natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is the interaction between high household credit demand and an ample supply of credit that has resulted in low saving and large deficits. 
Det er en vekselvirkning mellom stor låneetterspørsel fra husholdningene og rikt tilbud av kreditt som har gitt lav sparing og store underskudd.
The banks now have to put more effort into procuring deposits and a little less into selling loans. 
Bankene må nå bruke mer ressurser på å skaffe innskudd og litt mindre på å selge utlån.
Such a change in banks' behaviour may contribute to curbing growth in demand and output in the period ahead. 
Et slikt omslag i bankenes atferd kan bidra til å dempe veksten i etterspørsel og produksjon i tiden som kommer.
There are now signs of a cooling housing market throughout the country. 
Vi ser tegn til at boligmarkedet kjøles ned i hele landet.
House price inflation peaked about a year ago when the housing market was marked by euphoria. 
Veksten i boligprisene nådde en topp for om lag et år siden, da boligmarkedet var preget av eufori.
Several large residential construction projects are now being shelved. 
Flere store boligprosjekter legges nå på is.
Should weaker developments in the US lead to a broad-based pause in global growth, there may be various repercussions for the Norwegian economy: 
Skulle en svakere utvikling i USA føre til en bred vekstpause i verden, kan det påvirke norsk økonomi på flere måter:
First, a downturn in the world economy may adversely affect activity and profitability in export industries and perhaps even the oil sector. 
For det første kan en lavkonjunktur ute ramme aktiviteten og lønnsomheten i eksportnæringene og etter hvert kanskje også i oljesektoren.
It may be more difficult to sell goods in a falling market, and prices for domestically produced goods may fall. 
Det kan bli verre å finne avsetning i et fallende marked, og prisene på våre produkter kan falle.
Second, turbulence and weaker growth prospects may increase uncertainty among Norwegian households and businesses. 
For det andre kan uro og utsikter til lavere vekst gjøre norske husholdninger og bedrifter mer usikre.
As a result, new projects and investments may be postponed, or enterprises may be reluctant to recruit new employees. 
Det kan lede til at nye prosjekter og investeringer blir utsatt, eller til at bedriftene vegrer seg mot å ta inn nye arbeidstakere.
Third, the financial market turbulence has a more direct impact on the business sector. 
For det tredje påvirker uroen i finansmarkedene næringslivet mer direkte.
Banks and investors now apply a higher premium and higher prices for providing capital for acquisitions, restructuring and investment, and highly leveraged companies have to pay high loan risk premia. 
Banker og investorer tar nå større påslag og økt pris for å stille opp med kapital til oppkjøp, omstillinger og investering, og bedrifter med stor gjeld må betale høye risikopremier når de låner.
We still do not know what the full impact of the turbulence will be. 
Vi vet ennå ikke hvor store utslagene av uroen blir.
The US authorities have taken measures. 
Myndighetene i USA har satt inn tiltak.
It remains to be seen whether they will have an impact. 
Det gjenstår å se hvor godt de vil virke.
At the same time, growth in Norway has been strong and inflation is on the rise. 
Veksten i Norge har samtidig vært sterk, og prisstigningen er på vei opp.
Monetary policy in Norway is oriented towards keeping inflation low and stable. 
Pengepolitikken i Norge er rettet inn mot å holde lav og stabil inflasjon.
The operational target is annual consumer price inflation of close to 2.5 per cent over time. 
Målet er en årsvekst i konsumprisene som over tid er nær 2,5 prosent.
The inflation target is an anchor for expectations in the foreign exchange market, the social partners and price-setters in NOK. 
Inflasjonsmålet er et anker for forventningene i valutamarkedet, for partene i inntektsoppgjørene og for de som setter priser i norske kroner.
Buyers and sellers of NOK, businesses and households, price-setters and wage-earners can expect inflation to be close to 2.5 per cent over time. 
Kjøpere og selgere av norske kroner, bedrifter og husholdninger, prissettere og lønnstakere kan regne med at inflasjonen over tid vil ligge nær 2,5 prosent.
There is a division of responsibility in economic policy: 
Det er en arbeidsdeling i den økonomiske politikken:
The government budget – growth in public spending – influences the real krone exchange rate and the size of the internationally exposed business sector in the long term. 
Statsbudsjettet – veksten i offentlige utgifter – påvirker den reelle kursen på kronen og størrelsen på det konkurranseutsatte næringslivet på lang sikt.
Wage formation and economic structures and incentives determine how efficiently labour and other economic resources are used. 
