natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Section 3 states that "the Bank shall inform the ministry when, in the opinion of the Bank, there is a need for measures to be taken by others than the Bank in the field of monetary, credit or foreign exchange policy". 
I § 3 heter det at ”banken skal underrette departementet når det etter bankens oppfatning er behov for tiltak av penge-, kreditt- og valutapolitisk karakter av andre enn banken”.
Norges Bank also acts as lender of last resort: Norges Bank can provide extraordinary liquidity to individual institutions in the financial sector or to the banking system when liquidity demand cannot be met from alternative sources. 
Norges Bank har også rollen som långiver i siste instans: Norges Bank kan tilføre ekstraordinær likviditet til enkeltinstitusjoner i finansiell sektor eller til banksystemet når etterspørselen etter likviditet ikke kan møtes fra alternative kilder.
This role provides an independent justification for Norges Bank’s oversight of the financial system as a whole and its particular focus on the risk of systemic failure. 
Rollen gir en selvstendig begrunnelse for at Norges Bank overvåker det finansielle systemet som helhet og er særlig opptatt av risikoen for systemsvikt.
Together with the Bank's established macroeconomic expertise and experience, this gives Norges Bank a sound starting point for assessing measures to limit systemic risk. 
Sammen med den etablerte kompetansen og erfaringen på det makroøkonomiske området, gir dette Norges Bank et godt utgangspunkt for å vurdere tiltak mot systemrisiko.
Since the banking crisis of the early 1990s, Norges Bank has monitored the financial system in order to identify a buildup of systemic risk. 
Norges Bank har siden bankkrisen tidlig på 1990-tallet overvåket det finansielle systemet med sikte på å identifisere oppbygging av systemrisiko.
The Bank's assessments of the financial stability outlook are published in separate reports twice a year. 
Bankens vurderinger av utsiktene for finansiell stabilitet publiseres i egne rapporter to ganger i året.
Advice on policy measures that can dampen the buildup of systemic risk is a key element of this monitoring. 
Råd om politikktiltak som kan dempe oppbyggingen av systemrisiko er en sentral del av denne overvåkingen.
Structural measures should be supplemented by targeted, discretionary measures that can be used when needed to dampen the buildup of systemic risk. 
Strukturelle tiltak bør suppleres med målrettede, diskresjonære tiltak som ved behov kan anvendes for å dempe oppbygging av systemrisiko.
The purpose of such measures is not to fine-tune developments, but to curb the buildup of systemic risk and to enable bank lending to continue should a crisis materialise. 
Formålet med slike tiltak er ikke å finstyre utviklingen, men å dempe oppbyggingen av systemrisiko, og å gjøre bankene bedre rustet til å kunne opprettholde kredittgivingen gjennom en eventuell krise.
These include measures to limit the build up of imbalances caused by rapid credit growth and asset inflation, measures to limit the buildup of risk in the form of growing interdependencies among institutions and measures to limit increasing risk concentrations in the financial system. 
Dette omfatter tiltak mot oppbygging av ubalanser gjennom rask vekst i gjeld og formuespriser, tiltak mot oppbygging av risiko i form av økende avhengighet mellom institusjonene og tiltak mot økende risikokonsentrasjon i det finansielle systemet.
The countercyclical capital buffer under the Basel III framework is an instrument that can counteract systemic risk. 
Den motsykliske kapitalbufferen i Basel III-reglene er ett virkemiddel som kan motvirke systemrisiko.
The Basel Committee has recommended that the countercyclical buffer be designed so that additional capital requirements can be imposed on banks when high and rising credit growth increases systemic risk in the economy. 
Baselkomiteen har foreslått at bufferen utformes slik at bankene pålegges et tilleggskrav til egenkapital når høy og økende gjeldsvekst bidrar til at systemrisikoen i økonomien øker.
The authorities can remove the countercyclical buffer when systemic risk abates, or if a systemic crisis occurs. 
Myndighetene kan fjerne tilleggskravet når systemrisikoen avtar, eller dersom en systemkrise oppstår.
Thus, the countercyclical capital buffer will put banks in a better position to cover losses they might incur as a result of higher systemic risk. 
Den motsykliske kapitalbufferen vil dermed sette bankene bedre i stand til å dekke tap som måtte komme i kjølvannet av økt systemrisiko.
Early implementation of such measures may also slow the buildup of debt. 
Dersom tiltakene blir satt inn tidlig, vil de også kunne dempe oppbyggingen av gjeld.
