natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The CAPM is based on the efficient markets assumption, i.e. that all economic agents can invest in all assets at no cost and with full information. 
Kapitalverdimodellen forutsetter at markedene er effisiente, det vil si at alle aktører kan investere i alle aktiva uten kostnader og med full informasjon.
It is not unreasonable to apply this assumption in long-term analyses. 
Det er ikke urimelig å legge dette til grunn ved langsiktige analyser.
The market efficiency assumption often holds also in the short run. 
Ofte treffer antagelse om markedseffisiens godt også i det korte løp.
It may be wise to approach the markets with deep respect as they are often smarter than we think. 
Det kan være lurt å nærme seg markedene med dyp respekt, de er gjerne smartere enn man vil tro.
Investors should be prudent, as Mossin argued. 
Investorene bør være nøkterne, for å låne et begrep fra Mossin.
In equilibrium, the representative investor will hold a diversified portfolio of all assets. 
I likevekt vil den representative investoren holde en diversifisert portefølje av alle aktive.
In the model, deviating from the asset class mix that follows from the market portfolio will result in a less favourable trade-off between return and risk. 
Å avvike fra blandingsforholdet mellom aktivaklassene som følger av markedsporteføljen vil i modellen gi et dårligere bytteforhold mellom avkastning og risiko.
In the CAPM, return cannot be increased without increasing risk when the portfolio is fully diversified. 
Etter kapitalverdimodellen kan man ikke øke avkastningen uten også å øke risikoen når porteføljen er fullt ut diversifisert.
From oil to equities 
Fra olje til aksjer
What does this imply for the management of petroleum wealth? 
Hva sier dette oss om forvaltningen av petroleumsformuen?
Chart 1 shows the estimated size of the government share of petroleum wealth at year-end broken down on the discounted value of net cash flows, the Government Pension Fund - Global and the equity and fixed-income portfolios.3 Petroleum still accounts for more than half of the wealth. 
I figur 1 vises anslag for størrelsen på statens andel av petroleumsformuen ved årets slutt, fordelt på neddiskontert verdi av netto kontantstrøm, oljefondet og aksje- og obligasjonsporteføljene.3 Mer enn halvparten av formuen er fortsatt i petroleum.
In Chart 2, we look at "Value at Risk" for petroleum wealth.4 Here we include risk measured as the standard deviation of the return in the years 1900 to 2005.5 We see that the risk associated with the remaining portion of petroleum wealth is more than seven times higher than for the Fund. 
I figur 2 ser vi på "Value at Risk" for oljeformuen.4 Her trekker vi inn risikoen målt som standardavviket til avkastningen for årene 1900 til 2005.5 Vi ser at risikoen i den gjenværende delen av oljeformuen er mer enn syv ganger høyere enn for oljefondet.
The reason for this is that oil price volatility has historically been far larger than the variations in the return on equities and fixed-income instruments. 
Bak dette ligger at svingningene i oljeprisen historisk har vært langt større enn variasjonene i avkastningen på aksjer og obligasjoner.
The risk is (historically) more than twice as high as that associated with a well diversified portfolio of international equities. 
Risikoen er (historisk) mer enn dobbelt så høy som å holde en veldiversifisert portefølje av internasjonale aksjer.
Chart 3 shows the real return on oil, equities, bonds and money market instruments from 1900 to 2005. 
I figur 3 vises realavkastningen fra 1900 til 2005 på olje, aksjer, obligasjoner og plasseringer i pengemarkedet.
One dollar invested in equities in 1900 is worth USD 376 at end-2005. 
En dollar plassert i aksjer i 1900 er 376 dollar ved utgangen av 2005.
For oil, the value increases to only USD 2, while the value for fixed-income instruments increases to almost USD 6. 
For olje er verdien økt kun til 2 dollar, mens for obligasjoner øker den til nær 6 dollar.
Under this assumption, we can make some simple, fairly indicative arguments based on the CAPM. 
Da kan vi gjennomføre noen enkle, men ganske illustrerende resonnementer basert på kapitalverdimodellen.
In Chart 4, we first look only at the choice between oil and equities. 
I figur 4 betrakter vi først kun valget mellom olje og aksjer.
The dimensions shown are risk and real return. 
Dimensjonene som vises er risiko og realavkastning.
The starting point is the lower point in the right-hand corner - all the wealth is invested as oil in the ground. 
Startpunktet er nede i høyre hjørne - all formue er plassert som olje i bakken.
The transition from oil to equities means moving left and upwards in the chart; risk moves downwards and return upwards, i.e. an obvious improvement. 