Lønnsdannelsen og økonomiens strukturer og insentiver legger grunnlaget for hvor godt og effektivt vi utnytter arbeidskraften og andre realressurser.
Even if inflation fluctuates somewhat from one year to the next, inflation has remained fairly close to target over time. 
Selv om prisstigningen svinger noe fra år til annet, har inflasjonen over tid holdt seg ganske nær målet.
Inflation was particularly low in the years around the turn of the millennium when cheap goods flowed from Asia into our country while productivity in the business sector grew sharply. 
Inflasjonen var særlig lav i årene etter årtusenskiftet da billige varer fra Asia strømmet inn i landet samtidig som produktiviteten i bedriftene vokste sterkt.
The rise in prices for domestically produced goods and services was also low. 
Vi fikk lav prisvekst også på varer og tjenester produsert i Norge.
Interest rates were cut in response to lower inflation. 
Lavere inflasjon ble møtt med lavere rente.
Economic agents could then expect inflation to gradually move up to target over time. 
Aktørene i det økonomiske liv kunne da regne med at inflasjonen over tid ville ta seg opp mot målet.
Growth could also remain high for a period without a rapid rise in inflation. 
Vi kunne også en periode ha høy vekst uten at inflasjonen tiltok raskt.
Low interest rates made it possible for us to make use of the potential for higher consumption and investment. 
Den lave renten gjorde at vi kunne utnytte dette potensialet til økt forbruk og investeringer.
There are now signs that price and wage inflation is on the increase. 
Det er nå tegn til at veksten i priser og lønninger tiltar.
Higher food and energy prices are fuelling inflation in other countries. 
Høyere priser på mat og energi gir økt inflasjon i andre land.
Thus, we cannot assume that prices for imported goods will continue to fall. 
Vi kan derfor ikke regne med at prisene på våre importvarer vil fortsette å falle.
Moreover, domestic productivity does not seem to be improving as quickly as earlier. 
Samtidig ser det ut til at produktiviteten her hjemme ikke bedres like raskt som før.
The rise in prices is therefore likely to quicken for goods and services produced in Norway. 
Prisveksten vil derfor trolig tilta på de varene og tjenestene vi selv produserer.
Since summer 2005, the key policy rate has gradually been raised again to a more normal level in order to prevent inflation from becoming too high. 
Siden sommeren 2005 er renten gradvis blitt satt opp igjen til et mer normalt nivå, slik at ikke inflasjonen skulle bli for høy.
As mentioned, external interest rates are again moving down and the interest rate differential against other countries has widened recently. 
Rentene i andre land er, som nevnt, på ny på vei ned, og renteforskjellen mot utlandet har økt i det siste.
This may lead to a stronger krone, but there are also opposing forces in the foreign exchange market. 
Det kan gi sterkere krone, men i valutamarkedet er det også motvirkende krefter.
In the long run, the krone exchange rate is determined by changes in the terms of trade and permanent differences between domestic and external inflation and productivity. 
På lang sikt bestemmes utviklingen i kronekursen av endringer i bytteforholdet og varige forskjeller mellom Norge og utlandet i inflasjon og produktivitet.
But the krone exchange rate also shows monthly and yearly fluctuations. 
Men vi ser også at kursen på norske kroner svinger fra måned til måned og fra år til år.
The krone was strong towards the end of the previous cyclical expansion, but depreciated when interest rates declined in 2003. 
Kronen var sterk mot slutten av forrige høykonjunktur, men svekket seg da renten gikk ned i 2003.
Thereafter, the krone appreciated again as growth in the Norwegian economy recovered. 
Siden har den styrket seg igjen, etter at veksten i Norge tok seg opp.
Over the past two years, the krone has appreciated by close to 5 per cent. 
De to siste årene har kronen styrket seg med knapt 5 prosent.
The sizeable basic balance deficit may result in a renewed depreciation of the krone. 
Det store underskuddet i Norges grunnbalanse overfor utlandet kan føre til at kronen vil svekke seg igjen.
If the bleak prospects for the world economy translate into lower prices for oil and other export goods, this may also lead to a depreciation of the krone. 
Hvis dystre utsikter for verdensøkonomien slår ut i lavere priser på olje og andre eksportvarer, kan det også føre til en lavere kroneverdi.
We have already observed that investors sell NOK in periods of turbulence. 
Vi har dessuten sett at investorer selger kroner i perioder med uro.
If the krone depreciates, the interest rate will then have to be set higher to keep inflation at bay unless a slowdown in activity has a dampening impact on inflation. 
Blir kronen svak, må renten settes høyere enn ellers for å holde inflasjonen i sjakk, med mindre svikt i aktiviteten samtidig demper prisstigningen.
