natgillin/translations-raw huggingface dataset:
+47 22 24 34 99 
22 24 34 99
ompa@mfa.no 
ompa@mfa.no
Liv Kristoffersen 
Liv Kristoffersen
+47 22 24 34 83 
22 24 34 83
lkt@mfa.no 
lkt@mfa.no
Britt Karlstad Aarvig 
Britt Karlstad Aarvig
+47 22 24 38 89 
22 24 38 89
baa@mfa.no 
baa@mfa.no
Birgitte Sønderby 
Birgitte Sønderby
Junior Executive Officer 
Førstesekretær
22 24 32 91 
22 24 32 91
bsoe@mfa.no 
bsoe@mfa.no
The Barents 2020 initiative: a reliable framework for doing business in the Barents Sea 
Barents 2020-satsing: Trygge rammer for virksomhet i Barentshavet
Det Norske Veritas (DNV) is to take the lead in efforts to harmonise health, safety and environment standards for industrial activities in the Barents Sea. 
Det Norske Veritas (DNV) skal lede arbeidet med å harmonisere industristandarder for helse, miljø og sikkerhet for Barentshavet.
This project, which was launched in Tromsø today, is the first major environmental project initiated under Barents 2020, the Norwegian Government’s strategy for increasing knowledge about the High North. 
Prosjektet, som ble lansert i Tromsø i dag, er det første store miljøprosjektet under regjeringens kunnskapssatsing i nord, Barents 2020.
“This project follows up on an important aspect of the High North strategy,” said Minister of Foreign Affairs Jonas Gahr Støre. 
- Dette prosjektet følger opp en viktig del av nordområdestrategien, sier utenriksminister Jonas Gahr Støre.
“The Russian and Norwegian authorities have different rules for the petroleum industry. 
- Myndighetenes regelverk for petroleumsvirksomhet er forskjellig på norsk og russisk side.
“Cooperation in this area will be of mutual benefit in the further development of this area, with its vulnerable natural environment and cold climate.” 
– Et samarbeid på dette området vil derfor være til gjensidig nytte i den videre utvikling av et område med sårbar natur og kaldt klima.
“Det Norske Veritas is an important cooperation partner, with a unique network and reputation in Russia. 
- Det norske Veritas er en viktig samarbeidspartner med et unikt nettverk og omdømme i Russland.
It is important that initiatives of this type are pushed forward by the industry actors themselves,” said Mr Støre. 
Det er viktig at et slik initiativ drives fram av industrimiljøene selv, sier Støre.
The project is to run over three years, and has a budget of NOK 27 million. 
Prosjektet skal gå over tre år med en ramme på 27 millioner kroner.
The Norwegian authorities are financing the first two phases (amounting to approximately NOK 10 million). 
Norske myndigheter finansierer de to første fasene (ca 10 millioner kroner).
Industry actors will cover half the costs of the final phase. 
I den siste fasen skal industrielle aktører delta med halve finansieringen.
Cluster munitions – a humanitarian problem 
Klaseammunisjon - et humanitært problem
Cluster munitions are a large, and growing, problem. 
Klaseammunisjon utgjør et stort og voksende problem.
Attention is now being focused on cluster munitions, a general term for a variety of weapons that disperse a large number (anywhere from 10 to several hundred) of submunitions, or bomblets, over a target area. 
Nå er oppmerksomheten rettet mot klaseammunisjon, en samlebetegnelse på våpen som sprer mange (fra et titalls til flere hundre) små sprengladninger over et område.
The submunitions are placed in a container that can be dropped from aircraft or delivered by means of artillery shells or missiles. 
Ladningene er samlet i en beholder som kan slippes som flybombe, eller skytes ut med artilleri eller raketter.
There are two main causes of this. 
Det er to hovedgrunner til dette.
Second, cluster munitions often produce a large number of ‘duds’, i.e. submunitions that have failed to explode as intended. 
For det andre blir det ofte et stort antall blindgjengere fra klasevåpen.
Because the proportion of duds is generally high — 25% is not unusual — and because these weapons are often employed in large numbers, the number of duds can be extremely high. 
Fordi blindgjenger-andelen generelt er høy – 25 % er ikke uvanlig - og fordi våpnene ofte brukes i store mengder, kan antallet blindgjengere bli svært høyt.
Civilians can continue to suffer casualties and injuries years after a war has ended. 
Vi har sett at de sivile tapene og skadene kan fortsette i årevis etter at krigen er slutt.
Efforts to clear areas of duds and to assist victims are often extremely resource-intensive. 
Rydding av blindgjengere og hjelp til ofre er svært ressurskrevende.
