natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The strong westerly wind belt that surrounds the Antarctic Continent drives the world’s largest and most powerful system of currents: the Antarctic Circumpolar Current. 
Det sterke vestavindsbeltet som omkranser det antarktiske kontinentet er drivkraften bak verdens største og sterkeste strømsystem, Sørishavsstrømmen (Den antarktiske sirkumpolare strøm).
It is also assumed to be the most important driver for ocean circulation worldwide. 
Den er også antatt som den viktigste drivkraften for hele den globale havsirkulasjonen.
The Southern Annular Mode Read more about SAM">(SAM) , also known as the Antarctic Oscillation, is the main driving force creating variations in atmospheric circulation at high latitudes in the southern hemisphere. 
Det er Southern Annular Mode Les mer om SAM">(SAM) , også kjent som Antarctic Oscillation, som er hoveddrivkraften i variabiliteten i den atmosfæriske sirkulasjonen på høyere breddegrader på den sørlige halvkule.
SAM accounts for about 35% of the climatic variability seen in the southern hemisphere, and is probably the driving force behind large-scale circulation in the Southern Ocean.State of the Antarctic and Southern Ocean climate system. 
SAM står for omtrent 35 % av klimavariabiliteten på den sørlige halvkule, og er antakelig drivkraften bak storskala havsirkulasjon i Sørishavet.State of the Antarctic and Southern Ocean climate system.
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[2] In the past 50 years, SAM has shifted to a more positive phase, where air pressure is lower along the Antarctic coast and higher in mid-latitudes. 
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[2] De siste 50 årene har SAM gått over i en mer positiv fase, med lavere atmosfærisk trykk langs kysten, og høyere trykk på midlere breddegrader.
This phase shift has resulted in 15-20% stronger winds in the westerly wind belt over the Southern Ocean since the 1970s.Antarctic climate change and the environment. 
Denne faseforandringen har siden 1970-tallet ført til 15–20 % sterkere vinder i vestavindsbeltet over Sørishavet.Antarctic climate change and the environment.
Sea ice 
Havis
During the Antarctic winter, up to 18 million square kilometres of sea ice forms around the Antarctic continent, but unlike Arctic sea ice, nearly all the ice that forms in winter melts again the following summer. 
I Antarktis dannes det i vintermånedene havis som dekker opp til 18 millioner kvadratkilometer av havet rundt kontinentet, men i motsetning til Arktis smelter nesten all isen som dannes i løpet av vinteren i løpet av sommeren.
At the end of summer only about 3 million square kilometres of sea ice remains. 
Ved slutten av sommeren er det igjen bare om lag 3 millioner kvadratkilometer med havis.
This is mainly caused by the open seas. 
Det er først og fremst det åpne havet som forårsaker dette.
In an open sea, sea ice moves more freely; drift speeds are higher, and because of the land masses that limit drift to the south, the ice moves more easily toward warmer waters where it melts. 
Det åpne havet gjør at havisen kan bevege seg mer fritt, noe som resulterer i høyere drifthastigheter, og fordi det ikke finnes landmasser som begrenser driften nordover flyter isen lettere inn i varmere farvann hvor den smelter.
At its maximum extent, sea ice is distributed fairly symmetrically around the Antarctic continent. 
Ved maksimum utbredelse er havisen i Antarktis omtrent symmetrisk fordelt rundt kontinentet.
Ice extent in Antarctica is characterised by large year-to-year variability. 
Isutbredelsen i Antarktis er preget av relativt store variasjoner fra år til år.
Given that Antarctic sea ice is not particularly long-lived, it does not have an opportunity to become as thick as sea ice in the Arctic. 
Da havisen i Antarktis ikke blir der så lenge har den ikke samme mulighet til å vokse seg så tykk som havisen i Arktis.
The thickness varies considerably, but is usually 1-2 metres. 
Tykkelsen varierer betydelig, men ligger vanligvis på 1 til 2 meter.
Satellite data from Antarctica show that the average extent of sea ice has increased somewhat overall (1.2-1.8% per decade between 1979 and 2012), but that there are large regional differences. 
I Antarktis viser satellittdataene at den gjennomsnittlige havisutbredelsen har økt noe (1,2–1,8 % per tiår mellom 1979 og 2012) i området som helhet, men at det er store regionale forskjeller.
