natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The ocean passenger lines lost customers to airlines through the 1960s. 
Den oversjøiske rutetrafikken med passasjerer måtte gi tapt for konkurransen fra flyene utover i 1960-årene.
Nevertheless, the level of activity on sea routes to the continent remains high, now with freighters and passenger car ferries. 
Likevel er det stadig mye trafikk sjøveien til kontinentet, nå med lasteskip og kombinerte passasjer- og bilferger.
The prospects for fishing, trapping and hunting brought the first settlers to the Norwegian coast around 11 000 years ago. 
Det var utsiktene til fiske og fangst som brakte de første bosetterne til norskekysten for vel 11 000 år siden.
In the beginning, marine mammals such as seal and walrus were the most important, but fishing gradually gained in importance. 
I begynnelsen var sjøpattedyr som sel og hvalross viktigst, men etter hvert fikk fisket større betydning.
The evidence is that many of the oldest seasonal settlements are located at sites with good coastal fishing. 
Dette vises ved at mange av de eldste sesongboplassene er plassert på steder med godt kystfiske.
When agriculture was introduced much later, the first farms were situated along the coast in close proximity to fishery resources. 
Da jordbruket langt senere ble innført, ble de første gårdsbrukene langs kysten plassert i høvelig avstand til fiskeressursene.
In this way arose the hardy combination livelihood of the fisherman-farmer. 
Slik oppstod fiskerbondens seiglivede kombinasjonsdrift.
Fishing and agriculture were easily combined, since the fisheries are at their best during the dark season when the soil is resting, crops have long been harvested and the butter and cured meat have been brought indoors. 
Fiske og jordbruk lot seg lett kombinere, ettersom fiskeriene er på sitt beste i den mørke årstiden når jorden hviler, avlinger for lengst er høstet og slakt og smør brakt i hus.
The combination of fishing and farming shaped the lives of many a coastal inhabitant up until the present time. 
Denne kombinasjonsdriften formet livet til mang en kystboer helt fram til vår egen tid.
While for a long time the catch nearly all went to meet the needs of the household, eventually fish became Norway's primary traded good. 
Mens fisket lenge nesten utelukkende gikk til å dekke husholdningens matbehov, ble den etter hvert landets fremste handelsvare.
In the high Middle Ages, Norway had become a part of an extensive trading network that brought Norwegian stockfish (dried fish), cod liver oil and herring to a growing European urban population, at the same time as grain and other necessities went in the other direction. 
I høymiddelalderen hadde Norge blitt en del av et finmasket handelsnettverk som brakte norsk tørrfisk, tran og sild til en voksende europeisk bybefolkning, samtidig som korn og andre nødvendige varer gikk andre veien.
This became very important for the development of settlements along those sections of the coastline where natural conditions might not guarantee annual grain harvests. 
Dette ble svært viktig for bosetningsutviklingen langs de deler av kysten som fra naturens side hadde dårlige vilkår for årvisse kornavlinger.
Households had more than one leg to stand on, and the combination of fishing and farming mitigated the impact of crop failures and poor catches. 
Husholdningene fikk flere bein å stå på, og kombinasjonsdriften dempet den negative effekten av avlingsvikt og feilslått fiske.
The stockfish trade turned Bergen into Norway's largest town and primary port for fish exports, and it became crucial for all settlements in rowing or sailing distance from the annual appearance of spawning cod in Lofoten and other places. 
Tørrfiskhandelen formet Bergen som landets største by og fremste fiskeeksporthavn, og fikk avgjørende betydning for alle bygder som lå i ro- eller seilingsavstand til de årvisse innsigene av gyteklar skrei i Lofoten og andre steder.
One indication of the historical stability of these fisheries is the fact that many of the boat types used for fishing underwent only minor changes between the Middle Ages and modern times. 
Den historiske stabiliteten i disse fiskeriene kommer blant annet til uttrykk ved at flere av båttypene som ble brukt under fisket, bare gjennomgikk små endringer fra middelalderen til moderne tid.
