natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When the heat stored in this reservoir returns to the atmosphere in the autumn and winter, the warmth does not stay in the lower layers of the atmosphere, but rises to higher altitudes, where it influences Arctic wind systems, particularly air exchange between north and south.Warm Arctic—cold continents: climate impacts of the newly open Arctic Sea. 
Når slik oppmagasinert varme føres tilbake til atmosfæren om høsten og vinteren blir ikke varmen værende i den nedre delen av atmosfæren, men stiger høyere opp hvor den påvirker vindsystemene i Arktis med hovedvekt på luftutveksling i en i nord-sør retning.Warm Arctic—cold continents: climate impacts of the newly open Arctic Sea.
DOI:10.3402/polar.v30i0.15787" class="reflink">[9] This is probably a contributing factor in the record low temperatures and record heavy snowfall in southern Europe, along with unusually high temperatures in the Arctic in the winter of 2009-2010. 
DOI:10.3402/polar.v30i0.15787" class="reflink">[9] Dette var trolig medårsak da man opplevde rekordlave temperaturer og rekordhøye snøfall i sørligere deler av Europa og uvanlige høye temperaturer i Arktis vinteren 2009/10.
The Norwegian Polar Institute’s research on sea ice 
Norsk Polarinstitutts forskning på havis
Research done by the Norwegian Polar Institute contributes toward increased knowledge about a unique climate indicator: sea ice in the Arctic. 
Norsk Polarinstitutts forskning bidrar til å øke kunnskapen om den unike klimaindikatoren som havisen er i Arktis.
Under the auspices of the Senter for is, klima og økosystemer (ICE) the Polar Institute studies the physical processes that determine how sea ice evolves in the Arctic. 
Gjennom Senter for is, klima og økosystemer (ICE) undersøker Polarinstituttet de fysiske prosessene som styrer utviklingen av havisen i Arktis.
The project ICE-havis focuses on understanding processes that determine mass and energy exchange – both large-scale and small-scale – between atmosphere, snow, sea ice and ocean, thus increasing our knowledge about how these components interact and which processes control how sea ice evolves. 
I ICE-havis fokuseres det på å forstå prosessene som styrer masse- og energiflyten mellom atmosfæren, snøen, havisen og havet – både i liten og stor skala, og slik øke forståelsen av hvordan disse komponentene samhandler og hvilke prosesser som kontrollerer havisens utvikling.
This is achieved through extensive fieldwork in and around Svalbard, in the Barents Sea and in Fram Strait, and through model simulations using both simple and sophisticated models. 
Dette gjøres gjennom omfattende feltarbeid rundt Svalbard, i Barentshavet og i Framstredet, og gjennom modellering ved hjelp av både enkle og mer sofistikerte modeller.
At the poles, cold, dense water is formed, which flows along the depths of the oceans toward the equator; to compensate, other currents form and flow at the ocean surface toward the poles. 
I polare strøk dannes kaldt, tungt vann som strømmer mot ekvator i dyphavene og fører til at det dannes kompenserende strømmer mot polene i overflaten.
This is the motor in the ocean circulation system, which in turn regulates global climate. 
Dette er selve motoren i havsystemet, som igjen styrer utviklingen av det globale klimaet.
New bottom water forms in only a few areas of the world’s oceans. 
Nytt dypvann dannes bare i noen få havområder.
Global warming can perturb bottom water formation by warming the surface water and increasing the influx of fresh water, both of which decrease the density of the surface water. 
Global oppvarming kan påvirke dypvannsdannelse gjennom overflateoppvarming og økt ferskvannstilførsel, som begge reduserer tettheten i overflatevannet.
A considerable proportion of the fresh water in the Arctic Ocean leaves the Arctic with the East Greenland Current through Fram Strait and ends up in the Greenland and Labrador seas, where it can influence the crucial bottom water formation. 
En betydelig del av ferskvannet i Polhavet forlater Arktis gjennom Østgrønlandsstrømmen i Framstredet og ender opp i Grønlandshavet og Labradorhavet hvor det kan påvirke den viktige dypvannsdannelsen.
The Norwegian Polar Institute has been monitoring the fresh water current in Fram Strait since 1997, through permanently deployed instruments and annual research cruises across the current. 
Norsk Polarinstitutt har overvåket denne ferskvannsstrømmen i Framstredet siden 1997, gjennom permanent utplasserte instrumenter og årlige tokt på tvers av strømmen.
The Institute reports these monitoring results in MOSJ . 
Instituttet rapporterer resultatet fra denne overvåkingen gjennom MOSJ .
