natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Unemployment in 2004 will probably be on a par with the level in 1996 and 1997. 
Arbeidsledigheten vil neste år trolig være på linje med nivået i 1996 og 1997.
Annual wage growth in these years was a little less than 4½ per cent. 
I disse årene ble årslønnsveksten i underkant av 4½ prosent.
The low pay increases in this year's wage settlement also indicate that the social partners have placed more weight on the effects of pay increases on future developments in interest rates, the krone exchange rate and employment. 
De lave tilleggene i årets lønnsoppgjør tyder dessuten på at partene la mer vekt på virkningene av lønnstillegg på den framtidige utviklingen i renten, kronekursen og sysselsettingen.
In addition, activity in public and particularly sheltered industries is probably still feeling the impact of the expensive pay increases last year and earlier years. 
I tillegg er aktiviteten i offentlige og sterkt skjermede virksomheter trolig fortsatt preget av de dyre lønnsoppgjørene i fjor og tidligere år.
We expect that in light of the experience gained in 2002, public entities will exercise more caution in future wage settlements. 
Vi venter at de offentlige virksomhetene etter erfaringene i 2002 vil være mer aktpågivende i lønnsoppgjørene fremover.
Developments in the krone exchange rate represent another source of uncertainty. 
Utviklingen i kronekursen er også en usikkerhetsfaktor.
The relationship between the krone exchange rate and the interest rate differential against other countries is not necessarily stable over time. 
Sammenhengen mellom kronekursen og renteforskjellen overfor utlandet er ikke nødvendigvis stabil over tid.
Themes in international financial markets shift. 
Temaene skifter i de internasjonale finansmarkedene.
However, the depreciation of the krone this year is contributing to stabilising inflation and activity in the economy. 
Men fallet i verdien av kronen i år bidrar til å stabilisere inflasjonen og aktiviteten i økonomien.
We may not yet have seen the full effects on the krone exchange rate of the interest rate reductions that have been implemented. 
Kan hende har vi ennå ikke sett den fulle virkningen på kronekursen av de rentereduksjonene vi har bak oss.
At the same time, the krone can be influenced by fiscal policy and the outlook for wage growth. 
Samtidig kan kronen generelt bli påvirket av budsjettpolitikken og utsiktene for lønnsutviklingen.
Norges Bank's Executive Board sets the interest rate with a view to achieving the inflation target of 2½ per cent. 
Norges Banks hovedstyre setter renten med sikte på å nå inflasjonsmålet på 2½ prosent.
The inflation target is also a vehicle for monetary policy's contribution to stabilising output and employment. 
Inflasjonsmålet er også en ramme for å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
When setting the interest rate, the Executive Board seeks to achieve a balance. 
I rentesettingen foretar hovedstyret i Norges Bank en løpende avveining.
The objective of stimulating growth in the Norwegian economy and achieving the inflation target is weighed against the risk of new pressures building up in the economy over the long term. 
På den ene siden står hensynet til å stimulere veksten i norsk økonomi og få inflasjonen opp til målet.
Since December 2002, we have judged that to achieve this balance it was appropriate to reduce the interest rate to a low level. 
Siden desember i fjor har vi i denne avveiningen funnet det riktig å redusere renten til et lavt nivå.
At the last monetary policy meeting on 13 August, it was decided to reduce the interest rate to 3.0 per cent. 
I siste rentemøte ble renten besluttet satt ned til 3 prosent.
With an interest rate of 3.0 per cent, the Executive Board's assessment remained unchanged, i.e. that the probability that inflation two years ahead will be lower than 2½ per cent is greater than the probability that it will be higher. 
Med en rente på 3,0 prosent så hovedstyret det fortsatt som mer sannsynlig at inflasjonen på to års sikt blir lavere enn 2½ prosent enn at den blir høyere.
1Projection in Inflation Report 2/03 based on assumptions concerning forward rates and a gradually declining krone exchange rate. 
1Anslag fra Inflasjonsrapport 2/03 basert på forutsetning om terminrente og gradvis svakere kronekurs.
2Based on assumptions concerning forward rates and a gradually declining krone exchange rate. 
2Basert på forutsetning om terminrente og gradvis svakere kronekurs.
3Based on assumptions concerning forward rates and a gradually declining krone exchange rate, and an assumption that monetary policy easing will not translate into stronger wage growth. 
3Basert på en forutsetning om terminrente og gradvis svakere kronekurs sammen med en antagelse om at lettelsene i pengepolitikken ikke slår ut i høyere lønnvekst.
