natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Classical music in crisis 
Klassisk musikk i krise
The backdrop to this discussion is the fact that classical music is facing a crisis, Orning claims. 
Bakteppet for hele denne diskusjonen er det faktum at den klassiske musikken befinner seg i en krise, hevder Orning.
Audience figures are falling, record sales are on the slide, and music is getting significantly less public attention in newspapers, on the radio and on TV. 
Publikumstall går ned, platesalg går ned, og musikken har fått en markant nedgang i offentlig oppmerksomhet, både i aviser, på radio og tv.
The pressing question is therefore how we can bring this brilliant music to the contemporary public in new ways. 
Derfor blir spørsmålet om hvordan vi kan bringe denne fantastiske musikken ut til folket i vår egen samtid på nye måter, et brennende spørsmål.
She believes that music education still has some way to go in this respect. 
Her har musikkutdanningen en vei å gå, mener hun.
“For that reason, one of the most important skills for a musician today is to be able to think critically and ask critical questions of the traditions and of celebrated works of music without compromising artistic quality and integrity. 
– Det som derfor kanskje er noe av det viktigste en musiker trenger i dagens arbeidsliv er å kunne tenke kritisk, og å stille kritiske spørsmål ved tradisjonen og ved kanoniserte verk uten å gå på kompromiss med kunstnerisk kvalitet og integritet.
We’re not living in a vacuum. 
Vi lever ikke i et vakuum.
Carving out a career as a musician in a contemporary context means actively engaging with the present.” 
Det å utvikle en musikerkarriere i en samtidskontekst betyr at man må forholde seg aktivt til samtiden.
The orchestra spends a great deal of resources on audience development. 
Orkestret jobber mye med publiksumsutvikling.
It is estimated that Oslo hosts as many concerts (in all genres) as Copenhagen and Stockholm put together. 
I musikkbyen Oslo er det visstnok like mange konserter (i alle sjangre) som det er i København og Stockholm til sammen.
Creating “events” 
Å skape «eventer»
This could involve innovative touches in the concert hall. 
Det kan være gjennom innovative grep i konsertsalen.
“We often see agents market their soloists as offering something ‘extraordinary’”, says Røynesdal. 
- Vi ser at agenter gjerne profilerer solister som kan tilby noe «ekstraordinært», påpeker Røynesdal.
“The agencies are keen to attract musicians who have ‘something else’ to offer other than just being good musicians”. 
Agenturene er opptatt av de som har noe «annet» enn bare det å være flinke til å spille eller synge.
“What do you mean by ‘something else’”, asks a student in the first row. 
«Hva legger du i noe annet?», spør en student på første rad.
“It can be all manners of things, but it’s easy, or at least tempting, to bring up the pianist Lang Lang as someone who’s opened doors in a commercial sense.” 
- Det kan være veldig mye forskjellig, men det er lett, eller i alle fall fristende, å nevne en pianist som Lang Lang som åpenbart har åpnet noen nye kommersielle dører.
A new mindset 
Et nytt mind-set
Røynesdal continues to elaborate on how society is changing, on the shift from public to private funding, on orchestra closures in other European cities, and on the dilemmas she faces as the head of an institution such as the Oslo Philharmonic. 
Røynesdal fortsetter å fortelle hvordan samfunnet er i endring, om dreininger i økonomiske betingelser fra offentlig til private midler, om nedleggelser av orkestre i andre europeiske byer, og om dilemmaer ved å lede en institusjon som Oslo-Filharmonien.
Next up is Tanja Orning. 
Så bytter vi innleder til Tanja Orning.
She is a postdoc at the Norwegian Academy of Music’s Centre of Excellence in Music Performance Education (CEMPE), where she is researching musical entrepreneurship. 
Hun er post.doc i NMHs Senter for fremragende utdanning i musikkutøving, der hun forsker på musikalsk entreprenørskap.