With cheaper salt and new markets, in the 1700s and 1800s, herring and salt cod assumed the role as dominant export products. 
Med billigere salt og nye markeder fikk sild og klippfisk i løpet av 1700- og 1800-tallet rollen som den dominerende eksportvaren.
The dramatic growth of the herring fisheries in the 1800s supported higher populations in the west and north. 
Den dramatiske veksten innen sildefiskeriene på 1800-tallet overrislet samfunnet vest- og nordpå.
New settlements sprung up, and existing market villages and towns from Vest-Agder to Nordland were reinvigorated. 
Nye tettsteder grodde fram, og gamle handelsteder og byer fra Vest-Agder til Nordland fikk en ny giv.
During a brief part of the winter season, much of the adult population in coastal towns was engaged in fishing, fish processing and trade. 
I løpet av noen korte vintermåneder var store deler av den voksne befolkningen i kystbyene sysselsatt med fiske, tilvirking og handel.
Moreover, herring came to dominate the daily diet, from the outermost islands deep into the inland valleys. 
Silda kom dessuten til å prege det daglige kostholdet fra de ytterste øyer til den dypeste innlandsdal.
By the end of the 1800s, fish processing became industrialised. 
Ved utgangen av 1800-tallet hadde industrialiseringen nådd fiskeforedlingen.
Canneries now processed a growing share of the catch of small herring and brisling. 
Hermetikkfabrikker tok nå en voksende del av fangstene av småsild og brisling.
Soon, other fish species were brined and tightly packed in tins. 
Snart ble også andre fiskeslag lagt i lake i tette blikkbokser.
Stavanger became Norway's canning capital, but canneries large and small also sprouted up elsewhere along the coast. 
Stavanger ble Norges hermetikkhovedstad, men også andre steder vokste det fram små og store fabrikker.
As the 1900s wore on, fishing methods, processing techniques and markets became increasingly diverse. 
Ut over 1900-tallet ble fangstmetoder, foredlingsteknikker og markeder stadig mer mangfoldige.
Catches increased dramatically, and fish products were exported worldwide, now in the form of stockfish, salt cod, pickled herring, tinned, frozen and fresh fish, fish meal and fish oil. 
Fangstene økte kraftig, og fiskeproduktene ble sendt ut til alle verdensdeler - nå blant annet i form av tørrfisk, klippfisk, saltet sild, hermetikk, frossen og fersk fisk, fiskemel og fiskeolje.
The diversity of products was also manifested on Norwegian dinner tables, where traditional dishes increasingly made way for practical tinned fish and frozen fillets. 
Mangfoldet av produkter viste seg også på middagsbordet i de tusen hjem, der tradisjonsmat i økende grad måtte vike til fordel for praktisk hermetikk og frossenfilet.
The same developments resulted in a declining share of the catch consumed by the fisherman's own household or sold in the local market. 
Den samme utviklingen førte til at en stadig mindre andel av fisket ble rettet inn mot egen husholdning eller det lokale markedet.
The old ties between local fisherman and the market in town were severed, and the fjords near towns became a growing arena for angling and other recreational activities. 
De gamle båndene mellom lokale fiskere og markedet i byen ble utvisket, og byfjordene ble i stedet en voksende arena for fritidsfiske og annen rekreasjonsbruk.
From the 1970s and into the new millennium, the seafood industry went from harvesting nature's surplus to creating an entire food chain from fish eggs to filets. 
Fra 1970-tallet og inn i det nye tusenåret tok sjømatnæringen steget fra å høste av naturens overskudd til å skape en næringskjede fra fiskeegg til filet.
The farming of fish, first trout and then primarily salmon, gave a boost to the coastal economy. 
Med oppdrett, først av ørret, så hovedsakelig av laks, fikk kystnæringene nye bein å stå på.