The opening of the labour market to the new EU countries has provided us with access to a reserve of labour. 
Åpningen av arbeidsmarkedet mot de nye EU-landene har gitt oss tilgang til en reserve av arbeidskraft.
There has been a substantial flow of labour into Norway. 
Strømmen av arbeidstakere til Norge har vært sterk.
Labour migrates to locations where potential earnings are highest. 
De vandrer dit hvor mulighetene for økonomisk vinning er størst.
Growing numbers of workers are moving to Norway and establishing residence here. 
Flere og flere flytter til Norge og bosetter seg her.
Many workers are only here on short-term assignments and will perhaps move on when the job is done and when there is an economic turnaround. 
Mange utfører likevel arbeid som ikke varer lenge, og de vil kanskje vandre videre når jobben er gjort, og når konjunkturen snur.
In 2007, Norway’s population increased by about 55 000, with net inward migration coming to 35 000. 
Befolkningen økte i fjor med om lag 55 000 personer etter at godt over 35 000 personer flyttet hit, regnet netto.
This is the highest population increase ever registered. 
Det er den høyeste veksten i befolkningen som er registrert.
Even though there has been an ample supply of labour, unemployment is low and the number of job vacancies is record high. 
Selv om det har vært god tilgang på arbeidskraft, er arbeidsledigheten lav, og antallet ledige stillinger er rekordhøyt.
High pay increases have often been awarded in the late phase of an expansion, and been followed by rising inflation. 
Tidligere er det ofte blitt gitt høye lønnstillegg sent i en oppgang, og prisveksten har da tatt seg opp.
Employees and businesses have at times looked backwards – and may not recognise that the outlook has changed – when determining wages and conditions that influence employment and profitability. 
Arbeidstakere og virksomheter ser tidvis i bakspeilet – og kan overse at utsiktene har endret seg – når de fastsetter lønninger og vilkår som påvirker sysselsetting og lønnsomhet.
This was the case in 1974 and 1975 and again in 1986 and 1987. 
Slik var det i 1974 og 1975 og igjen i 1986 og 1987.
In each case, the result was high interest rates, stagnating production and rising unemployment. 
Da fikk vi høye renter, produksjonen stagnerte og arbeidsledigheten økte.
Should the recent sharp rise in employment result in unexpectedly high wage growth, the interest rate will again have to be set at a high level to keep inflation subdued. 
Skulle den kraftige økningen i sysselsettingen vi har sett den siste tiden, gi en uventet sterk lønnsvekst, må renten igjen settes høyt for å holde inflasjonen nede.
We may again experience a high interest rate level in Norway relative to other countries over a longer period. 
Vi vil på ny kunne få et særnorsk rentenivå i en lengre periode.
This could translate into a pronounced setback in production and employment. 
I så fall kan omslaget i produksjonen og sysselsettingen bli markert.
During the recovery after the turn of the millennium, productivity growth jumped up again. 
I oppgangen etter årtusenskiftet fikk vi et nytt kraftig oppsving i produktiviteten.
This resulted in strong growth and low inflation. 
Det har gitt sterk vekst og lav inflasjon.
Rising imports from low-cost countries and high prices for many of our export goods resulted in a substantial improvement in Norway’s terms of trade from the end of the 1990s. 
Økt import fra lavkostland og høye priser på en rekke av våre eksportvarer har ført til en kraftig bedring av bytteforholdet mot utlandet fra slutten av 1990-årene.
They sell large volumes of high-tech products but at falling prices. 
De selger produkter med høy teknologi i store volum, men til fallende priser.
Productivity and terms-of-trade gains have provided the Norwegian economy with a historically strong income boost. 
Bedret produktivitet og bytteforhold har gitt norsk økonomi en historisk kraftig inntektsøkning.
National income increased by a little more than 30 per cent in real terms between 2003 and 2007. 
Landets inntekt steg reelt med godt 30 prosent fra 2003 til 2007.
The real krone exchange rate measures developments in the value of the Norwegian krone, adjusting for inflation differentials between Norway and its trading partners. 
Den reelle kronekursen måler utviklingen i verdien på norske kroner når vi tar hensyn til forskjeller i prisstigningen mellom Norge og handelspartnerne.
This provides an indication of the relationship between the level of external and domestic prices, which in turn reflects developments in cost levels. 
Den sier noe om forholdet mellom prisnivået ute og hjemme, som igjen kan speile utviklingen i kostnadsnivåene.
