natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The extent of the sea ice cover has decreased sharply over the past 30 years, and the ice is disappearing faster than the climate models have been able to project. 
Havisutbredelsen har minket kraftig de siste 30 år, og isen forsvinner raskere enn klimamodellene har kunnet forutsi.
The ice is also thinner; less of it is compact, massive multiyear ice. 
Isen er også blitt tynnere, og den kompakte og massive flerårsisen er det nå mindre av.
More specifically, the IPPC summary of available knowledge from 2013 shows that the extent of the sea ice has decreased by 3.5 to 4.1% per decade in the period from 1979 to 2012, and the amount of sea ice that has survived at least one summer season has decreased by 9.4 to 13.6% per decade over the same period.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1] 
Mer konkret viser FNs klimapanels sammenstilling av tilgjengelig kunnskap i 2013 at utbredelsen av havisen har minket med mellom 3,5 og 4,1 % per tiår i perioden 1979 til 2012, mens havis som har overlevd minst én sommer har minket med 9,4–13,6 % per tiår i samme periode.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1] Endringene i havisutbredelsen skjer med stor sikkerhet raskere enn før, og de raskeste endringene skjer i sommer- og høstmånedene.
It is quite certain that these changes in extent of sea ice are happening faster than before, and the fastest changes are seen in the summer and autumn months. 
Dokumentasjonen tyder også på at istykkelsen i Polhavet har blitt redusert med 1,3–2,3 meter i gjennomsnitt i perioden mellom 1980 og 2008.
The records suggest that the thickness of ice in the Arctic Ocean has decreased by an average of 1.3 to 2.3 metres between 1980 and 2008. 
I enkelte områder i Arktis gjør disse endringene at i perioden med isfrie forhold er økt med opptil 2 måneder.
In some parts of the Arctic this means that ice-free conditions last up to two months longer. 
De panarktiske trendene observeres også i våre nære havområder, Barentshavet og Framstredet.
The series of observations reported to MOSJ (Environmental Monitoring of Svalbard and Jan Mayen) show distinctly negative trends in ice coverage throughout the monitoring period. 
Gjennom Senter for is, klima og økosystemer (ICE) undersøker Polarinstituttet de fysiske prosessene som styrer utviklingen av havisen i Arktis.
Moreover, although these observations show great variability in the thickness of ice passing through Fram Strait, both the variability and the thickness have decreased in recent years. 
Dette gjøres gjennom omfattende feltarbeid rundt Svalbard, i Barentshavet og i Framstredet, og gjennom modellering ved hjelp av både enkle og mer sofistikerte modeller.
Taken overall, the sea ice in the Arctic is expected to continue to have less coverage and be thinner at all times of the year, albeit with regional variations. 
Totalt sett forventes havisen i Arktis å fortsette å minke i utbredelse og å tynnes gjennom hele året, selv om det vil være regionale forskjeller.
An ice-free Arctic Ocean in summer may become reality before the middle of this century. 
Et isfritt Polhav om sommeren kan bli en realitet innen midten av dette århundret.
In the global climate system, the area with ice cover will decrease with time owing to altered radiation balance (because of the albedo effect ). 
Det isdekkende arealet vil over tid blir mindre i det globale klimasystemet gjennom endringer i strålingsbalansen (på grunn av albedoeffekten ).
This will in turn have impact on other processes and driving forces that set the framework for the global climate. 
Dette vil igjen kunne påvirke andre prosesser og drivkrefter som danner rammen for det globale klimaet.
Changes in sea ice will have impact on the habitat of ice-associated species such as plankton that have evolved to live at the edge of, in, or under the ice, as well as fish, seabirds, seals, whales and polar bears. 
Endringer i havisen vil ha betydning for leveområdet til isavhengige arter, det vil si bl.a. planktonarter som er tilpasset livet langs iskanten eller i/under isen, fisk, sjøfugl, sel, hval og isbjørn.