The aquaculture industry was able to make use of technological developments in fishing, while benefiting from scientific advances in biology and feed. 
Havbruksnæringen kunne gjøre bruk av den teknologiske utviklingen innen fiskeriene, samtidig som den la seg tett opp til den vitenskapelige utviklingen innen biologi og fôr.
Farmed fish reached existing seafood markets, while new, almost insatiable markets in Asia were created. 
Oppdrettsfisk nådde gamle sjømatmarkeder, samtidig som nye, nær umettelige markeder i Asia ble skapt.
Shortly after the turn of the millennium, farmed fish passed wild-caught fish in terms of export value. 
Kort tid etter tusenårsskiftet passerte oppdrettsfisk villfanget fisk i eksportverdi.
Advancing technology and global specialisation have had a profound impact on the number of fishermen, factory workers and processors. 
Teknologisk utvikling og internasjonal spesialisering har hatt en kraftig innvirkning på antallet fiskere, fabrikkarbeidere og tilvirkere.
At the same time, the evolution of the seafood industry now depends on the efforts of more areas of expertise than traditional ones. 
Samtidig hviler utviklingen av sjømatnæringen i dag på innsatsen fra stadig flere kompetansefelt enn de tradisjonelle.
New and creative use of knowledge is necessary for the industry to grow within the constraints set by nature without irreparably harming the environment. 
Ny kreativ bruk av kunnskap trengs om en skal klare å øke veksten i næringen uten å gå på akkord med de naturgitte forutsetningene, eller gjøre uopprettelig skade på natur og miljø.
It is currently hoped that this problem will be solved by utilising new species, employing algae and phytoplankton in the production of food and fish feed and by making improvements in cages and production facilities. 
En har i dag stort håp om at dette skal skje ved å utnytte nye arter, ta i bruk alger og dyreplankton i produksjon av mat og fôr, og ved å videreutvikle merder og produksjonsanlegg.
Three of these features are described below. 
Nedenfor er tre av disse elementene beskrevet.
On the 100-krone banknote, this element is a globe and on the 200-krone banknote a seamark. 
På 100-kroneseddelen kan du se en globus og på 200-kroneseddelen et sjømerke.
The element can also be found in the lower-right corner of the banknote, printed in the denomination's main colour. 
Dette motivet er også trykket i valørens hovedfarge nede til høyre.
When the banknote is held under ultra-violet light, design elements appear that are otherwise invisible. 
Når seddelen blir belyst med ultrafiolett lys, vil det lyse opp designelementer som ellers er usynlige.
Microlettering 
Mikroskrift
The fishing net is one of the oldest pieces of fishing equipment and one of Norway's most important traditional crafts. 
Garnet er et av våre eldste fangstredskaper og et av våre viktigste tradisjonshåndverk.
It is assumed that the first people to fish the coast more than 11000 years ago used fishing nets. 
En regner med at de første som tok kysten i bruk for mer enn 11 000 år siden, hadde med seg fiskegarn.
By then, the technique had already been common knowledge on the continent for thousands of years. 
Teknikken hadde da alt vært kjent på kontinentet i tusener av år.
It is fair to assume that those seeking their fortune along new coasts brought with them the ability to weave nets to catch fish, seals and birds. 
Det synes opplagt at de som søkte lykken langs nye kyster bragte med seg ferdigheter for å lage høvelige fangstgarn for fisk, sel og fugl.
This basic skill, which has since remained largely the same, involves tying knots. 
Den grunnleggende ferdigheten som siden stort sett har vært den samme, er knytting av knuter.
The production of a net starts with a knot, continues with knots, and is completed with a knot. 
Tillagingen av garn begynner med en knute, det fortsetter med en ny knute, og blir til sist ferdigstilt med en knute.
This is called "net weaving". 
Det blir kalt «å binde» et garn.
The distances between the knots determine the size of the mesh, which can vary depending on the size of the target fish species. 
