natgillin/translations-raw huggingface dataset:
How much the exchange rate appreciates as a result of a rise in key rates depends on a number of factors. 
Hvor mye valutakursen styrker seg ved en økning i styringsrentene avhenger av flere faktorer.
The effect of the exchange rate channel may therefore vary over time. 
Styrken til valutakurskanalen kan derfor variere over tid.
The more the krone appreciates as a result of a rise in interest rates, the less the key rate must be raised in order to reduce inflation when tightening policy is appropriate. 
Jo mer kronen styrker seg som følge av en renteoppgang, jo mindre må styringsrenten økes for å få ned inflasjonen når det er riktig å stramme til.
The level of the real exchange rate affects the activity level in business and industry. 
Nivået på realvalutakursen har betydning for aktiviteten i næringslivet.
We take account of the exchange rate channel and the effect of the krone exchange rate on domestic activity and inflation when preparing our inflation projections. 
Valutakurskanalen og effekten av kronekursen på innenlandsk aktivitet og inflasjon tar vi hensyn til når vi utarbeider våre inflasjonsanslag.
Thus, the exchange rate influences the setting of interest rates. 
Valutakursen har på denne måten betydning for rentesettingen.
There is no underlying perception of what the correct exchange rate level in the long term should be for the conduct of monetary policy or, of course, of what the correct industry structure should be in the long term. 
Det ligger ikke til grunn en bestemt oppfatning om hva som er et riktig nivå på valutakursen på lang sikt for den løpende pengepolitikken, og selvsagt heller ikke en bestemt oppfatning om hva som er riktig næringsstruktur på lang sikt.
This is consistent with an operational target of low and stable inflation and with the conduct of inflation targeting in other countries. 
Det er i samsvar med at lav og stabil inflasjon er det operative målet og med hvordan inflasjonsstyring gjennomføres i andre land.
This practice is also in line with recommendations in economic literature. 
Denne praksisen er også i tråd med anbefalinger i den faglige litteraturen.
Commodity-exporting countries tend to experience wide fluctuations in their exchange rate. 
Det er en tendens til at land som eksporterer mye råvarer får store svingninger i sin valutakurs.
Fluctuations in commodity prices lead to changes in countries' terms of trade, which measures the ratio of export to import prices. 
Svingninger i råvareprisene fører til endringer i landenes bytteforhold, som måler forholdet mellom eksport- og importprisene.
Fluctuations in the terms of trade affect the exchange rate. 
Svingningene i bytteforholdet slår ut i valutakursen.
This dampens the effects of commodity price changes on profitability in business and industry. 
Det demper virkningene av endringer i råvareprisene på lønnsomheten i næringslivet.
The exchange rate thus serves as a buffer against changes in the terms of trade. 
Valutakursen virker dermed som en buffer mot endringer i bytteforholdet.
In Norway, the petroleum fund mechanism and the fiscal guidelines dampen the effect on the exchange rate of changes in oil prices. 
I Norge demper oljefondsmekanismen og retningslinjene for finanspolitikken virkningen av endringer i oljeprisen på valutakursen.
We have nevertheless stated previously that we must be prepared for fluctuations in the value of our currency that are more in line with the fluctuations observed in other countries. 
Vi har likevel tidligere gitt uttrykk for at vi måtte være forberedt på svingninger i verdien av vår valuta som er mer på linje med de svingningene vi har sett i andre land.
The exchange rate may also act as an automatic stabiliser. 
Valutakursen vil også kunne virke som en automatisk stabilisator.
In periods when economic activity is too high - or there are expectations of overheating - the exchange rate may appreciate, even if Norges Bank does not change the key rates. 
I perioder med for høy aktivitet i økonomien - eller forventning om for høy aktivitet - vil valutakursen kunne styrke seg - selv uten at Norges Bank endrer styringsrentene.
Similarly, the exchange rate may depreciate if the activity level is too low. 
Tilsvarende vil valutakursen kunne svekke seg dersom aktiviteten er for lav.
Therefore, over time, monetary policy also has a significant influence on the nominal exchange rate. 
Over tid har derfor også pengepolitikken vesentlig innflytelse over den nominelle valutakursen.
Output is determined by the supply of labour, capital and technology. 
Produksjonen bestemmes av tilgangen på arbeidskraft, kapital og teknologi.
Unemployment will depend in part on labour market policy, structural policy and institutional arrangements in the labour market. 
Arbeidsledigheten vil blant annet avhenge av arbeidsmarkedspolitikken, strukturpolitikken og institusjonelle forhold i arbeidsmarkedet.
