natgillin/translations-raw huggingface dataset:
But we want to signal that if this does become a reality, it will open the way for normal political and economic relations with the Palestinian Authority. 
Men vi ønsker å sende det signalet, at dersom dette kommer på plass, så åpnes veien for normale politiske og økonomiske forbindelser med de palestinske selvstyremyndighetene.
In our view, what President Abbas has achieved is the best we can hope for. 
Det er nå vår vurdering at det president Abbas nå har fått til, er det beste vi kan håpe på.
The alternative to Palestinian unity is civil war, disintegration and a new wave of extremism on the Palestinian side. 
Alternativet til palestinsk samling er borgerkrig, oppløsning og ny ekstremisme på palestinsk side.
This would be disastrous for the Palestinians. 
Det ødelegger for palestinerne.
But it would also pose a security threat to Israel and an obstacle to the resumption of Palestinian-Israeli negotiations. 
– Men det er også å anse som en sikkerhetstrussel mot Israel og en blokkering mot en gjenopptakelse av forhandlinger mellom palestinere og israelere.
This fragile process needs support now. 
Nå trenger denne skjøre prosessen støtte.
Norway has experience, networks and access to all the parties, which means that we are in a position to make a contribution. 
Norge har gjennom vår erfaring, våre nettverk og tilgang til alle parter mulighet til å bidra.
And this is what we are doing now and will continue to do. 
Og det er det vi nå gjør og akter å fortsette med.
The Government would in particular like to commend Saudi Arabia, Egypt, Jordan, Syria and the Arab League for the part they have played in the efforts to form a unity government. 
Regjeringen vil gi spesiell honnør til Saudi-Arabia, Egypt, Jordan, Syria og Den Arabiske Liga for deres rolle i få til en samlingsregjering.
This joint regional effort to prevent the total collapse of Palestinian society and civil war demonstrates a sense of responsibility and the will to tackle major political challenges in the region. 
Denne regionale samlingen for å forhindre total palestinsk oppløsning og borgerkrig demonstrerer ansvar og vilje til å håndtere store politiske utfordringer i egen region.
Now the international community must continue to build on and support what has been achieved so that it is possible to restart a process and negotiations between Israel and the Palestinians that can address the final status issues, which would make it possible to establish a viable Palestinian state that can live side by side with Israel within internationally recognised borders. 
Nå må det internasjonale samfunn bygge videre på det som nå er oppnådd, støtte det, for å få i gang igjen en prosess og forhandlinger mellom Israel og palestinerne som kan ta for seg de såkalte sluttstatusspørsmål, som kan sikre opprettelsen av en levedyktig palestinsk stat som kan leve side om side med Israel innenfor internasjonalt anerkjente og sikre grenser.
Illegal settlement activity must cease. 
Ulovlige bosettinger må opphøre.
Each of the conflicts in the world today is unique in both its origin and substance. 
Hver konflikt i verden har sin egen karakter, sitt særlige opphav og innhold.
But the conflicts in the Middle East are more closely interrelated today than they have been for a long time – the Israeli-Palestinian, the Israeli-Syrian, the Israeli-Lebanese conflicts, and the fragile political equilibrium in Lebanon. 
I Midtøsten henger konfliktene sterkere sammen enn på lenge – Israel-Palestina, Israel-Syria, Israel-Libanon, og den skjøre politiske balanse i Libanon.
In addition there is Iran’s growing role as a regional power and player. 
Og Irans økende rolle som regional makt og aktør.
This is why we must keep alive the idea of a regional peace conference. 
Derfor må perspektivet om en regional fredskonferanse holdes ved like.
The parties must be engaged in the process and made to take their share of the responsibility. 
Parter må trekkes med og ansvarliggjøres.
We will continue to build on the outcome of Madrid +15 Conference last month, which was the result of the Norwegian-Spanish initiative to commemorate the 15th anniversary of the original Madrid Peace Conference. 
Vi vil bygge videre på det norsk-spanske initiativet i forrige måned hvor vi markerte at det var gått 15 år siden Midtøsten-konferansen i Madrid.
The greatest danger in the Middle East today is the situation in Iraq. 
Den største faren i Midtøsten ligger i dag i situasjonen i Irak.
There is a significant risk that the situation in the country could trigger further conflict in neighbouring areas. 
Faren for at situasjonen i landet utløser ytterligere konflikt i naboområder er betydelig.
If Iraq should collapse, this could create a dangerous vacuum, and could result in regional powers being drawn into the situation in unpredictable ways. 