Avstanden mellom knutene bestemmer hvor store garnmaskene skal være, alt etter størrelsen på byttet.
Up until modern times, the mesh size has been indirectly indicated by the number of knots in a certain length (an ell or 594 mm). 
Helt fram til vår egen tid blir maskevidden beskrevet indirekte etter hvor mange knuter - omfar - det er på en viss lengde (alen).
This method has been commonly used along the coast from the early Stone Age to modern times. 
Denne teknikken har vært allemannseie langs kysten fra eldre steinalder helt frem til vår egen tid.
Even though the technique is virtually unchanged, the materials employed and their use have changed considerably. 
Om teknikken har vært tilnærmet uforandret, har materialene og bruken endret seg mye.
The oldest nets were likely made from intestines. 
De eldste garna var trolig lagd av tarmer.
Local plant fibres were later used, including nettles and linen. 
Senere ble lokalt plantefiber tatt i bruk, blant annet fra nesler og linn.
Imported hemp and, much later, spun cotton thread were used in the Middle Ages. 
I middelalderen ble importert hamp og langt senere spunnet bomullstråd tatt i bruk.
The types of net and their uses have naturally varied widely through the ages. 
Gjennom tidene har det naturlig nok vært et utall typer garn og bruksmåter.
An important distinction, however, is between seines and other kinds of nets. 
Et viktig skille går likevel mellom garn og not.
While a seine entraps a fish, other kinds of net entangle it. 
Mens en not blir brukt til å stenge fisken inne, er et fiskegarn noe fisken setter seg fast i.
Seines have historically also been less flexible in use than other kinds of net. 
Historisk har garnet dessuten en langt større fleksibilitet enn noten.
They were therefore more expensive to produce, more labour intensive to use and the catch needed to be shared with the owner of the land from where it was fixed. 
Dermed var den dyrere å lage, mer arbeidskrevende å sette, og fangsten måtte deles med den som eide grunnen den ble satt fra.
A net can be small enough to be handled by one person. 
Et garn kan være så lite at en person kan håndtere det.
Working together, several nets can be connected to make an efficient linked net. 
Er man flere i lag, kan garnene sammen knyttes sammen til en effektiv garnlenke..
Nets are also very flexible in terms of both fishing depth and target species. 
Garn er dessuten svært fleksibelt med tanke på både dybde og fiskeslag.
They can be set on the sea floor or at the surface, drift with the current or several nets can be set at various depths. 
En kan sette det på bunnen, i vannoverflata, la det drive med strømmen, eller sette flere garn samtidig på ulike dybder.
Knowledge of the submarine landscape and fish migration patterns were traditionally combined with the precise use of floats. 
Kjennskapen til det undersjøiske landskapet og fiskens vandringer ble tradisjonelt kombinert med finstemt bruk av ulike oppdriftsmidler kalt «fløyt», «kavl» eller «blåse».
Sinkers extended fishing nets and held them in position below the surface. 
Et søkke, i form av garnstein, sørget for å strekke garnet og holde det nede.
A feel for the tensile strength of fishing nets and whether they could be pulled up was crucial. 
En måtte også ha begrep om garnets tåleevne og mulighet til å trekke garnet opp.
If the catch was too heavy, the net could end up as a heap on the sea floor, and the catch would be lost. 
Ble fangsten for tung, kunne garnet ende opp som en dynge på bunnen, og fangsten gikk tapt.
It would also be bitter to have to cut the leadline if the net became stuck on the sea floor. 
Likeledes var det bittert å måtte kutte garnlenka dersom den hadde viklet seg fast i bunnen.
The direct transfer of expertise in fishing and the production of fishing gear eventually became less important. 
Den direkte overføringen av kunnskap mellom fisket og produksjonen av fiskeredskapen etter hvert mindre viktig.
In the early 1900s, motorised net drums replaced muscular strength in determining the size and length of fishing nets. 
