natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Despite the uncertainty in the models, there is consensus in the research community, based on model projections, that the warming trend will continue to be stronger in the Arctic than in the rest of the world.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5] 
Det er til tross for usikkerhet i modellene stor enighet blant forskningsmiljøene, på grunnlag av modellkjøringer, om at det vil være en fortsatt forsterket oppvarming av Arktis i forhold til resten av verden.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5]
Model simulations show a general increase in average autumn and winter temperatures in the Arctic on the order of 3–6°C before 2080Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Modellkjøringer viser en generell økning i den gjennomsnittlige høst- og vintertemperaturen for Arktis på 3–6 °C innen 2080Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Changes in sea ice coverage have a major impact on the geographic distribution of warming. 
Her har endring i havisutbredelse stor innvirkning på de geografiske forskjellene i oppvarming.
Simulations to the end of this century show that warming will continue after 2050, and for large parts of northern Norway, the temperature will have increased by 2.5–3.5°C before the end of the century, least in coastal areas in the west and most in Varanger and inner parts of Finnmark in the north. 
Beregninger frem mot slutten av dette århundret viser at oppvarmingen fortsetter etter 2050, hvor det for store deler av Nord-Norge beregnes en temperaturøkning innen utgangen av dette århundret på 2,5–3,5 ºC, med minst økning i vestlige kystområder og størst økning i Varanger-området og indre deler av Finnmark.
For Svalbard, the calculated increase in yearly average temperature is about 3°C in the southwest and about 8°C in the northeast. 
For Svalbard er den beregnede økningen i gjennomsnittlig årstemperatur ca.
The model shows least warming in the summer and greatest warming in autumn and winter, particularly in inland areas. 
Modellen gir minst oppvarming om sommeren og størst høst og vinter, særlig for innlandsområdene.
The ocean area between Svalbard and Novaya Zemlya is expected to experience a significant increase in air temperatures, particularly in the months from September to May. 
For havområdene mellom Svalbard og Novaja Semlja beregnes også en betydelig økning i lufttemperatur, spesielt i perioden september til mai.
It is in these areas, where sea ice is expected to be replaced by open ocean, that the greatest increases in temperature will be seen. 
Det er i disse områdene, hvor havis forventes å bli erstattet av åpent hav, vi vil se de største økningene i temperatur.
Farther south in the region, temperatures are expected to increase more over land than over sea.Klimaendringer i norsk Arktis – Konsekvenser for livet i nord. 
Lenger sør i regionen forventes det at temperaturøkningene blir større over land enn over hav.Klimaendringer i norsk Arktis – Konsekvenser for livet i nord.
" class="reflink">[2] 
" class="reflink">[2]
Climate models generally show increased precipitation in the Arctic through to 2100, and predict a much larger percent increase in the Arctic than the global average. 
Klimamodellene viser generelt sett at det kan forventes økt nedbør i Arktis fram til 2100, og en mye høyere prosentvis økning i nedbør for Arktis enn det globale gjennomsnittet.
The increase is expected to be largest at high latitudes, and most conspicuous over northeastern Greenland, followed by the coast of Siberia and the Canadian archipelago. 
Økningen forventes å være størst på høyere breddegrader, og mest utpreget over Nordøst-Grønland, etterfulgt av kysten av Sibir og det kanadiske arkipelet.
Seasonal variability is great, and the largest relative increase is expected in winter and autumn, with the smallest change in summer.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Det er store sesongvariasjoner, og den største relative økningen forventes om vinteren og høsten, og minst om sommeren.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
The predicted increase in precipitation in the Arctic is generally largest in the climate models that show most warming.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Den forventede nedbørsøkningen i Arktis er generelt sett størst i klimamodellene med størst oppvarming.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] 
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] Kun en del av økningen vil føre til mer snø.
Only part of the additional precipitation will fall as snow; some will fall as rain owing to the expected warming and shorter spans of time with temperatures below freezing. 
Mer nedbør vil falle som regn som følge av den forventede oppvarmingen og kortere perioder med temperaturer under frysepunktet.
Calculations done with the regional climate model NorACIA-RCM show that large parts of northern Norway can expect annual precipitation to increase by 20–30% before the end of this century. 
Beregningene med den regionale klimamodellen NorACIA-RCM viser at det for store deler av Nord-Norge kan forventes en økning på 20–30% i årsnedbør innen slutten av dette århundret.
In the northeastern parts of Spitsbergen the expected increase is as much as 40%. 
For de nordøstlige deler av Spitsbergen vil den beregnede økningen bli opp mot 40 %.