Have ideas and act on them 
Ha idéer og gjøre noe med dem
Orning then points to the contrast between the slow learning of the actual craft (playing the instrument) and moving with the times and being creative in order to communicate the music (being an entrepreneur). 
Orning peker videre på kontrasten mellom den veldig langsomme læringen av selve håndverket (å spille et instrument), og det å følge med i tiden og være kreativ for å få formidlet musikken (å være entreprenør).
“It’s no longer a case of one person, a master, teaching you everything you need to know. 
- Det er ikke lenger én person, en mester, som kan gi dere alt dere trenger.
You need to have ideas and then do something about them,” Orning says. 
Dere må ha idéer og gjøre noe med dem», sier Orning.
“That is entrepreneurship.” 
- Det er det som er entreprenørskap.
“It’s no longer a case of one person, a master, teaching you everything you need to know. 
«Det er ikke lenger én person, en mester, som kan gi dere alt dere trenger.
You need to have ideas and then do something about them” (Tanja Orning) 
Dere må ha idéer og gjøre noe med dem.
Orning stresses that there are no quick fixes whereby you import a solution that “fixes” the creative aspect. 
Orning poengterer at det ikke finnes noen quick-fix-løsninger, der man kan importere noe utenfra som «fikser» det kreative.
“You can’t just invite a stand-up comedian to tell jokes in between your pieces – that’s not what entrepreneurship is about. 
Man kan ikke bare invitere Atle Antonsen til å fortelle vitser innimellom at en selv spiller – det er ikke det som er entreprenørskap.
The important thing is that the creativity is coming from within yourself,” Orning insists, before telling the audience: “You probably need to take more responsibility for your own careers than musicians before you have had to do.” 
Det er viktig at det kreative kommer fra deg selv, fastslår Orning, og avrunder med følgende budskap: - Dere må nok ta mer ansvar for deres karriere enn musikere før dere har vært nødt til.
Orning er utdannet cellist, med bakgrunn fra symfoniorkester og som frilanser. 
Orning er utdannet cellist, med bakgrunn fra symfoniorkester og som frilanser.
“It sounds different to jazz improvisation. 
"Det låter annleis enn improvisasjon i eit jazz-orkester.
A pioneering project 
Banebrytende prosjekt
Professor Geir Lysne is the curator of the Norwegian Wind Ensemble’s real-time music programme, which is pioneering classical orchestral music by letting the ensemble’s musicians create the music. 
Professor Geir Lysne er kurator i Det norske blåseensembles satsing på sanntidsmusikk.
This is a completely new approach to classical music performance. 
Dette er en helt ny måte å jobbe på i klassisk musikk.
Marie says: 
Marie sier:
- It also sounds different to jazz improvisation. 
-Det låter annleis enn improvisasjon i eit jazz-orkester.
I like that, because it demonstrates that your qualities as a classically trained musician are appreciated. 
Og det tykkjer eg er fint, for det viser at dei kvalitetane ein har som klassisk skolert musiker blir satt pris på.
These are classical musicians doing something extraordinary, and I think that helped make it an exciting product. 
Her er det klassiske musikarar som får til noko heilt spesielt, og det trur eg bidrog til at det vart eit spennande produkt.
The two German soloists seemed to be of the same opinion. 
Det så ut som dei to tyske solistane òg opplevde det slik.
Standing ovation 
Hyllet med stående applaus
Marie says: 
Marie forteller:
- It was a very special concert experience; something really out of the ordinary. 
-Det var ei særs spesiell konsertoppleving, absolutt noko utanom det vanlege.
It was an intense concert, as we had to keep our concentration for so long. 
Konserten var intens ettersom ein måtte holde konsentrasjonen over så lang tid.
In other words, the ensemble could have carried on playing for longer without running out of steam. 
Ensemblet hadde altså kunna spelt endå lenger utan å gå tom.
Everyone wanted to take responsibility and contribute. 
Alle ville ta ansvar og tilføre noko.