Motordrevet garnspill avløste tidlig på 1900-tallet muskelkraften som avgjørende faktor for størrelse og lengde på garnene.
With new materials such as plastic and nylon, almost all knowledge of the limitations of fishing net materials became redundant. 
Med nye basismaterialer som plast og nylon ble nær sagt all kunnskap om garnmaterialenes begrensing overflødig.
Mesh size, length and fishing net depth are now more attuned to what fish stocks can bear than what the net material can carry. 
Maskevidde, lengde og dybde på garnet handler nå mer om hva fiskebestanden tåler enn hva garntråden evner å bære.
Address by Central Bank Governor Svein Gjedrem to the Finance Group at the Norwegian School of Economics and Business Administration, 16 October 2002 
Sentralbanksjef Svein Gjedrem Foredrag holdt i Finansgruppen på Norges Handelshøyskole i Bergen, 16. oktober 2002
The text below may differ slightly from the actual presentation. 
Med forbehold om endringer under fremføringen.
The address is based on the assessments presented at Norges Bank's press conference following the Executive Board's monetary policy meeting on 18 September and on previous speeches. 
Foredraget bygger på vurderingene gitt på Norges Banks pressekonferanse etter rentemøtet 18. september samt på tidligere foredrag.
Monetary policy is conducted by Norges Bank according to the guidelines laid down by the Government in the Monetary Policy Regulation. 
Pengepolitikken utøves av Norges Bank etter retningslinjer (forskrift) fastsatt av Regjeringen.
The most important monetary policy instrument is the interest rate on banks' deposits with Norges Bank (the sight deposit rate). 
Det viktigste virkemiddelet i pengepolitikken er renten på bankenes innskudd i Norges Bank (foliorenten).
The sight deposit rate forms a floor of the corridor for short-term money market rates and influences banks' lending and deposit rates. 
Foliorenten danner et gulv for de kortsiktige rentene i pengemarkedet og påvirker bankenes utlåns- og innskuddsrenter.
Over time, the use of petroleum revenues is to be equivalent to the expected real return on the Government Petroleum Fund, i.e. 4 per cent of the Fund. 
Over tid skal bruken av oljeinntektene svare til den forventede realavkastningen av Petroleumsfondet, det vil si 4 prosent av fondet.
When the use of oil revenues is linked to the structural, non-oil deficit, automatic stabilisers can function. 
Når bruken av oljeinntekter knyttes til det strukturelle, oljekorrigerte underskuddet, får de såkalte automatiske stabilisatorene virke.
This means allowing higher tax revenues to strengthen the budget balance during a boom in the economy, and to have the opposite effect during a downturn. 
Det betyr blant annet at en i en høykonjunktur lar økte skatteinntekter slå ut i bedret budsjettbalanse, og motsatt i en lavkonjunktur.
The inflation target is set at 2½ per cent. 
Inflasjonsmålet er 2½ prosent.
There are good reasons why monetary policy is oriented towards keeping inflation low and stable. 
Det er gode grunner til at pengepolitikken rettes inn mot å holde inflasjonen lav og stabil.
There are high costs associated with high inflation. 
Høy inflasjon koster.
It increases uncertainty about future income and expenses among households and enterprises. 
Husholdninger og bedrifter blir mer usikre på sine fremtidige inntekter og utgifter.
This will result in unsound investments and wider fluctuations in the economy. 
Det gir opphav til feilinvesteringer og større svingninger i økonomien.
It is equally important to avoid deflation, a fall in prices, because this often accompanies and can amplify a downturn. 
Det er like viktig å unngå deflasjon - nedgang i prisene - fordi det lett går hånd i hånd med, og kan forsterke, nedgangstider i økonomien.
Low and stable inflation provides households and enterprises with a clear indication of changes in relative prices. 
Lav og stabil inflasjon sikrer at endringene i relative priser kommer tydelig fram for husholdningene og bedriftene.