Glaciological research at the Norwegian Polar Institute 
Forskning på isbreer ved Norsk Polarinstitutt
The Fifth IPCC Report (2013) summarising available knowledge shows that almost all of the world’s glaciers are shrinking. 
I den femte rapporten fra FNs klimapanel viser sammenstillingen av kjent kunnskap at nesten alle isbreer over hele verden fortsetter å minke.
In the Arctic, Alaska and northern Canada are among the areas where glaciers have lost most ice mass over the past decade. 
I Arktis er Alaska og det nordlige Canada blant de områdene som opplevde størst massetap fra isbreer det siste tiåret.
Several parts of the Greenland ice cap have lost mass in the past two decades, and loss of mass is spreading to new parts of this vast ice sheet. 
Flere områder på innlandsisen på Grønland har tapt masse de siste to tiårene, og massetapet sprer seg til stadig nye områder av dette store ismassivet.
The rate of loss is increasing. 
Hastigheten på massetapet øker.
Surface melting and glacier calving each contribute about half of the loss, and both melting and calving are on the increase. 
Overflatesmelting og isbrekalving står for hver sin halvdel av massetapet, og både smelting og kalving øker i omfang.
The glaciers are expected to continue to lose mass – somewhere between 15 and 85% before the end of the century, depending on the future Read more about RCPs">RCPs .Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1] 
Det er forventet at isbreene vil fortsette å miste masse, med et spenn på 15–85 % massetap innen utgangen av århundret, avhengig av fremtidig Les mer om utviklingsbaner">utviklingsbane .Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1]
Melting glaciers contribute strongly to rising sea level. 
Smeltende isbreer bidrar sterkt til havnivåstigning.
The average sea level rose about 0.19 m between 1901 and 2010. 
Gjennomsnittlig havnivå har økt med omtrent 0,19 m over perioden 1901–2010.
Glaciers and ice sheets have contributed to this rise. 
Isbreene og iskappene har bidratt til denne økningen.
Average sea level is expected to continue to rise, and models predict an increase of 0.53-0.97 metres by 2100. 
Det gjennomsnittlige havnivået forventes å fortsette å øke og en økning på 0,53–0,97 meter innen 2100 er modellert.
So far, most of the increase has been caused by thermal expansion of seawater: the warmer the ocean, the greater its volume. 
Så langt har det meste av økningen vært på grunn av termisk utvidelse av havet, dvs. at et varmere hav opptar mer plass.
Melting of glacier ice is the second largest contributor to sea level rise so far, but it can become the main contributor in the future. 
Smelting av breis er den andre store bidragsyteren til havnivåøkning så langt, men kan komme til å bli den viktigste i framtida.
Changes in mass balance of the Greenland ice sheet are expected to continue contributing toward a rising sea level. 
Det forventes at endringer i massebalansen i Grønlandsisen vil fortsette å bidra til havnivåøkningen.
Ice on rivers and lakes 
Is på elver og innsjøer
Of the thousands of lakes and rivers in the Arctic, most are covered with ice at least six months per year. 
Av de tusenvis av innsjøer og elver som finnes i Arktis er flesteparten av dem isdekt i seks måneder eller mer.
Although there are regional differences in the Arctic, the period when these waters are ice-bound is shorter now than it was 100 years ago. 
Selv om det finnes regionale forskjeller i Arktis, er den isdekte perioden nå kortere enn den var for 100 år siden.
Ice forms later in the autumn, and breaks up earlier in the spring. 
Isen legger seg senere på høsten, og brekker opp tidligere på våren.
In the Arctic, the ground is covered with snow three quarters of the year. 
I Arktis er bakken dekket av snø omkring tre fjerdedeler av året.
Both satellite observations and observations on the ground show that the snow cover in the northern hemisphere has decreased over time, particularly in the spring. 
Både satellittobservasjoner og bakkeobservasjoner viser at snødekket på den nordlige halvkule har minket over tid, spesielt om våren.