Preliminary discussions are now taking place over two new productions in Germany next year, where they are planning a new improvisation project based on the music of Debussy as well as a Nosferatu tour. 
Det er nå innledende samtaler om to nye produksjoner i Tyskland neste år, der det i tillegg til en turne med Nosferatu er planer om et nytt improvisasjons-prosjekt basert på musikk av Debussy.
Anything can happen 
Alt kan skje
Senior Lecturer Brit Ågot Brøske Danielsen is documenting and evaluating the project, and she will also carry out accompanying research into learning in different areas of practice. 
Førstelektor Brit Ågot Brøske Danielsen dokumenterer og evaluerer prosjektet, i tillegg til å følge prosjektet med forskning med særlig fokus på læring i ulike praksisfelt.
Marie talks about her experiences during the practice placement: 
Marie forteller om helt nye erfaringer og opplevelser gjennom praksisen:
- I have learnt a lot about listening during this placement, and it has probably made me better at listening during ensemble performance. 
-Av denne praksisen har eg lært mykje om lytting, og har nok vorte betre til å lytte i samspill etter dette.
Having to communicate all the time and not hide behind the music stand also turns ensemble playing into something different. 
Dette gjer at samspill blir noko heilt anna óg, ved at ein må kommunisera mykje heile tida og ikkje kan gøyme seg bak notestativet.
The feeling of having created something was really nice. 
Det var veldig fint å sitte att med følelsen av å ha skapt noko.
You could perhaps say that you normally create a new version or interpretation of a work, but it was a new and good experience to help create something that has never been performed before and will never be heard again. 
Ein kan kanskje seie at ein elles skapar ein ny versjon eller ei ny tolkning av eit verk, men det var ei heilt ny og god erfaring å vere med på å lage noko som ikkje har vore spela tidlegare og som aldri kjem til å bli spelt igjen.
The Norwegian WInd Ensemble freely improvises music to accompany the 1922 silent film Nosferatu. 
Friimprovisert filmmusikk av Det Norske Blåseensemble under Jazztage i Tyskland.
Ingrid Maria Hanken is Professor of Music Education at the same institution and manages the project. 
Ingrid Maria Hanken er professor i musikkpedagogikk samme sted og leder for prosjektet.
In this conversation between the two, we learn more about the project and the students’ experiences from participating in masterclasses. 
I en samtale mellom de to får vi et innblikk i prosjektet og studentenes erfaringer.
Read the full dialogue on the potential of the masterclass (pdf). 
Les hele dialogen om mesterklassens muligheter her (pdf).
Elias Narendran, Bachelor in Music Performance, classical guitar Ingeborg Torneberg, Bachelor in Music Education, piano 
Elias Narendran, utøvende gitar, klassisk Ingeborg Torneberg, klaver, musikkpedagogikk
Vera was only supposed to manage the reception at NMH for 14 days, but stayed for 24 years. 
Vera skulle bare sitte i resepsjonen her i 14 dager, men ble i 24 år.
This year she will welcome new students for the last time, as she will retire next year. 
I år er siste gang hun ønsker nye studenter velkommen til Musikkhøgskolen, neste år er hun pensjonist.
– The students here are so nice and polite. 
– Studentene er så hyggelige og høflige her.
They take nothing for granted. 
Og så tar de ingenting for gitt.
The board welcomes each new student. 
Rektoratet hilser på alle nye studenter.
Organ Professor Terje Winge talks to students about practicing. 
Orgelprofessor Terje Winge snakker med orgel/kirkemusikkstudenter om øving.
It's important to learn how to practice correctly! 
Det er viktig å øve riktig!
– I have known for a long time that I was starting here, but it hasn't quite sunk in yet. 
– Jeg har jo visst det kjempelenge, men det har ikke helt gått opp for meg at jeg skal gå her ennå.