Precipitation will increase throughout the region in all seasons, but most in winter in spring. 
Nedbøren øker over hele regionen til alle årstider, men man ser størst økning om vinteren og våren.
At present, little precipitation falls in winter on Spitsbergen, and the absolute increase is no more than a few millimetres. 
Det er i dag små nedbørsmengder om vinteren på Spitsbergen, og den absolutte nedbørsøkningen utgjør derfor bare få millimeter.
The simulations also show that there will be more days with relatively large amounts of precipitation throughout the region. 
Beregningene indikerer også at det vil bli flere døgn med relativt sett store nedbørsmengder over hele regionen.
Fewer days with heavy snowfall (over 10 cm per day) are expected in coastal northern Norway and the southwestern parts of Svalbard. 
Det forventes færre dager med kraftig snøfall (over 10 cm per døgn) i kystområdene i Nord-Norge og i sørvestlige deler av Svalbard-regionen.
Farther inland in northern Norway and in northern Svalbard the number of days with heavy snowfall is expected to increase.Klimaendringer i norsk Arktis – Konsekvenser for livet i nord. 
I indre strøk av Nord-Norge og i nordlige deler av Svalbard ventes antall døgn med kraftig snøfall å øke.Klimaendringer i norsk Arktis – Konsekvenser for livet i nord.
Ongoing and expected climate changes in polar regions over the next decades influence and will continue to influence atmospheric circulation, vegetation and the carbon cycle – and have impact on the climate system both within and outside the polar regions. 
Pågående og forventede klimaendringer i polarområdene i de kommende tiårene påvirker og vil fortsette å påvirke atmosfærens sirkulasjon, vegetasjon og karbonsyklusen – med effekter på klimasystemet både i og utenfor de polare områdene.
The consequences of climate change in these areas are numerous. 
Konsekvensene av klimaendringene i disse områdene er mangfoldige.
Sea ice melts, influencing the radiation balance in the global climate system through the albedo effect . 
Havisen smelter og påvirker strålingsbalansen i det globale klimasystemet gjennom albedoeffekten .
Glaciers melt and contribute strongly toward rising sea levels. 
Isbreene smelter og bidrar sterkt til havnivåstigning.
Thawing permafrost contributes to release of greenhouse gases (chiefly methane) that are presently “locked away” underground. 
Tinende permafrost bidrar til utslipp av klimagasser (først og fremst metan) som i dag så å si er «låst» i grunnen.
Ecosystems are adapted to the climate in a certain area, and climate change will therefore influence ecosystems. 
Økosystemene er tilpasset klimaet i et gitt område, og klimaendringene vil dermed også påvirke økosystemene.
However, the various ecosystems in the Arctic will react differently to such changes. 
De ulike arktiske økosystemene vil imidlertid reagere ulikt på slik påvirkning.
Climate change can influence transport and distribution of ecotoxins because the compounds’ reactivity, and their uptake and accumulation in organisms are all temperature-dependent.Long-term monitoring of persistent organic pollutants (POPs) at the Norwegian Troll station in Dronning Maud Land, Antarctica. 
Klimaendringer kan påvirke transporten og fordelingen av miljøgifter fordi reaktiviteten til stoffene, opptak og opphopning i organismer er prosesser som er temperaturavhengige.Long-term monitoring of persistent organic pollutants (POPs) at the Norwegian Troll station in Dronning Maud Land, Antarctica.
(13): 6983–6992. 
(13): 6983–6992.
All these influences combined can amplify the impact on the health and well-being of both humans and ecosystems. 
Alle disse påvirkningene kan til sammen forsterke konsekvensene for mennesker og økosystemers helse og velvære.
Frequently the overall effect is greater than the sum of the individual factors, as we see for example in the case of pollutants, increased ultraviolet radiation and warmer climate. 
I mange tilfeller vil den totale effekten være større enn summen av de enkelte faktorene, slik vi ser ved effekten av forurensende kjemikalier, økt ultrafiolett stråling og varmere klima.
Which effects are most important and how they interact will depend on local factors in each individual region of the Arctic. 
Hvilke påvirkninger som er viktigst og hvordan disse virker sammen vil avhenge av lokale faktorer i hver enkelt arktisk region.
Arctic Monitoring and Assessment Programme (AMAP), 2012. 
Arctic Monitoring and Assessment Programme (AMAP), 2012.
Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost. 
Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report. 
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report.
Ellen Øseth 2010. 
Ellen Øseth 2010.
Klimaendringer i norsk Arktis – Konsekvenser for livet i nord. 
Klimaendringer i norsk Arktis – Konsekvenser for livet i nord.
