natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The mandate for the current round of negotiations – the Doha round – has no specific reference to decent work. 
Mandatet for den forhandlingsrunden som nå pågår, som kalles Doha-runden, inneholder ikke en spesifikk referanse til anstendig arbeid.
Certain countries – and we know which they are – are afraid that such demands could be a form of concealed protectionism. 
Noen land – og vi kjenner til dem – frykter at slike krav kan være skjult proteksjonisme.
Several developing countries expressed the same fear – that this would be used against them. 
Flere utviklingsland hadde den samme frykten da – at dette ville bli ”brukt mot dem”.
But the inclusion of environmental considerations has functioned as intended, and we must apply these lessons learned to our efforts to protect employee rights. 
Men det har fungert etter hensikten, og disse erfaringene må vi ta med oss i arbeidet for vern av arbeidstakernes rettigheter.
The ILO Declaration on Social Justice for a Fair Globalization addresses this very issue in the following – and I have divided this important statement into two parts: “(part 1) that the violation of fundamental principles and rights at work cannot be invoked or otherwise used as a legitimate comparative advantage and (part 2) that labour standards should not be used for protectionist trade purposes.” 
ILOs erklæring ”Social justice for fair globalisation” går inn i akkurat denne problemstillingen – ved å si følgende – og dette er en veldig viktig setning, i to deler: Del 1: Brudd på grunnleggende arbeidsrettigheter kan ikke anvendes for å skape et konkurransefortrinn – og (del 2) standarder for anstendig arbeid kan heller ikke anvendes for proteksjonistiske handelshensyn.
This is the ideal interpretation. 
Dette er den ideale forståelsen.
And here too, international trade union cooperation has an important and constructive role to play. 
Også i denne diskusjonen har internasjonalt fagforeningssamarbeid en viktig og konstruktiv rolle å spille.
In connection with the WTO Ministerial Conference in Hong Kong four years ago, Roar and I both emphasised that employee rights should be a WTO concern. 
I forbindelse med WTOs ministermøte i Hong Kong for fire år siden understreket både Roar og jeg at arbeidstakeres rettigheter hører hjemme i WTO.
And Pascal Lamy, the Director General of the WTO, agreed. 
Og generaldirektøren i WTO Pascal Lamy var enig i det.
This issue must be included in the next round of negotiations in the WTO, i.e. the one after the Doha round. 
Ved den neste forhandlingsrunden i WTO – altså etter Doha-runden – må dette inn.
The work of the ILO and the WTO needs to be more closely coordinated. 
Det må bli bedre samsvar mellom ILOs og WTOs arbeid.
The ILO is an important player in terms of standards and norms. 
ILO er viktig når det gjelder standarder og normer.
But it is the WTO that has the teeth and can make sure that the rules are followed. 
Men det er WTO som har ”tennene som biter” og kan påse at reglene følges.
The main task now is to ensure that the Doha round culminates in a new WTO agreement that both safeguards Norwegian interests and gives developing countries better access to world markets. 
Hovedoppgaven er nå å arbeide for at Doha–runden avsluttes ved at det ferdigforhandles en ny WTO-avtale som både sikrer norske interesser og som gir utviklingslandene bedre adgang til verdenshandelen.
In the next round, the negotiations should set clear decent work targets. 
I neste runde må forhandlingene også fokusere på klare mål for anstendig arbeid.
So to another topic that has been in the headlines recently. 
Så til et annet og medieaktuelt tema.
The Government is taking an ambitious approach to incorporating employee rights in Norway’s free-trade agreements. 
Regjeringen har også lagt opp til en ambisiøs tilnærming når det gjelder å innarbeide arbeidstakerrettigheter i Norges frihandelsavtaler.
It is our position – and it is the united position of the EFTA countries – that references to basic employee rights and the ILO conventions should be included in the preambles to trade agreements. 
Det er vår posisjon – og en omforent EFTA-posisjon – at det skal inkluderes referanser til arbeidstakeres grunnleggende rettigheter og til ILO-konvensjonene i innledningen til handelsavtalene.
This is our clear ambition. 
Det er våre klare ambisjon.
But we want to go further. 
Men: Vi ønsker å gå lenger.
Following a Norwegian initiative, a working group has been established in EFTA to draw up specific proposals for how labour standards can be further incorporated into EFTA trade agreements in the future. 
På norsk initiativ er det etablert en arbeidsgruppe i EFTA som skal komme med konkrete forslag på hvordan arbeidsstandarder i enda sterkere grad skal innarbeides i EFTA-handelsavtaler i framtiden.