However, a countercyclical capital buffer regime is not especially suited to influence certain sectors' borrowing, and the measure can be expected to have a fairly moderate effect on overall credit growth. 
Motsykliske kapitalkrav er imidlertid lite egnet til å påvirke bestemte sektorer sin opplåning, og det er grunn til å vente at tiltaket også vil ha en nokså moderat virkning på den samlede gjeldsveksten.
Therefore, in certain cases it may be desirable to supplement the countercyclical capital buffer with other macroprudential measures. 
Det kan derfor i visse tilfeller være ønskelig å supplere den motsykliske kapitalbufferen med andre makrotiltak.
These should be measures that slow the buildup of systemic risk and/or enhance the loss-absorbing capacity of the financial system. 
Dette bør være tiltak som demper oppbyggingen av systemrisiko og/eller øker det finansielle systemets evne til å tåle tap.
Beyond this, their impact should be limited. 
De bør ha begrensede konsekvenser utover dette.
Possible measures include: 
Noen mulige tiltak er:
Loan-to-income and loan-to-value ceilings may slow credit growth in an upturn. 
Begrensninger på størrelsen på lån i forhold til inntekt og i forhold til panteverdi vil kunne begrense gjeldsveksten oppgangstider.
The same applies to restrictions on interest-only loans. 
Det samme gjelder begrensninger på adgang til å gi lån med avdragsfrihet.
Additional capital requirements for systemically important banks is a possible measure to reflect the far more serious impact of problems in such institutions than in smaller institutions. 
Ekstra kapitalkrav for systemviktige banker kan være et tiltak for å reflektere at problemer i slike institusjoner vil ha langt mer alvorlige konsekvenser enn problemer i mindre institusjoner.
In general, the risk weights in the calculation of capital requirements under the Basel framework do not take into account systemic risk. 
Generelt tar ikke risikovektene i beregningen av kapitalkrav under Basel-regelverket hensyn til systemrisiko.
At the same time, historical experience suggests that high growth in mortgage lending and high house price inflation can push up risk in the financial system as a whole. 
Samtidig tilsier historiske erfaringer at høy vekst i boliglån og -priser kan bidra til å bygge opp risiko i det finansielle systemet som helhet.
Risk weight floors are then a possible measure for underpinning financial stability. 
Nedre grenser for risikovekter kan da være et tiltak for å understøtte finansiell stabilitet.
The use of discretionary macroprudential measures to reduce systemic risk is an area of banking regulation that is still being developed. 
Bruk av diskresjonære makrotiltak mot systemrisiko er et fagfelt som fortsatt er i støpeskjeen.
We have limited experience in the use of such instruments, both in Norway and internationally. 
Vi har begrenset erfaring med bruk av slike virkemidler, både i Norge og internasjonalt.
It is therefore also uncertain how economic agents will adapt to the instruments and what effect the measures will have. 
Dette gjør også at det er usikkert hvordan aktørene i økonomien vil tilpasse seg virkemidlene, og hvordan tiltakene vil virke.
For example, it is uncertain which requirements it will be appropriate to vary over time, rather than designing them as permanent, structural measures. 
Blant annet er det usikkert hvilke krav det vil være hensiktsmessig å variere over tid, fremfor å utforme dem som varige, strukturelle tiltak.
Further consideration should therefore be given to measures in addition to the countercyclical capital buffer in the Basel III framework that may be suitable for inclusion in a specific mandate for regulating systemic risk. 
Det bør derfor vurderes nærmere hvilke virkemidler utover den motsykliske kapitalbufferen i Basel III-regelverket som kan være egnede for å inngå i et spesifikt mandat for regulering av systemrisiko.
Interest rate setting takes into account the risk that future financial imbalances may disturb activity and inflation somewhat further ahead. 
Rentesettingen tar hensyn til at fremtidige finansielle ubalanser kan forstyrre aktiviteten og inflasjonen et stykke fram i tid.
But systemic risk will depend on both the vulnerabilities that accumulate internally in the banking system and the sources of risk outside the banking system. 
Men systemrisiko vil både avhenge av sårbarhet som bygger seg opp internt i banksystemet og av kilder til risiko utenfor banksystemet.
The interest rate may only have a dampening effect on the buildup along some of these dimensions. 
Renten vil kun virke dempende på oppbyggingen langs noen av disse dimensjonene.
There are limits as to how many tasks the interest rate can fulfil. 
Det er begrenset hvor mange oppgaver som kan legges på renten.
The interest rate also has effects on other asset prices, such as the krone exchange rate. 
Renten virker også på andre formuespriser som kronekursen.