Et Irak som kollapser vil kunne skape et farlig tomrom og kunne trekke regionale stormakter inn i situasjonen på en uforutsigbar måte.
The solution will have to come from within Iraq. 
Løsningen må finnes internt i Irak.
But the players in the region must be engaged. 
Men regionens aktører må trekkes med.
It will hardly enhance stability in Iraq if Syria and Iran are isolated and become more unstable. 
Irak kan vanskelig bli mer stabilt av at Syria og Iran blir isolerte og mer ustabile.
The conflict areas I have been talking about here today have a number of features in common. 
De konkrete konfliktområder jeg nå har snakket om har noen viktige fellesnevnere:
Firstly, the importance of state structures – and the great danger of instability when these structures are absent. 
For det første, betydningen av statlige strukturer – og den store kilden til ustabilitet når disse mangler.
Secondly, the need for establishing dialogue both within a country and across borders, and the importance of pursuing a policy of engagement that combines firmness with the ability and will to engage states and political, social and religious groups in a political process to resolve the problems. 
For det andre, behovet for å skape dialog både internt i land og over grenser, og betydningen av å føre en engasjementspolitikk som kombinerer fasthet med evne og vilje til å trekke stater og politiske, sosiale og religiøse grupper inn i politiske prosesser.
And not leave them on the outside. 
Og ikke ha dem stående på utsiden.
A third common feature is that these conflicts affect us. 
En tredje fellesnevner, disse konfliktene berører oss.
They have a bearing on our own security and welfare. 
De har betydning for vår egen trygghet og velferd.
Not just because we are moved as fellow human beings when we witness injustice and suffering. 
Ikke bare fordi det involverer oss som medmennesker når vi opplever urett og lidelse.
But also because we are dependent on peace and security in far-away places if we are to enjoy security here at home. 
Men fordi vi trenger fred og sikkerhet der ute om vi skal ha det trygt her hjemme.
By the same token, it is a paradox that expressions like “here at home” and “far away” are no longer meaningful in a global political perspective. 
Samtidig er det et paradoks at nettopp uttrykk som ”her hjemme” og ”langt borte” knapt finnes i et globalt politisk perspektiv.
This is why Norway’s role as a nation of peace has such a prominent place in our policy platform. 
Derfor har Norges rolle som fredsnasjon en så tydelig plass i vår regjeringsplattform.
We are intensifying our efforts to prevent, reduce and resolve conflicts. 
Våre bidrag til å forebygge, dempe og løse konflikter styrkes.
Norway has particular qualifications and experience, and we have built up expertise that we are prepared to draw on, but we must not take on more than we can handle. 
Vi kan ikke engasjere oss over evne – men Norge har fortrinn og erfaring, og vi har bygget opp kompetanse som vi er rede til å bruke.
I set great store by the public debate engendered by our peace efforts. 
Jeg verdsetter den offentlige debatten vårt fredsengasjement gir opphav til.
Much of what we are doing is pioneering work, and we welcome any criticism. 
Mye er nybrottsarbeid og vi ønsker kritiske blikk velkommen.
We must be realistic, we must have no illusions. 
Vi må være realistiske og ikke ha illusjoner.
The challenges we are facing in our peace efforts are formidable. 
Utfordringene vi står overfor i fredsarbeidet er store.
The fourth common feature I want to talk about today is engagement. 
For fellesnevneren i dag – den fjerde som jeg vil nevne – er engasjement.
Isolation and boycott are proving to be increasingly unviable as foreign policy tools. 
Isolasjon og boikott som utenrikspolitisk virkemiddel blir mindre og mindre anvendbart.
Conflicts cannot be isolated. 
For konflikter kan ikke isoleres.
If anything they have a tendency to spread. 
De har snarere en tendens til å spre seg.
Unless we become engaged. 
Hvis vi ikke engasjerer oss.
There is a general perception today that there is a growing potential for conflict and tension between the “Western world” and the “Muslim world”. 
Vi har et bilde i dag av økt konfliktstoff og spenninger mellom den såkalte vestlige og den muslimske verden.
There are a number of extremist, polarising and destructive forces, which get a lot of attention, but there are also a number of other forces – and they are probably in the majority – that are engaged in bridgebuilding.. 
Det finnes ekstreme, polariserende og destruktive krefter, som får mye oppmerksomhet, men det finnes også andre krefter – og de er trolig i flertall – som bygger brohoder.
These are the forces we must support. 
Brobyggerne må vi støtte.