Flytting fra olje til aksjer betyr å gå inn og opp i figuren; risikoen går ned og avkastningen opp - det vil si en opplagt forbedring.
This occurs until the line changes from blue to red - from which point we no longer have our cake and eat it too. 
Dette skjer helt frem til der linjen skifter fra blå til rød - herfra får man ikke lenger i "pose og sekk".
The portfolio is composed of 30 per cent oil and 70 per cent equities. 
Porteføljen er fordelt på 30 prosent olje og 70 prosent aksjer.
From this point up to the point where the entire wealth is held in equities, return must be assessed in relation to risk - the choice is not obvious. 
Herfra opp til punktet der hele formuen holdes i aksjer må man avveie avkastning mot risiko - det er ikke opplagte valg.
The optimal trade-off between return and risk is attained when the oil portion is down to 15-20 per cent. 
Det beste bytteholdet mellom avkastning og risiko nås når andelen olje er nede mot 15 til 20 prosent.
This illustration is subject to many reservations. 
Vi må ta mange forbehold til denne fremstillingen.
By buying equities we transfer wealth from petroleum to ownership interests in international companies. 
Ved kjøpene av aksjer flytter vi formue fra petroleum til eierandeler i det internasjonale næringslivet.
We exchange oil barrels for interests in production in more than 3000 companies worldwide. 
Vi bytter oljefat mot andeler i produksjonen i mer enn 3000 bedrifter spredd over hele verden.
Chart 5 illustrates how the trade-off - oil barrels versus ownership interests - has evolved since the first equity purchases were made in 1998. 
Figur 5 viser hvordan bytteforholdet - eierandeler mot oljefat - har utviklet seg siden de første aksjekjøpene vi gjorde i 1998.
Compared to 1998 we now receive five times ownership interest per barrel of oil according to this chart. 
Figuren viser at vi nå får fem ganger så mange eierandeler per oljefat som i 1998.
Not only equities 
Ikke kun aksjer
The first two oil billions that were transferred to an account in Norges Bank in May 1996 were invested in foreign denominated fixed-income instruments, fully in line with the Bank's foreign exchange reserves. 
De to første oljemilliardene som kom på konto i Norges Bank i mai 1996 ble plassert i utenlandske obligasjoner, helt på linje med bankens valutareserver.
The NOK 48 billion that were transferred at the end of the year followed the same procedure. 
Slik var det også med de 48 milliardene som kom inn ved utgangen av det året.
In autumn 1997, the Ministry of Finance decided that 40 per cent of the Fund should be invested in equities. 
Høsten 1997 besluttet Finansdepartementet at 40 prosent av fondet skulle plasseres i aksjer.
Norges Bank developed a new management organisation, which started the investment transition from bonds to equities in January 1998. 
Norges Bank bygget opp en ny forvaltningsorganisasjon, som fra januar 1998 startet med omplassering fra obligasjoner til aksjer.
In early June 1998, the equity portion had reached 40 per cent. 
Tidlig i juni 1998 var aksjeandelen kommet opp i 40 prosent.
The value of the Fund stood at NOK 121 billion at that time. 
Da var oljefondet 121 mrd. kroner.
The transition to equities occurred over a period and also by using futures markets to minimise market impact. 
Omplasseringen til aksjer skjedde over tid og også ved bruk av futuresmarkedene for å gi minimal påvirkning.
It is precisely this, i.e. investing large amounts in capital markets without making an unnecessary "footprint", that is a very important part of our work and where we have acquired considerable experience. 
Nettopp dette, å plassere store midler i kapitalmarkedene uten å sette unødige "fotavtrykk", er en svært viktig del av jobben vår og noe vi har fått god trening i.
New technology is used to the furthest extent possible. 
Ny teknologi brukes i så stor utstrekning som mulig.
By way of example, the past year's equity purchases have to a large extent been made using direct electronic links to stock exchanges. 
Eksempelvis har en vesentlig del av aksjekjøpene det siste året skjedd med direkte elektroniske linker mot børsene.
This also reduces direct transaction costs. 
Det reduserer også de direkte transaksjonskostnadene.
Since 1996, Norges Bank has invested more than NOK 1 300 billion of the oil revenues in international capital markets. 
Siden 1996 har Norges Bank investert mer enn 1300 milliarder av oljepengene i de internasjonale kapitalmarkedene.
Let us now revert to management strategy. 
Så tilbake til strategien for forvaltningen.
It is the Ministry of Finance that makes the most important decisions, eg. the share of the fund that shall be allocated to equities. 
