natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In line with previous foreign policy addresses, I would like to devote the rest of my time to issues that primarily relate to the High North – the Government’s most important strategic priority. 
La meg i tråd med tidligere utenrikspolitiske redegjørelser bruke resten av tiden til emner som i hovedsak har tilknytning til nordområdene – regjeringens viktigste strategiske satsingsområde.
And I will therefore discuss some foreign policy trends of importance for us in this area. 
Jeg vil gjøre dette ved å omtale noen utenrikspolitiske utviklingstrekk av betydning for oss.
Our broader High North efforts are set out in the 22-point plan in the High North Strategy – which we launched on 1 December 2006. 
Når det gjelder den bredere nordområdesatsingen viser jeg til 22-punktsplanen – Nordområdestrategien – som vi la frem 1. desember 2006.
Implementation of the strategy is on schedule, and the Government will present a summary of this work next month. 
Vi er i rute med gjennomføringen og i neste måned vil regjeringen gi en oppsummering av arbeidet.
The really new dimension that has emerged in the foreign policy picture in the north over the last two to three years relates to developments in the Arctic or – you could say – the renewed international interest in this area. 
Den virkelig nye dimensjonen i det utenrikspolitiske bildet i nord har de siste to-tre årene kommet fra utviklingen i Arktis, eller – om man vil – ved den internasjonale gjenoppdagelsen av de arktiske områder.
As climate change is becoming a reality, the whole world is becoming aware of developments around the poles – both north and south. 
Klimaendringene åpner øynene for en hel verden for utviklingen rundt polene, i nord som i sør.
In the north, the melting ice in the Arctic Ocean is making resources and new transport routes more accessible in a very fragile environment. 
I nord er det realitetene rundt det åpne Polhavet – med sine potensielle ressurser, transportruter og med all sin sårbarhet – som fanger oppmerksomheten.
Climate change will have serious and irreversible consequences for the environment, including the ecosystems in the Arctic Ocean. 
Klimaendringene vil få alvorlige og irreversible konsekvenser for miljøet, herunder økosystemene i Polhavet.
This can only be addressed through extensive international cooperation. 
Disse utfordringene må møtes gjennom utstrakt internasjonalt samarbeid.
The Government will seek to put knowledge of the rapid changes to the Arctic Ocean on the agenda in the run-up to the UN Climate Change Conference in Copenhagen. 
Regjeringen vil arbeide for å sette kunnskap om de raske klimaendringene i Polhavet på dagsorden frem mot klimamøtet i København.
As an Arctic coastal state, Norway has attached great importance to creating the broadest possible consensus on the legal basis for developments in the Arctic. 
Som arktisk kyststat har det vært en ledetråd i Norges arbeid å skape bredest mulig konsensus rundt det rettslige grunnlaget for utviklingen i Arktis.
Apart from the delimitation negotiations with Russia, where progress is being made, Norway has reached agreement with its coastal neighbours on all the outstanding boundary issues over the last few years. 
Med unntak av delelinjeforhandlingene med Russland, der det for øvrig gjøres godt arbeid, har Norge de siste par årene kommet til enighet med våre kystnaboer om alle utestående grensedragninger.
We have also reached agreement on quotas and management schemes for all joint fish stocks. 
Vi har også kommet til enighet om kvoter og forvaltningsopplegg for alle felles fiskebestander.
Clarification of such issues creates stability. 
Slik avklaring gir stabilitet.
It was following an initiative by Norway that the five Arctic coastal states – the US, Canada, Russia, Denmark and Norway – agreed to discuss the legal basis for the Arctic Ocean. 
Norge tok det første initiativet til at de fem arktiske kyststatene – USA, Canada, Russland, Danmark og Norge – skulle enes om det rettslige grunnlaget for Polhavet.
Legal experts from these countries met in Oslo in October 2007 for discussions that were followed up by a ministerial meeting in Ilulissat in Greenland in May 2008. 
Rettsjefsdrøftelsene i Oslo i oktober 2007 ble fulgt opp av et ministermøte i Ilulisat på Grønland i mai 2008.
Put briefly, the conclusion from this historic meeting is this: the Law of the Sea applies in the Arctic. 
Kortversjonen av vårt historiske møte er denne: Havretten gjelder i Arktis.
We have an extensive legal basis that provides a platform both for drawing up new rules and regulations and for further developing existing ones as necessary. 
Vi har et omfattende rettsgrunnlag som plattform for den nyskapning og videreutvikling av regler og reguleringer som nå vil bli nødvendig.
The agreement reached in Greenland has significance in terms of international law. 