These changes are most obvious in the places that are warmest, but that are nevertheless normally snow-covered for parts of the year. 
Endringene er spesielt tydelige i de områdene som er varmest, men som normalt likevel er dekket av snø deler av året.
The snow cover in the northern hemisphere will continue to shrink through the rest of this century, by as much as 25% depending on the future Read more about RCPs">RCPs .Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1] 
Snødekket på den nordlige halvkule vil fortsette å minke frem mot utgangen av århundret, opptil 25 % avhengig av fremtidig Les mer om utviklingsbaner">utviklingsbane .Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1]
That means less food for some animals and more food for others. 
Det betyr mindre mat for noen dyr og mer mat for andre.
In this way, alterations in snow season have impact on the entire ecosystem. 
På den måten får endringer i snøsesongen konsekvenser for hele økosystemet.
Higher temperatures in the Arctic will also lead to more precipitation falling as rain in the winter months. 
Med høyere temperaturer i Arktis vil også mer nedbør falle som regn i vintermånedene.
When rain falls on snow, ice forms on the surface, preventing grazers such as reindeer and musk oxen from reaching forage under the snow. 
Når regn faller på snødekke dannes det is på overflaten, som hindrer for eksempel reinsdyr og moskus i å få tak i planter under snøen.
Read more about the effects of climate change on polar ecosystems. 
Les mer om effekter av klimaendringer på polare økosystemer.
The snow cover, like sea ice, is an important factor in maintaining radiation balance in the global climate system through the albedo effect ). 
Snødekket er i likhet med havisdekket en viktig faktor med hensyn til opprettholdelse av strålingsbalansen i det globale klimasystemet gjennom [tooltip id={albedoeffekt}]albedoeffekten[/tooltip].
Read more about processes and drivers. 
Les mer om prosesser og drivkrefter.
Much of the land in the Arctic is permafrost, ground that is permanently frozen; in some places permafrost can also be found under the seabed. 
Permafrost, som er permanent frossen grunn, utgjør store deler av grunnen i Arktis, også noen steder under havbunnen.
Observations and measurements show that the temperature in the permafrost has risen in most places since the 1980s, albeit with large regional differences. 
Observasjoner og målinger viser at permafrosttemperaturer har økt i de fleste områder siden 1980-tallet, men med store regionale variasjoner.
In some places the permafrost is now 2°C warmer than it was 20-30 years ago.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Enkelte steder er temperaturen i permafrosten nå 2 ˚C høyere enn for 20–30 år siden.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[2] In parts of Scandinavia and Russia, the active layer of earth that lies atop the permafrost and that thaws in the summer, has become as much as 20 cm thicker,Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[2] I noen deler av Skandinavia og Russland har jordlaget over permafrosten, det laget som tiner om sommeren, blitt opp til 20 cm tykkereArctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[2] and there have been major reductions in permafrost in the European parts of Russia.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1] The total area of the northern hemisphere with surface permafrost is expected to decrease by as much as 80% by the end of this century, depending on the future Read more about RCPs">RCP . 
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[2] og det har vært betydelig permafrostreduksjon i den europeiske delen av Russland.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[1] Det forventes at området med overflatepermafrost på den nordlige halvkule kan bli redusert med opptil 80 % frem mot slutten av århundret, avhengig av fremtidig Les mer om utviklingsbaner">utviklingsbane .
Thawing permafrost releases greenhouse gases (mainly methane) that are currently “locked” in the ground. 
Tinende permafrost bidrar til utslipp av klimagasser (først og fremst metan) som i dag så å si er «låst» i grunnen.
When permafrost thaws it will also affect the hydrological cycle in the area. 
Når permafrost tiner vil det påvirke vannets kretsløp i området.
Small lakes and tarns will usually dry out when the permafrost thaws and their water drains away. 