A monetary policy that aims at influencing the price of domestic assets can easily push the value of the krone in the opposite direction. 
En pengepolitikk som tar sikte på å påvirke innenlandske formuespriser, kan lett føre til at verdien på kronen påvirkes i motsatt retning.
In assessing the different considerations, monetary policy must stick to the operational objective - low and stable inflation. 
I avveiningen mellom ulike hensyn må pengepolitikken holde fast ved det operative målet – lav og stabil inflasjon.
Without results showing that the inflation target is actually attained over time, there is a risk of weakening confidence in monetary policy. 
Uten resultater som viser at inflasjonsmålet faktisk nås over tid, risikerer vi å svekke tilliten til pengepolitikken.
There is therefore a need for more targeted instruments that can curb systemic risk. 
Det er derfor behov for mer målrettede virkemidler som kan demme opp for systemrisiko.
Measures of this type will generally be relevant during upturns marked by optimism. 
Tiltak av denne typen vil som regel være aktuelle i oppgangsperioder preget av optimisme.
At the same time, the immediate benefits of these measures will not be readily apparent, since benefits will primarily take the form of a reduced risk of turbulence somewhat further ahead. 
Samtidig vil de umiddelbare gevinstene av tiltakene være lite synlige, ettersom de først og fremst vil komme i form av redusert fare for uro et stykke fram i tid.
The Commission proposes establishing a clear division of responsibilities and roles among the government bodies taking part in macroprudential oversight and regulation. 
Utvalget foreslår at det etableres en klar ansvars- og rollefordeling mellom myndighetsorganene som deltar i arbeidet med makrotilsyn.
The Commission's model gives Norges Bank formal responsibility for providing advice on the use of discretionary instruments in the macroprudential regulation of the financial system. 
I utvalgets modell gis Norges Bank et formelt ansvar for å gi råd om bruken av diskresjonære virkemidler i makroreguleringen av det finansielle systemet.
Norges Bank should provide the advice in the form of open submissions to the Ministry of Finance and Finanstilsynet (the Norwegian financial supervisory authority (FSA)). 
Disse anbefalingene gis i offentlig brev til Finansdepartementet og Finanstilsynet.
The FSA will have to explain what it does to follow up the recommendations from Norges Bank, or why it has decided to not follow up the recommendations. 
Finanstilsynet må redegjøre for hva tilsynet foretar seg for å følge opp tilrådningene fra Norges Bank, eventuelt hvorfor de velger ikke å følge opp anbefalingene.
The Commission also notes the need for the FSA to be given sufficient authority to make use of relevant instruments. 
Utvalget peker videre på at Finanstilsynet må gis tiltrekkelige hjemler til å kunne ta i bruk de relevante virkemidlene.
Furthermore, the Commission recommends predefined criteria determining when instruments in macroprudential regulation should be employed. 
Utvalget anbefaler videre forhåndsdefinerte kriterier for når virkemidler i makroreguleringen skal tas i bruk.
Overall, Norges Bank finds that the model proposed by the Financial Crisis Commission will provide an appropriate division of roles and responsibilities among the Ministry, Norges Bank and the FSA in this area. 
Samlet sett vurderer Norges Bank at den foreslåtte modellen fra Finanskriseutvalget vil gi en hensiktsmessig rolle- og ansvarsfordeling mellom departementet, Norges Bank og Finanstilsynet på dette området.
The model is based on the current division of responsibilities among the three parties in financial stability work and ensures that good use is made of the expertise in the various institutions. 
Modellen bygger på dagens ansvarsfordeling mellom de tre partene i arbeidet med finansiell stabilitet og bidrar til at den kompetansen som ligger i de ulike institusjonene blir nyttiggjort på en god måte.
Given that new instruments for oversight and regulation of systemic risk are introduced, the model will, in Norges Bank's view, be a natural continuation of this division of labour. 
Gitt at det skal innføres nye virkemidler i arbeidet med tilsyn og regulering av systemrisiko, vil modellen etter Norges Banks syn være en naturlig videreføring av denne arbeidsdelingen.
The Ministry of Finance has overriding responsibility for the work on financial stability. 
Finansdepartementet har det overordnede ansvaret i arbeidet med finansiell stabilitet.
The Ministry will also have this responsibility in the model the Commission is proposing, by determining objectives and considerations to be taken into account and the instruments that can be used. 
Det vil de også ha i modellen utvalget foreslår, gjennom å fastsette hvilke mål og hensyn som bør ligge til grunn for utøvelsen, og hvilke virkemidler som kan benyttes.