Industry structure - or the relative size of the internationally exposed and the sheltered sectors - is determined by a combination of two factors. 
Næringsstrukturen - eller størrelsesforholdet mellom konkurranseutsatt og skjermet sektor - bestemmes av to faktorer i sammenheng.
First, industry structure will be affected by developments in production technology in the two sectors. 
For det første vil næringsstrukturen påvirkes av utviklingen av produksjonsteknologien i de to sektorene.
Second, industry structure will be affected by how the increase in demand is spread across sectors. 
For det andre vil næringsstrukturen påvirkes av hvordan økningen i etterspørsel fordeles mellom sektorene.
The use of petroleum revenues will play a decisive role. 
Bruken av oljeinntekter vil være av vesentlig betydning.
Monetary policy will not over time affect industry structure. 
Pengepolitikk vil over tid ikke påvirke næringsstrukturen.
The relationship between inflation and long-term unemployment is often presented as a vertical curve. 
Sammenhengen mellom inflasjon og ledighet på lang sikt framstilles gjerne som en vertikal kurve.
In other words, we cannot choose a lower level of unemployment by allowing higher inflation. 
Det vil si at vi ikke kan velge lavere ledighet ved å tillate en høyere inflasjon.
Attempts to reduce unemployment by allowing higher inflation can easily lead the economy into a situation with accelerating wage and price inflation. 
Forsøk på å oppnå lavere ledighet ved å tillate høyere inflasjon fører økonomien lett opp i en situasjon med tiltakende lønns- og prisvekst.
This is not sustainable. 
Det er ikke opprettholdbart.
The real economic costs of bringing high and increasing inflation under control are considerable. 
De realøkonomiske kostnadene ved å bringe en høy og tiltakende inflasjonen under kontroll er store.
A temporary rise in unemployment will be inevitable. 
Ledigheten vil midlertidig måtte øke.
Gradually, as the share of the long-term unemployed increases, there is a risk that the relationship between wage growth and unemployment changes. 
Etter hvert som andelen langtidsledige øker, er det en fare for at sammenhengen mellom lønnsvekst og arbeidsledighet endres.
A higher level of unemployment may be the result in the long term. 
Det kan medføre et høyere ledighetsnivå på lang sikt.
The labour supply will be reduced if unemployment leads to increased flows out of the labour market and into social security schemes. 
Arbeidstilbudet vil reduseres hvis ledigheten fører til økt utstøtning via trygdeordninger.
We experienced high inflation in the 1970s and 1980s. 
Vi har erfaring med høy inflasjon på 1970-og 80-tallet.
This period was also marked by considerable fluctuations in output and employment, followed by a lengthy period of high unemployment. 
Denne perioden var også preget av store svingninger i produksjon og sysselsetting, og en ganske lang periode i etterkant med høy arbeidsledighet.
There are also real economic costs when inflation is too low. 
For lav inflasjon har også realøkonomiske kostnader.
To utilise resources most effectively, relative prices must be changed in pace with changes in production conditions and preferences. 
For å få en best mulig utnyttelse av ressursene, må relative priser endres i takt med endrede produksjonsforhold og preferanser.
Some inflation will ensure that relative prices can be changed easily without substantial real economic costs. 
Noe inflasjon vil sikre at relative priser smidig kan endres uten store realøkonomiske kostnader.
In the 1990s, the Norwegian economy expanded sharply, with considerable restructuring and substantial changes in relative wages and income, while inflation was low and stable, averaging about 2½ per cent. 
På 1990-tallet vokste norsk økonomi sterkt, det var stor omstilling og vesentlige endringer i relative lønninger og inntekter, samtidig som inflasjonen var lav og stabil og i gjennomsnitt knapt 2 ½ prosent.
The wheels of the economy run smoothly when monetary policy is oriented towards an inflation target of 2½ per cent. 
Hjulene får nok smøring når den operative pengepolitikken rettes inn mot et inflasjonsmål på 2 ½ prosent.
Deflation may intensify periods of economic contraction. 
Deflasjon kan forsterke nedgangsperioder.
With deflation, the interest rate will no longer be an effective instrument for bringing the economy out of a cyclical downturn. 
Med deflasjon vil ikke lenger renten være et effektivt virkemiddel for å bringe økonomien ut av nedgangsperioden.
As developments in Japan show, fiscal policy instruments are not necessarily effective either. 
Som utviklingen i Japan viser er heller ikke finanspolitiske virkemidler nødvendigvis virkningsfulle.
Unemployment can remain high over a long period. 