Enigheten fra Grønland har folkerettslig betydning.
This is underlined by the fact that the European Commission has based its proposal for the EU’s Arctic policy on a similar approach. 
Den er ytterligere forsterket ved at Europakommisjonen legger tilsvarende tilnærming til grunn for sitt forslag til EUs politikk i Arktis.
Moreover, the US Arctic strategy, which was launched just before President Bush left office, reflects the recognition of this fact. 
På tampen av president Bush’ periode kom dessuten USAs arktiske strategi på bordet med den samme kjensgjerningen i bunn.
The main principles of the strategy were reiterated in a detailed response from Secretary of State Clinton during the confirmation hearings in the Senate last month. 
Hovedprinsippene ble gjentatt i et detaljert svar fra utenriksminister Clinton under høringene i Senatet i forrige måned.
This broad clarification gives the green light for continuing to work on the necessary updating and further development of rules and regulations for activities in the Arctic. 
Denne brede avklaringen er grønt lys for å arbeide videre med en helt nødvendig oppdatering og videreutvikling av regler og reguleringer av virksomheten i Arktis.
A lack of clarification would have meant major uncertainty and would have reinforced the impression that a kind of uncontrolled “scramble for the Arctic” was taking place. 
En manglende avklaring ville skapt stor usikkerhet og forsterket inntrykket av et slags ukontrollert kappløp om Arktis.
It will be important to ensure that the International Maritime Organization completes the revision of the Guidelines for Ships Operating in Arctic Ice-Covered Waters and that they are made binding. 
Det blir også viktig å arbeide for at FNs sjøfartsorganisasjon IMO skal ferdigstille revisjonen av Polarkoden for skipsfart i isdekkede farvann og at den gjøres bindende.
Close cooperation on search and rescue will be of great importance. 
Det er av stor betydning å få til et godt samarbeid om søk og redning.
Norway, Finland, Russia and Sweden have recently signed a new search and rescue cooperation agreement for the Barents region, under which these countries will provide cross-border assistance to one another in the event of an emergency. 
Norge, Finland, Russland og Sverige har nylig signert en ny redningsavtale for Barentsregionen som innebærer at landene yter hverandre gjensidig assistanse over landegrensene i nødssituasjoner.
This agreement is in addition to the agreements that already exist between the Nordic countries and Russia. 
Avtalen kommer i tillegg til allerede eksisterende avtaler mellom de nordiske land og mellom Norge og Russland.
We will also initiate consultations in accordance with the UN Fish Stocks Agreement, which is a supplementary agreement to the UN Convention on the Law of the Sea. 
Vi vil også ta initiativ til drøftelser i samsvar med FN-avtalen om fiske på det åpne hav, en avtale som er en tilleggsavtale til Havrettskonvensjonen.
If climate change makes it possible to harvest the living resources in the Arctic in the future, we will seek to ensure that a sound management regime is established. 
Vi ønsker ansvarlig forvaltning av levende ressurser dersom klimaendringene skulle gjøre ressursutnyttelse mulig på sikt.
Norway will also seek to ensure that an integrated management plan for these sea areas is implemented in, and by, all the Arctic coastal states. 
Norge arbeider også for at helhetlig forvaltningsplanlegging for havområder blir innført i og av alle kyststater i området.
We will seek to ensure that the five coastal states take a particular responsibility for protecting the environment in the Arctic Ocean. 
Vi vil arbeide for at de fem kyststatene tar et særlig ansvar for å beskytte miljøet i Polhavet.
The Climate Change, Biodiversity, Stockholm, Espoo, Basel and OSPAR Conventions, together with various other environmental agreements, are important tools for limiting the overall pressures and impacts on the environment and ensuring the soundest possible management of the area. 
Klima-, Biodiversitets-, Stockholm-, Espoo, Basel- og Ospar-konvensjonene samt andre miljøavtaler, er viktige verktøy for å begrense den samlede påvirkningen av miljøet i Polhavet, og sikre best mulig forvaltning av området.
It is important that Russia in particular and other countries concerned ratify these conventions and ensure effective implementation as rapidly as possible. 
Det er viktig at spesielt Russland og andre berørte land ratifiserer disse konvensjonene og sikrer effektiv gjennomføring snarest mulig.
The Council members are the Arctic coastal states, together with Sweden, Finland and Iceland. 
I dette rådet deltar de arktiske kyststatene sammen med Sverige, Finland og Island.
In addition, a large number of other countries are interested in becoming observers. 
En lang rekke stater ønsker nå å bli faste observatører.
So is the European Commission. 