The FSA is responsible for ensuring that individual financial institutions have sound management and control routines and comply with legislation and requirements applicable at any time, such as capital adequacy and liquidity standards. 
Finanstilsynet har ansvar for å påse at den enkelte finansinstitusjon har god styring og kontroll og oppfyller de lover og krav som til en hver tid gjelder, for eksempel krav til kapitaldekning og likviditet.
This will not be changed in the Commission's proposed model. 
Det vil ikke endres i utvalgets forslag til modell.
In many respects, measures to limit systemic risk will entail the use of the same instruments as used in microprudential regulation, though the purpose is addressing overall risk in the financial system. 
Tiltakene mot systemrisiko vil på mange måter innebære bruk av samme virkemidler som i mikroreguleringen, men formålet er hensynet til samlet risiko i det finansielle systemet.
The FSA should inform financial institutions of the level of the countercyclical capital buffer under Basel III through regulations and guidelines and ensure compliance, just as the FSA implements other requirements and administrative orders vis-à-vis financial institutions. 
Det vil derfor være naturlig at det er Finanstilsynet som informerer finansinstitusjonene om nivået på den motsykliske kapitalbufferen under Basel III gjennom forskrifter og retningslinjer, og påser at den blir oppfylt, på samme måte som Finanstilsynet gjennomfører øvrige krav og pålegg overfor finansinstitusjonene.
The same applies, for example, to additional capital requirements for systemically important banks and requirements for loan-to-income and loan-to-value ceilings. 
Det samme gjelder bl.a. eventuelle ekstra kapitalkrav for systemviktige banker, og krav om begrensninger på lån i forhold til inntekt og panteverdi.
In Norges Bank's view, the FSA should assess and dimension discretionary countercyclical measures separately from measures aimed at individual institutions' solvency, including determining capital requirements under Pillar 2 of the Basel framework. 
Finanstilsynets vurdering og dimensjoneringen av de diskresjonære, motsykliske tiltakene bør etter Norges Banks vurdering gjøres adskilt fra tiltak rettet mot enkeltinstitusjoners soliditet, herunder fastsettelsen av kapitalkrav under pilar 2 i Basel-regelverket.
This is also proposed by the Commission. 
Utvalget foreslår også dette.
The distinction between requirements the FSA has imposed on institutions to address system-wide risk and requirements that have been imposed to address institution-specific risks will then be clear. 
Det vil da fremgå hvilke krav Finanstilsynet har pålagt ut fra hensynet til systemrisiko og hvilke krav som er pålagt med utgangspunkt i risikoer som den enkelte institusjon står overfor.
As discussed in 1.2, financial stability is one of Norges Bank’s main objectives in the work on promoting economic stability. 
Som drøftet under 1.2, er finansiell stabilitet et av Norges Banks hovedmål i arbeidet med å trygge økonomisk stabilitet.
Norges Bank has a duty to inform the Ministry of Finance when, in the Bank’s judgment, there is a need for measures to be taken by others than the Bank in the field of monetary, credit or foreign exchange policy. 
Norges Bank har en plikt til å underrette Finansdepartementet når det etter bankens oppfatning er behov for tiltak av penge-, kreditt- og valutapolitisk karakter av andre enn banken.
The Commission’s proposal to assign clearer formal responsibility to Norges Bank to give advice on the use of discretionary measures to limit systemic risk is a natural extension of the Bank’s existing role in this area. 
Utvalgets forslag om at Norges Bank skal pålegges formelt ansvar for å gi råd om diskresjonære tiltak mot systemrisiko vil være en naturlig videreutvikling av bankens eksisterende rolle på dette området.
The Commission proposes a model where Norges Bank gives advice about the use of instruments and where the FSA is responsible for their implementation, or for providing an explanation of why recommendations have not been followed. 
Utvalget foreslår en modell der Norges Bank gir råd om innretningen av virkemidlene, og der Finanstilsynet har ansvar for å implementere disse, eller begrunne hvorfor tilrådningene ikke følges.
In the opinion of Norges Bank, the Commission’s proposed model provides for a clear division of responsibilities. 
Etter Norges Bank vurdering gir utvalgets forslag en ryddig ansvarsfordeling.
Such a model will require a clear mandate with clear procedures for the institutions involved. 
En slik modell vil kreve et klart mandat med klare prosedyrer for de berørte institusjonene.
The mandate, ie the legal basis for the competencies of both the FSA and Norges Bank, must specify the instruments to which it applies and must clearly define the purpose of the instrument. 