According to the Landmine Monitor, the international community provides about USD 400 million per year to assist affected communities in clearing munitions. 
Det internasjonale samfunn bidrar i følge ”Landmine Monitor” årlig med rundt USD 400 millioner til hjelp til rammede samfunn med eksplosivrydding.
Norway contributes about USD 39 million of this amount. 
Av dette bidrar Norge med ca 39 millioner USD.
Oslo Conference on Cluster Munitions, 22-23 February 2007 
Konferanse om klaseammunisjon, 22.-23. februar 2007
The Oslo Conference on Cluster Munitions, 22-23 February 2007 was the first step in a process that could lead to an international ban on cluster munitions who causes unacceptable human suffering. 
Konferansen "Oslo Conference on Cluster Munitions" ble avholdt i Oslo 22.
Oslo Conference - Speeches and Statements 
Slutterklæringen fra konferansen (Oppdat.
Programme for "Oslo Conference on Cluster Munitions" (pdf-format) (Updated. 
Program for "Oslo Conference on Cluster Munitions" (pdf-format) (Oppdat.
20/2) 
20/2)
Background paper for the conference (pdf-format) 
Bakgrunnspapir for konferansen (pdf-format)
Press conference after opening statement (Web TV) 
Pressekonferansen etter utenriksministerens åpningsinnlegg (nett-tv)
Contact the secretariat of the conference 
Kontakt sekretariatet for konferansen
Partnerships for Sustainable Development 
Utgiver: Utenriksdepartementet
For more information and to register online, please visit the conference website: www.csr-oslo.org 
Les mer om konferansen på dens hjemmesider.
(in NOK 1 000) 
(i 1 000 kr)
Cat. 
Kat.
Accounts 2006 
Regnskap 2006
Final budget 2007 
Saldert budsjett 2007
Budget status as of June 
Budsjettets stilling pr 1. halvår
Proposed budget 2008 
Forslag 2008
Administration of development assistance 
Administrasjon av utviklingshjelpen
937 021 
937 021
971 354 
971 354
990 354 
990 354
1 048 354 
1 048 354
03.10 
03.10
Bilateral development assistance 
Bilateral bistand
3 351 732 
3 351 732
3 908 100 
3 908 100
3 887 700 
3 887 700
4 149 100 
4 149 100
03.20 
03.20
Global mechanisms 
Globale ordninger
8 036 757 
8 036 757
8 804 302 
8 804 302
8 830 575 
8 830 575
9 656 576 
9 656 576
03.30 
03.30
Multilateral development assistance 
Multilateral bistand
6 430 751 
6 430 751
7 066 261 
7 066 261
7 054 061 
7 054 061
7 436 261 
7 436 261
03.50 
03.50
Other development assistance (non-ODA) 
Øvrig bistand (ikke ODA-bistand)
32 374 
32 374
Total for programme area 03 
Sum programområde 03
18 788 635 
18 788 635
20 750 017 
20 750 017
20 762 690 
20 762 690
22 290 291 
22 290 291
8.1 Overall guidelines 
8.1 Overordnede føringer
The Government’s efforts to fight poverty are based on the Government’s policy platform, the Government’s inaugural address to the Storting and the development policy addresses to the Storting of May 2006 and June 2007. 
Regjeringens innsats i kampen mot fattigdom bygger på Soria Moria erklæringen, Regjeringens tiltredelseserklæring og de utviklingspolitiske redegjørelser i Stortinget i mai 2006 og juni 2007.
They are also guided by the Storting’s deliberations on Report No. 35 (2003–2004) to the Storting, Fighting Poverty Together, A Comprehensive Development Policy. 
Videre er Stortingets behandling av St.meld.nr.35 (2003-2004) «Felles kamp mot fattigdom», lagt til grunn.
The Government is working to ensure success in the fight against poverty, but recognises that this depends on the interplay of many factors. 
Regjeringen arbeider for at kampen mot fattigdom skal lykkes, men erkjenner at mange faktorer må spille sammen for å få det til.
Development assistance alone cannot lift large groups of people out of poverty. 
Bistand alene kan ikke løfte store folkegrupper ut av fattigdom.
Global and regional frameworks are decisive factors in relation to peace and stability, economic development, investment, trade, migration, and dealing with environmental problems, climate change and health challenges. 
De globale og regionale rammebetingelsene er avgjørende for fred og stabilitet, for økonomisk utvikling, investeringer og handel, for migrasjon og for håndteringen av miljø, klima og helseutfordringene.
Norwegian development policy is intended to influence all of these factors. 
Norsk utviklingspolitikk tar sikte på å påvirke alle disse faktorene.