Det samme gjør Europakommisjonen.
Norway takes a positive view of this interest. 
Norge er positiv til slike søknader.
It consolidates the Arctic Council’s position as the key political forum for discussing Arctic issues. 
Dette befester Arktisk råd som det sentrale politiske forum for å drøfte arktiske spørsmål.
Norway will hold the chairmanship until the Ministerial Meeting in Tromsø on 28–29 April, which will be an important Arctic event. 
Vi har formannskapet frem til ministermøtet i Tromsø 28.-29. april, som vil bli en viktig arktisk markering.
Denmark will take over from Norway, and will be followed by Sweden, making a total of six years of Scandinavian chairmanship. 
Etter Norge overtar Danmark og så Sverige formannskapet, i alt seks år med skandinavisk formannskap.
In connection with the Tromsø meeting, we will hold an international symposium on melting ice together with Nobel Laureate Al Gore. 
I forbindelse med Tromsø-møtet vil vi i samarbeid med nobelprisvinner Al Gore arrangere en internasjonal konferanse om issmelting.
This will look at the Arctic as well as other areas of the world where ice sheets and glaciers are melting. 
Vi setter fokus på Arktis – men også på andre områder i verden som opplever smeltende is og smeltende breer.
Our aim is that the Arctic Council should give a clear message to the Climate Change Conference in Copenhagen about the consequences of the melting ice sheets. 
Det er vårt mål at Arktisk råd skal sende et klart budskap til klimamøtet i København om hva som skjer når isen smelter.
The broader picture, Mr President, has been drawn before, but the details are becoming increasingly clear: a climatically and politically frozen region is starting to melt in more ways than one. 
Det store bildet, President, er tegnet opp før, men trekkene tegnes stadig tydeligere, av en klimatisk og politisk frosset region som er i ferd med å tine på flere vis.
These are areas close to home. 
Dette er våre nærområder.
Here is where our main national interests lie. 
Her har vi våre nasjonale hovedinteresser.
We intend our own research institutions both on the mainland and in Svalbard to develop cutting edge knowledge about the High North and the Arctic. 
Våre egne kunnskapsmiljøer skal være ledende på nordområdene og Arktis, på fastlandet og på Svalbard.
This knowledge will give us a stronger voice and greater influence in discussions in international arenas on the full range of High North issues. 
Denne kunnskapen gir oss større tyngde og innflytelse i alle spørsmål som vedrører nordområdene på internasjonale arenaer.
The High North, maritime policy, the environment and the Arctic can become important issues in our cooperation with the EU in the future. 
Nordområdene, maritim politikk, miljø og Arktis kan bli en viktig del av vårt samarbeid med EU fremover.
The European Parliament, the European Council and the European Commission have started work on the EU Arctic policy. 
Europaparlamentet, Det europeiske råd og Europakommisjonen har begynt å meisle ut en arktisk politikk for EU.
We are following this process closely. 
Vi følger dette arbeidet tett.
The overall picture in the Commission’s proposals corresponds to a great extent with our own priorities. 
Det bilde som dominerer i kommisjonens framlegg om EU og den arktiske region, samsvarer i stor grad med vår egen vektlegging.
We intend to cooperate with the EU in the north. 
Vi ønsker samarbeid med EU i nord.
And we welcome the broadening engagement of the US. 
Og vi hilser velkommen et gradvis bredere amerikansk engasjement.
It is positive that Secretary of State Clinton and influential voices in the US Senate have indicated a renewed focus on US ratification of the UN Convention on the Law of the Sea. 
Det er positivt at det fra utenriksminister Clinton og fra toneangivende hold i det amerikanske senatet nå varsles fornyet fokus på amerikansk tiltredelse til FNs havrettskonvensjon.
Relations between Norway and Russia form one of the main axes of our High North policy. 
Forholdet til Russland utgjør en hovedakse i vår nordområdepolitikk.
We must acknowledge these facts: Russia is a leading Arctic nation, with a long history, the longest coastline along the Arctic Ocean, major interests to safeguard, substantial resources, and a high level of expertise in the region. 
Vi skal anerkjenne følgende: Russland er en ledende arktisk nasjon, med lang historie, den lengste kystlinjen til Polhavet, med store interesser å ivareta, med store ressurser og høy kompetanse på området.
Generally, we find that Russia behaves in a constructive way in our neighbouring areas and in the Arctic. 
I våre nærområder og i Arktis opplever vi gjennomgående at Russland opptrer på en konstruktiv måte.
Our bilateral relations are continuing to improve. 
Det fortsetter å være en positiv utvikling i vårt bilaterale forhold.
