natgillin/translations-raw huggingface dataset:
RTGS systems are relatively liquidity intensive, and the cost of collateral may be fairly high. 
RTGS systemene setter relativt store krav til likviditetsstyring og kostnadene ved sikkerhetsstillelse kan blir ganske store.
Compared with the initial situation - "non-secure" net systems - this cost was widely considered as a reasonable price to pay. 
Sammenlignet med utgangspunktet - de "usikre" nettosystemene - var dette en kostnad mange mente det var fornuftig å ta.
However, a number of "in-between solutions" - ie hybrids - have appeared over time, blurring the distinction between net and gross systems. 
Etter hvert har det imidlertid utviklet seg en rekke "mellomløsninger" - såkalte hybrider - som gjør at skillet mellom netto og brutto systemer er blitt mindre klart.
For instance, in some net systems several settlements occur throughout the day, often in conjunction with various forms of exposure limits and collective guarantee arrangements. 
For eksempel har man innført flere oppgjør gjennom dagen i enkelte netto systemer, ofte i kombinasjon med ulike former for eksponeringsgrenser og kollektive garantiordninger.
Certain gross systems have solved liquidity problems with new queuing solutions (algorithms), often in combination with new forms of central bank loans (primarily against security). 
I enkelte bruttosystemer er likviditetsproblemene søkt løst ved nye køløsninger (algoritmer), ofte i kombinasjon med ulike typer sentralbanklån (i hovedsak mot sikkerhet).
We thus see some convergence towards a new type of clearing and settlement system: "Secure" net systems or "optimised" gross systems. 
Vi ser således en viss konvergens mot en ny type avregnings- og oppgjørssystemer: "Sikre" nettosystemer eller "optimerte" bruttosystemer.
This does not mean a reduction in the risk-reduction measures placed on such systems; if anything, the minimum requirements have become stricter. 
Dette betyr ikke at kravene til slike systemer er reduserte; om noe er listen lagt høyere for hva som er akseptable internasjonale standarder.
And, fourth, there is a greater consensus on the (international) standards that must be met by the payment systems. 
Og for det fjerde - det er større enighet om de ( internasjonale) krav som må stilles til betalingssystemene
The Lamfalussy minimum standards are well known. 
Lamfalussy-kravene er velkjente.
They were drafted by a G10 committee at the beginning of the 1990s, and are minimum requirements intended to reduce the risk in large, international clearing and settlement systems. 
De ble utformet av en G10 komite på begynnelsen av 90-tallet som minimumskrav for å redusere risikoen i store, internasjonale avregnings- og oppgjørssystemer.
Gradually, they have also become standards for corresponding national systems. 
De fikk imidlertid snart anvendelse også i tilsvarende nasjonale systemer.
According to the Lamfalussy standards, payment systems should have a well-founded legal foundation, the risk should be known and understood, the division of responsibility and risk limits should be clearly defined, settlement should be completed - even if the largest participant experiences payment problems, there should be publicly-disclosed admission criteria and satisfactory back-up routines. 
Systemene skal ha et klart rettslig grunnlag, risikoen skal være kjent og forstått, det skal være klare ansvarsforhold og eksponeringsgrenser, oppgjør skal kunne gjennomføres - selv om den største deltaker får betalingsvansker, det skal være klare tilgangskriterier og tilfredsstillende back-up rutiner.
The Lamfalussy minimum standards are still viable but, as mentioned above, some adjustments have been necessary in the light of what has been experienced since they first appeared in 1990. 
Lamfalussy-kravene er fremdeles aktuelle, men som jeg var inne på over, er det behov for noen justeringer i lys av erfaringene siden de først kom i 1990.
A proposal for revised standards is currently being evaluated in the BIS and a final version is expected to be available some time next year. 
Et utkast til reviderte krav er til vurdering i BIS og vil ventelig foreligge en gang til neste år.
I have pointed out these requirements because they are also relevant for us in Norway. 
Jeg har trukket frem disse kravene fordi de er aktuelle også for oss her hjemme.
If there should ever be any link to TARGET, our interbank systems would be expected to meet similar requirements. 
Ved en eventuell fremtidig tilknytning til TARGET ville vi måtte forvente at slike krav vil bli stilt til våre interbanksystemer.
Moreover, we must assume that foreign bankers will demand that our systems satisfy international requirements. 
Dessuten må vi regne med at utenlandske banker vil være opptatt av at våre systemer tilfredsstiller internasjonale krav.