By Svein Gjedrem, Governor of Norges Bank 
Sentralbanksjef Svein Gjedrem, Årbok for Stiftelsen for samfunns- og næringslivsforskning
The primary responsibility of monetary policy is to provide a nominal anchor for the economy. 
Pengepolitikkens viktigste oppgave er å gi økonomien et nominelt ankerfeste.
Since 1986, the authorities have focused on maintaining a fixed or stable exchange rate against other currencies. 
Siden 1986 har myndighetene fokusert på å holde verdien av kronen fast eller stabil i forhold til andre valutaer.
This policy has, on the whole, been successful. 
Denne politikken har i det store og hele vært vellykket.
Price and cost inflation gradually fell in the years prior to 1990. 
Pris- og kostnadsveksten falt gradvis i årene fram til 1990.
The process of bringing inflation under control following the overheating in the mid-1980s was associated with considerable real economic costs in the form of unemployment and idle production capacity, but the cost was probably lower and of a shorter duration than in most other countries experiencing similar imbalances. 
De realøkonomiske kostnadene i form av arbeidsledighet og tapt produksjon ved å redusere inflasjonen etter overopphetingen på midten av 1980-tallet var store, men trolig mindre og mer kortvarige enn i de fleste andre land som har hatt tilsvarende ubalanser.
Prices, measured by the consumer price index, rose by an average 21/4 per cent in the 1990s, with a standard deviation of 3/4 percentage point. 
Prisstigningen målt ved konsumprisindeksen steg med i gjennomsnitt 21/4 prosent i 1990-årene og med et standardavvik på 3/4 prosentenheter.
Norges Bank had a fixed exchange rate regime with a defined central rate with maximum fluctuation margins in the years between 1986 and 1992. 
I årene 1986 til 1992 hadde Norge et fastkurssystem med en definert sentralkurs og med maksimalt tillatte svingningsmarginer.
This system had to be abandoned in 1992 following extensive speculation against the krone during the period of turbulence in European foreign exchange markets. 
Dette systemet måtte vi forlate i desember 1992 etter omfattende spekulasjoner mot kronen under uroen i de europeiske valutamarkedene.
The krone depreciated slightly immediately after the crisis, but then remained stable without an extensive use of Norges Bank's instruments. 
Kronen falt noe i verdi like etter krisen, men holdt seg deretter stabil uten omfattende bruk av Norges Banks virkemidler.
The Norwegian economy grew steadily in the first half of the 1990s. 
Norsk økonomi vokste jevnt i første halvdel av 1990-tallet.
Price inflation was low, fiscal policy was well adapted to the economic situation and oil prices were broadly stable. 
Prisveksten var lav, finanspolitikken var godt tilpasset den økonomiske utviklingen, og oljeprisen var forholdsvis stabil.
Since 1996, the basis for exchange rate stability has not been as favourable. 
Siden 1996 har forutsetningene for valutakursstabilitet ikke vært like gode.
The government budget has not made a sufficient contribution to smoothing growth in domestic demand and production, wage inflation has been substantially higher than in other countries and oil revenues have fluctuated widely. 
Statsbudsjettet har ikke i tilstrekkelig grad bidratt til å jevne ut veksten i den innenlandske etterspørselen og produksjonen, lønnsveksten har vært vesentlig høyere enn i andre land, og svingningene i oljeinntektene har vært sterke.
Turbulence in international financial markets has also had a contagion effect on the krone. 
Samtidig smittet uro i internasjonale finansmarkeder over på vår valuta.
During this period the krone exchange rate has fluctuated in spite of Norges Bank's active use of instruments. 
Kronekursen har i denne perioden svingt til tross for en aktiv bruk av Norges Banks virkemidler.
There are grounds for asserting that the present exchange rate range has more or less prevailed for the past 13 years. 
Det er imidlertid grunn til å fremheve at det kursleiet vi nå har, har norsk økonomi i grove trekk levd med i 13 år.
Norges Bank finds no basis for maintaining that this range is not the appropriate one also in the years ahead, provided that fiscal policy smoothes fluctuations in the domestic economy and wage formation functions as well as did it in the 1990s. 
Vi har ikke holdepunkter for å si at det ikke er et egnet kursnivå også i årene fremover så fremt finanspolitikken jevner ut svingninger i den innenlandske økonomien og lønnsdannelsen fungerer like godt som på 1990-tallet.
The political authorities formulate Norges Bank's mandate for the conduct of monetary policy. 
De politiske myndighetene gir Norges Bank mandatet for utøvelsen av pengepolitikken.
The mandate is set out in the Exchange Rate Regulation that was adopted by Royal Decree on 6 May 1994. 