States and groups that use terrorist methods and destroy bridges, whether religious, nationalist or political extremists, must be dealt with firmly. 
Stater og grupper, det være seg religiøse, nasjonale eller politiske ekstremister, som bruker terror og river ned broer må møtes med fasthet.
As states we have the right and obligation to defend ourselves, but how we do so is the crucial issue. 
Stater har rett og plikt til å forsvare seg – men hvordan vi som stater forsvarer oss, er avgjørende.
Here, too, we are talking about much more than military capability. 
Igjen handler det om langt mer enn militær evne.
Only by curbing recruitment to extremist groups will we – as states – be able to prevail in the long term. 
Bare gjennom å svekke rekrutteringen til ekstremistiske grupper vil vi – som stater – kunne vinne over tid; ved å frariste ekstremismen nye rekrutter.
Military means are necessary in this context, but they can also be counterproductive if they kill indiscriminately, are perceived as being invasive or drive potential recruits into extremism. 
Militære virkemidler er her nødvendige, men kan også virke destruktive dersom de tar vilkårlige liv, oppfattes som invaderende og bidrar til å drive nye mennesker over i ekstremismens favntak.
A political and economic strategy is also called for. 
Også en politisk og økonomisk strategi kreves.
In today’s world, political, social and religious groups – and not just states – are important players. 
I tillegg til stater er nå politiske, sosiale og religiøse grupper viktige aktører.
We cannot define them away. 
Vi kan ikke definere dem bort.
Given global developments, these dimensions merit more attention, not less. 
Utviklingen globalt krever mer oppmerksomhet om slike dimensjoner – ikke mindre.
NATO foreign ministers will meet here in Oslo in two months’ time. 
Om vel to måneder skal Natos utenriksministere møtes her i Oslo.
In addition to Afghanistan, Kosovo will be one of the main topics of discussion. 
I tillegg til Afghanistan vil Kosovo være det helt sentrale temaet.
We see traces of the common features of the conflicts I have been talking about here today in the Western Balkans as well: cultural and religious tensions, fragile structures following war and conflict, and groups that must be engaged in political processes. 
Også på Vest-Balkan ser vi spor av kjennetegn fra konfliktene jeg har nevnt; spenninger av kulturell og religiøs karakter, skjøre strukturer etter krig og konflikt, og grupper som må trekkes med i politiske prosesser.
Norway supports the work being done by UN Special Envoy Martti Athisaari. 
Norge støtter det arbeidet som FNs spesialutsending Martti Athisaari nå nedlegger.
Two weeks have passed since he presented his proposal for the future status of Kosovo to the parties. 
Det er to uker siden han la sitt forslag frem for partene.
Now he will have consultations with them before presenting his final plan to the UN Security Council. 
Han vil nå ha konsultasjoner med dem, før han legger sitt endelige forslag frem for FNs sikkerhetsråd.
After that it will be important to ensure that the Council is able to adopt a resolution that reflects the plan, and that the solution chosen can be implemented in practice. 
Deretter er det viktig at rådet kan vedta en resolusjon som reflekterer forslaget, og at partene gjør sitt for at løsningen kan bli omsatt i praksis.
The agreement on Kosovo’s status must safeguard the interests of the minority. 
Avtalen om Kosovos status må ivareta minoritetens interesser.
The aim must be to ensure that all the people of Kosovo are able to safeguard their own security and decide the direction of their own political development. 
Målet må være at hele Kosovos befolkning kan ivareta sin egen sikkerhet og bestemme retningen for egen politisk utvikling.
This requires that we help to create conditions that are conducive to long-term economic growth and institutional reform. 
Det fordrer at vi bidrar til å legge forholdene til rette for langsiktig økonomisk vekst og institusjonelle reformer.
But it also requires that the people and their leaders show a will to reconciliation and make it clear that they will not resort to violence. 
Men det fordrer også at befolkningen og dens ledere viser vilje til forsoning og tar klart avstand fra bruk av vold.
I would now like to turn to the High North. 
Så til våre nærområder.
As regards “Norway’s interests” in the traditional sense, we see that many of our most important interests are in our neighbouring areas in the north. 
Når det er snakk om ’Norges interesser’ i tradisjonell forstand, kan vi slå fast at mange av våre viktigste interesser ivaretas i våre nære omgivelser i nord.
It is in the north that much of the foundation for security, welfare and development in Norway – both now and in the future – is being laid. 
I nord legges mye av grunnlaget for sikkerhet, velferd og utvikling i Norge, nå og i fremtiden.
