natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The credit risk associated with participation in payment systems has diminished now that banks have introduced procedures eliminating the previous practice of advance crediting in connection with giro, card and cheque transactions. 
Kredittrisikoen knyttet til deltakelsen i betalingssystemene har avtatt ved at bankene nå har gått bort fra forskuttert kreditering i forbindelse med giro-, kort- og sjekktransaksjoner.
It is likely that corresponding changes will be introduced for other types of clearing and settlement in 2001. 
En tilsvarende omlegging for andre typer avregning og oppgjør vil kunne gjennomføres fra 2001.
MeritaNordbanken Abp currently has limited operations in the Norwegian market, and the acquisition is expected to strengthen Christiania Bank’s competitiveness, which could contribute to more intense competition in the Norwegian market. 
MeritaNordbanken Abp har i dag begrenset virksomhet i det norske markedet og oppkjøpet antas å styrke Kreditkassens konkurransekraft, noe som vil kunne bidra til sterkere konkurranse i det norske markedet.
The acquisition will not affect Christiania Bank’s capital adequacy. 
Oppkjøpet vil ikke endre Kreditkassens kapitaldekning.
In the opinion of Norges Bank, the proposed corporate structure, with Christiania Bank as a subsidiary, is clear and straightforward and in line with the intentions of the Act relating to Financing Operations and Financial Institutions. 
Den foreslåtte konsernstrukturen med Kreditkassen som datterbank er etter Norges Banks vurdering ryddig og oversiktlig og i tråd med intensjonene i lov om finansieringsvirksomhet og finansinstitusjoner.
The Nordic Baltic Holding group presents central banks with new challenges, and raises new questions. 
Nordic Baltic Holding Gruppen stiller sentralbanken overfor nye utfordringer og reiser nye problemstillinger.
Mandates have previously been allocated to 14 external managers, 10 of whom are engaged in management of equity portfolios. 
Fra før av er det satt ut forvaltningsoppdrag til 14 eksterne forvaltere derav 10 innen aksjeforvaltning.
The mandates that have been announced are for three main types of equity management: - Active management within four selected sectors - Indexing with active strategies for achieving an excess return (enhanced indexing) - Active management of portfolios of small and medium-sized businesses 
De utlyst mandatene er innen tre hovedtyper av aksjeforvaltning: - Aktiv forvaltning innen fire utvalgte sektorer/bransjer - Indeksforvaltning med aktive strategier for meravkastning - Aktiv forvaltning av porteføljer av små og mellomstore bedrifter.
The mandates will be for different countries and regions, but some will cover markets in all countries in which the Petroleum Fund may invest. 
Mandatene vil knyttes til ulike land og regioner, men noen vil også omfatte markeder i alle land Petroleumsfondet kan investere i.
Clear limits to the risk that may be taken relative to defined benchmark indices will apply to all mandates. 
For alle mandater vil det gjelde klare rammer for den risiko som kan tas i forhold til definerte referanseindekser.
The size of the mandates will vary from USD 100 million to USD 500 million. 
Størrelsen på mandatene vil variere mellom USD 100 millioner og USD 500 millioner.
Deadlines for applications range from 7 January 2001 to 1 February 2001. 
Søknadsfristene er fra 7. januar 2001 til 1. februar 2001.
At the end of the third quarter of 2000, the Government Petroleum Fund had a market value of NOK 357 billion. 
Ved utgangen av tredje kvartal 2000 var verdien av Statens petroleumsfond 357 milliarder kroner.
The return on the Government Petroleum Fund in the third quarter of 2000 was 0.3 per cent measured against the currency basket corresponding to the composition of the Fund’s benchmark portfolio. 
Periodeavkastningen i tredje kvartal var 0,3 prosent målt i den valutakurven som svarer til sammensetningen av Petroleumsfondets referanseportefølje.
The real annualised return for the past three-year period is 7.9 per cent. 