Processes and impacts of Arctic amplification: A research synthesis. 
Processes and impacts of Arctic amplification: A research synthesis.
DOI:10.1016/j.gloplacha.2011.03.004 
DOI:10.1016/j.gloplacha.2011.03.004
Warm Arctic—cold continents: climate impacts of the newly open Arctic Sea. 
Warm Arctic—cold continents: climate impacts of the newly open Arctic Sea.
DOI:10.3402/polar.v30i0.15787 
DOI:10.3402/polar.v30i0.15787
Long-term monitoring of persistent organic pollutants (POPs) at the Norwegian Troll station in Dronning Maud Land, Antarctica. 
Long-term monitoring of persistent organic pollutants (POPs) at the Norwegian Troll station in Dronning Maud Land, Antarctica.
DOI:10.5194/acp-13-6983-2013 
DOI:10.5194/acp-13-6983-2013
Today’s scientists use sophisticated instruments and satellites to measure climate parameters. 
I dag har vi avanserte instrumenter og satellitter som måler klimaparametre.
We can also look back through time by studying ice cores and sediment cores that provide indirect evidence about past temperatures and other climate conditions. 
Vi kan også regne oss tilbake i tid ved hjelp av for eksempel iskjerner og sedimentkjerner, som indirekte kan fortelle oss om fortidens temperatur og andre klimatiske forhold.
Climate change is measured both globally and regionally. 
Klimaendringer måles både globalt og regionalt.
Ice sheets as climate archives 
Innlandsis som klimaarkiv
The most common climate observations are of temperature and precipitation. 
De vanligste observasjonene er først og fremst temperatur og nedbør.
Other climate variables include humidity, wind speed and direction, air pressure, cloud cover and solar radiation. 
Andre sider ved klimaet er luftfuktighet, vindstyrke og -retning, trykkforhold, skydekke og solinnstråling.
In polar regions, observed changes in sea ice, snow cover and glaciers also tell us what is happening with the climate. 
I polare områder er endringer i havis, snødekke og isbreer også viktige observasjoner som kan gi oss et bilde av klimaet.
Climate change research at the Norwegian Polar Institute 
Forskning på klimaendringer på Norsk Polarinstitutt
The Norwegian Polar Institute conducts research on past climate and on present-day physical processes in the sea, in sea ice and in ice on land. 
Norsk Polarinstitutt forsker på både fortidens klima og dagens fysiske prosesser i havet, havisen og isen på land.
In Antarctica, our scientists have helped procure information about climate in the past by drilling ice cores in the massive ice sheet of Dronning Maud Land. 
I Antarktis har våre forskere bidratt til å fremskaffe klimainformasjon gjennom å bore iskjerner i den tykke innlandsisen i Dronning Maud Land.
This ice, with its air bubbles, serves as a climate archive, “capturing” gases from the ancient atmosphere and providing information that goes back 900 000 years. 
Isen med sine luftbobler er et klimaarkiv som «fanger» atmosfærens gasser og gir oss kunnskap som går 900 000 år tilbake i tid.
In Fram Strait, we examine bottom water formation and sea ice, and in Svalbard we monitor the size (mass balance) of glaciers. 
I Framstredet undersøker vi dypvannsdannelsen og havisen, og på Svalbard overvåker vi størrelsen (massebalansen) på isbreene.
The Centre for Ice, Climate and Ecosystems (ICE), through its extensive research programme, provides knowledge about Arctic and Antarctic climate, and what effects climate conditions at the poles might have on the rest of the world. 
ICE (senter for is, klima og økosystemer) leverer kunnskap om klimaet i Arktis og Antarktis, og hvilke virkninger klimaet der kan få for resten av kloden, gjennom sine omfattende forskningsprogram.
Climate is weather averaged over a long time. 
Klima er været i gjennomsnitt over lang tid.
To understand climate, one must observe weather over extended periods, so that isolated extreme weather situations do not influence the conclusions. 
For å forstå klimaet må man observere været over lengre perioder, slik at enkeltvise ekstreme værsituasjoner ikke forstyrrer konklusjonene.
There are many ways to observe climate and climate change. 
Det finnes flere måter å observere klimaet og klimaendringer på.
The observations most frequently used are temperature and precipitation. 
De vanligste observasjonene man benytter seg av, er først og fremst temperatur og nedbør.
Other climate variables of relevance include air humidity, wind speed, wind direction, air pressure, cloud cover, and solar radiation. 
Andre sider ved klimaet er luftfuktighet, vindstyrke og -retning, trykkforhold, skydekke og solinnstråling.