And the social partners will of course be involved in this work. 
Og partene i arbeidslivet skal selvsagt involveres i denne prosessen.
In many ways, this too is policy of engagement. 
På mange måter er også dette ”engasjementspolitikk”.
Such a step would help to ensure the continuation and scaling up of the projects currently being implemented under the auspices of LO in Romania and Bulgaria. 
Denne innsatsen vil således være en videreføring og oppskalering av de allerede pågående prosjekter i LO-regi i Romania og Bulgaria som vi finner under de nåværende ordningene.
It is also interesting to note that Poland is, in fact, the country that receives most Norwegian “aid” in this context. 
Det er for øvrig et interessant faktum at i og for seg er Polen det land av alle som mottar mest norsk ”bistand”.
Looking now beyond Europe, decent work is also to be promoted in our development cooperation. 
Videre ut over Europa: Anstendig arbeid skal også løftes i utviklingspolitikken.
Norway will utilise the broad dialogue we have with recipient countries – both alone and together with other donors – to promote the principles of decent work. 
Norge vil bruke den brede dialogen vi har – det være seg alene, eller i fellesskap med andre giverland - med de land som mottar utviklingshjelp til å fremme prinsippene for anstendig arbeid.
And these efforts should be based on the ILO conventions that these countries have committed themselves to. 
Også dette arbeidet bør ta utgangspunkt i ILO-konvensjonene som disse landene allerede har forpliktet seg på.
Norwegian companies that operate in developing countries are already obliged to follow these principles, as part of their corporate social responsibility (CSR). 
Også bedrifter som opererer i utviklingsland er forpliktet til å følge disse prinsippene – som er en del av næringslivets samfunnsansvar, CSR.
Their performance in this area is to be reported in annual reports and in other ways. 
Det vil kunne rapporteres i årsmeldinger og på andre måter hvordan bedriftene oppfyller disse forpliktelsene.
At the same time, we must have realistic expectations with regard to the pay and working conditions that small and medium-sized enterprises in developing countries can offer. 
Samtidig: Vi må ha realistiske forventninger til hvor gode lønns- og arbeidsvilkår særlig små- og mellomstore bedrifter i utviklingsland har mulighet til å tilby.
Such companies tend to have lower productivity and operate under poorer framework conditions than their competitors in developed countries, and their capacity for value creation and profitability may be affected. 
Disse bedriftene har som regel lavere produktivitet, og de opererer under rammevilkår som er dårligere enn konkurrentene i industrialiserte land.
Standards must be based on international principles, but they must be adapted to the realities in the individual country. 
Standardene må ta utgangpunkt i internasjonale prinsipper – men de må tilpasses virkeligheten i de enkelte land.
Here, I believe, the trade union movement has a key role to play on the basis of its international engagement, competence and networks. 
Her har fagbevegelsen en sentral rolle å spille gjennom sitt internasjonale engasjement, kompetanse og nettverk, tror jeg.
Six months ago, the Government published a white paper on CSR. 
Når det gjelder CSR – altså næringslivets samfunnsansvar – la regjeringen for et halvt år siden fram en stortingsmelding.
It is an important document, and was drawn up with the active participation of the social partners. 
Det ble et viktig dokument, der arbeidslivets parter igjen medvirket aktivt.
We enjoyed close cooperation with LO in this connection. 
Vi hadde et godt samarbeid med LO om dette.
This topic was also on the agenda of the heads of mission meeting in Oslo in August, when Roar gave a presentation to the 109 ambassadors present. 
Og det var et tema på stasjonssjefsmøtet vårt i august da Flåthen deltok på et eget tema om dette for de 109 stasjonssjefene som var hjemme i Oslo.
As CSR is particularly important in countries where the authorities themselves fail to ensure that key employee rights are respected, cooperation between Norwegian companies and Norwegian consular and diplomatic missions around the world will be vital. 
Fordi næringslivets ansvar er særlig viktig i land hvor myndighetene selv ikke påser at viktige rettigheter i arbeidslivet håndheves, vil samarbeidet mellom norsk næringsliv og norsk utenrikstjeneste rundt om i verden være avgjørende for at vi sammen skal spille den rollen vi ønsker på dette feltet.
This is something Roar reminded the Norwegian ambassadors of at the heads of mission meeting – the annual pep talk on important political issues. 
Dette minnet Roar alle de norske ambassadørene på da de i august var hjemme i Oslo på den årlige stasjonssjefssamlingen med ulike former for pep-talks om viktige politiske emner.