Mandatet, dvs. rettsgrunnlaget for både Finanstilsynets og Norges Banks kompetanse, må presisere hvilke virkemidler som omfattes, og det må inneholde en presisering av formålet med virkemiddelbruken.
There must be confidence that both the advice on the use of instruments and the FSA’s implementation are determined on the basis of thorough professional assessments. 
Det skal være tillit til at både rådene om virkemiddelbruken og Finanstilsynets oppfølging dem fastsettes på bakgrunn av grundige faglige vurderinger.
It will be important to maintain a high degree of transparency around the analyses on which the recommendations are based and the supervisory authority’s implementation. 
Stor grad av åpenhet rundt analysene som ligger til grunn for tilrådningene, og om tilsynets oppfølging, vil være viktig i denne sammenheng.
As principal, the Ministry of Finance should ensure that the exercise of macroprudential regulation is reviewed and evaluated regularly, both with regard to the regulatory framework, systems of analysis and implementation. 
Finansdepartementet bør som oppdragsgiver påse at utøvelsen av makroreguleringen evalueres jevnlig, både når det gjelder rammeverk, analyseapparat og implementering.
Such reviews will contribute to building up confidence in the system. 
Slike gjennomganger vil bidra til å bygge opp troverdighet til systemet.
For the same reason, the advice provided should be based on an established system of analysis. 
Av samme grunn bør rådene bygge på et rammeverk for analyse som er offentlig kjent.
The Commission recommends pre-defined criteria for the use of instruments. 
Utvalget anser at det hadde vært ønskelig med forhåndsdefinerte kriterier for virkemiddelbruken.
In Norges Bank’s view, any pre-defined rules must be supplemented by judgment to function well in practice. 
Etter Norges Banks syn må slike forhåndsdefinerte regler suppleres med bruk av skjønn for å fungere godt i praksis.
One of the reasons for this is the risk of financial instability related to various aspects of banking activity and conditions outside the banking system. 
Dette skyldes bl.a. at faren for at finansiell ustabilitet kan oppstå, er knyttet til ulike sider ved bankenes virksomhet, og ulike forhold utenfor banksystemet.
Macroprudential oversight must therefore be conducted using instruments appropriate to the situation at any time and be based on discretionary judgment. 
Derfor må utøvelsen av makrotilsyn være knyttet til virkemidler som tilpasses den aktuelle situasjonen, og baseres på faglig skjønn.
At the same time, this highlights the need for a high degree of transparency concerning the methodological basis for the use of instruments. 
Samtidig understreker dette at det må være stor åpenhet om det metodiske grunnlaget for virkemiddelbruken.
Crisis resolution 
Kriseløsning
The Financial Crisis Commission proposes exploring a number of changes that should be made soon in the Norwegian crisis resolution system. 
Finanskriseutvalget foreslår å utrede flere endringer som raskt bør gjøres i det norske kriseløsningssystemet.
These include: 
Disse omfatter:
instructing banks to draw up a resolution plan, or living will, to ensure that banks can be wound up or restructured without exposing the economy to considerable burdens in the form of financial instability or high public expenditure. 
Pålegg om at banker utarbeider et banktestament, slik at de kan avvikles eller omstruktureres uten at samfunnet påføres store belastninger i form av finansiell ustabilitet eller store offentlige utgifter.
the possibility of splitting up a bank or establishing a bridge bank to facilitate the continued provision of banking services while shareholders and unsecured creditors absorb losses. 
Mulighet for å splitte opp en bank eller opprette en brobank, slik at det blir enklere å videreføre sentrale banktjenester samtidig med at eiere og ikke-garanterte kreditorer tar tap.
the possibility of forced conversion of debt to equity, for example through convertible bonds that are converted to equity capital when capital falls below a certain threshold or statutory debt to equity conversion. 
Mulighet for tvungen omgjøring av gjeld til egenkapital, for eksempel ved konvertible obligasjoner som gjøres om til egenkapital når kapitalen faller under et bestemt nivå, eller ved en tvungen omgjøring av gjeld til egenkapital.
Furthermore, the Commission proposes a review of the thresholds under the Guarantee Schemes Act that determine when the authorities should intervene. 
Videre foreslår utvalget at banksikringslovens terskelverdier for når myndighetene griper inn, gjennomgås.
Preparations should be made to allow for sufficiently early intervention and threshold values should reflect both bank capital and bank liquidity. 
Det bør legges til rette for tilstrekkelig tidlig inngripen, og terskelverdiene bør knyttes både til bankenes kapital og likviditet.