Warming may also influence bottom water formation owing to rising surface temperatures and increased fresh water runoff; this would perturb the force that drives global ocean circulation, which in turn defines the framework for the world’s climate. 
Oppvarming vil kunne påvirke dypvannsdannelse gjennom overflateoppvarming og økt ferskvannstilførsel, og påvirker dermed motoren i havsystemet, som igjen danner rammen for det globale klimaet.
Ice shelves 
Isbrem
About 10% of the dry land in Antarctica is ice shelves . 
I Antarktis er omtrent 10 % av tørre landområder isbremmer .
Fresh meltwater from the underside of these ice shelves is an important factor in sea circulation and ice cover around Antarctica. 
Ferskt smeltevann på undersiden av isbremmene er viktig for havsirkulasjonen og isdekket rundt Antarktis.
The water that runs out to sea creates a surface layer with low temperature and low salinity. 
Vannet som renner ut i havet danner et overflatelag med ferskt og kaldt vann.
The condition of ice shelves is thus an important component in the climate system. 
Tilstanden til isbremmene utgjør dermed en viktig komponent i klimasystemet.
About half the ice loss from the Antarctic ice sheet occurs through melting from the underside of ice shelves. 
Omtrent halvparten av smeltingen av innlandsisen i Antarktis skjer på undersiden av isbremmene.
Around the Antarctic Peninsula, however, the past couple decades have seen ice shelves disintegrating to a degree unprecedented in the last 10 000 years. 
Rundt Antarktishalvøya har det imidlertid pågått en nedbrytning av isbremmer de siste tiårene av en grad som ikke har skjedd de siste 10 000 år.
At the end of the 1990s, parts of the Larsen ice shelf at the Antarctic Peninsula collapsed; in 2009 the Wilkins ice shelf in West Antarctica collapsed. 
På slutten av 90-tallet kollapset deler av Larsen-isbremmen på den Antarktiske halvøya, og i 2009 kollapset Wilkins-isbremmen i Vest-Antarktis.
All told, seven of twelve ice shelves around the Peninsula have retreated, losing a total area of 28 000 km2. 
I alt har 7 av 12 bremmer rundt halvøya trukket seg tilbake med et totalt tap på 28 000 km2.
The ice is currently retreating about 6 000 km per decade.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[3] 
Hastigheten på tilbaketrekningen ligger nå på rundt 6 000 km per tiår.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[3]
Studies in recent years show that melting in the sea-to-ice interface (under the shelves) is more important than previously assumed, and suggest that this melting accounts for as much as 55% of the loss of mass from Antarctic ice shelves. 
Senere tiders studier viser at smelting i hav–is-sjiktet (undersiden) har større betydning enn tidligere antatt, og det er antydet at så mye som 55 prosent av masse tapt fra isbremmene i Antarktis skjer gjennom slik smelting.
Another crucial factor is that the ice shelves serve as retaining walls for glaciers and the ice sheet farther inland. 
Et annet perspektiv er at isbremmene demmer opp for isbreene og innlandsisen innenfor.
If the ice shelves collapse in the future, it would affect the seaward flow of land-based ice and thus also sea level. 
Dersom isbremmene i fremtiden kollapser, vil dette påvirke tilførsel av landbasert is til havet, og gjennom det havnivået.
Observed collapses of individual ice shelves on the Antarctic Peninsula have led to 300-800% increases in the flow rates of glaciers inland of where the shelves have disappeared.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[3] 
Observert kollaps av enkelte isbremmer ved Antarktishalvøya har resultert i økt avrenningshastighet på isbreene på 300–800 % i de områdene hvor bremmene har forsvunnet.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[3]
Studies in recent years show that melting in the sea-to-ice interface (under the shelves) is more important than previously assumed, and suggest that this melting accounts for as much as 55% of the loss of mass from Antarctic ice shelves. 
Det er viktig å forstå prosessene knyttet til isbremmene for å få bedre forståelse for hvordan endrede globale klimaforhold, for eksempel økte hav- og lufttemperaturer, vil innvirke på isbremmenes stabilitet og dermed på den videre klimautviklingen.
This includes research at the Norwegian Polar Institute. 
Forskning ved Norsk Polarinstitutt bidrar til dette.
Antarctic climate change and the environment. 
Antarctic climate change and the environment.
State of the Antarctic and Southern Ocean climate system. 
State of the Antarctic and Southern Ocean climate system.