I den siste treårs perioden har den reelle avkastningen vært 7,9 prosent regnet i årlig rate.
In the third quarter of 2000, Norges Bank achieved a return on the Petroleum Fund that was 0.03 percentage point higher than the return on the benchmark portfolio defined by the Ministry of Finance. 
I tredje kvartal 2000 oppnådde Norges Bank en avkastning på Petroleumsfondet som lå 0,03 prosentpoeng høyere enn avkastningen på den referanseporteføljen som Finansdepartementet har definert.
The combined excess return for the first three quarters was 0.52 percentage point. 
Samlet for de tre første kvartalene var meravkastningen 0,52 prosentpoeng.
The third quarter returns on the equity and fixed income portfolio were -1.0 per cent and 1.3 per cent respectively. 
Periodeavkastningen på porteføljene var henholdsvis -1,0 prosent og 1,3 prosent.
On 29 September 2000, NOK 45 billion was transferred from the Ministry of Finance to the Petroleum Fund’s international equity and fixed income portfolios. 
Petroleumsfondets internasjonale aksje- og obligasjonsporteføljer ble tilført 45 milliarder kroner fra Finansdepartementet den 29. september 2000.
Interest rates were left unchanged at Norges Bank's Executive Board meeting on 13 December. 
Det ble ikke fattet vedtak om renteendring på Norges Banks hovedstyremøte 13. desember.
In the December 2000 Inflation Report, Norges Bank projects consumer prices to increase by 3 per cent in 2001 and 2½ per cent in 2002. 
I inflasjonsrapporten for fjerde kvartal anslår Norges Bank veksten i konsumprisene til 3 prosent neste år og 2½ prosent i 2002.
Price inflation is projected at an average 2¼ per cent for the period 2003-2004. 
For 2003-2004 anslås gjennomsnittlig prisvekst til 2¼ prosent.
The inflation projections are based on the assumption that interest rates move in line with market expectations, as implied by forward rates on 14 December. 
Prisanslagene er betinget av at renten utvikler seg i tråd med markedets forventninger, reflektert ved terminrentene 14. desember.
The fall in forward rates has been so pronounced that this has influenced the projections for price inflation and economic developments. 
Den nedgangen i terminrentene markedet venter er såpass markert at den påvirker anslagene for prisveksten og det økonomiske forløpet.
Given an interest rate at around the current level, the inflation projection would be a little less than 2 per cent from the end of 2002. 
Med en rente om lag på dagens nivå ville anslaget for prisstigningen ligge i underkant av 2 prosent fra og med utgangen av 2002.
The estimates for 2002 exclude the isolated and temporary effect of a halving of VAT on food with effect from 1 July 2001. 
I anslagene for 2002 ses det bort fra den isolerte og midlertidige virkningen av at momsen på matvarer halveres fra 1. juli neste år.
The rate of increase in labour costs is estimated at 5 per cent in 2000 and 2001, and 4½ per cent in 2002. 
Veksten i lønnskostnadene anslås til 5 prosent både i år og neste år og 4½ prosent i 2002.
As an average for the period 2003-2004, wage growth is projected at 4¼ per cent. 
Som et gjennomsnitt for perioden 2003-2004 anslås lønnsveksten til 4¼ prosent.
The economy is expected to expand at a slower pace in the first half of next year. 
Det ligger an til en mer avdempet veksttakt i økonomien i første halvår neste år.
Growth is then projected to pick up somewhat from the second half of 2001. 
Deretter anslås veksten å øke noe igjen fra og med andre halvår 2001.
Mainland GDP growth is estimated at 1¼ per cent in 2001, 1¾ per cent in 2002 and an average 2 per cent in the period 2003-2004. 
BNP for Fastlands-Norge anslås å vokse med 1¼ prosent neste år, 1¾ prosent i 2002 og 2 prosent i gjennomsnitt for perioden 2003-2004.