We see this at our meetings and talks at different levels and within different sectors of society. 
Vi merker dette under besøk, møter og samtaler, på ulike nivåer og innenfor forskjellige samfunnssektorer.
We are planning more important bilateral meetings this spring, including a visit to Moscow by the Prime Minister. 
Vi planlegger flere og viktige bilaterale møter denne våren, blant annet gjennom besøk til Moskva ved Statsministeren.
Norway’s relations with Russia will always be coloured by the fact that we deal with Russia both as a neighbour and in our capacity as a member of NATO and a close partner of the EU. 
Norges forhold til Russland vil alltid utformes i krysningen mellom vårt bilaterale forhold som naboer og vårt forhold til Russland som Nato-medlem og tett knyttet til våre EU-partnere.
We bring to NATO our experience of successful cross-border cooperation, positive results from our fisheries cooperation in the Barents Sea, the potential for cooperation on developing energy resources, and an innovative and pragmatic regional cooperation within the framework of the Barents cooperation, and increasingly in the Arctic Council. 
Til Nato bringer vi til torgs en erfaring fra godt samarbeid over grensen, gode resultater av vårt fiskerisamarbeid i Barentshavet, potensial for samarbeid om utvikling av energiressursene, samt et nyskapende og pragmatisk regionalt samarbeid innen rammen av Barentssamarbeidet og etter hvert i Arktisk råd.
Other allies have other experiences from their histories. 
Andre allierte har andre historiske erfaringer.
NATO’s strengthen is its ability to draw up a joint policy based on a common denominator. 
Natos styrke er evnen til å meisle ut en felles politikk basert på en representativ fellesnevner.
NATO has been a cornerstone of Norway’s security policy since 1949, and this year it will mark its 60th anniversary. 
NATO har siden 1949 vært en hjørnestein i norsk sikkerhetspolitikk og i år fyller alliansen 60 år.
NATO has demonstrated a unique ability to adapt to new challenges. 
Nato har vist en enestående evne til å omstille seg i møte med nye utfordringer.
It will be important to ensure that the modernisation of the Alliance, both political and military, is continued at the anniversary summit in Strasbourg/Kehl on 3–4 April. 
På jubileumstoppmøtet i Strasbourg/Kehl 3.-4. april vil det være viktig å videreføre den pågående omstillingen og moderniseringen av alliansen, både politisk og militært.
At this meeting, agreement will probably be reached on starting work on a new Strategic Concept for NATO. 
På møtet vil det trolig bli enighet om å begynne arbeidet med en ny overordnet politisk strategi for Nato – et såkalt nytt strategisk konsept.
Security policy developments have created a need for a comprehensive review of the Alliance’s tasks and strategic vision in order to further strengthen NATO’s relevance in the future world order. 
Den sikkerhetspolitiske utvikling tilsier at det er behov for å ha en helhetlig politisk gjennomgang av alliansens oppgaver og innretning, i den hensikt å ytterligere styrke Natos relevans i den fremtidige verdensorden.
The Government will keep the Storting informed on the progress of this work. 
Regjeringen vil holde Stortinget orientert om dette arbeidet.
In recent months we have seen indications of a more ambitious and self-assertive Russian foreign policy that may make cooperation more difficult, including for Norway. 
Vi har i de siste månedene sett uttrykk for en mer ambisiøs og selvhevdende russisk utenrikspolitikk som kan gjøre samarbeidet mer krevende, også for Norge.
We are noting a more assertive approach to sovereignty and a return to old patterns of military exercises. 
Vi merker en mer fremoverlent holdning når det gjelder suverenitetsmarkeringer, som ved gjenopptakelsen av gamle militære øvelsesmønstre.
Russia’s increased military activity along the Norwegian coast probably reflects a desire to show its strength. 
Økt russisk militæraktivitet langs Norskekysten er trolig et ønske om å vise styrke.
There is little reason to interpret this message as being primarily directed towards Norway. 
Det er imidlertid liten grunn til å anta at dette budskapet først og fremst er rettet mot Norge.
At the same time, we cannot disregard the fact that the High North is still of military-strategic importance as a base for Russia’s nuclear fleet and as an exercise area. 
Samtidig kan vi ikke unnslå at nordområdene fortsatt er av militærstrategisk betydning som base for Russlands sjøbaserte kjernefysiske styrker og som øvelsesområde.
The armed conflict with Georgia six months ago created uncertainty about Russia’s future course and damaged its reputation. 
Den militære konflikten for et halvt år siden med Georgia skapte usikkerhet om Russlands videre kurs og skadet landets omdømme.