Ledigheten kan forbli høy over en lengre periode.
Therefore, the best contribution monetary policy can make to the economy in the long term is to provide a nominal anchor. 
Det beste bidraget pengepolitikken derfor kan gi til økonomien på lang sikt, er å sikre den et nominelt anker.
It is equally important to avoid an inflation rate that is too low, or deflation, as it is to avoid an inflation rate that is too high. 
Det er like viktig å unngå for lav inflasjon eller deflasjon som å unngå for høy inflasjon.
In the short term, monetary policy can contribute to smoothing fluctuations, that is, fluctuations in demand and employment. 
Pengepolitikken kan på kort sikt bidra til å jevne ut konjunkturene, altså svingningene i etterspørsel og sysselsetting.
If there is confidence in the nominal anchor, monetary policy will be a more effective instrument in short-term stabilisation policy. 
Er det tillit til det nominelle ankeret vil pengepolitikken være et mer effektivt virkemiddel i den kortsiktige stabiliseringspolitikken.
In the short term, there is a trade-off between variation in output and employment and variation in inflation around the inflation target. 
På kort sikt er det en avveining mellom variasjon i produksjon og sysselsetting og variasjon i inflasjonen rundt inflasjonsmålet.
The chart illustrates the best possible combinations of variation in inflation and output that can be achieved in the economy. 
Figuren illustrerer de beste mulige kombinasjoner av variasjonen i inflasjon og produksjonen som kan oppnås i økonomien.
The three points on the chart refer to different forms of inflation targeting.1 
De tre punktene i figuren henspiller på ulike former for inflasjonsstyring.1
It would probably be possible, with an aggressive use of instruments, to force inflation back to the target within a time-frame of only a few quarters. 
Det ville trolig vært mulig, med en svært sterk virkemiddelbruk, å tvinge inflasjonen tilbake til målet innenfor en tidsramme svært få kvartaler.
This is often called strict inflation targeting. 
Dette kalles ofte streng inflasjonsstyring.
Monetary policy has the most rapid effect through the exchange rate channel. 
Pengepolitikken virker raskest gjennom valutakurskanalen.
Strict inflation targeting will therefore often involve a relatively substantial appreciation of the exchange rate so that inflation can be brought down through a fall in imported inflation. 
Streng inflasjonsstyring vil derfor ofte innebære en relativt stor appresiering av valutakursen slik at inflasjonen kan bringes ned ved fall i importert inflasjon.
Monetary policy should not cause unreasonably wide fluctuations in the real economy. 
Pengepolitikken bør ikke bidra til urimelig sterke svingninger i realøkonomien.
We therefore apply a two-year horizon to achieve the inflation target. 
Vi anlegger derfor et to-års perspektiv på å oppnå inflasjonsmålet.
In practice, we allow inflation to vary in the very short term. 
I praksis tillater vi derfor inflasjonen å variere på helt kort sikt.
Another possibility would be to place weight solely on minimising variation in output or unemployment. 
En annen mulighet ville være bare å legge vekt på å minimere variasjonen i produksjonen eller ledighet.
This kind of policy does not improve the growth potential in the economy, but smooths fluctuations. 
En slik politikk bedrer ikke vekstevnen i økonomien, men jevner ut svingningene.
Furthermore, this would generate very large variations in inflation as the economy would then be without a nominal anchor. 
Dessuten vil dette medføre svært store variasjoner i inflasjonen siden økonomien dermed ikke har et nominelt anker.
This policy would in practice be unsustainable because it does not provide the answer to how monetary policy should respond to wage- and cost-driven unemployment. 
En slik politikk vil i praksis ikke være opprettholdbar fordi den ikke gir svar på hvordan pengepolitikken skal reagere på lønns- og kostnadsdrevet ledighet.
This would mean ignoring the experiences of the 1970s and 1980s. 
Det vil være å legge erfaringene fra 1970- og 80-tallet til side.
If economic agents feel confident that inflation will remain low and stable, and take account of this in their behaviour, inflation will move more quickly towards the target. 
Hvis aktørene i økonomien føler seg trygge på at inflasjonen blir lav og stabil, og tar hensyn til dette i sin adferd, vil inflasjonen raskere bevege seg mot målet.
The interest rate will then need to be adjusted less each time inflation has to be brought back to the target. 
Da må renten justeres mindre hver gang inflasjonen skal bringes tilbake til målet.
This will also result in more stable developments in output and employment.2 
Det vil også gi en mer stabil utvikling i produksjon og sysselsetting.2
Developments in financial markets after inflation targeting was introduced indicate that market participants are confident that we will keep inflation low and stable. 