We could probably discuss whether these requirements are equally relevant for all portions of the NICS-system, but I think that in a given situation involving a link-up with an international system, we will have only one choice - full implementation of the requirements! 
Vi kan nok diskutere om kravene er like relevant for alle deler av NICS-systemet, men jeg tror at vi i en aktuell situasjon med mulig tilknytning til et internasjonalt system kun vil stå overfor ett valg - å gjennomføre kravene fullt ut!
In the proposed system for licensing interbank systems, emphasis will be placed on evaluating whether the systems fulfil such international requirements. 
I det foreslåtte fremtidige system med konsesjonskrav for interbanksystemene vil det nok også bli lagt stor vekt på å vurdere om systemene oppfyller slike internasjonale krav.
Risk and efficiency in the Norwegian payment system 
Risiko og effektivitet i det norske betalingssystemet
Retail payments 
Massebetalinger
Allow me to turn to a closer examination of the state of the Norwegian payment system. 
La meg nå gå over til å se nærmere på situasjonen i det norske betalingssystemet.
First looking at the retail side of the payment system - where so-called customer payments dominate - there are two factors I would like to bring to the fore: one is the (continuing) sharp increase in electronic services and the other is the stable use of cash. 
Hvis vi først ser på kundesiden av betalingsformidlingen - hvor de såkalte massebetalinger er dominerende - er det to forhold jeg har lyst å trekke frem: Det ene er den (fortsatt) kraftige veksten i elektroniske tjenester og det andre er den stabile bruken av kontanter.
Transition to electronic payment instruments 
Overgang til elektroniske betalingsinstrumenter
If we first look at electronic payment services, we see that the increase in the use of cards is what is most striking. 
Ser vi først på de elektroniske betalingstjenestene, så er det veksten i bruk av kort som er mest slående.
The use of payment cards in Norway now exceeds use in most other OECD countries and the rate of increase is higher than in many other countries with advanced payment systems - such as Finland and Denmark. 
Bruken av betalingskort er nå større i Norge enn i de fleste andre OECD land og veksten er sterkere hos oss enn i mange andre land med avanserte betalingssystemer - som for eksempel Finland og Danmark.
An increased use of electronic services is important for efficiency, including cost-effectiveness, in the payment system. 
Økt bruk av elektroniske tjenester er viktig for effektiviteten, inklusive kostnadseffektiviteten, i betalingssystemet.
We know there are considerable cost differences between various payment services and that there is an equally large potential for savings. 
Vi vet at det er store forskjeller i kostnader mellom ulike betalingstjenester og et tilsvarende stort potensiale for innsparing.
In terms of cost, the transition to more cost-efficient paper-based services - such as the mail giro - is important. 
Kostnadsmessig er også overgangen til rimeligere papirbaserte tjenester - som brevgiro - viktig.
It is estimated that the total cost of the payment system in Western countries may approach 2-3 per cent of GDP. 
Det er beregnet at de totale kostnader for hele betalingssystemet i de vestlige land kan komme opp i 2-3 prosent av BNP.
Therefore, a transition to electronic - or more cost-efficient paper-based services - will be essential to the establishment of an efficient payment system. 
En overgang til elektroniske - eller rimelige papirbaserte tjenester - vil derfor i høyeste grad være et viktig bidrag til et effektivt betalingssystem.
If we look at the breakdown between the various payment services in terms of value, we get a different picture. 
Ser vi på fordelingen mellom ulike betalingstjenester når det gjelder verdi, er bildet litt annerledes.
We see that the share in value of payments made with payment cards - in spite of a sharp increase in the number of transactions - has not advanced much (still accounting for a mere 3-5% of the total transaction amount in the payment system). 
Vi ser her at verdiandelen av betalinger gjort med betalingskort - på tross av en sterk transaksjonsvekst - ikke har økt særlig mye (den utgjør fortsatt bare en 3-5 % av det samlede transaksjonsbeløp i betalingsformidlingen).
The average amount per transaction remains fairly low - ie approximately NOK 400. 
Det gjennomsnittlige beløp per transaksjon er fortsatt ganske lavt - om lag fire hundre kroner.
In general, we can nevertheless say that with the exception of cash, payment cards have become Norway's most important payment instrument for small transactions. 
Grovt sett kan vi allikevel si at betalingskortene nå er blitt det viktigste betalingsinstrument utenom kontanter i Norge for småtransaksjoner.
