen og reduserte rentedifferanser til utlandet i løpet av fjoråret.
Chart 2 shows that growth in bank lending was substantially higher than growth in total domestic credit during the period 1995 to 1999. 
Figur 2 viser at bankenes kredittvekst var betydelig større enn veksten i den totale innenlandske kreditten i perioden 1995 til 1999.
However, the difference narrowed last year. 
Forskjellen ble imidlertid mindre i løpet av fjoråret.
Banks are responsible for the largest share of total domestic credit (see Chart 3). 
Bankene står for den klart største andelen av samlet innenlandsk kreditt, jf. figur 3.
At the end of 1999, banks' share of total domestic credit was more than 63%. 
Ved utgangen av 1999 var bankenes andel av den totale innenlandske kreditten på vel 63 prosent.
State lending institutions still account for a relatively large share of the credit supply, about 15% at the end of 1999. 
Statlige låneinstitusjoner står fortsatt for en relativt stor andel av kredittilførselen, om lag 15 prosent ved utgangen av 1999.
Bond and certificate markets accounted for only 7.5%, while mortgage companies and finance companies accounted for 7.2% and 4.5% respectively. 
Obligasjons- og sertifikatmarkedene sto til sammen for bare 7,5 prosent, mens kredittforetakene og finansieringsselskapene sto for henholdsvis 7,2 og 4,5 prosent.
There were minor changes in these shares from 1998 to 1999. 
Det var små endringer i andelene til de ulike kredittkildene fra 1998 til 1999.
In nominal terms, the credit supply from all sources increased during this period. 
Målt i nominelle kroner økte kredittilførselen fra samtlige kilder i denne perioden.
Growth in commercial banks' lending declined sharply from the beginning of 1998 to mid-1999, but picked up again towards the end of the year (see Chart 4). 
Forretningsbankenes utlånsvekst ble kraftig redusert fra begynnelsen av 1998 til midten av 1999, men tok seg deretter opp igjen mot slutten av året, jf. figur 4.
The largest commercial banks were primarily responsible for the reduction in lending growth. 
Det var hovedsakelig de største forretningsbankene som sto for reduksjonen i utlånsveksten.
Lending growth at other commercial banks has been relatively high the last two years. 
De øvrige forretningsbankene har hatt en relativt høy utlånsvekst de to siste årene.
Savings banks' lending growth fell somewhat from the beginning of 1998 to mid-1999, but increased sharply thereafter (see Chart 4). 
Sparebankenes utlånsvekst ble noe redusert fra begynnelsen av 1998 til midten av 1999, men økte deretter kraftig, jf. figur 4.
This is partly due to Sparebanken NOR's purchase of Gjensidige Bank. 
Dette skyldes delvis Sparebank NORs kjøp av Gjensidige Bank.