Snow cover, like sea ice cover, is an important factor in maintenance of radiation balance in the global climate system through the albedo effect . 
Snødekket er i likhet med havisdekket en viktig faktor mht. opprettholdelse av strålingsbalansen i det globale klimasystemet gjennom albedoeffekten .
On average, about 46 million square kilometres of the earth’s surface is covered with snow every year. 
Gjennomsnittlig dekkes omlag 46 millioner kvadratkilometer av jordas overflate av snø hvert år.
But the total area of this snow cover is decreasing, and the period when there is snow cover is getting shorter. 
Men størrelsen på det snødekte området minker, og perioden med snødekke blir også kortere.
The latest IPPC reportFifth assessment report contribution." class="reflink">[1] shows that over the last decades, the area covered by snow has decreased by about 1.6% per decade, and the spring snowmelt is occurring earlier and earlier. 
FNs klimapanels gjennomgang av tilgjengelig kunnskap og dokumentasjonFifth assessment report contribution." class="reflink">[1] viser at over de siste tiårene har området som er dekket av snø minket med om lag 1,6 % per tiår, og snøsmeltinga om våren skjer stadig tidligere.
Studies imply that the changes in surface temperature that result from changes in snow cover are smaller than those caused by altered sea ice coverage, but are more extensive and prominent in autumn and spring.The Atmospheric Response to Projected Terrestrial Snow Changes in the Late Twenty-First Century. 
Studier tyder på at endring i overflatetemperatur forårsaket av endringer i snødekket er mindre enn tilsvarende endringer grunnet forandringer i havisdekket, men er mer omfattende og fremtredende om høsten og våren.The Atmospheric Response to Projected Terrestrial Snow Changes in the Late Twenty-First Century.
Climate, 23, 6430–6437.. 
Climate, 23, 6430–6437..
DOI:10.1175/2010JCLI3899.1" class="reflink">[10] 
DOI:10.1175/2010JCLI3899.1" class="reflink">[10]
Permafrost lies under much of the land in the Arctic, and under the seabed in some places. 
Permafrost utgjør store deler av grunnen i Arktis, også noen steder under havbunnen.
Permafrost is important for global climate developments because huge amounts of greenhouse gases (mainly methane) lie “locked” inside the frozen ground and could be set free if the permafrost were to disappear. 
Permafrosten har betydning for den globale klimautviklingen ved at store mengder drivhusgasser (først og fremst metan) som så å si er «låst» i grunnen frigjøres når permafrosten forsvinner.
Permafrost is thawing at several locations in the Arctic, and its temperature is now 2°C warmer than it was 20-30 years ago.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Permafrosten tiner flere steder i Arktis, og temperaturen i permafrosten er nå 2 ˚C høyere enn for 20–30 år siden.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[11] A monitoring series reported through MOSJ , shows thawing also in Svalbard. 
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[11] En overvåkingsserie, rapportert på gjennom MOSJMOSJ , viser at tining også finner sted på Svalbard.
So far, however, it has been difficult to calculate the potential magnitude of greenhouse gas emissions from thawing permafrost, because many of the interlinked consequences of such thawing remain poorly understood. 
Det har imidlertid så langt vært vanskelig å beregne hvor store utslippene av drivhusgasser fra tinende permafrost vil kunne bli fordi det er en rekke sammenkoblede konsekvenser av slik tining som fremdeles er uavklart.
The most recent IPCC summary of available knowledge and evidence shows that the best estimate for 2100 is between 50 and 250 gigatonnes of carbon, depending on how global temperature evolves.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1] 
FNs klimapanels gjennomgang av tilgjengelig kunnskap og dokumentasjon viser at det beste estimerte anslaget for 2100 ligger på mellom 50–250 gigatonn karbon (GtC) avhengig av global temperaturutvikling.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1]
The Norwegian Polar Institute’s research on glaciers 
Norsk Polarinstitutts forskning på isbreer
Research done by the Norwegian Polar Institute contributes toward increased knowledge about the role Svalbard's glaciers play in the climate system. 
Norsk Polarinstitutt s forskningbidrar til å øke kunnskapen om Svalbard-sbreenes rolle i klimasystemet.
One topic of study is glacier mass balance – whether glaciers are growing or shrinking overall – and thus what impact they may have on the sea level. 
Blant annet studeres isbreenes massebalanse – om de vokser eller minker totalt sett –, og dermed deres innvirkning på havnivået her.
Old ice layers in glaciers can also be used as climate archives and as indicators of the distribution of environmental toxins. 
Gamle islag i breer kan også brukes som klimaarkiv, og som indikatorer på utbredelsen av miljøgifter.