DOI: 10.1029/2007RG000231 
DOI: 10.1029/2007RG000231
Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) 2013. 
Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) 2013.
Fifth assessment report contribution. 
Fifth assessment report contribution.
A seasonal cycle in the export of bottom water from the Weddell Sea. 
A seasonal cycle in the export of bottom water from the Weddell Sea.
DOI:10.1038/ngeo916 
DOI:10.1038/ngeo916
Lack of knowledge is a fundamental obstacle to a complete understanding of climate change in Antarctica.The Siple region has been identified as one of the areas where the temperature is currently rising fastest. 
Manglende kunnskap er en grunnleggende hindring for å få en full forståelse av klimaendringer i Antarktis.
Since the early 1950s, considerable warming has been measured over the Antarctic Peninsula and to some extent the rest of West Antarctica; over the same time, little change has been seen in the rest of the continent.Antarctic climate change and the environment: an update. 
Det er registrert betydelig oppvarming over den antarktiske halvøy og i mindre grad resten av Vest-Antarktis siden tidlig på 1950-tallet, samtidig som det er registrert lite endring på resten av kontinentet.Antarctic climate change and the environment: an update.
Polar Record. 
Polar Record.
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] The greatest temperature increase is seen in the western and northern parts of the Antarctic Peninsula, where the rise is 0.53°C per decade between 1951 and 2006.Antarctic climate change and the environment: an update. 
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] Den kraftigste temperaturøkningen har skjedd i vestlige og nordlige deler av Antarktishalvøya med en økning på 0,53 °C per tiår for perioden 1951–2006.Antarctic climate change and the environment: an update.
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] On the west of the Peninsula, the increase is greatest in the winter season: 1.03°C per decade in 1951-2006. 
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] Vest på halvøya har temperaturøkningen vært størst om vinteren, med en økning på 1,03 °C per tiår i perioden 1951–2006.
In the eastern parts of the Antarctic Peninsula, temperatures have increased most in summer and autumn, rising 0.41°C per decade between 1946 and 2006. 
På østsiden av Antarktishalvøya har temperaturen økt mest om sommeren og høsten, med en økning på 0,41 °C per tiår i perioden 1946–2006.
Many recent studies based on available ground measurements from research stations and automatic weather stations, as well as satellite observations, indicate that West Antarctica has also seen a temperature increase in the past few decades, calculated to about 0.1°C per decade since 1950.Antarctic climate change and the environment: an update. 
En rekke nyere studier basert på tilgjengelige bakkemålinger fra stasjoner og automatiske værstasjoner og satellittobservasjoner tyder på at også Vest-Antarktis har sett en oppvarming over de siste tiårene, beregnet til omtrent 0,1 °C per tiår siden 1950.Antarctic climate change and the environment: an update.
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] Sipleregionen er identifisert som ett av de områdene i verden hvor temperaturen øker raskest i dag.Antarctic climate change and the environment. 
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] Sipleregionen er identifisert som ett av de områdene i verden hvor temperaturen øker raskest i dag.Antarctic climate change and the environment.
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] No statistically significant changes in surface temperature have been registered elsewhere in Antarctica. 
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] Det har ikke vært registrert noen statistisk signifikante endringer i overflatetemperaturene i øvrige områder av Antarktis.
Measurements conducted since 1957 show no statistically significant changes in total precipitation in Antarctica. 
Ingen statistisk signifikant endring i nedbørsmengden i Antarktis er registrert siden 1957.
However, precipitation trends vary from region to region. 
Nedbørstrendene varierer imidlertid fra region til region.
Increased precipitation has been registered on the west of the Antarctic Peninsula. 
På vestsiden av Antarktishalvøya har man registrert økning i nedbør.
In East Antarctica, there is as yet no conclusive evidence of an increase, but in recent years, relatively large amounts of precipitation have been observed regionally in Dronning Maud Land. 
I Øst-Antarktis er det foreløpig ikke entydig dokumentasjon i denne retning, men de siste årene har det vært observert regionalt sett relativt store nedbørsmengder i Dronning Maud Land.
It is not clear whether this can be ascribed to natural variation, or marks the beginning of a long-term increase in precipitation.Recent snowfall anomalies in Dronning Maud Land, East Antarctica, in a historical and future climate perspective .Geophysical Research Letters 40 (11): 2684–2688. 