Mandatet er nedfelt i forskriften om kronens kursordning som ble vedtatt ved kongelig resolusjon 6. mai 1994.
Section 2 of the regulation states: 
I forskriftens §2 heter det:
(my italics) 
(Mine uthevinger)
Norges Bank chose to define the reference "European currencies" as the euro from 1 January 1999. 
Referansen "europeiske valutaer" har Norges Bank valgt å definere som euro fra 1. januar 1999.
It is important to note that no specific values have been defined for significant changes, such as the fluctuation margins of 21/4 per cent, 6 per cent or 15 per cent used by the EU countries in their exchange rate regime. 
Det er viktig å merke seg at vesentlige endringer ikke er definert som en tallstørrelse, som for eksempel 21/4 prosent, 6 prosent eller 15 prosent, som er svingningsmarginer EU-landene har anvendt i sitt valutakurssystem.
A reasonable interpretation is that exchange rate movements must not influence expectations concerning price and cost inflation to the extent that changes in the exchange rate become self-reinforcing. 
En rimelig tolkning er at en "vesentlig endring" er en endring som påvirker forventningene om pris- og kostnadutviklingen slik at kursendringen blir selvforsterkende.
The expressions with a view to, over time, aimed at and based on also show that Norges Bank has considerable scope for exercising discretion. 
Også uttrykkene med sikte på, etter hvert, rettes inn mot og med utgangspunkt i viser at Norges Bank er gitt stort rom for å utøve skjønn.å
Similarly, after an appreciation a situation may arise whereby a movement of the exchange rate back to the initial range may require that interest rates be reduced to such a low level that this results in higher inflation. 
Tilsvarende kan det etter appresiering oppstå situasjoner der renten må settes så lavt for bringe kronekuren tilbake til utgangsleiet at det skapes inflasjon.
However, this would weaken the basis for exchange rate stability. 
Da svekkes imidlertid grunnlaget for kursstabilitet.
Such measures may be fiscal policy measures that enable the exchange rate to return to its initial range and stabilise. 
Det kan da være tale om finanspolitiske tiltak som gjør det mulig å bringe kronekursen tilbake mot utgangsleiet og stabilisere den.
On the other hand, if fundamental changes have taken place in the operating parameters for the Norwegian economy, it may be appropriate to consider changes in the guidelines for monetary policy. 
Dersom det har skjedd fundamentale endringer i rammevilkårene for norsk økonomi, kan det derimot være riktig å vurdere endringer i retningslinjene for pengepolitikken.
Norges Bank's instruments 
Norges Banks virkemidler
Norges Bank has two monetary policy instruments, ie exchange-market interventions and the interest rate. 
Norges Bank har to virkemidler i pengepolitikken - valutaintervensjoner og renten.
Interventions influence the supply of and demand for NOK in the foreign exchange market. 
Intervensjoner påvirker tilbudet av og etterspørselen etter kroner i valutamarkedet.
Norges Bank has considerable foreign exchange reserves, but seen in relation to the size of the market these reserves are small. 
Norges Bank har betydelige valutareserver, men de blir små sett i forhold til markedets størrelse.
In Norges Bank's experience, extensive and persistent exchange-market interventions to influence the krone exchange rate have yielded poor results. 
Norges Bank har dårlige erfaringer med omfattende og vedvarende kjøp og salg i valutamarkedet for å påvirke kronekursen.
When the central bank intervenes heavily to defend the krone, market participants may perceive such interventions as an interesting opportunity to make a profit. 
Dersom sentralbanken er tungt inne med støttekjøp, har det lett for å oppstå en spillsituasjon der markedsaktørene oppfatter sentralbankens intervensjoner som en interessant profittmulighet.
Market operators know that a situation in which the krone exchange rate is being propped up because Norges Bank is buying kroner cannot be sustained. 
Markedsaktørene vet at en situasjon der kronekursen holdes oppe fordi Norges Bank kjøper opp kroner, ikke kan vedvare.
This means that extensive and persistent interventions in the foreign exchange market may intensify the pressure on the krone over time, steadily increasing the necessary volume of intervention purchases. 
Dette innebærer at omfattende og vedvarende intervensjoner over tid kan forsterke presset mot kronen, slik at volumet av nødvendige støttekjøp stadig øker.
The foremost example of such a game situation in Norway's exchange rate policy history was Friday, 20 November 1992 when Norges Bank made intervention purchases for NOK 37 billion from the time the market opened until the market closed. 