Read more about glaciological research. 
Les mer om forskningen på isbreer.
Glaciers and ice sheets in polar regions influence the climate system in several ways. 
Isbreene og iskappene i de polare områdene påvirker klimasystemet på flere måter.
They too affect radiation balance through the albedo effect , just as sea ice and snow do, but they also have impact on influx of fresh water to the world’s oceans, and thus affect ocean circulation. 
Også disse påvirker strålingsbalansen gjennom albedoeffekten (som for havis og snø), men har i tillegg betydning for ferskvannstilførselen til verdenshavene, og gjennom dette havsirkulasjonen.
It has been estimated that the influx of fresh water (from all sources) has increased by 7700 km3 over the past few years. 
Det har blitt anslått at tilførselen av ferskvann (fra alle kilder) har økt med 7700 km3 over de siste årene.
If this trend continues, there is a risk of changes in major ocean currents, which would in turn have impact on global climate.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Det er en risiko for at en slik trend, dersom den fortsetter, vil endre de store havstrømmene som igjen har betydning for den globale klimautviklingen.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[11] 
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[11]
Working Group I contribution to the IPCC 5th Assessment Report "Climate Change 2013: The Physical Science Basis" 
Working Group I contribution to the IPCC 5th Assessment Report "Climate Change 2013: The Physical Science Basis"
Solar influences on climate. 
Solar influences on climate.
DOI:10.1029/2009RG000282 
DOI:10.1029/2009RG000282
Energy budget of first-year Arctic sea ice in advanced stages of melt . 
Energy budget of first-year Arctic sea ice in advanced stages of melt .
Geophysical Research Letters 40 (11).2679–2683 DOI:10.1002/grl.50517 
Geophysical Research Letters 40 (11).2679–2683 DOI:10.1002/grl.50517
DOI:10.1029/2011JD015804 
DOI:10.1029/2011JD015804
James Screen & Ian Simmons 2010. 
James Screen & Ian Simmons 2010.
The central role of diminishing sea ice in recent Arctic temperature amplification. 
The central role of diminishing sea ice in recent Arctic temperature amplification.
DOI:10.1038/nature09051 
DOI:10.1038/nature09051
Trends in Arctic sea ice extent from CMIP5, CMIP3 and observations. 
Trends in Arctic sea ice extent from CMIP5, CMIP3 and observations.
DOI:10.1029/2012GL052676 
DOI:10.1029/2012GL052676
Contribution of sea ice loss to Arctic amplification. 
Contribution of sea ice loss to Arctic amplification.
DOI:10.1029/2010GL045022 
DOI:10.1029/2010GL045022
The Atmospheric Response to Projected Terrestrial Snow Changes in the Late Twenty-First Century. 
The Atmospheric Response to Projected Terrestrial Snow Changes in the Late Twenty-First Century.
DOI:10.1175/2010JCLI3899.1 
DOI:10.1175/2010JCLI3899.1
Sea ice in the far north is undergoing radical change, signalling that the climate is not in balance. 
Havisen i nord er i betydelig endring og gir signaler om et klimasystem i ubalanse.
Land-based ice is melting in both north and south, showing that major changes are taking place. 
Smelting av de landbaserte ismassene i nord og sør viser også at store endringer er på gang.
About 15% of the world’s total sea surface is covered by ice part of the year; most of these areas are in the polar regions. 
Omtrent 15 % av havområdene i verden er dekket av havis deler av året, hovedsakelig i polarområdene.
Sea ice plays a significant role in the global climate system, and the ice both affects and is affected by global warming. 
Havisen har en betydelig rolle i det globale klimasystemet, og isen både påvirker og påvirkes av global oppvarming.
When a change in climate alters conditions in the atmosphere and oceans, sea ice responds, giving a clear warning sign of global climate change. 
Havis responderer på endringer i atmosfæren og i havet når klimaet forandrer seg og gir dermed tydelig varsler om endringer i det globale klimaet.
A range of processes, some of them interconnected, regulate how sea ice responds, and research over long time-scales is required to distinguish between the signals of climate and natural variability. 
Det er ulike, delvis koblede prosesser som styrer havisutviklingen, og langsiktig forskning er nødvendig for å identifisere klimasignalene fra naturlige svingninger.
About 10% of the earth is covered by glaciers and ice caps, again mainly in polar regions. 
Omtrent 10 % av jorda er dekket av isbreer og iskapper, hovedsakelig i polarområdene.
Ice on land is an important factor in the global climate system, particularly because of its impact on sea level, whereas melting of sea ice has no effect on sea level. 