In the Arctic, observations of snow and ice cover are crucial and can give us a picture of climate over long spans of time. 
I arktiske områder er observasjoner av snø- og isdekke også viktige og kan gi oss et bilde av klimaet over lang tid.
This underlines the critical importance of long-term environmental monitoring. 
Det er derfor svært viktig med langsiktig overvåking av miljøet.
Each arctic ecosystem will probably react differently to such changes. 
De arktiske økosystemene vil dermed respondere ulikt på slik påvirkning.
Certain climate-related alterations will have significant impact overall: changes in seasonal phases of the life cycle, changes in species distribution, perturbations in the food web, increased occurrence of parasites and diseases, and greater risk of extinction. 
På overordnet nivå er blant annet følgende klimagitte endringer av betydning: Endringer i tidspunkt for sesongmessige faser av livssyklusen, endring i arters utbredelse, forstyrrelser i næringsnettet, økt forekomst av parasitter, sykdommer og større risiko for utryddelse.
The effect of climate change on polar ecosystems may include shifts in species’ range, population structure, occurrence, phenology, behaviour, growth and health status. 
Effekten av klimaendringer på polare økosystemer kan være endringer i arters utbredelse, samfunnsstruktur, forekomst, fenologi, adferd, vekst og kondisjon.
However, it is difficult to identify direct connections between changes in ecosystems and in climate. 
Direkte koblinger mellom økosystemendringer og klimaendringer er derimot vanskelig å bestemme.
To project future effects of climate change in polar ecosystems, it is crucial to gain better insight into cause and effect relationships between physical processes in the environment and the responses of animals, plants and their habitats. 
For å kunne framskrive effekter av klimaendringer på polare økosystemer er det viktig å få en bedre forståelse av årsak–virkningsforholdene mellom de fysiske prosessene og responsen hos dyr, planter og miljøene de lever i.
Terrestrial ecosystems 
Land
Is 
Is
Havisen smelter og blir både tynnere og dekker et mindre område. 
Havisen smelter og blir både tynnere og dekker et mindre område.
Næringskjeder i tilknytning til is eller iskant vil derfor bli direkte berørt."> 
Næringskjeder i tilknytning til is eller iskant vil derfor bli direkte berørt.">
Marine ecosystems 
Hav
The Norwegian Polar Institute carries out research on species that are particularly vulnerable to climate change, especially those that depend on ice for their survival. 
Norsk Polarinstitutt forsker på arter som er særlig utsatt for klimaendringene, spesielt de som er avhengig av is for å overleve.
More about our research on ecosystems 
Mer om vår forskning på økosystemer
Species: polar bear, Arctic fox, ismåke, » More species 
Artsider: isbjørn, fjellrev, ismåke, » Flere arter
Latest articles on biodiversity 
Siste artikler om biodiversitet
The total volume of sea ice in the Arctic has declined significantly. 
Det totale havisvolumet i Arktis er kraftig redusert.
This has direct consequences for polar bears and other species. 
Dette har direkte konsekvenser for blant annet isbjørn.
Photo: Norwegian Polar Institute More articles on biodiversity 
Foto: Norsk Polarinstitutt Flere artikler om biodiversitet
In early May the Parties to the Stockholm Convention agreed to ban use of the pesticide endosulfan. 
Sist uke vedtok partsmøtet under Stockholm-konvensjonen å stanse bruk av plantevernmiddelet endosulfan.
This pesticide has highly detrimental effects not only on human health but also in the environment, where it persists and can be transported over long distances. 
Endosulfan er et svært helse- og miljøfarlig stoff, er lite nedbrytbart og spres over lange avstander.
Researchers Geir Wing Garbrielsen (left) from the Norwegian Polar Institute and Nicholas Warner from the Norwegian Institute for Air Research (NILU) taking samples from seabirds to chart the accumulation of environmental pollutants in the animals. 
Forskerne Geir Wing Gabrielsen (t.v.) fra Norsk Polarinstitutt og Nicholas Warner fra Norsk institutt for luftforskning (NILU) tar prøver av sjøfugl i arbeidet med å kartlegge miljøgiftnivåene i dyrene.
Dead glaucous gull on a nest. 
Død polarmåke på reir.
Endosulfan has been detected in ice cores from Svalbard. 
Det er avdekket endosulfan i iskjerner på Svalbard.
Glaciologist Elisabeth Isaksson holding up an ice core during fieldwork. 
Her er forsker Elisabeth Isaksson avbildet med en iskjerne under feltarbeid.