The trade union movement, the business community and NGOs have been promoting CSR for many years. 
Fagbevegelsen, næringslivet og frivillige organisasjoner har arbeidet med dette i mange år.
In many ways, you have been ahead of the public sector in this field. 
Dere har på mange måter ligget foran offentlig sektor i dette feltet.
Partnerships between the public and private sector and between the business community and the trade union movement are an essential part of our approach. 
Partnerskapet mellom offentlig og privat sektor og mellom næringsliv og fagbevegelse, er det grunnleggende element i vår tilnærming.
I believe in dialogue. 
Jeg har tro på den dialogen.
This is why the white paper proposes further development of our cooperation rather than a “let’s be content with official instructions and legislation” attitude. 
Derfor har vi i denne stortingsmeldingen invitert til videre samarbeid – heller enn å ’nøye oss’ med offentlige pålegg og lovgivning.
I strongly believe that fair globalisation is possible. 
Jeg har sterk tro på at rettferdig globalisering er mulig.
But here too we must apply the Norwegian Labour Party’s slogan from the election campaign: “Everyone on board”. 
Men det krever at vi også på dette feltet bruker Arbeiderpartiets slagord fra valgkampen som utgangspunkt – Alle skal med.
This brings me to the final issue I want to discuss: one of the major issues of our time, and an area where huge changes are taking place both nationally and internationally, namely migration. 
Det bringer meg, nå til slutt, igjen over til ett av vår tids store temaer, og der det skjer store endringer – både nasjonalt og internasjonalt – migrasjon.
At virtually every level of society. 
På nær sagt alle nivåer.
We saw this, for example, during the Norwegian election campaign. 
Vi så dette ikke minst i den norske valgkampen.
And it places a burden of responsibility on us who are in the driving seat, both in terms of what we say and in terms of the actions we take. 
Derfor kaller det på ansvarlighet fra oss som sitter med ansvar, når vi både snakker og handler.
As we grapple with this key issue, let us be quite clear about the following fact: migration is a defining force of our times. 
La oss ha det klart for oss – i disse grunnleggende diskusjonene som pågår nå: Migrasjon kjennetegner vår samtid.
People are fleeing from need, war, climate change or difficult living conditions. 
Mennesker på flukt, fra nød, krig, klimaendringer eller fra vanskelige leveforhold.
We should take a positive attitude towards legal labour migration. 
Vår holdning skal være positiv til lovlig arbeidsmigrasjon.
This year’s Human Development Report, which is drawn up annually by the United Nations Development Programme (UNDP), was published two days ago. 
FNs utviklingsfonds (UNDPs) Human Development Report ble lagt fram for to dager siden.
Norway has a high score on all the positive indicators. 
Der scorer igjen Norge høyt på alle positive indikatorer.
My point is not to highlight that Norway is the best country in the world to live in. 
Poenget bør ikke være å fremheve at Norge er verdens beste land å bo i.
However – and this is the danger – we must not forget that these high standards do not apply to everyone who lives in Norway. 
Men – og faren er denne: Vi må ikke glemme at dette ikke gjelder for alle som bor i Norge.
And we must not forget that the real message of the report relates to the countries that score lowest, where conflict and poverty prevent people from being able to enjoy quality of life and human dignity. 
Vi må ikke glemme at rapportens egentlig budskap dreier seg om de landene som scorer lavest, hvor konflikter og fattigdom fratar folk mulighetene til et verdig og godt liv.
The UNDP report has another and, in this context, highly significant focus: migration and its positive effects at global level both for societies and for individuals. 
Denne rapporten fra UNDP hadde også et annet og i denne sammenheng svært viktig fokus: Migrasjon og dens positive virkninger globalt, for samfunn og for enkeltpersoner.
This is an important perspective. 
Dette er viktige perspektiver.
At the same time, I would emphasise that whether or not labour migration is a positive factor depends, in principle, on whether or not the working conditions are decent. 
Men jeg vil understreke, som prinsipp, at arbeidsmigrasjon som positiv kraft forutsetter anstendig arbeid.
Here are some facts: 
Noen fakta:
Women account for around half the world’s more than 200 million international migrants. 
Kvinner utgjør omlag halvparten av verdens mer enn 200 millioner internasjonale migranter.
Labour migrants and their families account for about 90% of all international migration. 
Arbeidsinnvandrere, med deres familier, tilsvarer omkring 90 prosent av all internasjonal migrasjon.