Much of the work that is done takes the form of political dialogue, at both international and national level. 
Mye av dette arbeidet foregår ved politisk dialog både internasjonalt og i det enkelte land.
Development assistance is one important tool that is used actively in implementing the policy. 
Bistanden er ett viktig virkemiddel som brukes aktivt i utøvelsen av denne politikken.
All countries are responsible for their own development. 
Alle land har et egen ansvar for sin egen utvikling.
The effectiveness of development assistance depends primarily on the efforts of political leaders, public institutions, the private sector and civil society in each country. 
Effekten av bistanden er i stor grad avhengig av den innsatsen som gjøres av de politiske lederne, det offentlige, privat sektor og det sivile samfunn i de enkelte land.
By supporting these actors in their efforts to promote pro-poor development, Norwegian development assistance can help to ensure that development goes in the right direction. 
Gjennom å støtte opp under det arbeidet disse gjør for å fremme en utvikling som gagner de fattige, kan norsk bistand bidra til at utviklingen går i riktig retning.
Norway has a responsibility to provide humanitarian assistance to meet people’s need for protection and essential supplies in countries marked by war, conflict, natural disasters or combinations of these. 
I land preget av krig, konflikt, naturkatastrofer eller kombinasjoner av dette har Norge et ansvar for å yte humanitær bistand for å ivareta enkeltmenneskers behov for beskyttelse og livsnødvendig hjelp.
Many developing countries have experienced significant economic growth in recent years. 
Mange utviklingsland har hatt betydelig økonomisk vekst de senere årene.
The comprehensive restructuring of the economy, successful macroeconomic stabilisation and an increased focus by the government on the importance of providing good business regulations, trade and economic growth, have been important factors in this development. 
Viktige faktorer har vært en omfattende omstrukturering av økonomien, vellykket makroøkonomisk stabilisering og et økt myndighetsfokus på viktigheten av å fremme gode rammebetingelser for næringsutvikling, handel og økonomisk vekst.
Wealth-creation and growth are still being hampered by poor management of natural resources, a lack of capital, expertise and infrastructure, and trade barriers of different kinds. 
Verdiskaping og vekst hemmes fortsatt av dårlig forvaltning av naturressursene, mangel på kapital og kompetanse, manglende infrastruktur og handelshindringer av ulik karakter.
Norwegian development assistance is one of several tools for securing improvements in these areas. 
Norsk bistand vil være ett av flere virkemidler for å bedre disse forholdene.
The Government will be a driving force in the international effort to increase allocations to development cooperation. 
Regjeringen vil være en pådriver i det internasjonale arbeidet med å øke bevilgningene til utviklingssamarbeid.
Government’s policy platform states that allocations are to be increased to one per cent of gross national income (GNI) and thereafter increased further during the rest of the current parliamentary period. 
Soria Moria-erklæringen sier bevilgningene skal opp til 1 pst. av BNI og deretter trappes ytterligere opp i løpet av inneværende stortingsperiode.
In the 2008 government budget, it is proposed that the development assistance allocation be increased by NOK 1.5 billion. 
I statsbudsjettet for 2008 foreslås bistandsinnsatsen økt med 1,5 mrd. kroner.
This would bring the total for 2008 to NOK 22.3 billion, or 0.98 per cent of GNI. 
Bistanden utgjør da 22,3 mrd. kroner og vil tilsvare 0,98 pst. av BNI i 2008.
The Government will continue to increase the focus on assuring the quality of development cooperation. 
Regjeringen vil fortsette arbeidet med å legge økt vekt på å sikre kvaliteten på bistanden.
Norway is participating in international efforts and efforts led by the authorities in a number of partner countries to improve knowledge about the impacts of development and to ensure that public funds are managed for results. 
Norge deltar i det internasjonale arbeidet og i arbeidet ledet av myndighetene i en rekke mottakerland, for å bedre dokumentasjonen av utviklingseffekter og for at offentlige midler skal styres etter hva som gir best resultater.
It is important to ensure results of the development cooperation, and that money reaches its intended destination. 
Det er viktig å være trygg på at bistanden fører til resultater og at pengene kommer fram dit de skal.
This is a particular challenge in poor countries where the needs are great, but the institutions that are supposed to promote development and report on the results, as well as the media, are weak. 
Dette er en spesiell utfordring i fattige land der behovene er store, men institusjonene som skal skape utvikling og rapportere om disse, deriblant mediene, er svake.
Managing aid to countries that are affected by conflict and corruption and have weak formal structures is demanding, and there will at times be setbacks. 