The estimates imply an increase in the household saving ratio over the next two years compared with this year. 
Anslagene innebærer at husholdningene de nærmeste to årene sparer en større andel av inntektene enn i år.
On the other hand, higher public spending on goods and services is contributing to sustaining overall demand. 
Økte offentlige kjøp av varer og tjenester bidrar på den annen side til å holde den samlede etterspørselen oppe.
In addition, petroleum investment is now expected to exhibit only a moderate decline. 
Det ventes dessuten bare et moderat fall i oljeinvesteringene.
Speech by Mr. Jarle Bergo, Deputy Governor, Norges Bank Gausdal, 23 January 2004 
Foredrag av visesentralbanksjef Jarle Bergo Gausdal 23. januar 2004.
The address is based on the assessments presented at Norges Bank's press conference following the Executive Board's monetary policy meeting on 17 December 2003 and on previous speeches and publications. 
Foredraget bygget på vurderingene gitt på Norges Banks pressekonferanse etter rentemøtet i hovedstyret 17. desember, samt tidligere foredrag og publikasjoner.
Price stability, or low and stable inflation, is the primary objective of monetary policy in most countries. 
Prisstabilitet, i betydning lav og stabil inflasjon, er i de fleste land det overordnede målet for pengepolitikken.
Historical experience from Norway and other countries has shown that the absence of price stability has resulted in low and unstable output and employment. 
Historiske erfaringer fra Norge og andre land har vist at fravær av prisstabilitet har medført lav og ustabil produksjon og sysselsetning.
High inflation or deflation is both a cause and a symptom of systematic imbalances in resource allocation. 
Høy inflasjon eller deflasjon er både en årsak til og et symptom på systematiske ubalanser i ressursallokeringen.
In the 1920s, John Maynard Keynes suggested that monetary policy should be aimed at stabilising the price level.1,2 This did not become common until the 1990s, however, even though Sweden had an explicit target for price stability in the period 1931-1937. 
John Maynard Keynes foreslo på 1920-tallet at pengepolitikken skulle innrettes mot å stabilisere prisnivået.1,2 Det skulle imidlertid drøye til 1990- tallet før dette ble vanlig, selv om Sverige hadde et eksplisitt mål om prisstabilitet i 1931-37.
We have had four periods of high inflation over the past 100 years: during the two World Wars, the Korean War and a 15-year period from the first half of the 1970s to the second half of the 1980s. 
Vi har hatt fire perioder med høy inflasjon de siste 100 årene, under de to verdenskrigene og Koreakrigen, samt en 15 års periode fra første halvdel av 1970-årene til andre halvdel av 1980-årene.
In Norway, high inflation is a wartime phenomenon and a 1970s and 1980s phenomenon. 
Høy inflasjon er i Norge et krigsfenomen og et 70- og 80-tallsfenomen.
In 1973, western economies experienced a recession which would prove to be the start of a long period of sluggish growth. 
I 1973 opplevde de vestlige økonomier en konjunkturnedgang som skulle vise seg å bli innledningen til en lang periode med svak vekst.
Annual GDP growth in Western Europe was nearly halved compared with the previous ten-year period. 
Den årlige veksten i BNP i Vest-Europa ble neste halvert sammenlignet med tiårsperioden før.
This was largely due to a negative shift in productivity growth. 
For en stor del skyldtes dette et negativt skift i produktivitetsvekst.
In addition, we experienced a cost shock as a result of the oil crisis in 1973. 
På toppen fikk vi et kostnadssjokk som følge av oljekrisen i 1973.
In Norway, the recession in the 1970s was dealt with by means of a strong counter-cyclical policy. 
Konjunkturnedgangen på 70-tallet ble i Norge møtt av en kraftig motkonjunkturpolitikk.
Despite price regulation and rising unemployment, inflation rose sharply. 
Til tross for prisregulering og stigende arbeidsledighet steg prisveksten sterkt.