Små innsjøer og tjern vil som oftest tørke ut når permafrosten tiner, og vannet dreneres bort.
The geology of Antarctica 
Geologien i Antarktis
The geology of Jan Mayen 
Geologien på Jan Mayen
The geology of Bouvetøya 
Geologien på Bouvetøya
The Norwegian Polar Institute is the national mapping authority for polar regions. 
Norsk Polarinstitutt har hovudansvar for kartlegging av dei norske polarområda.
Our geologists are researching areas where we lack knowledge of the geological conditions, and the institute is responsible for geological mapping in the Arctic and and in Antarctica. 
Vi forskar på område der vi manglar kunnskap om dei geologiske forhaldene, og er ansvarleg for geologisk kartlegging både i Arktis og Antarktis.
More about our research on geology 
Meir om vår geologiske forsking
More projects on geology 
Fleire prosjekt om geologi
The mapping of Antarctica 
Kartlegginga av Antarktis
Latest articles on geology 
Siste artikler om geologi
Most of Antarctica is covered by ice, but where mountains breach the ice, exposures are completely free of vegetation. 
Det meste av Antarktis er dekket av is, men der fjellene stikker opp av isen eksponeres blotninger som er helt fri for vegetasjon.
This gives geologists a unique opportunity to study how the rocks were formed in relation to the various geological processes that have taken place in the Earth’s crust. 
Dette gir geologene en unik mulighet til å studere bergartenes dannelseshistorie med hensyn til de ulike geologiske prosesser som har funnet sted i jordskorpa.
Geophysical techniques have recently begun to be employed to acquire information about the bedrock beneath the ice. 
I de senere år er det også tatt i bruk geofysiske metoder for å innhente informasjon om berggrunnen som finnes under isen.
Geology of Dronning Maud Land 
Geologi i Dronning Maud Land
The Fenriskjeften nunataks consist of massive quartz syenite. 
Nunatakkene i Fenriskjeften består av massiv kvarts syenitt.
The photograph shows Ulvetanna. 
Bildet viser Ulvetanna.
Photo: Synnøve Elvevold / Norwegian Polar Institute 
Foto: Synnøve Elvevold / Norsk Polarinstitutt
Many mountains in Dronning Maud Land have been given Norwegian names which reflect their appearance. 
Mange av fjellene i Dronning Maud Land har fått norske navn som gjenspeiler deres utseende.
This photograph shows the 900 m high Hoggstabben, a granite and diorite intrusion, on the left, and Vedkosten, which consists of dark charnockite, on the right. 
Bildet viser den 900 m høye Hoggstabben, en granitt/dioritt intrusjon, til venstre i bildet og Vedkosten, som består av mørk charnoklitt, til høyre.
Dronning Maud Land comprises nearly 1/6 of the Antarctic continent. 
Dronning Maud Land utgjør nærmere 1/6 av det antarktiske kontinentet.
The geology of Dronning Maud Land has been mapped and described by Norwegian, German, South African, Japanese, Indian and Russian geologists in the last few decades. 
Geologien i Dronning Maud Land har gjennom de siste tiårene vært kartlagt og beskrevet av norske, tyske, sør-afrikanske, japanske, indiske og russiske geologer.
The mountains in Dronning Maud Land reveal a deeply eroded section through an approximately 500-600 million-year-old mountain range. 
500–600 millioner år gammel fjellkjede.
At that time, Dronning Maud Land bordered up to Africa, Madagascar, Sri Lanka and India, and was part of the vast Gondwana supercontinent. 
Dronning Maud Land grenset på denne tiden til Afrika, Madagaskar, Sri Lanka og India og var en del av det store superkontinentet Gondwana .
This primeval continent comprised Antarctica, Africa, India, Australia and South America. 
Dette urkontinentet besto av Antarktis, Afrika, India, Australia og Sør-Amerika.
The bedrock of Dronning Maud Land is dominated by Precambrium rocks that originated some 1200-1000 million years ago, before the formation of Gondwana. 