This is why the High North is the Government’s most important foreign policy priority. 
Nordområdene er derfor Regjeringens – vårt viktigste utenrikspolitiske satsingsområde.
Norway’s policy in the High North will continue to be recognisable. 
Norge skal være til å kjenne igjen i nordområdene.
The key words for our strategy are presence, activity and knowledge. 
Nærvær, aktivitet og kunnskap er nøkkelord for vår satsing.
The Government’s High North Strategy, which was launched in Tromsø on 1 December 2006, provides a general overview of Norway’s priorities and ambitions. 
Regjeringens nordområdestrategi, som ble lansert i Tromsø 1. desember 2006, gir en samlet oversikt over satsinger og ambisjoner.
Allocations for measures in the High North were increased by NOK 270 million in last year’s budget. 
Budsjettet for bevilgninger til tiltak i nordområdene har økt med 270 millioner kroner.
The implementation of the strategy will be high on the Government’s agenda. 
Oppfølgningen av strategien vil stå høyt på Regjeringens dagsorden.
This will not just be a priority for the next few years or for this parliamentary period, but an effort that will go on for generations. 
Dette er ikke bare en satsing for kommende år eller en stortingsperiode; det er en satsing med generasjonsperspektiv.
The Government will act as prime mover and facilitator and will invite private and public actors, both Norwegian and international, to take part in our efforts. 
Regjeringen vil være en pådriver og tilrettelegger der vårt mål er å invitere private og offentlige aktører, norske og internasjonale, til å delta.
An important part of our High North strategy is fulfilling our obligations and responsibilities and exercising our rights as a coastal state. 
En viktig side av vår nordområdepolitikk er å ivareta våre plikter, rettigheter og ansvar som kyststat.
There are aspects of this work – to which we are devoting considerable time and resources – that rarely attract much public attention, but they definitely deserve to be mentioned. 
Deler av dette arbeidet – som vi bruker mye tid og ressurser på – vies ofte ikke mye oppmerksomhet i offentligheten, President, men hører så avgjort med og fortjener omtale:
It is essential that Norway’s policy is based on an existing, internationally recognised legal framework. 
Et avgjørende utgangspunkt er å forankre Norges politikk innenfor gjeldende og respekterte rettslige rammer.
This enables Norway to exercise its authority in a consistent and predictable manner, which is readily recognisable to other countries. 
I de politiske forhold til andre land gir en slik forankring over tid forutsigbarhet og trekker klare linjer i norsk myndighetsutøvelse, som også andre land kan forholde seg til.
This is particularly important in cases where there are several countries that both show an interest in – and have interests in – the High North. 
Slik tydelighet er ikke minst viktig når flere land melder seg med både interesse og interesser for nordområdenes muligheter.
Last year agreement was reached on the outer limit of Norway’s continental shelf and 200-mile zones in the vast sea area between Svalbard and Greenland. 
I fjor kom Norge til enighet om grensen for kontinentalsokkel og 200milssoner i det store havområdet mellom Svalbard og Grønland.
And we signed an agreement with Iceland and Denmark/the Faroe Islands on the delimitation of the continental shelf beyond 200 nautical miles in the southern part of the Banana Hole of the Northeast Atlantic. 
Og vi kom til enighet med Island og Danmark/Færøyene om hvordan grenselinjene skal trekkes for kontinentalsokkelen utenfor 200 nautiske mil i det såkalte Smutthavet i Norskehavet.
This is a very significant development. 
Dette har stor betydning.
It means that all the important, previously unresolved boundaries in western sea areas have now been settled. 
Det betyr at alle vesentlige, uavklarte grenser i vestlige havområder nå er avklart.
We give high priority to our negotiations with Russia on the delimitation of the continental shelf and zones in the Barents Sea. 
Vi prioriteter drøftelsene med Russland om avgrensningen av kontinentalsokkel og soner i Barentshavet.
A solution to this issue would benefit both countries and would release considerable potential for cooperation, not least in the petroleum sector in what is currently considered a disputed area. 
En løsning vil komme begge land til gode og utløse et betydelig potensial for samarbeid, ikke minst på petroleumssektoren innenfor det som i dag er kjent som omstridt område.
Progress is being made by small but important steps. 
Prosessen bringes stadig små – men ikke uvesentlige – skritt fremover.
Both parties are seeking to find a comprehensive solution to the delimitation issue that safeguards important interests in the fisheries and energy areas. 
Begge parter bestreber seg på å finne en helhetlig løsning på avgrensningsspørsmålet som ivaretar viktige interesser innenfor fiskeri- og energiområdene.