Det er uklart om dette kan tilskrives normale variasjoner eller om det er starten på en mer langsiktig økning i nedbør.Recent snowfall anomalies in Dronning Maud Land, East Antarctica, in a historical and future climate perspective .Geophysical Research Letters 40 (11): 2684–2688.
DOI:10.1002/grl.50559 " class="reflink">[3] 
DOI:10.1002/grl.50559 " class="reflink">[3]
Climate over the ocean 
Havklima
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] The temperature increase is related to the fact that this ocean current has shifted to the south owing to a southward shift of the westerly winds in the same time span. 
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] Oppvarmingen henger sammen med at denne havstrømmen har forflyttet seg sørover som følge av at vestavindsbeltet har flyttet seg sørover i samme periode.
The bottom water that forms in Antarctica and is exported to the South Atlantic has become warmer, for reasons that remain poorly understood.State of the Antarctic and Southern Ocean climate system. 
Bunnvannet som dannes i Antarktis og som eksporteres videre til Sør-Atlanteren har blitt varmere, uten at årsakene er godt nok kartlagt.State of the Antarctic and Southern Ocean climate system.
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[4] The water in the Indian and Pacific sectors of the Southern Ocean has become fresher – and the same is true of the bottom water that forms here.State of the Antarctic and Southern Ocean climate system. 
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[4] Vannet i den indiske sektoren og Stillehavssektoren av Sørishavet er blitt ferskere – dette gjelder også bunnvannet som dannes her.State of the Antarctic and Southern Ocean climate system.
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[4] Along the Antarctic Peninsula, remarkably strong warming has been registered in the upper water masses: over 1°C during the Antarctic summer in the period from 1995 to 1998; this is probably related to reduction of sea ice in the area.State of the Antarctic and Southern Ocean climate system. 
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[4] Langs Antarktishalvøya er det registrert en bemerkelsesverdig sterk oppvarming av de øvre vannmassene, høyere enn 1 ˚C over perioden 1995–1998 i sør-sommeren, noe som trolig kan knyttes til redusert havis i dette området.State of the Antarctic and Southern Ocean climate system.
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[4]. 
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[4].
Interpreting the observations 
Vurdering av observasjoner
Studies suggest that the hole in the ozon layer above Antarctica over the past 30 years has helped limit the effects of global warming over the continent.Antarctic climate change and the environment: an update. 
Studier tyder på at hullet i ozonlaget ozonlaget over Antarktis de siste 30 årene trolig har bidratt til å begrense effekten av global oppvarming over kontinentet.Antarctic climate change and the environment: an update.
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1]Antarctic climate change and the environment. 
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1]Antarctic climate change and the environment.
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] The temperature increases on the Antarctic Peninsula are caused by warm air transported to the Peninsula with strong west winds. 
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] De observerte temperaturøkningene ved Antarktishalvøya skyldes varm luft som føres til halvøya med sterkere vestavinder.
The increase over West Antarctica is related to higher surface temperature in the tropical part of the Pacific.Antarctic climate change and the environment: an update. 
Oppvarmingen i Vest-Antarktis er knyttet til høyere overflatetemperatur i den tropiske delen av Stillehavet.Antarctic climate change and the environment: an update.
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] Model studies show that the strong temperature increase in the Antarctic Circumpolar Current is probably due to increased emission of greenhouse gases, whereas the speed of the increase is attenuated by the cooling effect of aerosols (particles in the atmosphere).State of the Antarctic and Southern Ocean climate system. 
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] Modellstudier viser at den kraftige temperaturøkningen i Sørishavsstrømmen antakelig skyldes økte drivhusgassutslipp, mens hastigheten på oppvarmingen bremses av den nedkjølende effekten av aerosoler (partikler i atmosfæren).State of the Antarctic and Southern Ocean climate system.
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[4] However, because of the limited amount of observational data, it is not clear how much of the rest of the warming in Antarctica can be attributed to human activities.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5]. 
DOI: 10.1029/2007RG000231" class="reflink">[4] Det er imidlertid uklart hvor mye av oppvarmingen i Antarktis som for øvrig kan tillegges menneskelig påslag på grunn av begrenset observasjonsdata.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5].
Future climate change 
Framtidige klimaendringer
The ozone layer 
Ozonlaget
The ozone layer is a part of the atmosphere with a considerable concentration of ozone, and where this gas plays an important role in radiation balance. 