This makes it easier to make the right decisions and contributes to greater price stability in financial and property markets than would otherwise have been the case. 
Det gjør det enklere å fatte riktige beslutninger, og det bidrar til mer stabile priser i finansmarkedene og i eiendomsmarkedene enn ellers.
This is the best contribution monetary policy can make to economic growth and stability. 
Det er det beste bidraget pengepolitikken kan gi til vekst og stabilitet i økonomien.
We have had four periods of very high inflation over the past 100 years; during the two world wars, the Korean War and a 15-year period from the first half of the 1970s to the second half of the 1980s. 
Vi har hatt fire perioder med virkelig høy inflasjon de siste 100 årene, under de to verdenskrigene og Koreakrigen, samt en 15 års periode fra første halvdel av 1970-årene til andre halvdel av 1980-årene.
In Norway, very high inflation is a wartime phenomenon and a 1970s and 1980s phenomenon. 
Virkelig høy inflasjon er i Norge et krigsfenomen og et 1970- og 80-tallsfenomen.
Substantial real economic losses and financial instability have followed in its wake. 
I kjølvannet av den høye inflasjonen har vi opplevd store realøkonomiske tap og finansiell ustabilitet.
High inflation was a costly affair. 
Inflasjonen kostet dyrt.
The fourth period of high inflation was unlike the three previous periods. 
Den fjerde perioden med høy inflasjon var ulik de tre foregående.
In the 1970s and 1980s, inflation accelerated gradually. 
I 1970- og 80-årene tiltok inflasjonen gradvis.
It was not as high as during the two world wars, but it took a long time for the level to fall. 
Den ble ikke så høy som under verdenskrigene, men det tok lang tid før inflasjonen kom ned.
The fixed exchange rate system of the post-war period, the Bretton Woods system, broke down in 1971. 
Etterkrigstidens fastkurssystem, det såkalte Bretton Woods-systemet, brøt sammen i 1971.
The Yom Kippur War followed two years later, with the OPEC countries' oil embargo and the first oil crisis. 
Et par år senere kom Yom Kippur-krigen, med OPEC-landenes leveransestopp og den første oljekrisen.
The sharp increase in oil prices led to a fall in productivity growth and to stagnation and higher unemployment in Western economies. 
Den kraftige økningen i oljeprisen ga et fall i veksten i produktiviteten og førte til stagnasjon og økt arbeidsledighet i de vestlige økonomiene.
Inflation took root in many countries at the same time. 
Samtidig fikk inflasjonen feste i mange land.
In Norway, the welfare state was rapidly developed and transfers to the business sector increased considerably, partly because we were expecting substantial oil revenues in the future. 
I Norge ble velferdsstaten og overføringene til næringslivet bygget raskt ut, blant annet fordi vi ventet store framtidige oljeinntekter.
Economic policy sought to build a bridge over what was expected to be a temporary downturn in the global economy. 
Den økonomiske politikken søkte å bygge bro over det som var ventet å bli en midlertidig nedgang i verdensøkonomien.
This resulted in a contest for economic resources between the business sector and the public sector - between the internationally exposed and sheltered sectors. 
Det førte til en kamp om realressursene i økonomien, mellom næringslivet og det offentlige, og mellom konkurranseutsatt og skjermet sektor.
With a policy of low interest rates and devaluations, inflation took root. 
Med lavrentepolitikk og devalueringer festet inflasjonen seg.
During the period of low interest rates and devaluations in the 1970s and 1980s, the Norwegian economy was without a nominal anchor. 
Norsk økonomi manglet et nominelt ankerfeste under lavrente- og devalueringsperioden på 1970- og 80-tallet.
The fixed exchange rate policy introduced in 1986 reinstated monetary policy as an instrument of economic policy and laid the foundation for more stable economic developments. 
Fastkurspolitikken fra 1986 gjenreiste pengepolitikken og la et grunnlag for en mer stabil økonomisk utvikling senere.