At the same time we are concerned that an agreed solution be perceived as being just and reasonable in accordance with the criteria set out in the law of the sea. 
Samtidig legger vi vekt på at en samlet avtaleløsning må oppfattes som rett og rimelig ut fra havrettens kriterier.
The development of the law of the sea has progressively helped to clarify the factors that should be given emphasis in this area. 
Også her har havrettens utvikling bidratt til en stadig større klargjøring av hvilke forhold som skal tillegges vekt.
I would also like to say a few words about the five-party agreement on the management of the Norwegian spring-spawning herring stock, which was concluded on 18 January this year. 
Jeg vil også fremheve fempartsavtalen for forvaltningen av norsk vårgytende sild som ble inngått 18. januar i år.
The agreement rightfully gives Norway a larger share of the total allowable catch (TAC) for this important stock. 
Den sikrer Norge en rettmessig større andel av denne viktige bestanden.
The fact that the agreement more closely reflects the zone attachment of the stock than was previously the case is important both to the Norwegian fisheries industry and as a more general matter of principle. 
Det er av stor betydning både for vår egen næring og ut fra bredere, prinsipielle hensyn at avtalen i større grad gjenspeiler sildens sonetilhørighet enn det som var tilfellet tidligere.
However, in my address here today, I would like to stress that through this agreement, we have helped to ensure the sound management of all the fish stocks in our sea areas, which also migrate into international waters in the Loophole and the Banana Hole. 
Men her i denne redegjørelsen vil jeg understreke at med denne avtalen har vi bidratt til å trygge forvaltningen av alle fiskebestander i våre havområder – som også vandrer i de internasjonale farvann Smutthullet og Smutthavet.
This is an important achievement in terms of the sound management of living resources in accordance with the principles set out in the UN agreement on fisheries on the high seas. 
Dette er viktig for en ansvarlig ressursforvaltning av de levende ressurser i samsvar med prinsippene i FN-avtalen om fiske på det åpne hav.
It is also an important step in efforts to combat illegal, unregulated and unreported fishing and other environmental crime at sea, which are among the most serious challenges we are facing in our neighbouring areas. 
Det er et viktig utgangspunkt for arbeidet mot ulovlig, uregulert og urapportert fiske og annen miljøkriminalitet til havs, som er blant våre mest alvorlige utfordringer i våre nære områder.
The Norwegian armed forces and the Norwegian Coastguard also have an important part to play here, through their continual monitoring activities and exercise of authority. 
Her spiller også Forsvaret og Kystvakten en viktig rolle, gjennom sin evne til kontinuerlig overvåkning og myndighetsutøvelse.
Research, education and knowledge are the key in the north. 
Forskning, utdanning og kompetanse er nøkkelen i nord.
Our ambition is that Norway should be known as a country that manages its sea areas on the basis of scientific knowledge and the precautionary principle. 
Det skal være Norges kjennemerke at vi viderefører en kunnskapsbasert forvaltning basert på føre-var tilnærming i våre havområder.
The integrated management plan for the Barents Sea and the sea areas off the Lofoten Islands fits right into our tradition of sound stewardship. 
Forvaltningsplanen for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten skriver seg inn i denne tradisjonen.
Our relations with Russia are the key bilateral dimension of our High North policy. 
Forholdet til Russland er den sentrale bilaterale dimensjon ved nordområdepolitikken.
Our policy vis-à-vis Russia is based on interests and cooperation; it is pragmatic and firm. 
Politikken overfor Russland er interessebasert og samarbeidsorientert, pragmatisk og preget av fasthet.
Several of the challenges in the north, including those relating to the environment, rescue and emergency preparedness, and the management of resources, can only be met with the involvement of Russia and through Norwegian-Russian cooperation. 
Flere av utfordringene i nord, som innen miljø, redning og beredskap og ressursforvaltning, kan bare løses med russisk engasjement og norsk-russisk samarbeid.
At the same time, our dialogue with Russia must be open and unambiguous with respect to our views on the principles of the rule of law, and human and political rights. 
Samtidig skal dialogen med Russland være åpen og tydelig når det gjelder vårt syn på rettsstatsprinsipper, menneskerettigheter og politiske rettigheter.
This is necessary at a time when we are seeing disquieting authoritarian tendencies and worsening conditions for the press and NGOs. 
Det er nødvendig i en tid hvor det er urovekkende tegn til autoritære tendenser og vanskeligere kår for pressen og frivillige organisasjoner.