Ozonlaget er et område i atmosfæren hvor man finner en betydelig konsentrasjon av ozon, og hvor denne gassen spiller en vesentlig rolle i strålingsbalansen.
Ozone absorbs ultraviolet light. 
Ozon absorberer ultrafiolett stråling.
Radiation in the ultraviolet part of the spectrum has both positive and negative effects on biological systems. 
Ultrafiolett stråling har både positiv og negativ betydning for biologiske systemer.
The term ”ozone hole” describes a strong depletion of the ozone layer over polar regions. 
Fenomenet «ozonhullet» beskriver en sterk fortynning av ozonlaget over de polare områdene.
It was first observed over Antarctica, in measurements done at the British research station Halley. 
Det ble først påvist over Antarktis, i målinger fra den engelske stasjonen Halley.
The ozone hole is almost certainly due to anthropogenic emission of chlorinated gases. 
Ozonhullet skyldes med stor sannsynlighet menneskers utslipp av klorholdige gasser.
When this became clear, many countries started implementing restrictions on these gases. 
Da dette ble klart, ble det i mange land satt i gang tiltak mot bruk av slike gasser.
More specific targets and emission limits were put in place in the Montreal Protocol of 1987. 
Mer spesifikke mål og begrensninger i utslippene kom inn i Montreal-protokollen av 1987.
Model calculations of how the ozone layer will evolve show that the ozone layer should be back at 1980 values sometime between 2025 and 2050. 
Modellberegninger av utviklingen av ozonlaget viser at ozonlaget vil være tilbake på 1980-årsverdier et sted mellom år 2025 og 2050.
The information we have concerning future climate change in Antarctica is based on circulation models that consider atmosphere, ice and oceans as a whole. 
Den informasjonen vi har om framtidige klimaendringer i Antarktis bygger på sirkulasjonsmodeller som ser atmosfære, is og hav i sammenheng.
The models are not yet able to simulate with acceptable accuracy the changes we have already observed in Antarctica over the past couple decades, so the model results remain highly uncertain, particularly on the regional scale. 
Modellene klarer foreløpig ikke å simulere de observerte endringene som har skjedd i Antarktis i løpet av de siste tiårene på en nøyaktig måte, så det er fortsatt en stor grad av usikkerhet knyttet til modellresultatene, spesielt på regional skala.
Despite the uncertainty inherent in the models, there is general agreement in the research community, based on model projections, that if the emission of greenhouse gases to the atmosphere continues at the current rate, the temperature over the Antarctic continent will increase several degrees during this century.Antarctic climate change and the environment: an update. 
Det er til tross for usikkerhet i modellene stor enighet blant forskningsmiljøene, på grunnlag av modellkjøringer, om at dersom utslipp av drivhusgasser til atmosfæren fortsetter å øke i samme tempo som i dag, vil temperaturen over Antarktis øke med flere grader i løpet av dette århundret.Antarctic climate change and the environment: an update.
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] Model projections consistently show that the surface temperature over land in Antarctica will increase through the year 2100, at a rate of between 0.14 and 0.5°C per decade. 
DOI:10.1017/S0032247413000296." class="reflink">[1] Modellkjøringene viser entydig overflateoppvarming over Antarktis frem mot 2100 med en økning i spennet 0,14 til 0,5 °C/tiår over land.
The largest increase is predicted at high altitudes inland in East Antarctica. 
Den største økningen er anslått for den høytliggende indre del av Øst-Antarktis.
Nonetheless, the surface temperature in 2100 is expected to remain well below the freezing point over most of Antarctica; thus the temperature increase will not contribute to melting of the Antarctic ice sheet.Antarctic climate change and the environment. 
Det er like fullt forventet at overflatetemperaturen i år 2100 fortsatt vil ligge godt under frysepunktet over det meste av Antarktis og at temperaturøkningen ikke vil bidra til smelting innlandsisen.Antarctic climate change and the environment.
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] The models show the greatest temperature increase above sea ice in winter (0.51 ± 0.26°C per decade off the coast of East Antarctica) because of the expected retreat of sea ice, exposing the open ocean.Antarctic climate change and the environment. 
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] Modellene viser størst oppvarming over havissonen om vinteren (0.51 ± 0.26 °C/tiår utenfor Øst-Antarktis) på grunn av den forventede tilbaketrekningen av havisen og den påfølgende eksponeringen av åpent hav.Antarctic climate change and the environment.
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2] 
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[2]