Solveig Bergersen, Bachelor in Music Performance, voice 
Solveig Bergersen, utøvende sang
An attractive combination 
Attraktiv kombinasjon
Sætre shares the Norwegian Academy of Music’s ambitions for CEMPE: the centre should be a national and international spearhead of innovation in music education while still preserving the best of the old traditions. 
Sætre deler NMHs ambisjoner for CEMPE; senteret skal være en spydspiss nasjonalt og internasjonalt for å tenke nytt rundt musikerutdanning og samtidig ta vare på de gode tradisjonene.
– The Norwegian Academy of Music is an exciting place to work in the company of highly competent professionals with a broad range of skills and interests. 
- NMH er en spennende arbeidsplass med kompetente fagfolk med et stort spekter av kunnskap og interesser.
For me it is an attractive combination of music teaching, music performance education and practical development processes. 
For meg er det en attraktiv kombinasjon av musikkpedagogikk, utøvende musikkutdanning og praktisk utviklingsarbeid.
I believe CEMPE can play an important role. 
Jeg mener CEMPE kan spille en betydningsfull rolle.
Staking out a common path 
Felles vei fremover
Sætre has a background as a researcher and musician. 
Sætre har bakgrunn som forsker og musiker.
As a pianist he has a passion for contemporary music and has performed with outfits such as the Affinis Ensemble and Oslo Sinfonietta. 
Som pianist har han en forkjærlighet for samtidsmusikken og har spilt med blant annet Affinis Ensemble og Oslo Sinfonietta.
For his postgraduate degree he conducted in-depth study into music outreach, and he has since carried out research into music provision in primary and lower secondary schools at the Norwegian Academy of Music and Oslo and Akershus University College. 
Under hovedfaget fordypet han seg i musikkformidling og videre har han forsket på musikkundervisning i grunnskolen ved NMH og Høgskolen i Oslo og Akershus.
– I think my background gives me a good perspective on the areas that CEMPE specialises in, and I am looking forward to working with the great team that already exists here. 
- Jeg tror bakgrunnen min gir meg et overblikk over områdene CEMPE jobber med og jeg gleder meg til å jobbe med et så bra team som allerede finnes her.
Their projects are already well underway. 
De er allerede godt i gang med sitt arbeid.
Keynote by Kenny Werner Time: Thursday 3 December, 1430-1630 Place: Lindemansalen, Norwegian Academy of Music 
Keynote av Kenny Werner Tid: Torsdag 3. desember, kl 1430-1630 Sted: Lindemansalen, Norges musikkhøgskole
Kenny Werner is a world renowned Jazz pianist as well as a composer with a Grammy nomination and Guggenheim Fellowship among his accomplishments. 
Kenny Werner er en verdenskjent jazzpianist og komponist med en Grammy nominasjon og Guggenheim Fellowship blant sine prestasjoner.
He is also author of the book Effortless Mastery, which has been translated into numerous languages and has changed the lives of countless professional and aspiring musicians. 
Han er forfatter av boka Effortless Mastery , som har blitt oversatt til en rekke språk.
Kenny is now Artistic Director of the Effortless Mastery Institute at Berklee College of Music and has a regular article on Jazz Education in Downbeat Magazine. 
Kenny er Artistic Director ved 'Effortless Mastery Institute' på Berklee College of Music og har en fast spalte om jazzutdanning i Downbeat Magazine.
“Perfection. 
“Perfection.
360 degrees of soul and science in one human being. 
360 degrees of soul and science in one human being.
My kind of musician.” 
My kind of musician.”
– Quincy Jones om Kenny Werner 
– Quincy Jones om Kenny Werner
I had struggled for a long time with issues concerning unnecessary movement and excessive use of energy while playing. 
Jeg hadde i lang tid slitt med store utfordringer knyttet til unødvendige bevegelser og overdreven bruk av energi mens jeg spiller.
These movements got in the way of both the technical and musical aspects of my playing. 
Bevegelsene kom i veien for det tekniske så vel som det musikalske.