Det fremste eksemplet på en slik spillsituasjon i norsk valutapolitisk historie var fredag 20. november 1992, da Norges Bank fra markedet åpnet til det stengte kjøpte 37 milliarder kroner for å støtte kronekursen.
All in all, Norges Bank used more than NOK 50 billion of its foreign exchange reserves in the course of six trading hours over a two-day period. 
Til sammen gikk det mer enn 50 milliarder kroner i valuta ut fra Norges Banks reserver i løpet av seks handletimer over to dager.
Similar experiences in the spring of 1997 and autumn of 1998 may indicate that exchange-market interventions can only restrain pressures on the krone exchange rate for a short period. 
Tilsvarende erfaringer våren 1997 og høsten 1998 kan tyde på at valutaintervensjoner bare kan demme opp for press mot kronekursen i en kort periode.
In principle, liquidity can be withdrawn by issuing short-term government paper, but this also increases the central government's interest expenditure. 
Likviditeten kan i prinsippet inndras ved å legge ut statspapirer med kort løpetid, men det gir samtidig staten økte rentekostnader.
It is also uncertain to what extent this type of liquidity is effective. 
Det kan også stilles spørsmål ved hvor effektiv en slik likviditetsbinding vil være.
From the individual bank's point of view, increased holdings of short-term government paper might be considered highly liquid, and may thereby form the basis for a more aggressive lending strategy. 
Sett fra den enkelte banks synspunkt vil en økt beholdning av kortsiktige statspapirer kunne bli vurdert som høyst likvid, og vil dermed kunne danne grunnlag for en mer offensiv utlånsstrategi.
If market participants assume that Norges Bank will use the interest rate to defend specific exchange rate levels, this may lead to a game situation. 
Også hvis aktørene legger til grunn at Norges Bank vil bruke renten til å forsvare bestemte nivåer på kronekursen, kan det åpne for en spillsituasjon.
A sharp increase in interest rates to defend the exchange rate will, over time, lead to a deflationary recession. 
En kraftig renteøkning for å forsvare kursen vil over tid føre til nedgangstid med deflasjon.
The market may therefore try to test how high Norges Bank is willing to set the interest rate. 
Markedet kan derfor forsøke å teste ut hvor høyt Norges Bank er villig til å sette renten.
In the autumn of 1998, speculation against the krone was combined with speculation that Norwegian interest rates would increase when the krone depreciated. 
Høsten 1998 ble spekulasjon mot kronen kombinert med spekulasjon om at norske renter ville øke når kronen svekket seg.
If Norges Bank had not ended the "game" by suspending interventions and increasing interest rates, the economy might have experienced a negative spiral. 
Dersom Norges Bank ikke hadde avsluttet "spillet" ved å stoppe intervensjonene og renteøkningene, kunne økonomien kommet inn i en negativ spiral.
Norges Bank does not want to act in such a way that provokes a game situation. 
Norges Bank ønsker ikke å opptre på en måte som kan fremkalle slike spillsituasjoner.
The interest rate influences the krone exchange rate directly through the return that can be achieved on krone positions, but also indirectly through the effect on the outlook for price and cost inflation in Norway. 
Renten påvirker kronekursen direkte gjennom avkastningen som kan oppnås ved å plassere i kroner, men også indirekte via virkningen på utsiktene for pris- og kostnadsutviklingen i Norge.
Experience shows that the central bank's key rates have a fairly considerable impact on money market rates at the very short end of the market, ie overnight and one-week rates. 
De administrerte rentene har erfaringsmessig nokså stort gjennomslag på de helt kortsiktige pengemarkedsrentene, det vil si dags- og ukesrentene.
The effect on interest rates on financial instruments with longer maturities is not as direct. 
Rentene på plasseringer med lengre løpetider påvirkes ikke like direkte.
Long-term money market rates are determined by transactions between market participants. 
De mer langsiktige pengemarkedsrentene bestemmes av transaksjoner mellom markedsaktørene.
Expectations concerning the central bank's pattern of behaviour and general confidence in monetary policy play a role here. 
Her spiller forventningene om sentralbankens handlemønster og den generelle tilliten til pengepolitikken inn.
The interest rate on financial instruments with the longest maturities will approach the international required return on capital. 
Renten på de aller lengste plasseringene vil nærme seg det internasjonale avkastningskravet på kapital.
However, there will still be differences in long rates between countries. 
Det vil likevel være forskjeller mellom de lange rentene i ulike land.
This is due to differing cyclical situations (real interest rates) and premia that compensate for uncertainty and differences in expected inflation. 
Det skyldes ulike konjunkturforløp (realrenter) og premier som skal kompensere for usikkerhet og forskjeller i den forventede prisstigningen.