This was an indication that structural shifts had taken place in the economy in the 1970s, shifts that were not apparent to politicians and economists at the time. 
Dette var et tegn på at det hadde skjedd strukturelle skift i økonomien på 70 tallet - skift som ikke ble oppdaget av datidens politiske og økonomiske miljø.
The objective of full employment was given priority at the expense of price stability3. 
Målet om full sysselsetting ble prioritert på bekostning av prisstabilitet.3
But we did not achieve higher growth in exchange for higher inflation. 
Men vi fikk ikke høyere vekst i bytte mot økt inflasjon.
An economic policy that fuels inflation does not generate higher economic growth. 
En økonomisk politikk som bidrar til inflasjon skaper ikke økt økonomisk vekst.
On the contrary, it paves the way for subsequent recession and unemployment. 
Tvert imot, den legger grunnlaget for senere nedgang og arbeidsledighet.
It would take time, however, before this view took hold in Norway. 
Det skulle imidlertid ta tid før dette synet fikk feste i Norge.
"It has been a common belief in the Nordic countries for a long time that it was possible to make a political choice between price stability and full employment. 
"I Norden har det lenge vært vanlig å se det som mulig å foreta et politisk valg mellom prisstabilitet og full sysselsetting.
There are strong indications that this option does not exist [ 
Mye taler for at denne valgmuligheten ikke eksisterer [
] Personally, I am no longer in doubt that controlling inflation is essential to achieving other social objectives." 
] Personlig er jeg ikke lenger i tvil om at det er avgjørende for å kunne nå andre samfunnsmessige mål at en behersker inflasjonen."
Norway adopted a nominal anchor when the devaluation policy was abandoned in 1986. 
Norge fikk et nominelt anker da devalueringslinjen ble forlatt i 1986.
We adopted an inflation target in the spring of 2001. 
Et inflasjonsmål fikk vi fra våren 2001.
Section 1, first paragraph, reads: "Monetary policy shall be aimed at stability in the Norwegian krone's national and international value, contributing to stable expectations concerning exchange rate developments. 
I § 1 i forskriften om pengepolitikken heter det: "Pengepolitikken skal sikte mot stabilitet i den norske krones nasjonale og internasjonale verdi, herunder også bidra til stabile forventninger om valutakursutviklingen.
The operational target of monetary policy shall be annual consumer price inflation of approximately 2.5 per cent over time. 
Det operative målet for pengepolitikken skal være en årsvekst i konsumprisene som over tid er nær 2,5 prosent.
Section 1 of the regulation states that in addition to sustaining the rate of inflation at approximately 2½ per cent over time, monetary policy shall also contribute to stable developments in output and employment. 
Forskriftens § 1 sier at pengepolitikken i tillegg til over tid å holde inflasjonen rundt 2 ½ prosent også skal bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
The mandate therefore establishes a flexible inflation target for monetary policy where variations in both output and employment are given emphasis. 
Mandatet etablerer dermed et fleksibelt inflasjonsmål for pengepolitikken hvor også variasjon i produksjon og sysselsetting tillegges vekt.
Since inflation is a monetary phenomenon over time, the level of the inflation target may be chosen by the authorities. 
Fordi inflasjonen er et monetært fenomen over tid, kan nivået inflasjonen skal stabiliseres rundt velges av myndighetene.
A target for output, however, cannot be chosen in the same way. 
Hva produksjonen skal stabiliseres rundt, kan imidlertid ikke velges på samme måte.
This is a result of positive productivity growth and population growth. 
Det følger av positiv produktivitetsvekst og befolkningsvekst.
The level of output that is consistent with stable inflation over time is discussed in economic theory as potential output. 
Det nivået på produksjonen som er forenlig med stabil inflasjon over tid omtales i teorien som potensiell produksjon (potential output).
The level of potential output cannot be influenced by monetary policy. 