Ecotoxicological studies of air, ice and animals in Canada and Svalbard – far from release sites – have been crucial in prompting the Parties of the Stockholm Convention to prohibit the use of endosulfan. 
Miljøgiftundersøkelser fra Canada og Svalbard i luft, is og på dyr, langt borte fra kildene, har bidratt sterkt til at Stockholm-konvensjonen nå ønsker å stanse bruken av endosulfan.
– The fact that we now have a global ban against endosulfan is yet another example of how the ecotoxicological studies we and others do provide important results that can get dangerous substances off the market. 
–Det at vi nå har fått et globalt forbud mot endosulfan er nok et eksempel på at miljøgiftarbeidet vi og andre gjør gir viktige resultater for å få fjernet miljøskadelige stoffer fra markedet.
This time, once again, data on environmental pollutants in the Arctic has been an important factor in getting the pesticide endosulfan banned, said senior scientist Geir Wing Gabrielsen from the Norwegian Polar Institute. 
Også denne gangen har miljøgiftdata fra Arktis vært viktig for å få et forbud mot plantevernmiddelet endosulfan, sier seniorforsker Geir Wing Gabrielsen fra Norsk Polarinstitutt.
Gabrielsen is head of the ecotoxicology research programme at the Polar Institute and has studied environmental pollutants in the Arctic for many years, for example through the research programme Contaminants in polar regions (COPOL). 
Geir Wing Gabrielsen leder miljøgiftprogrammet ved Norsk Polarinstitutt og har i en årrekke forsket på miljøgifter i Arktis, blant annet gjennom forskningsprogrammet Contaminants in polar regions (COPOL).
Scientists at the Polar Institute have detected pollutants in several animal species from the Arctic, including several seabirds. 
Forskere ved Polarinstituttet har avdekket miljøgifter hos flere dyrearter i Arktis, blant annet hos flere sjøfuglarter.
Endosulfan is also one of the pollutants discovered in the glacier Austfonna in Svalbard (article in Norwegian) by Norwegian Polar Institute glaciologist Elisabeth Isaksson and her colleagues. 
Endosulfan er også en av miljøgiftene som ble funnet i isbreen Austfonna på Svalbard av glasiolog Elisabeth Isaksson fra Norsk Polarinstitutt og forskerkollegaer.
Erik Solheim, the Minister of the Environment and International Development, considers the ban against endosulfan a major step forward in the efforts to stop the spread of environmental pollutants. 
Miljø- og utviklingsminister Erik Solheim mener at forbudet mot endosulfan er et viktig steg framover i arbeidet med å stanse spredningen av miljøgifter.
– Environmental pollutants are a global challenge and therefore international regulations are required, he said in a press release (article in Norwegian). 
–Miljøgifter er en global utfordring og derfor er internasjonale reguleringer nødvendig, sier han i en pressemelding.
Endosulfan is used as a pesticide. 
Endosulfan brukes som plantevernmiddel.
It has extremely adverse effects on health; it impacts the nervous system and is poisonous when ingested. 
Stoffet er svært helseskadelig blant annet ved at det gir effekter på nervesystemet og er akutt giftig ved inntak.
As an environmental pollutant, it is toxic to fish and accumulates in the food chain. 
I miljøet er det svært giftig for fisk og hoper seg opp i næringskjeden.
When released to the environment it is extremely persistent, and has even been found in the Arctic – far from the source sites. 
Det forblir i miljøet i lang tid etter utslipp og er blant annet funnet i Arktis – langt fra utslippskildene.
Endosulfan has been banned in Norway since 1999. 
I Norge har endosulfan vært forbudt siden 1999.
The Stockholm Convention on Persistent Organic Pollutants is the most important agreement regulating pollutants on a global scale. 
Stockholm-konvensjonen om organiske miljøgifter er den viktigste avtalen for å regulere miljøgifter globalt.
It came into force in 2004 and over 170 countries have ratified it. 
Den trådte i kraft i 2004 og over 170 land har ratifisert avtalen.
The Stockholm Convention now regulates 22 polluting substances. 
Stockholm-konvensjonen omfatter nå 22 miljøgifter.
In the beginning, it included 12 persistent organic pollutants, including DDT, PCB and dioxins. 
Konvensjonen omfattet i utgangspunktet 12 organiske miljøgifter, blant annet DDT, PCB og dioksiner.
The Arctic, Environmental pollutants, Scientific research 
Arktis, Miljøgifter, Forskning
A circumpolar study of arctic ecosystemsArctic Biodiversity Assessment Synthesis. 
Et sirkumpolar studie av arktiske økosystemerArctic Biodiversity Assessment Synthesis.