Det er Finansdepartementet som tar de viktigste beslutningene, som for eksempel hvor stor andel av fondet som skal være investert i aksjer.
The decisions are always subject to the approval of the Storting (Norwegian parliament). 
Dette skjer alltid etter forankring i Stortinget.
In spring 1997, Norges Bank recommended investing in equities. 
Norges Bank ga våren 1997 råd om å gå i aksjer.
This was deliberated on two occasions in the Storting, based on extensive documentation from the Ministry of Finance and Norges Bank. 
To ganger ble dette debattert i Stortinget, basert på en omfattende dokumentasjon fra Finansdepartementet og Norges Bank.
Risk and uncertainty were an important component of the information. 
Risiko og usikkerhet var en viktig del av informasjonen.
There was broad political agreement to move into equities, which has also been the case for the main decisions taken thereafter. 
Det var bred politisk enighet om å gå i aksjer, slik det også har vært om hovedspørsmålene senere.
The decision to invest in equities might have seemed bold at that time. 
Beslutningen om å gå i aksjer kunne fortone seg dristig den gangen.
But was it really so? 
Men var det egentlig det?
I have already demonstrated that equities much more so than petroleum safeguard the capital saved. 
Jeg har allerede vist at aksjer gir er en langt bedre sikring av sparekapitalen enn å være kun i petroleum.
Moreover, equities are real assets in that we acquire a stake in the world's production capacity. 
Dessuten - aksjer er en realplassering, vi kjøper oss eierandeler i verdens produksjonskapasitet.
Fixed-income instruments generate a reasonably stable return in the short term compared with equities. 
Obligasjoner gir rimelig stabil avkastning på kort sikt sammenlignet med aksjer.
However, over a 100-year time horizon, which we must apply in this context, fixed-income instruments do not provide an absolute protection of real values. 
Men i hundreårsperspektivet, som vi jo må legge an her, fremtrer heller ikke obligasjoner som en fullt ut sikker sikring av realverdier.
Norway has already experienced this in connection with the State Reserve Fund, which the Storting established in 1904. 
Det har Norge erfart før med Statens Reservefond som Stortinget opprettet i 1904.
Half of the capital, which was invested in foreign bank deposits and first-class British, German and French government bonds, was lost when the Fund was unwound in 1925. 
Halvparten av kapitalen, som ble plassert i utenlandske bankinnskudd og "førsteklasses" engelske, tyske og franske statsobligasjoner, var tapt da fondet ble opphevet i 1925.
The capital was eroded by inflation.8 
Kapitalen ble spist opp av inflasjonen.8
Let us now apply financial theory again and assume that the government has three alternatives for investing the wealth: Petroleum, equities and fixed-income instruments. 
La oss nå anvende finansteori igjen og tenke oss at staten har tre alternativer for plasseringen av formuen: Petroleum, aksjer og obligasjoner.
Chart 6 shows the possibilities offered by fixed-income instruments compared with a choice only between equities and fixed-income instruments. 
Figur 6 viser hva obligasjoner tilfører av muligheter sammenlignet med valg kun mellom aksjer og obligasjoner.
In a nutshell, fixed-income instruments only make a contribution in that they offer the possibility of reducing risk. 
Dette kan oppsummeres til at obligasjoner kun bidrar ved å gi muligheter til å ta ned risikonivået.
As expected, the possibilities for a higher return are not increased. 
Som vi kunne vente økes ikke mulighetene høyere avkastning.
Nor is there an improvement in the trade-off between risk and return by including fixed-income instruments. 
Heller ikke bytteforholdet mellom avkastning og risiko blir bedre av å tilføre obligasjoner.
The intersecting point between the line and the curve shows the point with the highest trade-off between risk and return. 
Skjæringspunktet mellom linjen og kurven viser punktet med høyest bytteforhold mellom risiko og avkastning.
The proportions here are around 80 per cent in equities, 18 per cent in oil and only 2 per cent in fixed-income instruments. 
Her er det rundt 80 prosent i aksjer, 18 prosent i olje og kun 2 prosent i obligasjoner.
According to theory, an investor should choose one point or another on the line, depending on the investor's risk-willingness. 
Etter teorien skal en investor velge et eller annet punkt på linjen, avhengig av egen risikovilje.
The investor should maintain a portfolio with the weights indicated at the point, but should in addition hold a portfolio of risk-free assets. 
Investor skal fortsatt holde en portefølje med vektene gitt i punktet, men i tillegg eie en portefølje med et risikofritt aktivum.