Det potensielle produksjonsnivået kan ikke påvirkes av pengepolitikken.
When the economy grows more rapidly than this level, inflationary pressures will build up in the economy. 
Når økonomien vokser raskere enn dette nivået, vil det bygges opp inflasjonspress i økonomien.
When the inflation rate becomes high and unstable, self-regulating mechanisms will tend to curb growth. 
Når inflasjonen blir høy og ustabil, vil selvregulerende mekanismer tendere til å bremse veksten.
Experience shows that periods of high inflation are followed by periods of contraction. 
Erfaringsmessig blir perioder med høy inflasjon etterfulgt av nedgangsperioder.
Over time, it will be impossible to maintain output at a level that is higher than the potential output level. 
Over tid vil en ikke kunne opprettholde produksjonen på et nivå over potensiell produksjon.
Monetary policy's contribution to stabilising output will therefore be to curb fluctuations around the potential output level. 
Pengepolitikkens bidrag til å stabilisere produksjonen vil derfor være å avdempe svingningene rundt det potensielle nivået på produksjonen.
The potential output level cannot, however, be observed. 
Det potensielle nivået på produksjonen er imidlertid ikke-observerbart.
It is also difficult to capture changes in productivity and technology. 
Det er også vanskelig å fange opp endringer i produktivitet og teknologi.
One approach to measuring the level of potential output may be to calculate trend output, which entails a smoothing of historical GDP figures. 
Som en tilnærming til det potensielle produksjonsnivået kan en beregne en trendmessig produksjon, som innebærer en glatting av historiske BNP-tall.
Norges Bank bases its calculations of trend growth on an HP filter (Hodrick Prescott filter), but also takes into account other factors such as structural changes or changes in the number of vacation days. 
Norges Bank tar i sine beregninger av trendveksten utgangspunkt i et såkalt HP filter (Hodrick Prescott filter), men tar i tillegg skjønnsmessig hensyn til andre elementer som strukturelle skift eller ferieendringer.
Our assessment of the volatility of trend growth is also a matter of discretionary judgement.5 
Det er også et skjønnsspørsmål hvor glatt en tror trendveksten er.5
The output gap measures the deviation in output from the level of potential output. 
Produksjonsgapet måler avviket i produksjonen fra det potensielle produksjonsnivået.
There are various methods for estimating the output gap. 
Det er flere måter å beregne produksjonsgapet på.
Statistics Norway, like Norges Bank, uses the HP filter, but bases its calculations on quarterly figures for GDP. 
SSB bruker i likhet med oss et HP-filter, men tar utgangspunkt i kvartalsvise data for BNP.
Statistics Norway's calculations of the output gap are very similar to the calculations made by Norges Bank, with the exception perhaps of the last period, where Statistics Norway did not make adjustments for the increase in vacation days in 2001 and 2002. 
Det er godt samsvar mellom produksjonsgapet som SSB og Norges Bank beregner, med unntak kanskje for den siste perioden, hvor SSB ikke korrigerer for ferieutvidelsen i 2001 og 2002.
The OECD calculates the output gap by using the production function method, where trend levels for labour, capital and available technology are inserted into a specified production function. 
OECD beregner produksjonsgapet ved hjelp av produktfunksjonsmetoden, der de trendmessige nivåene på arbeidskraft, kapital og tilgjengelig teknologi settes inn i en spesifisert produktfunksjon.
Potential output is then determined by trend growth in factor inputs. 
Det potensielle nivået på produksjonen bestemmes så av den trendmessige veksten i innsatsfaktorene.
The IMF uses a number of methods, but has chosen to calculate the output gap for Norway in approximately the same way as Norges Bank. 
IMF bruker flere metoder, men har valgt å beregne produksjonsgapet for Norge om lag som Norges Bank gjør det.
As you can see from the chart, the different methods of calculation give roughly the same outcome. 