On the other hand, the electronic giro is the instrument which has increased the most in terms of value. 
Det er derimot elektronisk girering som har hatt den kraftigste verdiveksten.
The increase in direct transfers by business terminals has been particularly sharp, while the growth rate has been highest for "new" services - such telebanking and home banking. 
Overføringer via bedriftsterminaler har økt særlig sterkt, mens veksttakten har vært sterkest for de "nye" tjenestene - telegiro og overføringer via hjemmebanker.
These developments are important for the further improvement of payment system efficiency. 
Denne utviklingen er viktig for den videre effektivisering av betalingssystemet.
The emergence of home banking is a natural progression from the telebanking, an area which is already highly developed in Norway. 
Fremveksten av hjemmebanker er en naturlig fortsettelse av telegiro og her ligger vi allerede langt fremme i Norge.
At the beginning of 1999, the vast majority of banks in Norway were able to offer giro services over the Internet, and turnover in 1998 already amounted to a good NOK 7bn. 
Ved inngangen til 1999 kunne de aller fleste banker i Norge tilby girering via Internett og allerede i 1998 var omsetningen på vel syv milliarder.
Considering that PC and Internet coverage in Norway is high, conditions should be favourable for developments in this area. 
Når vi i tillegg vet at PC- og Internett-dekningen i Norge er høy, så burde forholdene ligge godt til rette for en interessant utvikling på dette området.
In this connection, it will also be exciting to see how banks meet new demands for payment services related to increased trading over the Internet. 
Det vil i den sammenheng også være spennende å se hvordan bankene møter de nye behov for betalingstjenester som oppstår i forbindelse med økende handel via Internett.
Based on the above, I would conclude that efficiency in the Norwegian payment system has improved considerably in the 1990s. 
Ut fra dette vil jeg slutte at det norske betalingssystemet definitivt er blitt mer effektivt på 90-tallet.
Factors behind these developments 
Faktorer som forklarer utviklingen
The transition to electronic payment instruments is obviously closely connected with the spread of information technology in Norway in the 1990s. 
Overgangen til elektroniske betalingsinstrumenter har selvsagt en nær sammenheng med spredningen av informasjonsteknologien i Norge på 1990-tallet.
Nevertheless, it is important to point out that the correlation between new technology and an increase in efficiency is not automatic. 
Likevel er det viktig å understreke at det ikke er en automatisk kobling mellom ny teknologi og økt effektivitet.
Efficiency is the result of interaction between technology, institutions and users. 
Effektivitet skapes i interaksjonen mellom teknologi, institusjoner og brukere.
The following three prerequisites must be in place for an efficient use of new technology: 
Følgende tre forutsetninger må være på plass for at vi skal få en effektivt bruk av ny teknologi:
First, system participants must be able to make use of the new technology. 
For det første må aktørene i systemet kunne benytte seg av ny teknologi.
Coordination of the Norwegian payment system has been an important factor behind the swift adoption of new electronic payment services by the industry. 
Samordningen i det norske betalingssystemet har vært en viktig forutsetning for at næringen raskt har tatt i bruk nye elektroniske betalingstjenester.
Second, it is imperative that customers gain quick and moderately priced access to the new payment services, such as has been the case with the spread of EFTPOS terminals. 
For det andre må kundene få enkel og billig tilgang til de nye betalingstjenestene, for eksempel via spredningen av EFTPOS-terminaler.
And third - and perhaps most importantly - the payment system must encourage the use of (cost-) effective payment instruments. 
Og for det tredje - og kanskje viktigst - må betalingssystemet oppmuntre til bruk av (kostnads)effektive betalingsinstrumenter.
The public must face correct incentives if their payment habits are to be changed in the right direction. 
Publikumet må stilles overfor riktige priser/insentiver slik at deres betalingsvaner endres i riktig retning.
Prices which reflect real cost are an important instrument in this connection. 
Kostnadsriktige priser er i denne sammenheng et viktig virkemiddel.
Norway has a substantial head-start on most other countries in this field. 
På dette området ligger vi langt fremme i forhold til de fleste land.
Current prices largely reflect the difference in costs between various payment services, showing that "correct" prices are a suitable instrument in changing behaviour in the payment system. 
Dagens priser reflekterer i stor grad kostnadsforskjellene mellom ulike betalingstjenestene og viser at "riktige" priser er et egnet virkemiddel for å endre atferden i betalingsformidlingen.