Denne landbaserte isen har en betydelig rolle i det globale klimasystemet, og den er spesielt viktig når det gjelder regulering av havnivået, i motsetning til havis som ikke påvirker havnivået når den smelter.
Glaciers and ice caps respond to changes in the atmosphere and the sea when the climate changes, and thus also provide clear signs of global climate change. 
Isbreene og iskappene responderer på endringer i atmosfæren og i havet når klimaet forandrer seg og gir dermed også tydelig varsler om endringer i det globale klimaet.
Glaciers, and particularly the large inland ice caps, also contain vital information about the earth’s climate back in time. 
Isbreene, og spesielt innlandsisen, inneholder også viktig informasjon om tidligere tiders klima.
Snow and permafrost are other forms of ice that provide important climate signals in the northern hemisphere. 
Snø og permafrost er også former for is som er viktige klimavarslere på den nordlige halvkule.
Ice sheets, ice caps and glaciers 
Innlandsis, iskapper og isbreer
Climate research at the Norwegian Polar Institute has a special focus on sea ice, glaciers, oceanography and marine ecosystems, and much of this research is coordinated by Centre for Ice, Climate and Ecosystems (ICE). 
Klimaforskningen ved Norsk Polarinstitutt fokuserer særlig på havis, isbreer, oseanografi og marine økosystemer – og mye av forskningen er koordinert gjennom Senter for is, klima og økosystemer – ICE.
More projects about climate 
Flere prosjekter om klima
Marine ecological studies in the Marginal Ice Zone and Kongsfjorden 
Faktaside: Klima i Antarktis
Norwegian Young sea ICE cruise (N-ICE2015) 
Faktaside: Klima i Arktis
Ice on land plays a significant role in the global climate system and is crucially involved in determining sea level. 
Denne landbaserte isen har en betydelig rolle i det globale klimasystemet og er spesielt viktig når det gjelder regulering av havnivået.
Glaciers and ice caps respond to changes in the atmosphere and oceans and give clear signals about alterations in global climate. 
Isbreene og iskappene responderer på endringer i atmosfæren og i havet når klimaet forandrer seg og gir dermed tydelig varsler om endringer i det globale klimaet.
Glaciers also contain a rich store of information about climate in ancient times. 
Isbreene inneholder også viktig informasjon om tidligere tiders klima.
Antarctica has lost ice mass for two decades. 
Antarktis har mistet masse de siste to tiårene.
There, however, the losses are chiefly from a restricted area. 
Disse tapene er i stor grad fra et avgrenset område.
Status and trends 
Status og trender
About 10% of the earth’s surface is covered by glaciers, ice caps and ice sheets, mainly in polar regions. 
Omtrent 10 % av jorda er dekket av isbreer, iskapper og innlandsis, hovedsakelig i polarområdene.
About 98% of Antarctica is covered by an ice sheet with an average thickness of at least 2.1 kilometres. 
Omtrent 98 % av Antarktis er dekket av en iskappe med en gjennomsnittlig tykkelse på minst 2,1 kilometer.
This ice holds 90% of the world’s fresh water. 
Denne isen inneholder 90 % av verdens ferskvann.
The ice sheet on Greenland is the largest in the northern hemisphere and contains about 3 million km3 of ice. 
Iskappen på Grønland er den største på den nordlige halvkule og inneholder omtrent 3 millioner km 3 is.
More than half of the land in Svalbard is covered by ice: a total of 2100 glaciers large and small can be found there. 
Mer enn halvparten av Svalbards landarealer er dekket av isbreer, hele 2100 små og store isbreer finner vi her.
Glaciers carry important information about ancient climate and function as climate archives. 
Isbreene inneholder viktig informasjon om tidligere tiders klima og fungerer som et klimaarkiv.
Ice and air bubbles trapped in ice can be analysed to reveal how air temperature and atmospheric content of greenhouse gases such as CO2 and methane have changed over long time spans. 
Isen og luftbobler mellom iskrystallene kan analyseres og vise endringer i lufttemperatur og drivhusgasser, som CO2 og metan, over lange tidsperioder.
Ice cores from Antarctica can reveal temperatures 800 000 years back into the past. 
I iskjerner fra Antarktis kan temperaturen leses av 800 000 år tilbake i tid.
Ice cores from Svalbard can also be used to study climate, but these cores are trickier to interpret because summer melting is greater there than in Antarctica. 
Iskjerner fra breer på Svalbard kan også brukes i klimastudier, men større avsmelting om sommeren enn i Antarktis, gjør at tolkningen av dataene er mer komplisert.