Å gi bistand i land preget av konflikter, svake formelle strukturer og korrupsjon, er krevende og utviklingen vil i perioden preges av tilbakeslag.
Measuring the results of this aid is therefore particularly challenging. 
Det er derfor en ekstra utfordring av måle resultatene av denne bistanden.
Corruption drains many developing countries of amounts larger than what they receive in aid. 
Korrupsjon tapper mange utviklingsland for beløp som er større enn bistandsoverføringene.
The Government wants Norway to take a lead in the international fight against corruption, money-laundering and capital flight facilitated by tax havens. 
Regjeringen vil at Norge skal lede an i den internasjonale kampen mot korrupsjon, hvitvasking av penger og kapitalflukt fasilitert av såkalte skatteparadis.
The fight against corruption is a job for strong international actors such as the World Bank and the UN, and Norway will work in international forums to strengthen the implementation of the UN Convention against Corruption (2003), particularly in relation to the return of flight capital and opportunities to conceal financial crime. 
Kampen mot korrupsjon må føres av de sterke internasjonale aktørene som Verdensbanken og FN, og Norge vil arbeide i internasjonale fora for å styrke gjennomføringen av FN-konvensjonen mot korrupsjon (2003), spesielt når det gjelder repatriering av fluktkapital og mulighetene for å skjule økonomisk kriminalitet.
The Government is focusing on ensuring a coherent Norwegian policy for development, and therefore established a commission in December 2006 to explore opportunities for making Norwegian policy even more effective at fighting poverty. 
Regjeringen legger vekt på å sikre best mulig sammenheng i norsk politikk på bred basis overfor utviklingslandene og nedsatte i desember 2006 et utvalg som skal utrede mulighetene for å justere norsk politikk slik at den blir enda mer effektiv i å bekjempe fattigdom.
The commission will deliver its report during the first quarter of 2008. 
Utvalget vil levere sin utredning i første kvartal 2008.
The Government wants Norway to continue to advocate UN reform. 
Regjeringen vil at Norge skal fortsette å arbeide for FN-reform.
This involves strengthening the role of the UN as a promoter of peace and development, by supporting the UN Peacebuilding Commission and the UN Peacebuilding Fund, strengthening the UN’s gender equality efforts, supporting the implementation of pilot projects to establish “One UN” at country level, promoting efforts to improve the integration of humanitarian aspects and development considerations into UN peacekeeping operations, and supporting the continuation of reforms already begun in the humanitarian field. 
Dette innebærer å bygge opp under FN som en sterkere aktør for å fremme fred og utvikling gjennom å støtte FNs fredsbyggingskommisjon og fredsbyggingsfond, styrke FNs likestillingsarbeid, støtte gjennomføring av pilotprosjektene for å skape ett FN på landnivå, tiltak for bedre integrasjon av humanitære aspekter og utviklingshensyn i FNs fredsoperasjoner, og videreføring av igangsatte reformer på det humanitære området.
In Proposition No. 1 (2006–2007) to the Storting, the Government announced that it would provide the Storting with an assessment of whether or not it would be appropriate to continue classifying countries as main partner countries and partner countries. 
1 2006 – 2007 annonserte regjeringen at den ville komme tilbake til Stortinget med en vurdering av om det var formålstjenelig å fortsette med å klassifisere land som hovedsamarbeidsland og samarbeidsland.
These terms were introduced in 2002 for countries with which Norway wants long-term development cooperation. 
Begrepene ble introdusert i 2002 for land Norge ønsker et langsiktig utviklingssamarbeid med.
The term “main partner country” was to be used for countries with which Norway wants long-term, predictable and robust development cooperation. 
Hovedsamarbeidsland skulle være land der Norge tilstreber et langsiktig, forutsigbart og robust utviklingssamarbeid.
The term “partner country” was to be used for other countries with which Norway wants long-term cooperation, but for which it has lower ambitions as regards participation in the development cooperation dialogue. 
Samarbeidsland skulle brukes om andre land Norge ønsket et langsiktig samarbeid med, men hadde en lavere ambisjon om deltakelse i bistandsdialogen.
In practice, the distinction between main partner countries and partner countries is no longer valid. 
Skillet mellom hovedsamarbeids- og samarbeidsland er ikke lenger et reelt skille i praksis.
While the cooperation with some main partner countries has been limited by political developments in those countries, dialogue with and development cooperation to certain other countries has been expanded. 
Mens samarbeidet med noen hovedsamarbeidsland er blitt begrenset på grunn av den politiske utviklingen i landet, er dialogen med og bistanden til enkelte andre land utvidet.