The use of cash and the paradox of levelling off 
Bruk av kontanter og utflatingsparadokset
Another characteristic of the Norwegian payment system in the 1990s has been the levelling off of the use of cash, when measured as the value of banknote and coin circulation as a share of GDP, following a considerable decrease throughout the 1980s. 
Et annet trekk ved det norske betalingssystemet på 1990-tallet er utflatingen i bruk av kontanter, her målt ved verdien av seddel- og myntomløpet som andel av BNP, etter en kraftig reduksjon gjennom 1980-tallet.
From a level of about 7 per cent of GDP at the beginning of the 1980s, it appears that the use of cash may be in the process of levelling off at close to 4 per cent. 
Fra et nivå på omkring syv prosent av BNP på begynnelsen av 80 tallet, kan det nå se ut som om vi er i ferd med å flate ut på et nivå rundt fire prosent.
A similar levelling off has also been observed in other countries, even though the level varies. 
En tilsvarende utflating har også vært observert i andre land, selv om nivået varierer.
The question we ask is whether this levelling off is permanent or whether we may expect a further reduction in the use of cash? 
Spørsmålet vi stiller oss er om denne utflatingen er permanent eller om vi kan vente en ytterligere nedgang i kontantbruken?
Let me briefly outline three factors I believe may be of some significance: 
La meg kort nevne tre forhold som jeg tror kan ha betydning:
First, it has become less expensive to use cash in the 1990s. 
For det første er det blitt billigere å bruke kontanter på 90-tallet.
A declining interest rate in the 1990s has substantially reduced this cost, both for the public and banks. 
Et fallende rentenivå på 90-tallet har redusert denne kostnaden betydelig for både publikum og banker.
Second, the public has been spared the real costs of cash use, while other payment instruments have increasingly been assigned full-cost prices. 
For det andre har publikum så langt vært skjermet for de reelle kostnadene ved kontantbruken, mens andre betalingsinstrumenter i økende grad har fått "kostnadsriktige" priser.
And third, developments in new payment instruments for small payments - cash cards - have progressed slowly. 
Og for det tredje har utviklingen av nye betalingsinstrumenter for småbetalinger - såkalte småpengekort - gått tregt.
This is probably in part because we already have a well-developed EFTPOS infrastructure in Norway, and perhaps in part related to what I mentioned above - that cash continues to be an efficient and inexpensive alternative. 
Dette skyldes nok delvis at vi allerede har en godt utbygget EFTPOS-infrastruktur i Norge, og delvis kan det henge sammen med det forhold jeg nevnte over - at kontanter fremdeles er et effektivt og rimelig alternativ.
Predicting further developments in the use of banknotes and coin, both internationally and in Norway, is a difficult task. 
Det er vanskelig å forutsi den videre utviklingen i bruk av sedler og mynt, både internasjonalt og i Norge.
Low inflation, low interest rates and greater access - for example, via the EFTPOS system's cash-back arrangement - will promote the further use of cash, whereas new technological solutions will reduce it. 
Lav inflasjon, lavt rentenivå og økt tilgjengelighet - for eksempel via "cash-back" ordningen i EFTPOS-systemet - vil stimulere til fortsatt kontantbruk, mens nye teknologiske løsninger vil kunne redusere den.
Developments in relative prices will also be of importance. 
Utviklingen i relative priser vil også være viktig.
Many of Norges Bank's activities within this area are linked to our role as issuer of banknotes and coins; these activities are a public service, and costs are covered by the central bank. 
Mye av Norges Banks virksomhet innenfor dette området er knyttet til vår rolle som utsteder av sedler og mynt; denne aktiviteten er et offentlig gode som sentralbanken vil dekke kostnadene ved.
However, Norges Bank is also often in competition with other when it performs a number of other payment system services for banks and the postal system, which incur either no charges or no cost-covering charges for these services. 
Norges Bank utfører imidlertid også en rekke tjenester for bank og post i betalingsformidlingen, ofte i konkurranse med andre, som ikke er priset eller har priser som ikke gir full kostnadsdekning.
This practice is currently under internal evaluation at the Bank. 
Denne praksisen er nå til vurdering internt i banken.
Consequently, we must anticipate that pricing for processing cash will approach full cost over time. 
Over tid må vi følgelig vente en mer kostnadsriktig prising også innen kontanthåndteringen.
It will be interesting to see if this has any affect on the public's use of cash. 