Migration from the South to the North accounts for a third of all international migration. 
Migrasjon fra sør til nord utgjør en tredjedel av all internasjonal migrasjon.
This means that most migration takes place between countries in the South, generally from the poorest countries to other developing countries, i.e. to and from countries that are poor. 
Det betyr at hoveddelen foregår mellom land i sør, med migrasjon fra de fattigste landene som hovedregel til andre utviklingsland, altså til og fra fattige land.
This is a different picture from the one often drawn of a stream of immigrants pouring into the North from the South. 
Dette er et annet bilde enn det noen tegner av en slags stor strøm fra sør til nord.
At the same time, poor countries are overrepresented in the group affected by a major exodus of people with higher education. 
I tillegg er fattige land overrepresentert blant dem som har opplevd stor utflytting av høyt utdannede innbyggere.
Another interesting fact is that, in relation to population size, it is middle-income countries such as Mexico, Morocco, Egypt, the Philippines and Turkey that experience the highest level of voluntary migration. 
I forhold til folketallet er den frivillige migrasjonen størst i mellominntektsland som for eksempel Mexico, Marokko, Egypt, Filippinene og Tyrkia.
It has also been noted there are more nurses from Malawi in Manchester than there are in Malawi itself. 
Det sies jo at det er flere sykepleiere fra Malawi i Manchester enn i Malawi.
As a rule, labour migration boosts economic growth rather than the opposite. 
Som regel bidrar arbeidsmigrasjon til økonomisk vekst – og ikke motsatt.
Labour migration also has positive ripple effects for countries of origin (i.e. the countries migrants come from) by reducing poverty and the pressure on resources, and through the transfer of money and expertise. 
Arbeidsinnvandring har også positive ringvirkninger for opprinnelseslandene – altså der folk kommer fra – gjennom redusert fattigdom, redusert press på ressurser og tilbakeføring av kompetanse og penger.
This is three times the total of all international development aid, and this money can be used to fund health services, education and private sector development. 
Dette er tre ganger så mye som all internasjonal bistand til sammen, og det finansierer helsetjenester, utdanning og næringsvirksomhet.
This is why many developing countries include migration in their development strategies. 
Derfor har mange utviklingsland migrasjon som del av sin utviklingsstrategi.
For many years, India has been training far more computer engineers than it needed. 
I India har de i en årrekke utdannet langt flere IKT-ingenører enn de har behov for.
The Philippines has also been training more health workers than have been required for the domestic market. 
Filippinene har også i mange år utdannet helsearbeidere i større antall enn det hjemlige arbeidsmarkedet etterspør.
This is worth giving some thought to. 
Det er det verdt å tenke igjennom.
Whether they come from the South to the rich countries in the North, or from rural communities to larger urban areas, most are driven by the desire for a better future. 
Enten de drar fra sør mot den rike verden i nord, eller fra landsbygda til større bysamfunn, er de fleste drevet av et ønske om en bedre framtid.
Leaving your home country or region can in itself be stigmatising. 
Å forlate hjemland eller sin region kan i seg selv være stigmatiserende.
In transit, many do not have proper protection or security under the law. 
Underveis lider mange under manglende beskyttelse og rettsikkerhet.
This is an even greater problem for women migrants than for men. 
Kvinner som migrerer er i enda større grad utsatt for disse problemene enn menn.
Our policy – at both national and international level – must be drawn up against the backdrop of this larger international picture. 
Vår politikkutforming må ha dette store internasjonale bildet som bakteppe, både når vi utformer nasjonal politikk og når vi jobber internasjonalt.
We would like to see clearer international rules. 
Vi ønsker klarere internasjonale regler.
We should be at the forefront of efforts to draw up a policy for decent work and successful integration. 
Vi skal gå foran i utvikling av en politikk for et anstendig arbeidsliv og god integrering.
And now to my final point: we also see that we have challenges to address at home. 
Som mitt siste punkt: Vi ser også at vi har utfordringer her hjemme.
There have been two cases of social dumping in the media over the last few weeks. 
De siste ukene har det vært to saker i media om sosial dumping.
The news on NRK television on 1 October included a report on Polish construction workers who were earning NOK 30 on a job for Bergen municipality. 
Dagsrevyen meldte 1. oktober om polske arbeidere som tjener 30 kroner timen på byggearbeid bestilt av Bergen kommune.
In both these cases there were two sets of contracts: one Norwegian and one Polish/Bosnian. 