1000–1200 millioner år siden, før dannelsen av Gondwana.
These rocks, which are of magmatic or sedimentary origin, occur as gneiss (ortho- and paragneiss), migmatite, calc-silicate rocks and amphibolite. 
Disse bergartene, som er av magmatisk eller sedimentær opprinnelse, opptrer som gneis (ortho- og paragneis), migmatitt, kalksilikat bergarter og amfibolitt.
The bedrock experienced a new episode of deformation, high-temperature transformation (metamorphism) and partial melting during the pan-African orogeny 500-600 million years ago. 
Berggrunnen gjennomgikk en ny episode med deformasjon, høy-temperatur omvandling (metamorfose) og delvis oppsmelting under den pan-afrikanske orogenesen for 500–600 millioner år siden.
Detailed analyses of mineral assemblages and compositions show that the metamorphism took place at temperatures of 700-850°C and pressures corresponding to a crustal depth of 25-30 km. 
Detaljerte analyser av mineralselskap, mineralsammensetning viser at omvandlingen fant sted ved temperaturer mellom 700–850°C og trykk som tilsvarer skorpedyp på omkring 25–30 km.
Large volumes of magma intruded the gneisses during this period. 
I denne tidsperioden trengte store volumer bergartsmelte inn i gneisene.
The magma solidified to form new rocks like granite, charnockite and syenite. 
Smeltene størknet og dannet nye bergarter som granitt, charnokitt og syenitt.
These magmatic intrusions are massive and sometimes very coarse grained and the rocks often form spectacular, jagged peaks and alpine ranges that are so characteristic for the landscape in central parts of Dronning Maud Land. 
Disse magmatiske instrusjonene er massive og stedvis svært grovkornet, og bergartene danner ofte spektakulære spisse tagger og tinderekker som er så karakteristisk for landskapet i sentrale deler av Dronning Maud Land.
Another characteristic feature of the granitoid rocks in Dronning Maud Land is the dark-brown weathering colour, which often makes them recognisable at a long distance. 
Et annet karakteristisk trekk ved de granitoide bergartene i Dronning Maud Land er den mørke brune vitringsfargen som gjør at bergarten ofte gjenkjennes på lang avstand.
Towards the end of the pan-African orogeny, the thickened crust became unstable. 
Mot slutten av den pan-afrikanske orogenesen ble den fortykkede jordskorpen ustabil.
Extension of the crust in Dronning Maud Land led to rocks from a deeper level in the crust being carried to higher levels. 
En strekning av skorpen i Dronning Maud Land førte til at bergarter fra dype skorpenivå ble hevet til grunnere nivåer.
The extension (stretching) continually occurred from deeper crustal levels, where ductile (plastic) deformation of the rock mass takes place, towards higher crustal levels, where the crust deforms in a brittle fashion. 
Strekningen (ekstensjonen) foregikk kontinuerlig fra dypere skorpenivåer der deformasjonen av bergartsmassen skjer duktilt (plastisk), og så gradvis mot høyere skorpenivå der skorpen deformeres sprøtt.
Structures formed at the different crustal levels can be observed as folds, shear zones and faults.Geology of eastern Mühlig-Hofmannfjella and Filchnerfjella in Dronning Maud Land, East Antarctica: A preliminary report on a Japan-Norway-Germany joint geological investigation. 
Strukturer dannet på de ulike skorpenivå kan observeres som folder, skjærsoner og forkastninger.
Polar Geoscience 16: 108–136." class="reflink">[1] Pan-African decompressional P-T path recorded by granulites from central Dronning Maud Land, Antarctica. 
Polar Geoscience 16: 108–136." class="reflink">[1] Pan-African decompressional P-T path recorded by granulites from central Dronning Maud Land, Antarctica.
Mineralogy and Petrology 107(5): 651–664. 
Mineralogy and Petrology 107(5): 651–664.