Det vil bli interessant å se om dette på sikt får virkninger for publikums kontantbruk.
Interbank systems (clearing and settlement systems) 
Interbanksystemene (systemer for avregning og oppgjør)
Our systems have certain positive properties, such as the possibility of releasing a gridlock situation in gross settlement (in NBO) and centralised information on banks' liquidity (in NICS). 
Våre systemer har enkelte positive egenskaper som ikke alle andre har, for eksempel muligheten for å løse opp vranglås-situasjoner i bruttooppgjøret (i NBO) og sentralisert likviditetsinformasjon (i NICS).
Our central bank lending arrangements are generally similar to those found in other countries, where it is commonplace for collateral to be furnished for all loans in the central bank. 
Våre låneordninger er ganske like dem man finner i andre land, hvor det nå er vanlig at det stilles sikkerhet for alle lån i sentralbanken.
However, we differ from other countries in two areas in a somewhat disadvantageous way: first of all, we let a portion of the large-value transfers go through multilateral netting before being settled in Norges Bank. 
På to områder skiller vi oss imidlertid noe ufordelaktig ut i forhold til andre land: For det første lar vi en del av de store betalingene gå til multilateral avregning før det tas til oppgjør i Norges Bank.
This is not common, but obviously contributes to less stringent liquidity requirements (this occurs in Germany and the US, among others). 
Det er ikke vanlig, men bidrar selvsagt til mindre krav til likviditet (og forekommer bl.a. i Tyskland og USA).
Second, in Norway we still make use of so-called "T-copying", in which the payee receives information on payments before the settlement has taken place. 
For det andre bruker vi i Norge ennå såkalt "T-kopiering", noe som innebærer at mottaker får informasjon om betalinger før oppgjøret har funnet sted.
This creates the risk of the payee bank crediting the customer before the bank has received the money. 
Det skaper en risiko for at mottakerbank krediterer kunden før banken har mottatt pengene.
The payee bank may thus be exposed to a non-controlled risk relative to the payer bank. 
Mottakerbanken kan dermed få en ikke-kontrollert eksponering i forhold til avsenderbank.
On the whole, however, we may conclude that we have come a long way relative to the systems some of us recall from 10-15 years ago. 
Samlet sett må vi allikevel kunne slutte at vi er kommet langt i forhold til de systemene som noen av oss husker fra 10-15 år tilbake.
Risk can be further reduced 
Risikoen kan fortsatt reduseres
In spite of the progress which has been made, I still think that risk in the Norwegian clearing and settlement system can and should be reduced. 
På tross av de fremskritt som er gjort, vil jeg likevel mene at risikoen i det norske avregnings- og oppgjørssystemet fremdeles kan og bør reduseres.
Allow me to point out three areas where I believe risk is still too high: 
La meg peke på tre områder hvor jeg tror risikoen fremdeles er for stor:
Retail netting in NICS 
Masseavregningen i NICS
Turnover in this area has been high and on the rise. 
Omsetningen her er stor og voksende.
Average daily turnover is now NOK 28bn - compared with about NOK 18.5bn in 1998. 
Gjennomsnittlig omsetning per dag er nå i gjennomsnitt 28 milliarder kroner - mot ca 18,5 milliarder i 1998.
Turnover has reached up to NOK 76bn on certain days. 
På enkelte dager har omsetningen vært oppe i 76 milliarder kroner.
Thus, a delayed or rejected netting - resulting from payment problems in one bank - can cause serious problems for other banks, at any rate if the netting is prolonged until the following day. 
Det er derfor grunn til å tro at et utsatt eller avvist masseoppgjør - som følge av betalingsproblemer i en bank - kan skape problemer for andre banker, i alle fall om oppgjøret trekker over til neste dag.
In addition, there are no exposure limits or transaction limits for this netting system. 
Det er heller ingen eksponeringsgrenser eller beløpsgrenser på hva eller hvor mye som kan sendes inn i masseavregningen.
The system really does not live up to its name, because it involves both small and large-value transfers. 
Systemet svarer egentlig ikke helt til sitt navn, fordi det inneholder både små og store betalinger.
As I pointed out previously, this may call for us to place stricter requirements on this clearing system than what we would demand if only retail payments were involved. 
Som jeg pekte på tidligere, kan det tilsi at vi bør stille strengere krav til dette avregningssystemet enn vi ville gjort om det bare inneholdt massebetalinger.