Som en ser av figuren, gir de ulike beregningsmetodene om lag samme utvikling.
To cross-check the projections for potential output and thus the output gap, we also look at alternative indicators of pressures in the economy. 
For å kryssjekke anslagene på det potensielle produksjonsnivået, og dermed på produksjonsgapet, ser vi også på alternative indikatorer for presset i økonomien
The wage gap measures the difference between actual wage growth and the growth that over time is consistent with the inflation target, and is an indicator of labour market tightness. 
Lønnsgapet måler forskjellen mellom faktisk lønnsvekst og den veksten som over tid er forenlig med inflasjonsmålet og er en indikator for stramheten i arbeidsmarkedet.
With an estimate of 2 per cent productivity growth, wage growth of 4.5 per cent over time will be consistent with an inflation target of 2.5 per cent. 
Med et anslag på produktivitetsveksten på 2 prosent, vil en lønnsvekst på 4,5 prosent over tid være forenlig med et inflasjonsmål på 2,5 prosent.
In the chart, the wage gap up to 2000, i.e. before the introduction of the inflation target, is defined as the difference between wage growth in Norway and in other countries. 
I figuren er lønnsgapet frem til 2000, altså før inflasjonsmålet ble innført, definert som forskjellen mellom lønnsveksten i Norge og utlandet.
As we see from the chart, there appears to be a close relationship between this wage gap and the output gap as it is measured by Norges Bank. 
Som vi ser av figuren, synes dette lønnsgapet å samsvare godt med produksjonsgapet slik Norges Bank måler det.
If we look at developments in employment in relation to trend growth (measured as a percent of the population in employable age groups), we get a similar path. 
Ser vi på utviklingen i sysselsetningen i forhold til trendveksten (målt i prosent av befolkningen i arbeidsfør alder), får vi et tilsvarende forløp.
We also consider credit growth to be an indicator of public demand. 
I tillegg ser vi også på kredittvekst som en indikator på publikums etterspørsel.
Growth in credit which over time deviates from growth in nominal GDP may indicate that the level of activity in the economy is higher or lower than normal. 
En vekst i kreditten som over tid avviker fra veksten i nominelt BNP kan indikere at aktivitetsnivået i økonomien er høyere eller lavere enn normalt.
In addition, we monitor various cyclical indicators and acquire information from our regional network.6 
Videre følger vi ulike konjunkturindikatorer og får informasjon fra vårt regionale nettverk.6
There is uncertainty associated with the estimation of both trend growth and the output gap, but the correspondence that seems to exist between the different methods of indicating pressures in the economy makes us confidant that the output gap, as we calculate it, provides useful information. 
Det er usikkerhet knyttet til estimering av både trendvekst og produksjonsgap, men det samsvar som synes å være mellom de ulike metodene å angi presset i økonomien på, gjør oss tryggere på at produksjonsgapet slik vi beregner det gir nyttig informasjon.
The output gap provides an overview of the overall pressures in the real economy. 
Produksjonsgapet fungerer som en oppsummering av det samlede presset i realøkonomien.
If there are no substantial economic disturbances - or shocks - there will be no conflict between stabilising inflation and stabilising output and employment. 
Når det ikke inntreffer vesentlige økonomiske forstyrrelser - eller sjokk - vil det ikke være noen konflikt mellom å stabilisere inflasjonen og produksjon og sysselsetning.
A positive output gap will over time result in inflation that is above target, while a negative output gap will result in inflation that is too low. 
Et positivt produksjonsgap vil over tid føre til at inflasjonen blir høyere enn målet, mens et negativt produksjonsgap tilsvarende vil gi for lav inflasjon.
Nor will demand shocks in a closed economy result in a conflict in the short term between price stability and stability in the real economy. 
I en lukket økonomi vil det heller ikke være en konflikt på kort sikt mellom prisstabilitet og realøkonomisk stabilitet når det inntreffer etterspørselssjokk.