Begge steder med to sett kontrakter: En norsk, og en polsk eller bosnisk.
In the latter case, the workers received tax demands on the basis of the wages stipulated in the “false” Norwegian contract, not the real Bosnian one. 
I det siste tilfellet ble også arbeiderne møtt med skattekrav med bakgrunn i lønnen som var i den ”falske” norske kontrakten, ikke den reelle på bosnisk.
These cases are from the construction industry and involve men from Eastern and Central Europe. 
Dette er tilfeller hentet fra byggebransjen, og de berører mannlige arbeidere fra Øst- og Sentral-Europa.
But what about the men and women in the service industry, the health sector, those working in private homes. 
Men hva skjer med kvinner og menn i servicenæringene, helsevesenet, i private hjem?
We need a focus on them too. 
Dette må vi også ha fokus på.
One of the best ways of fostering integration and development is to ensure decent work for labour migrants. 
Det beste bidraget til integrering og utvikling er å sikre arbeidsinnvandrere anstendig arbeid.
When people have come to Norway legitimately, are contributing to the community through the work they do, are part of a new Norwegian “we”, they must be treated with respect, and their rights must be safeguarded. 
Når mennesker rettmessig er kommet hit, når de bidrar til fellesskapet gjennom arbeid, når de er en del av ”det nye norske vi”, da må de behandles med respekt og med rettigheter.
It is up to us to ensure that labour migration does not result in an “underclass” of foreign workers with poorer conditions and standards than the rest of society. 
Det står til oss å bidra til at arbeidsinnvandring ikke fører til en oppblomstring av en underklasse for utenlandsk arbeidskraft med vesentlige dårligere vilkår og standarder enn det som gjelder i resten av arbeidslivet.
The important balance of rights and duties – a key political concept – needs to be repeated here too. 
Plikter og rettigheter – det er vårt politiske begrepspar som må gå igjen, også her.
Unless labour migrants have the same rights and duties as Norwegian workers, it will not be possible to attract people with the skills we need from other countries. 
Å gi arbeidsinnvandrere samme plikter og rettigheter som norske arbeidstakere, er også en forutsetning for at vi skal kunne klare å konkurrere om å tiltrekke oss personer med relevant kompetanse fra utlandet.
This is necessary for innovation and value creation, but it is also necessary if we are to successfully address demographic developments over the next decades. 
Vi trenger dette for å styrke innovasjon og verdiskapning, men også for å kunne håndtere den demografiske utviklingen de neste tiårene.
The trade union movement has a key role to play in the ILO, and in international cooperation in general. 
Fagbevegelsen har en sentral rolle i ILO, og i internasjonalt samarbeid generelt.
Given its value base, the trade union movement has the best starting point for creating order, not only in the labour market, but also in the political debate – here in Norway as well as in the international arena. 
Med sitt verdigrunnlag har fagbevegelsen de beste forutsetninger for å skape ryddighet, ikke bare i arbeidsmarkedet, men også i den politiske debatten, nasjonalt og internasjonalt.
This was the question 100 years ago in the face of the predominant social and political issues of the time. 
Det var slik for hundre år siden, under den tidens sosiale og politiske samfunnsforhold.
And this is the question now – in our present-day global world. 
Og det er slik nå – i vår egen globale samtid.
In other words, the decent work agenda is an important component of integration policy. 
Med andre ord: Kampen for anstendig arbeid er en viktig komponent også i integreringspolitikken.
The Government’s engagement in the decent work agenda will be – as I expect you realise – no less important during this term in office. 
Regjeringens engasjement for anstendig arbeid blir - som dere skjønner - ikke mindre i denne perioden, tvert i mot.
And again – just as before – we will move forward shoulder to shoulder with the trade unions. 
Og nå – som før – skal det skje skulder ved skulder med fagbevegelsen!
Global challenges for decent work 
Globale utfordringer for anstendig arbeid
Decisions to exclude five companies The Ministry of Finance has decided to exclude the companies WTK Holdings Berhad, Ta Ann Holdings Berhad, Zijin Mining Group and Volcan Compañia Minera from the investment universe of the GPFG. 
Beslutninger om utelukkelse Finansdepartementet har besluttet å utelukke WTK Holdings Berhad, Ta Ann Holdings Berhad, Zijin Mining Group og Volcan Compañia Minera fra investeringsuniverset til SPU.
The companies are excluded based on an assessment of the risk of severe environmental damage. 
Selskapene utelukkes etter en vurdering av risikoen for alvorlig miljøskade.