The lower the degree of risk-willingness, the greater the weight of the portfolio of risk-free assets should be. 
Jo lavere risikovilje, jo større vekt skal porteføljen av risikofrie plasseringer ha.
Today there is a broad spectrum of investment alternatives in international capital markets, including real estate and private equity. 
Nå finnes det mange flere plasseringsmuligheter i de internasjonale kapitalmarkedene, som også eiendom og unoterte aksjer.
The Fund should thus have a far broader investment profile than is the case today. 
Oljefondet kan dermed plasseres langt bredere enn i dag.
This will not necessarily increase the return, but will improve the trade-off between risk and return. 
Det vil ikke nødvendigvis øke avkastningen, men det vil bedre bytteforholdet mellom avkastning og risiko.
The most relevant candidates for inclusion in the Fund's strategy are real estate and private equity. 
De nærmeste kandidatene til å inkluderes i strategien for oljefondet er eiendom og unoterte aksjer (private equity).
These are the largest remaining asset classes. 
Dette er de største gjenværende aktivaklassene.
They have the common feature of being less liquid than those invested in today. 
De har til felles å være mindre likvide enn dagens.
Compensation for low liquidity is a natural income source for a long-term investor such as the Fund. 
Kompensasjon for lav likviditet er en naturlig inntektskilde for en så langsiktig investor som oljefondet.
Norges Bank will submit recommendations to the Ministry of Finance this autumn to include property and private equity in the management strategy. 
Norges Bank gir denne høsten anbefalinger til Finansdepartementet om å inkludere eiendom og unoterte aksjer i forvaltningsstrategien.
We have now performed the easiest part of the job of clarifying the long-term management strategy for the Fund - maintain a broadly diversified portfolio of many assets in many countries. 
Nå har vi gjort den enkleste delen av jobben med å avklare den langsiktige forvaltningsstrategien for oljefondet - å holde en bredt diversifisert portefølje av mange aktiva i mange land.
The most difficult and important question remains: What risk level should the government apply in management? 
Det vanskeligste og viktigste spørsmålet gjenstår: Hvor stor risiko skal staten ta i forvaltningen?
By risk in this context I mean return variability - the type of risk that the investor is paid to take - and that has to be taken in order to achieve higher returns.9 
Med risiko mener jeg her svingninger i avkastningen - den type risiko som man får betalt for å ta - og som man må ta for å oppnå høyere avkastning.
An important premise for answering the question is clarified in the fiscal rule. 
Et viktig premiss for å besvare spørsmålet er avklart gjennom handlingsregelen.
The Fund's capital shall be maintained for the infinite future and only the real return shall be spent. 
Fondskapitalen skal bestå i all fremtid, man skal bruke kun realavkastningen.
Since it is set as a long-term average, independently of what is actually achieved in one given year, swings in actual returns have minimal implications for the amount that can be spent over the budget from one year to the next. 
Siden denne settes som et langsiktig gjennomsnitt, uavhengig av hva som faktisk oppnås i det enkelte år, betyr svingninger i den faktiske avkastningen svært lite for hva som fra år til år kan brukes på budsjettet.
It is somewhat paradoxical that oil wealth fluctuates enormously - without prompting frequent media headline coverage - while it only takes small changes in the Fund's balance to draw headline coverage and questions. 
Det er noe paradoksalt med det at oljeformuen svinger så enormt mye - uten at det gir stadige avisoverskrifter, mens det ikke skal mye krusninger til på saldoen til oljefondet før overskrifter og spørsmål kommer.
On the path from oil to equities, values become visible in that an unrecorded asset is converted into a portfolio that has a current value that can be gauged. 
På veien fra olje til aksjer synliggjøres verdiene, man går fra en ikke notert aktiva til en portefølje man kan avlese verdien på løpende.
The paradox is that the fluctuations that are commented on are considerably smaller than those that do not receive the same degree of attention. 
Paradokset er at svingningene som kommenteres er mye mindre enn de som ikke får tilsvarende oppmerksomhet.
Even if the entire Fund were composed of equities, the degree of risk would, as I have shown here, be markedly lower than for oil and gas in the ground. 
Selv om hele fondet var i aksjer ville, som jeg har vist her, markedsrisikoen være betydelig mindre enn for oljen og gassen som er i bakken.
Norges Bank has recently advised the Ministry of Finance to increase the allocation to equities. 
Norges Bank har nylig anbefalt Finansdepartementet å øke aksjeandelen.