Different teachers had suggested numerous solutions, but I had a feeling that they were only addressing the symptoms, not the cause of my problems. 
Ulike lærere hadde mange forslag til løsninger, men jeg hadde en følelse av at de kun tok tak i symptomene, og ikke årsaken til problemene.
I felt that my problems were first and foremost linked to my desire to express something. 
Min oppfatning var at problemene først og fremst var knyttet til ønsket om å uttrykke noe.
The more involved I got in my performance, the more I would move around. 
Jo mer engasjert jeg ble, jo mer beveget jeg meg.
When Morten and I started working together it quickly became clear that my bad habits were more deep-seated than I had thought. 
Da Morten og jeg innledet vårt samarbeid, ble det fort klart at uvanene satt enda dypere enn jeg hadde trodd.
I had been assimilating them over a number of years and performed without conscious mind control. 
De var innlært over mange år, og opptrådte uten bevisst viljestyring.
I could hardly do a thing on the violin without the problems manifesting themselves in one way or other. 
Jeg kunne praktisk talt ikke gjøre noe som helst på fiolinen uten at de meldte seg til en viss grad.
Starting from scratch Morten wanted to go into more detail than I had expected, but I soon realised it was necessary. 
Å starte forfra Morten ville gå enda mer grunnleggende til verks enn jeg hadde sett for meg, men jeg innså fort at det var nødvendig.
For about a month I put most of my repertoire to one side and focused on exercises that in themselves were basic but for me posed significant challenges in the beginning. 
I omtrent en måned la jeg det aller meste av repertoar til side og gjorde øvelser som i utgangspunktet var enkle, men som for meg var veldig utfordrende i begynnelsen.
Thinking that there is so much repertoire and more complex technical challenges that you could be working on can make it difficult to accept that going back to basics in this way is the right thing to do. [caption id="attachment_1385" align="alignnone" width="4591"] Morten and Sander working closely together. 
Følelsen av at det er så mye repertoar og mer komplekse tekniske utfordringer man bør arbeide med, kan gjøre det vanskelig å virkelig tro på at det å ta et steg tilbake på denne måten er det rette.
Photo: Ingrid H. Sollie, NMH[/caption] Progress Once I got into it, I actually found it quite inspiring. 
Framskritt Da jeg først kom i gang med arbeidet, fant jeg det imidlertid ganske inspirerende.
In the beginning we worked on specific exercises, and I could see where Morten was going. 
I begynnelsen jobbet vi med konkrete øvelser hvor det var lett å forstå hva Morten var ute etter.
I soon made good progress and found satisfaction in mastering the simpler exercises. 
Jeg opplevde en ganske rask progresjon, hvor det var tilfredsstillende å mestre enklere øvelser til fulle.
It is important to note, however, that most of the things we did were intended as experiments. 
Samtidig er det viktig å merke seg at det meste vi gjorde var ment som eksperimenter.
The focus was not on achievement but rather on observing and discovering. 
Fokuset var ikke å oppnå, men snarere å oppdage og iaktta.
We were really looking for light bulb moments. 
Det var ”aha-opplevelsene” vi var ute etter.
Even after the first few months I felt as if I had improved in leaps and bounds. 
Allerede i løpet av de første månedene følte jeg at jeg gjorde store steg fremover.
I was able to perform with a much greater sense of calm, both physically and mentally, and I had acquired useful tools for developing a healthy pattern of movement. 
Jeg var nå i stand til å spille med en mye større ro, både fysisk og mentalt, og hadde gode verktøy for å øve inn et sunt bevegelsesmønster.
The teacher ’ s story 
Lærerens historie
Sander had of course acquired great skill on the violin with the help of my colleagues at the Academy by the time we started working together. 
Det er selvsagt slik at Sander allerede hadde tilegnet seg store fiolinistiske ferdigheter ved hjelp av andre kolleger ved musikkhøgskolen da vi begynte vårt samarbeid.