A higher interest rate will increase the return on krone instruments. 
Høyere rente vil øke avkastningen på kroneplasseringer.
A greater number of market players will want to invest in NOK and the krone will appreciate. 
Flere vil ønske å plassere i kroner, og kronen blir styrket.
If the interest rate is too high, monetary policy could contribute to a deflationary recession. 
Blir renten for høy kan pengepolitikken bidra til nedgangstider og deflasjon.
An increase in interest rates will then weaken the krone, while a lower interest rate will strengthen the krone. 
En renteøkning vil da svekke kronen, mens en lavere rente vil styrke kronen.
If the interest rate is so low that it contributes to higher inflation, monetary policy credibility will be weakened. 
Blir renten så lav at den bidrar til økt inflasjon, svekkes troverdigheten til pengepolitikken.
Waning confidence in economic policy results in an unstable exchange rate, large risk premia and unnecessarily high long-term interest rates. 
Sviktende tillit til den økonomiske politikken gir ustabil valutakurs, store risikopremier og unødvendig høye langsiktige renter.
Monetary policy credibility is fragile and vulnerable. 
Tilliten til pengepolitikken er skjør og sårbar.
It takes time to build up confidence but little to destroy it. 
Det tar tid å bygge opp tillit og det skal lite til for å ødelegge den.
If credibility is lost, substantial efforts are required to restore it. 
Svikter tilliten, vil det kreve mye å vinne den tilbake.
Interplay between policy areas 
Samspillet i den økonomiske politikken
Fiscal policy 
Finanspolitikken
determines the scale and financing of public expenditure. 
bestemmer omfanget og finansieringen av offentlige utgifter.
As a result of the age composition of the population, the National Insurance Scheme's obligations will rise considerably when the large post-war generations reach retirement age 10-20 years after the turn of the millennium. 
Alderssammensetningen i befolkningen fører til at forpliktelsene i Folketrygden øker betydelig når de store etterkrigsgenerasjonene når pensjonsalder 10-20 år etter årtusenskiftet.
In order to maintain the welfare state when petroleum revenues decline, fiscal policy should ensure that government finances are solid in the long term. 
For å opprettholde velferden når oljeinntektene avtar, bør finanspolitikken være rettet inn mot solide statsfinanser på lang sikt.
This implies that the central government should accumulate substantial financial wealth the next few years. 
Dette tilsier at staten bygger opp en betydelig finansiell formue de nærmeste årene.
The public sector lays claim to a large share of value added in Norway. 
I Norge legger offentlig sektor beslag på en stor andel av verdiskapingen.
Tax receipts and expenditure on unemployment benefits are influenced by economic developments over the business cycle and also serve as automatic stabilisers. 
Skatte- og avgiftsinngangen og utgifter til arbeidsledighetstrygd blir påvirket av den økonomiske utviklingen over konjunkturene og bidrar samtidig automatisk til å stabilisere den.
Fiscal policy can also contribute to stabilising the domestic economy through active counter-cyclical measures. 
Finanspolitikken kan også bidra til å stabilisere utviklingen i den innenlandske økonomien ved aktive motkonjunkturtiltak.
The Norwegian state has greater fiscal leeway than most other countries to use the government budget actively to stabilise the economy. 
Den norske staten har større finansiell handlefrihet enn de aller fleste andre land til å bruke statsbudsjettet aktivt for å stabilisere den økonomiske utviklingen.
The government authorities have clear ambitions with regard to smoothing cyclical fluctuations by adapting the growth in public expenditure and taxes. 
Statsmyndighetene har klare ambisjoner om å dempe konjunktursvingningene ved å tilpasse veksten i offentlige utgifter og skatte- og avgiftsnivået.
Government revenues vary in accordance with the oil price. 
Statens inntekter svinger med oljeprisen.
Allocations to the Government Petroleum Fund may contribute to sheltering the economy from wide fluctuations in oil prices (see further comments below). 
Avsetningen til Statens petroleumsfond kan bidra til å skjerme økonomien fra store svingninger i oljeprisen, se nærmere drøfting nedenfor.
can serve as a nominal anchor by contributing to a stable krone exchange rate and low and stable inflation. 
kan støtte opp under den nominelle stabiliteten ved å bidra til stabil kronekurs og lav og stabil inflasjon.
In the short term, monetary policy can influence developments in the real economy. 
På kort sikt vil pengepolitikken påvirke den realøkonomiske utviklingen.
Norges Bank takes this into account in two ways. 
Dette vil Norges Bank ta hensyn til på to måter.