DOI:10.1007/s00710-012-0249-z." class="reflink">[2] 
DOI:10.1007/s00710-012-0249-z." class="reflink">[2]
Dronning Maud Land as a natural laboratory 
Dronning Maud Land som et naturlig laboratorium
Bleaching zones on Trollslottet, Muhlig-Hofmannfjella. 
Avfargingsoner i Trollslottet, Muhlig-Hofmannfjella.
The light stripes traversing the dark rock were caused by infiltration of fluids along microfractures. 
De lyse stripene som kutter gjennom den mørke bergarten er forårsaket av væskeinfiltrasjon via mikrosprekker.
Brown rocks characterise large parts of Dronning Maud Land. 
Store deler av Dronning Maud Land er karakterisert av brune bergarter.
You can often see light-coloured zones and stripes on the cliffs. 
Ofte vil man kunne se lyse soner og striper på fjellveggene.
These stripes are caused by fluids which have transformed, bleached, the dark rocks. 
De lyse stripene er forårsaket av væsker som har omvandlet, dvs. bleket de mørke bergartene.
Crystalline rocks originating at great crustal depths are basically compact and impermeable. 
I utgangspunktet er krystalline bergarter med opprinnelse fra store skorpedyp tette og ugjennomtrengelige.
Fluids can, however, invade the rock along fractures which occur as veins in the centre of the light stripes. 
Men væsker kan trenge inn i bergarten via sprekker som opptrer som årer sentralt i de lyse stripene.
The marked colour change arose when the fluids flooded along the microfractures in the country rock, transforming the original minerals into new, hydrous minerals. 
Den markerte fargeforandringen har oppstått idet væskene strømmet gjennom mikrosprekker i sidebergarten og omvandlet de opprinnelige mineralene til nye vannholdige mineraler.
Analyses of fluid inclusions preserved in the minerals show that they consisted of water, carbon dioxide and small amounts of nitrogen. 
Analyser av væskeinneslutninger som er bevart i mineralene viser at de besto av vann, karbondioksid og små mengder nitrogen.
Fluid infiltration in the bedrock of Dronning Maud Land is far-reaching and shows regional distribution. 
Væskeinfiltrasjonen i berggrunnen i Dronning Maud Land er gjennomgripende og viser en regional utbredelse.
Because fluids can react with minerals in rocks, they alter the properties of the rocks and are thus important for processes in the Earth’s crust. 
Fordi væsker kan reagere med mineraler i bergarter, forandrer de bergartens egenskaper og er dermed viktige for prosesser i jordskorpen.
Their significance in geological processes has been an important research topic in recent years. 
Væskers betydning i geologiske prosesser har vært et viktig forskningstema de siste årene.
Owing to the good exposure where the mountains breach the Antarctic ice cap, Dronning Maud Land is a unique laboratory for studying just such processes. 
På grunn av den gode blotningsgraden der hvor fjellene stikker opp av iskappen i Antarktis, er Dronning Maud Land er et unikt laboratorium for å studere nettopp slike prosesser.
Late Pan-African fluid infiltration in the Mühlig-Hofmann and Filchnerfjella of central Dronning Maud Land, Antarctica. 
Late Pan-African fluid infiltration in the Mühlig-Hofmann and Filchnerfjella of central Dronning Maud Land, Antarctica.
Antarctica: Contributions to Global Earth Sciences: 55–62. 
Antarctica: Contributions to Global Earth Sciences: 55–62.
DOI:10.1007/3-540-32934-X_7" class="reflink">[3] 
DOI:10.1007/3-540-32934-X_7" class="reflink">[3]
Jutulsessen’s geology 
Jutulsessens geologi
Jutulhogget, Gjelsvikfjella. 
Jutulhogget, Gjelsvikfjella.
Grey gneiss is intruded by three generations of dykes. 
Grå gneis er intrudert av tre generasjoner ganger.