Utviklingen i finansmarkedene etter at inflasjonsmålet ble innført tyder på at det i disse markedene er tillit til at vi vil holde lav og stabil inflasjon.
This is reflected, for example, in the long-term interest rate differential between Norway and the euro area. 
Dette er blant annet reflektert i rentedifferansen mellom Norge og Euroområdet på lengre sikt.
The interest rate differential currently stands at around 1 percentage point, which corresponds closely with the difference in monetary policy objectives. 
Den er rundt ett prosentpoeng, noe som stemmer godt overens med forskjellen i målene for pengepolitikken.
Confidence among financial market participants is an important asset if it proves necessary to use monetary policy to sustain the level of economic activity. 
Tillit i finansmarkedene er en vesentlig styrke hvis det blir behov for å bruke pengepolitikken for å holde aktiviteten oppe.
It also lays the basis for lower interest rates over time. 
Dessuten legger det grunnlag for lavere rente over tid.
We do not have to pay an additional risk premium because there is uncertainty about inflation. 
Vi må ikke betale et ekstra risikotillegg fordi det er usikkerhet om inflasjonen.
Maintaining a firm monetary policy over time is therefore highly valuable in itself. 
Det har derfor en vesentlig egenverdi at pengepolitikken ligger fast over tid.
On the other hand, the outcome of last year's wage settlement, and the debate that followed, indicate that the social partners have not yet internalised the monetary policy response pattern ensuing from the mandate laid down by the Government and the Storting.3 
Derimot tyder utfallet av fjorårets lønnsoppgjør og debatten som har fulgt, på at partene i arbeidslivet ennå ikke har internalisert det pengepolitiske reaksjonsmønsteret som følger av det mandatet som Regjering og Storting har fastsatt.3
Exchange rate developments 
Utviklingen i kronekursen
In addition, the real exchange rate has a tendency to return to its normal level if there are substantial deviations over time. 
I tillegg har den reelle valutakursen en tendens til å vende tilbake hvis det oppstår store avvik over tid.
The contest for economic resources will then result in a further scaling back of internationally exposed industries to make room for more sheltered activities. 
Kampen om realressurser vil da føre til at konkurranseutsatt næringsliv blir bygget ned slik at det blir rom for mer skjermet virksomhet.
The krone may be expected to depreciate at a later stage because a higher real interest rate, combined with expectations of a depreciation of the krone, contribute to convergence between the expected real return on capital invested in Norway and in other countries.4 Moreover, there may be additional fluctuations in the krone exchange rate if market expectations concerning the use of petroleum revenues deviate from what is actually the case. 
Da blir det grunnlag for forventninger om at kronen vil svekke seg igjen senere, fordi høyere realrente sammen med forventninger om en svekkelse av kronen bidrar til at den forventede reelle avkastningen blir lik for kapital plassert i Norge og i utlandet.4 I tillegg kan vi få ekstra bølger i valutakursen dersom aktørenes forventninger om bruken av oljeinntekter avviker fra det som blir realisert.
Given today's exchange rate, it would appear that foreign exchange operators have already factored in a substantial increase in the use of petroleum revenues. 
Det er grunn til å tro at aktørene i valutamarkedet med dagens valutakurs allerede har tatt god høyde for at bruken av oljeinntekter skal øke.
Cyclical divergence is reflected in the interest rate differential between Norway and Germany and the US. 
Konjunkturforskjellen reflekteres i differansene mellom rentene i Norge og i Tyskland og USA.
Cyclical divergence is probably also reflected in the substantially higher wage growth in Norway compared with other countries. 
Ulikhetene i konjunkturene er trolig også reflektert i at lønnsveksten i Norge er mye høyere enn i andre land.
In our view, the strong krone exchange rate cannot solely be attributed to the change in the fiscal policy guidelines introduced in March 2001, which allowed for a moderate and steady phasing-in of petroleum revenues. 
Etter vårt syn kan ikke den sterke kronekursen alene tilskrives at retningslinjene for finanspolitikken ble endret i mars 2001 ved å åpne for en moderat og jevn innfasing i bruken av oljeinntektene.
The strong krone is also the result of an overheated labour market and relatively high wage growth in Norway5 combined with a global downturn following a long period of expansion. 
Den sterke kronen har også sammenheng med at vi etter en lang oppgangsperiode har hatt et overopphetet arbeidsmarked med en særnorsk lønnsvekst5, samtidig som det har vært dårlige tider ute.