In real terms, the krone has appreciated by about 10 per cent since the mid-1990s, while labour costs in a common currency have risen by close to 30 per cent more than among our trading partners. 
Kronen har reelt styrket seg med om lag 10 prosent siden midten av 1990-årene, mens lønnskostnadene regnet i felles valuta har steget nær 30 prosent mer enn hos våre handelspartnere.
This may be partly ascribable to the cyclical expansion and the low level of household saving. 
Noe kan skyldes høykonjunkturen og den lave sparingen i husholdningene.
But most likely the strong krone reflects the substantial improvement in the terms of trade and productivity. 
Men mest er den sterke kronen trolig et resultat av den kraftige bedringen i bytteforholdet og produktiviteten.
Public spending growth is fuelling demand for goods and services and draining labour from the business sector, albeit not faster than planned. 
Veksten i offentlige utgifter gir økt etterspørsel etter varer og tjenester, og trekker arbeidskraft fra næringslivet, men ikke raskere enn planlagt.
Even though the cost level in Norway has increased and is high, there is full employment. 
Selv om kostnadsnivået i Norge har steget og er høyt, har vi full sysselsetting.
Thus, it seems that our business sector will have to live with – and can live with – the real value of the krone and the current cost level unless a possible downturn has a particularly severe impact on the Norwegian economy. 
Det ser derfor ut til at vårt næringsliv må leve med – og kan leve med – den reelle verdien av kronen og det kostnadsnivået vi har, med mindre det tilbakeslaget som nå kan komme, rammer norsk økonomi særskilt hardt.
Sharing the benefits 
Vi deler godene
There was a fundamental shift in Norwegian economic policy in the 1980s and 1990s. 
På 1980- og 90-tallet var det et hamskifte i den økonomiske politikken i Norge (4).
(4) Capital and credit markets were liberalised. 
Kapital- og kredittmarkedene ble fristilt.
It became easier to establish and build up new businesses. 
Det ble lettere å etablere og bygge opp virksomhet.
The EEA and WTO agreements resulted in stronger competition and increased flows of goods and services, labour and capital. 
EØS- og WTO-avtalene ga større konkurranse og flyt av varer og tjenester, arbeidskraft og kapital.
As a result of the 1992 tax reform, the welfare state could be funded with reduced impact on wealth creation. 
Skattereformen i 1992 førte til at velferdsstaten kunne finansieres med et vesentlig mindre tap av verdiskaping enn før.
The framework conditions for the electricity market, telecom market, aviation and broadcasting were changed. 
Rammene for kraftmarkedet, telemarkedet, luftfarten og etermediene ble endret.
Industrial policy no longer kept unprofitable enterprises afloat. 
Næringspolitikken holdt ikke lenger ulønnsom virksomhet i live.
And last but not least, in Norway as in other countries, norm-based or rule-based monetary and fiscal policy was introduced. 
Og sist, men ikke minst, det ble som i andre land innført en norm- eller regelstyrt penge- og finanspolitikk.
The shift gave a boost to the economy, but in recent years it has been accompanied by a change in the distribution of income between labour and capital. 
Hamskiftet har skapt et økonomisk løft, men de siste årene har fremgangen gått sammen med en endring i fordelingen av inntekt mellom arbeid og kapital.
This is probably a result of structural changes in the global economy. 
Det skyldes trolig de strukturelle endringene i verdensøkonomien.
A rising share of the global production of goods and services is moving across the Pacific. 
En stadig større del av verdens produksjon av varer og tjenester flytter seg over Stillehavet.
Cheap Asian labour has changed industry structures and trading patterns in many Western countries, including Norway. 
Billig asiatisk arbeidskraft har endret næringsstrukturen og handelsmønsteret i mange vestlige land, også hos oss.
New producer countries are fuelling competition, but are also creating new markets and producing cheap consumer goods. 
Nye produsentland øker konkurransen, men skaper også nye markeder og billige forbruksvarer.
There has been a sustained rise in employment and wealth creation in the West. 
Sysselsettingen og verdiskapingen i Vesten har fortsatt å vokse.
China, India and other emerging economies have doubled the supply of labour on the global market. 
Arbeidere i Kina, India og andre fremvoksende økonomier har doblet tilbudet av arbeidskraft på verdensmarkedet (5).
(5) This has helped paved the way for strong growth, but has also curbed wages in many occupations in a number of industrialised countries. 
Det har lagt mye av grunnlaget for den sterke veksten, men har også dempet lønningene i mange yrker i flere industrialiserte land.
Norwegian households have enjoyed lower prices and a broader range of goods. 