The Arctic has not been continuously iced-over for as long as Antarctica, so climate archives in the north cover less time. 
Isen i Arktis har heller ikke ligget der uavbrutt like lenge som i Antarktis, så klimaarkivene er kortere i nord.
In glaciers at the highest altitudes in Svalbard, where summer melting is smallest, it is possible to take ice cores that go 1000 years back in time. 
På Svalbard kan man på de mest høytliggende breene, med minst sommeravsmelting, bore seg 1000 år tilbake i tid.
Sustained changes in the expanse, volume and mass of Arctic glaciers are governed by climate and oceanographic factors that affect mass balance. 
Langvarige endringer i utstrekning, volum og masse til isbreene i Arktis styres av klimaendringer og oseanografiske forhold som endrer massebalansen.
A glacier’s mass balance is the yearly balance between gain of mass, mainly in the form of snowfall, and loss of mass, attributed mainly to surface melting and runoff, and calving of icebergs. 
Massebalansen er den årlige balansen mellom økning i masse, som hovedsakelig skyldes snøfall, og tap av masse, som hovedsakelig skyldes overflatesmelting og -avrenning, og kalving av isfjell.
In the 5th IPCC report, the compilation of existing knowledge shows that nearly all the world’s glaciers are shrinking. 
I den femte rapporten fra FNs klimapanel viser sammenstillingen av kjent kunnskap at nesten alle isbreer over hele verden minker.
Of Arctic regions, Alaska and northern Canada have seen some of the greatest losses of glacier mass over the past decade, but the Norwegian Polar Institute's long observations series from Svalbard show a similar tendency. 
I Arktis er Alaska og det nordlige Canada blant de områdene som opplevde størst massetap fra isbreer det siste tiåret, men også på Svalbard viser de lange observasjonsseriene fra Norsk Polarinstitutt slik tendens.
As much as 40% of the mass is lost through calving of glaciers that flow into the ocean, at least in the areas where this has been measured.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Så mye som 40 % av massetapet foregår gjennom kalving fra isbreer som renner ut i havet, i de områder hvor dette er målt.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] From large parts of the Arctic, no measurements are available: this knowledge gap must be filled to enable future calculation of how quickly glaciers are losing mass. 
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] Det mangler målinger fra store deler av Arktis, og dette er et viktig kunnskapshull som må fylles for å kunne beregne hastigheten på isbreenes massetapet i framtiden.
A recent study calculated how the ice sheets of Greenland and Antarctica contribute to sea level rise and compared this with contributions from glaciers outside Greenland and Antarctica. 
En fersk studie har beregnet og sammenliknet bidraget til havnivåstigningen fra isbreer utenfor Grønland og Antarktis med innlandsisen på Grønland og i Antarktis.
Both satellite data and ground-based measurements were used. 
Både bakkedata og satellittdata ble brukt.
Between 2003 and 2009, meltwater from the world’s glaciers contributed about one third of the observed rise in sea level (global average). 
I perioden 2003–2009 bidro smeltevann fra verdens isbreer til omtrent en tredjedel av den observerte havnivåstigningen (globalt gjennomsnitt).
The Greenland and Antarctic ice sheets together contributed the same amount. 
Det er like mye som Grønlandsisen og innlandsisen i Antarktis til sammen.
The last third of the sea level rise is attributed increased volume of seawater (thermal expansion). 
Den siste tredjedelen av økningen skyldes at havet utvider seg når det varmes (termal utvidelse).
The glaciers that contribute most to sea level rise are those in the Canadian Arctic, followed glaciers in Alaska and coastal Greenland. 
Isbreene som bidrar mest til havnivåstigningen er isbreer i den kanadiske delen av Arktis, etterfulgt av Alaska og det kystnære Grønland.
The world’s glaciers (inland ice sheets excluded) annually lose an ice mass corresponding to an approximate 0.7 mm increase in sea level. 
Verdens isbreer, utenom innlandsisen, taper masse som tilsvarer en årlig havnivåøkning på omtrent 0,7 mm.
Prior to 1990, Greenland’s ice sheet was in balance. 
Før 1990 var Grønlandsisen i balanse.
Total ice mass increased with winter snowfall and decreased with summer melting and iceberg calving, and the net mass balance was essentially nil. 
Det vil si at massen økte etter vintersesongens snøfall og minket gjennom smelting om sommeren og kalving fra brefronter, og summen av massebalansen var om lag null.
Since then, the loss of mass has outstripped accumulation through snowfall. 
Senere har massetapet økt i stadig større tempo i forhold til veksten fra snø.