This winter’s gas conflict with Ukraine has increased this uncertainty. 
Vinterens gasskonflikt med Ukraina forsterker usikkerheten.
Firmness, contact and dialogue are the only viable way of meeting these and other challenges in our relations with Russia. 
Fasthet, kontakt og dialog er eneste farbare vei for å møte disse og andre utfordringer i forholdet til Russland.
Isolating this huge and historically proud nation is not in anyone’s interest. 
Isolasjon av dette store og historisk stolte landet er ikke i noens interesse.
The further development of our relations with Russia should be based not on old tensions but on interdependence within a broad range of areas. 
Det bør ikke være gamle motsetninger, men et bredt spekter av gjensidig avhengighet som motiverer videreutviklingen av forholdet til Russland.
Our proximity to Russia in the north underpins the importance for Norway of a strong alliance with our Euro-Atlantic partners. 
Naboskapet i nord befester vårt behov for tydelig forankring i alliansen med våre euroatlantiske partnere.
On two occasions, in November 2007 and in January this year, I have given the North Atlantic Council in Brussels a general presentation of developments in the High North. 
Ved to anledninger, i november 2007 og i januar i år, har jeg gitt Natos råd i Brussel en bred orientering om utviklingen i nordområdene.
The region was also the subject of a NATO seminar in Reykjavik two weeks ago, which was well attended, including by parliamentarians. 
For to uker siden var dette også tema for et Nato-seminar i Reykjavik som fikk stor oppslutning, også av parlamentarikere.
We are very pleased that the EU has resumed negotiations on a partnership agreement with Russia. 
Det er gledelig at EU har gjenopptatt forhandlingene om en partnerskapsavtale med Russland.
And that NATO agreed in December on a measured and phased approach to reopening political contact within the framework of the NATO-Russia Council. 
Og at Nato i desember besluttet en gradvis og tilmålt tilnærming med sikte på å gjenåpne den politiske kontakten innenfor rammen av Nato-Russlandsrådet.
This was a wise decision, and one that Norway supported. 
Dette var en riktig beslutning som Norge arbeidet for.
Our interests are served by NATO having open channels for political contact and dialogue with Russia – even when relations are strained and difficult. 
Våre interesser er tjent med at Nato har åpne kanaler for politisk kontakt og dialog med Russland – også når forholdet er anstrengt.
Norway welcomes the signals of more open lines of communication between Russia and the US since the new president took office. 
Norge hilser velkommen tegn til åpnere linjer mellom Russland og USA etter presidentskiftet.
There are indications that disarmament issues will receive renewed attention. 
Vi ser signaler om at nedrustningsspørsmålene får ny oppmerksomhet.
This is encouraging and necessary. 
Det er gledelig og nødvendig.
We see a more pragmatic approach to the US plans for a European missile defence system, which are no longer being pushed rapidly forward. 
Vi ser en mer pragmatisk tilnærming til missilforsvarsplanene som ikke lenger hastes fremover.
Russia, Europe and the US have a large agenda that they should approach together without reverting to reflexes from the Cold War. 
Russland, Europa og USA har en stor dagsorden de bør nærme seg sammen, uten refleksene fra den kalde krigen.
Russia is vulnerable to the economic crisis. 
I sammenheng med den økonomiske krisen fremstår Russland som utsatt.
The political and economic consequences are as yet unclear. 
De politiske og økonomiske konsekvensene er foreløpig uklare.
The country’s own prognoses indicate that personal income will decline by 10–15% this year. 
Landets egne prognoser viser at befolkningens inntekt vil synke med 10-15 prosent i år.
These are significant figures, not least for all the Russians who have been lifted out of poverty in recent years. 
Dette er et høyt tall, ikke minst for den delen av befolkningen som de senere år har opplevd å bli løftet ut av fattigdom.
In response to the crisis, Russia has announced increases in tariffs on certain goods to protect its industry. 
Som svar på krisen har Russland varslet økning av visse tollsatser for å beskytte egen industri.
These signs of protectionism give cause for concern and could affect Norwegian exporters. 
Slike proteksjonistiske tegn er urovekkende, i tillegg til at de for vår del kan ramme norske eksportører.
We would like Russia to be part of the WTO and we are working towards a free trade agreement between the EFTA countries and Russia. 
Vi ønsker Russland med i WTO og vi arbeider for en frihandelsavtale mellom Efta-landene og Russland.
Political stability in Russia could be affected by the economic crisis. 
Den politiske stabiliteten i Russland vil kunne påvirkes av den økonomiske krisen.