The problem was that he was unable to apply this skill properly. 
Problemet bestod i at han ikke fikk anvendt dem skikkelig.
You could compare it to a gymnast trying to perform a floor exercise on ice. 
Man kan sammenligne med en turner som prøver å gjennomføre sin frittstående-øvelse på speilblank is.
Every detail was laboured, with the result that the flow of movement was interrupted. 
Hver detalj måtte voktes på med den følge at flyten i bevegelsene forsvant.
We needed to find firm ground to stand on and then piece his violin playing back together again, first in terms of basics such as balance and breathing and then regaining the fluency of arm movement. 
Det var nødvendig for oss å finne trygg grunn å stå på og så sette sammen fiolinspillet på nytt, først med hensyn på grunnleggende balanse og pust, dernest følelsen av flyt i armenes bevegelser.
[caption id="attachment_1383" align="alignleft" width="300"] Photo: Ingrid H. Sollie, NMH[/caption] Unlearning and relearning I have helped several students go through such an unlearning and relearning process, and I know it is challenging for those involved. 
Av- og gjenlæring En slik av- og gjenlæring har jeg hjulpet flere studenter med, og det er krevende for den det gjelder.
Suddenly Sander suffered a relapse, almost taking him back to where he had started. 
Med ett falt Sander så å si tilbake til et nivå han hadde forlatt for mange år siden.
Paganini was replaced by basic movement, breathing and co-ordination exercises. 
Paganini ble erstattet med grunnleggende bevegelses-, puste- og koordinasjonsøvelser.
Crucial to a process like this is that it must be built on co-operation between student and teacher. 
En forutsetning for en god prosess av dette slaget er at den må bygge på et samarbeid mellom student og lærer.
Sander describes how he had to muster up the motivation to succeed. 
Sander beskriver hvordan han måtte finne den nødvendige motivasjonen til dette.
I am also impressed by the way in which he adopted the principles of the methodology and continued to refine them. 
Samtidig er jeg imponert over hvordan han gjorde de metodiske prinsippene til sine og videreutviklet dem på egen hånd.
He posed constructive questions and made reflections that helped me develop new exercises and ways of addressing his violin technique. 
Han kom med fruktbare spørsmål og refleksjoner som hjalp meg å utvikle nye øvelser og måter å belyse fiolinteknikken på.
In other words, by putting me on the spot he helped me teach him better. 
Han stilte med andre ord krav til meg og hjalp meg på den måten å undervise bedre.
Raw power The more confident Sander became about his basic technique, the more he was able to apply his virtuosic skills without falling back into his old habits. 
Rå kraft Jo tryggere Sander er blitt på sin grunnteknikk, jo mer har han kunnet anvende sine virtuose sider uten å falle tilbake til gamle vaner.
However, we still had to be on the alert when five months later we started working on Brahms’ violin concerto, which was Sander’s big ambition. 
Likevel måtte vi være på vakt da vi etter fem måneders tid begynte på Brahms fiolinkonsert, som var Sanders store mål.
Even with his reflective approach to playing, a certain amount of raw power could easily create obstacles when facing the huge musical and technical challenges that this work poses. 
Selv med det reflekterte forholdet han nå hadde til spillet sitt kunne en viss grad av rå kraft lett komme i veien for ham igjen når han var stilt overfor de massive utfordringene av både musikalsk og teknisk art dette verket byr på.
The fact that he now feels comfortable studying one of the greatest works in the violin repertoire tells me that he has succeeded in this challenging process. 
Det faktum at han nå føler seg komfortabel i arbeidet med et av fiolinlitteraturens største verk, ser jeg som en stadfestelse på at han har lyktes med denne krevende prosessen.
I should like to congratulate both him and myself! 
Jeg tillater meg å gratulere både ham og meg!
Written by Sander Tingstad and Morten Carlsen. 
Skrevet av Sander Tingstad og Morten Carlsen.