This particularly applies to countries in which Norwegian and international development cooperation constitutes an important contribution to stability and lasting peace, as in Afghanistan and Sudan. 
Dette gjelder spesielt land hvor norsk og internasjonal bistand er et viktig bidrag til stabilisering og varig fredsløsning, som i Afghanistan og Sudan.
The Government therefore no longer considers it appropriate to maintain the distinction between main partner countries and other partner countries. 
På denne bakgrunn finner regjeringen det ikke lenger naturlig å videreføre skillet mellom hovedsamarbeidsland og andre samarbeidsland.
Norway is working to secure greater clarity about the role of the UN system and the international development banks in development work, and to ensure that the division of labour between them and with other development partners is improved. 
Norge arbeider for at rollen FN-systemet og de internasjonale utviklingsbankene skal ha i utviklingsarbeidet skal bli klarere og at arbeidsdelingen og samarbeidet dem imellom og med andre bistandsaktører skal bli bedre.
Emphasis is being given to implementing the objectives of the 2005 Paris Declaration on Aid Effectiveness at both international and national level. 
Det legges vekt på å følge opp ambisjonene i Paris-erklæringen fra 2005 om økt bistandseffektivitet både internasjonalt og på landnivå.
This means that Norway’s development cooperation work will be guided by the principles of national ownership, alignment with recipient countries’ systems, harmonisation among donors, results-based management and mutual accountability. 
Dette innebærer at nasjonalt eierskap, bruk av mottakerlandets systemer, samarbeid mellom givere, resultatstyring og felles ansvar vil være ledertråden for det norske utviklingssamarbeidet.
An important aspect of these efforts is to increase predictability in long-term development assistance by entering into agreements with selected partner countries and UN organisations that contain multi-year commitments. 
Et viktig ledd i dette arbeidet er å skape mer forutsigbarhet i den langsiktige bistanden ved å inngå avtaler om flerårige tilsagn med utvalgte samarbeidsland og FN-organisasjoner.
Norway will maintain its strong commitment to assisting vulnerable, fragile states emerging from conflict, and will provide extensive humanitarian assistance to alleviate suffering, provide protection and give vulnerable groups prospects of a better and safer future. 
Norge vil fortsette sitt høye engasjement for å bistå sårbare, svake, stater på vei ut av konflikt, og bidra med omfattende humanitær bistand for å lindre nød, sikre beskyttelse og skape muligheter for en bedre og tryggere fremtid for utsatte grupper.
In most countries affected by war and conflict, development is not a linear process from humanitarian disaster via reconstruction to long-term development. 
Utviklingen i de fleste land rammet av krig og konflikt er ikke er en lineær prosess fra humanitær katastrofe, via gjenoppbygging til langsiktig utvikling.
In practice, it has often been necessary to provide assistance tailored to all of these situations in a given country simultaneously. 
I praksis har dette medført behov for å gi bistand for å møte alle disse situasjonene i ett og samme land samtidig.
Therefore, countries like Afghanistan, Sudan and the Palestinian Territory are concurrently receiving humanitarian assistance, assistance aimed at peace and reconciliation, transitional assistance and long-term development assistance. 
Dette gjør at land som Afghanistan, Sudan og de palestinske områdene samtidig er mottakere både av humanitær bistand, bistand til fred og forsoning, overgangsbistand og bistand til langsiktig utvikling.
The Government believes it is important to consider the different activities in context, and is focusing on coordination and effective division of labour as means to maximise the effect of the assistance. 
Regjeringen legger vekt på å se de ulike virkemidlene i sammenheng og vektlegger koordinering og effektiv arbeidsdeling for å få størst mulig effekt av bistanden.
The international community has committed itself to increasing development assistance to Africa, and the G8 countries have agreed to double development assistance to Africa in the period 2005–2010. 
Det internasjonale samfunn har forpliktet seg til å øke bistanden til Afrika, og G8-landene har vedtatt å doble bistanden til Afrika fra 2005 til 2010.
Norway intends to increase its allocations to Africa by a similar factor during the period. 
For Norges del vil det legges opp til at bevilgningene for Afrika øker i tilnærmet samme omfang i perioden.
Norway will contribute to the achievement of the UN Millennium Development Goals. 
Norge skal bidra til at FNs tusenårsmål nås.
The UN’s status report shows that significant progress has been made in a number of areas, and that subsidiary objectives can still be achieved in many parts of the world if extra determination and resources are mobilised. 
FNs statusrapport viser at det har vært betydelig fremdrift på en rekke områder og at delmål fortsatt kan nås i mange deler av verden dersom det mobiliseres ekstra vilje og ressurser, jf. vedlegg 3.