Results from recent empirical analyses at Norges Bank indicate that the positive and widening interest rate differential is the main reason for the appreciation of the krone from May 2000 and up to late autumn 2002. 
Resultater fra nyere empiriske analyser i Norges Bank tyder på at den positive og økende rentedifferansen er hovedårsaken til kronestyrkingen fra mai 2000 og fram til godt ut på høsten 2002.
At the same time, the fall in equity prices and reduced volatility in foreign exchange markets have contributed to the appreciation of the krone. 
Samtidig har fallet i aksjekursene og redusert volatilitet i valutamarkedene bidratt til kronestyrkingen.
These factors have contributed because the interest rate differential has been positive. 
Disse faktorene har bidratt fordi rentedifferansen har vært positiv.
Thus they amplify the effect of the interest rate differential. 
De forsterker dermed effekten av rentedifferansen.
Part of the appreciation in the past year may also be due to higher oil prices. 
Økt oljepris kan også forklare en del av kronestyrkingen det siste året.
Previous research6 has shown that changes in the price of oil have an impact on the krone exchange rate particularly when the price falls below USD 14 or exceeds USD 20 per barrel. 
Tidligere forskning6 har vist at det er særlig ved når oljeprisen er under 14 $ fatet eller høyere enn 20 $ fatet at endringer i oljeprisen har betydning for kronekursen.
A measure of the real exchange rate is the trade-weighted exchange rate index (TWI) in relation to relative price developments between Norway and its trading partners. 
Et mål på realvalutakursen er konkurransekursindeksen i forhold til den relative prisutviklingen mellom Norge og handelspartnerne.
The krone exchange rate has a tendency to return relatively quickly to its normal level if there are deviations from the long-term average level.7 Differences in price inflation between Norway and other countries have gradually been evened out by changes in the krone exchange rate. 
Ved avvik fra det langsiktige gjennomsnittsnivået er det en tendens til at kronen vender tilbake relativt raskt.7 Forskjeller i prisvekst mellom Norge og utlandet er etter hvert blitt utlignet av endringer i kronekursen.
This relationship has been robust even when there have been considerable changes in economic policy. 
Dette har holdt seg selv om det har vært store endringer i den økonomiske politikken.
However, the revision of economic policy in spring 2001, with the introduction of a new fiscal guideline and an inflation target for monetary policy, may still have an impact on how quickly differences in price inflation level out in the years ahead. 
Omleggingen av den økonomiske politikken våren 2001, med handlingsregel for finanspolitikken og inflasjonsmål for pengepolitikken, kan likevel få betydning for hvor raskt utjevninger i prisene vil skje i årene framover.
Purchasing power parity can be illustrated by developments during the last 30 years of the German mark's life as a currency. 
Kjøpekraftsparitet kan illustreres med utviklingen i de siste 30 årene av den tyske markens levetid.
On the other hand, prices rose about twice as quickly in Norway as in Germany from 1970 to 1986. 
Motsvarende økte prisene i Norge om lag dobbelt så raskt i Norge som i Tyskland fra 1970 til 1986.
However, both the exchange rate and prices relative to Germany were stable from the end of the 1980s until the German mark ceased to be a currency. 
Vi hadde derimot en stabil utvikling både i valutakursen og i prisene i forhold til Tyskland fra slutten av 1980-tallet og fram til tyske mark ble avviklet som valuta.
A year and a half ago, the Government and the Storting adopted new guidelines for economic policy. 
For halvannet år siden vedtok Regjering og Storting nye retningslinjer for den økonomiske politikken.
Norges Bank's mandate states the following: 
Mandatet til Norges Bank har følgende ordlyd:
The operational target of monetary policy shall be annual consumer price inflation of approximately 2.5 per cent over time." 
Det operative målet for pengepolitikken skal være en årsvekst i konsumprisene som over tid er nær 2,5 prosent"
The first paragraph of the mandate sets forth its intentions. 
Det første avsnittet framstår som et formål.
The first sentence in the mandate refers to the value of the krone. 
Den første setningen omtaler kronens verdi.
The sentence also states that monetary policy shall be aimed at stability in the external value of the krone. 
Setningen sier også at pengepolitikken skal sikte mot stabilitet i kronens internasjonale verdi.
But when the implementation of monetary policy is oriented towards low and stable inflation, this will contribute to a stable krone exchange rate over time (see charts above). 
Men når den operative gjennomføring av pengepolitikken rettes inn mot lav og stabil inflasjon, vil det bidra til stabil kronekurs over tid (jevnfør figurene).