Norske husholdninger har hatt glede av lavere priser og større utvalg av varer.
It has been easy to find employment. 
Det har vært lett å skaffe seg arbeid.
Norwegian owners and shareholders have also fared very well. 
Men også norske eiere og aksjonærer har kommet svært godt ut.
Although the share of value added accruing to wage earners has decreased since the beginning of the 1990s, real wage growth has been high. 
Til tross for at den andelen av verdiskapingen som tilfaller lønnstakerne, har falt siden begynnelsen av 1990-tallet, har reallønnen økt kraftig.
On average, today’s wage earners earn real wages that are 50 per cent higher than in 1990. 
I gjennomsnitt tar lønnstakerne i dag ut en reallønn som er nær 50 prosent høyere enn i 1990.
This corresponds to annual growth of over 2 per cent. 
Det tilsvarer en årlig vekst på vel to prosent.
At the same time, employment has risen. 
Samtidig har sysselsettingen vokst.
Business and labour market conditions have been unusually favourable in recent years. 
Vilkårene for næringslivet og arbeidsplassene har vært uvanlig gode de senere årene.
Should export prices fall, productivity growth slacken and foreign workers return to their home country, the wage share and unemployment will increase and business sector profits will fall. 
Skulle eksportprisene falle, veksten i produktiviteten avta og utlendingene reise hjem, vil lønnsandelen og ledigheten øke og overskuddene i næringslivet falle.
Even in the absence of these developments, low unemployment and high profits may be difficult to sustain. 
Men selv uten en slik utvikling kan det bli vanskelig å opprettholde lav ledighet og høye overskudd.
Developments will depend on how far businesses – in their search for qualified labour – will bid up wages. 
Utslagene vil avhenge av hvor mye foretakene – i sin jakt på egnet arbeidskraft – vil by opp lønningene.
The economic policy reforms of the 1980s and 1990s set the stage for invention and innovation and the development of a market for equity capital and loans in Norway. 
Omleggingen av den økonomiske politikken på 1980- og 90-tallet la til rette for oppfinnere og nyskapere og for et marked for egenkapital og lån.
This has resulted in restructuring in the business sector, increased productivity, real wage growth and a high level of job creation, but also very high earnings for successful businesspeople and entrepreneurs. 
Det har gitt omstillinger i næringslivet, økt produktivitet, reallønnsvekst for arbeidstakerne og mange arbeidsplasser, men også svært gode inntekter for de entreprenører og forretningsfolk som har lykkes.
We will probably have to learn to live with our entrepreneurs and capital owners, and they must live with the society that has provided them with favourable business conditions. 
Vi må vel da lære å leve med våre nyskapere og kapitaleiere, og de må leve med det samfunnet som har gitt dem gode arbeidsvilkår.
In Norway, there is a relatively even distribution of income, as illustrated in the chart. 
Det er vist i denne figuren.
In the chart, we compare the second-highest decile of wage earners with the lowest decile. 
Her sammenlikner vi lønningene til den gruppen på ti prosent av lønnstakerne som har nest høyest lønn, med lønningene til de ti prosentene som har lavest.
Wage differentials are smaller in Norway than in any other OECD country. 
Det er mindre forskjell på lønningene i Norge enn i noe annet OECD-land.
Thus, the fundamental shift in economic policy and sharp income growth in Norway have not resulted in substantial wage disparities. 
Hamskiftet i den økonomiske politikken og den kraftige veksten i inntekter i Norge har altså ikke ført til store forskjeller i lønningene.
When the EU assesses income distribution, low income is defined as less than 60 per cent of median income (6). 
Når EU drøfter fordeling, omtaler de lavinntekt som mindre enn 60 prosent av middelinntekten (6).
Compared with other European countries, the low-income group is small in Norway and the other Nordic countries. 
Norge og de andre nordiske landene har få personer i lavinntektsgruppen sammenliknet med andre europeiske land.
In Norway, 11 per cent of the population is defined as low-income earners, while the average for the EU is a good 15 per cent. 
I Norge har 11 prosent av befolkningen lavinntekt, mens gjennomsnittet i EU er vel 15 prosent.
In addition, the Nordic countries provide a high level of government-financed welfare services. 
De nordiske landene har dessuten et stort tilbud av offentlig finansierte velferdstjenester.
Analyses of low income do not take into account that income levels in Norway are very high. 
Analysen av lavinntekt tar ikke hensyn til at nivået på inntektene i Norge er svært høyt.
The threshold for low income in Norway is shown by the line in the chart. 
Grensen for lavinntekt i Norge er vist med linjen i figuren.