The Strategy Council of independent experts appointed by the Ministry of Finance has now proposed increasing the allocation to equities to 60 per cent. 
Strategirådet av uavhengige eksperter oppnevnt av Finansdepartementet, har nå foreslått å øke aksjeandelen til 60 prosent.
This is a demanding decision for the government authorities. 
Dette er en krevende beslutning for statsmyndighetene.
The biggest mistake that can be made is to assume a level of investment risk that cannot be sustained in the face of market adversity. 
Den største feilen man kan gjøre er å ta en investeringsrisiko man ikke klarer å fastholde når markedene går i mot.
It is precisely in such a situation that the big losses may be incurred. 
Det er nettopp da man kan gå på de store tapene.
The Fund fared very well when equity markets took a nosedive in 2001 and 2002. 
Dette gikk svært bra da aksjemarkedene stupte i 2001 og 2002.
The equity portion was maintained. 
Aksjeandelen ble opprettholdt.
The lion's share of the new petroleum revenues were used to buy equities in order to sustain growth in a falling market. 
Mesteparten av de nye oljeinntektene gikk til å kjøpe aksjer for å opprettholde vekten i det fallende markedet.
The Fund therefore swam against the market current and paved the way for highly favourable returns in the following years. 
Oljefondet gikk dermed "motstrøms" i markedet og la grunnlaget for en svært god avkastning i de påfølgende årene.
The many other investors that did not ride out the market probably lost more than they would have if they had not been overly bold when they laid their strategy. 
De mange andre investorer som ikke sto løpet ut, tapte trolig mer enn de ville ha gjort om de ikke var overmodige da de la strategien.
The choice of risk level means weighing the displeasure associated with a decline in values in some periods compared to gains that lie several generations ahead. 
Valget av risikonivå er å avveie ubehaget ved verdifall i noen perioder mot gevinstene som ligger flere generasjoner frem.
This worked very well when the Fund's strategy was challenged four to five years ago. 
Det gikk svært bra da strategien ble utfordret for fire - fem år siden.
The next time we can point to this experience. 
Neste gang kan vi vise til de erfaringene.
Perhaps, we may have become accustomed to a 100-year investment horizon for the Fund as we have learned to live so comfortably with the risk involved in the petroleum industry? 
Kanskje kan vi også venne oss til et hundreårs perspektiv på å investere i oljefondet, slik vi har lært å leve så godt med risikoen i petroleumsvirksomheten?
The oil fund, which is one of the global funds with the longest investment horizon, has a much higher allocation to fixed-income instruments and a lower allocation to equities and other real assets than other large funds with a considerably shorter horizon and less leeway. 
Oljefondet, som er av de fond i verden som har lengst tidshorisont for sine investeringer, har mye høyere andel i obligasjoner og lavere andel i aksjer og andre realaktiva enn andre store fond med betydelig kortere tidshorisont og mindre handlefrihet.
I will let this stand as a challenge to everyone who believes they are well-versed in financial management and who step forward in the debate when markets fluctuate. 
Jeg lar dette stå som en utfordring til alle som mener noe om finansforvaltning og som trer fram i debatten når markedene svinger.
We must be level-headed and realistic when returns skyrocket in some years, and keep our calm and adhere to the strategy when markets show a steep decline. 
Vi må være edruelige og realistiske når avkastningen går til himmels i enkelte år, og beholde fatningen og holde fast ved strategien når markedene faller kraftig.
It is precisely during the difficult periods that that the stage tends to be set for good investments. 
Det er gjerne nettopp i de vanskelige periodene at grunnlaget for gode investeringer legges.
It is after all fluctuations that explain why equities yield a higher return in the long term. 
Det er da også svingningene som forklarer at aksjer gir høyere avkastning på lang sikt.
Difference between alpha and beta 
Forskjell på alpha og beta
In the final part of my address, I will discuss management itself or what we as operators engage in daily in Norges Bank. 
I den siste delen av foredraget skal jeg drøfte selve forvaltningen, det vi som operatører driver med fra dag til dag i Norges Bank.
We have an important job and we are replete with prudence and realism. 
Vi har en viktig jobb, og vi har med oss mye nøkternhet og realisme.
We know that our choices only account for a smaller share of overall risk and the expected return on the Fund. 
Vi vet at våre valg kun står for en mindre del av den samlede risikoen og forventede avkastningen av oljefondet.
The largest share is determined by the owner's choice of strategy, cf. the questions I have discussed so far in this address. 
Mesteparten er bestemt av eierens valg av strategi - jamfør de spørsmålene jeg har drøftet hittil i foredraget.