natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The common resolve needed to establish a fundamentally new order or carry out profound reforms is lacking. 
Vi ser ikke en samlet handlekraft som kan slå fast noe grunnleggende nytt, ei heller gjennomføre dypere reformer.
Progress towards the conclusion of major agreements of global scope comes to a halt in the face of conflicts of interest. 
Vi ser at fremdriften i arbeidet med store avtaler med global rekkevidde stopper opp når interessemotsetningene spiller seg ut.
This is clearly demonstrated in the clashes of interest in connection with the climate negotiations. 
Helt tydelig ser vi det i interessemotsetningene rundt klimaforhandlingene.
The world is not seeing the global action that is required. 
Verden får ikke den handlingen kloden behøver.
And this is also apparent in the efforts to negotiate a new global WTO agreement. 
Og vi ser det i bestrebelsene for å få til en ny global handelsavtale i WTO.
How should Norway react to a governance system in a state of flux? 
Hvordan skal Norge forholde seg til et styringslandskap i endring?
Most importantly, Mr President, we must preserve the elements that work satisfactorily. 
Først og fremst, President, skal vi slå ring om det som fungerer.
And they are actually quite numerous. 
Og det er faktisk mye.
Despite the difficulties in concluding a global trade agreement during the Doha Round, the WTO still plays an important role in preventing a surge of protectionism and upholding rules and effective mechanisms that ensure compliance. 
For til tross for strevet med å få sluttført Doha-runden om en ny global handelsavtale, spiller WTO fortsatt en viktig rolle i å skjerme mot ny proteksjonisme og holde inntakt et regelverk med håndfaste mekanismer for å sikre at det respekteres.
Norway will do its part in helping to give the Doha negotiations the final, decisive impetus needed to reach agreement, 10 years after they were launched. 
Vi vil også gjøre vårt for å bidra til at Doha-forhandlingene får det siste avgjørende skyv mot en endelig avtale, 10 år etter at de ble igangsatt.
For an open economy like Norway’s, it is vital that the multilateral trading system is strengthened. 
Styrking av det multilaterale handelssystemet er grunnleggende for en åpen økonomi som den norske.
In addition, we aim to play a role in the numerous bodies that do, in fact, ensure good governance and development of international rules, many of which are part of the UN system. 
Videre skal vi spille vår rolle i alle de organer som tross alt sikrer god styring og regelverksutvikling – mange av dem i FN-systemet.
Meanwhile, a continuous reform process is needed in the UN. 
FN behøver samtidig en vedvarende reformprosess.
We have contributed to this, and will continue to do so. 
Vi har bidratt og vil fortsette å bidra til reform.
We play an active role in the World Bank and the IMF together with our Nordic neighbours. 
Vi er aktive sammen med våre nordiske naboer innen rammen av Verdensbanken og IMF.
Work on Security Council reform has, however, come to a standstill. 
Samtidig står arbeidet med å reformere Sikkerhetsrådet stille.
Most actors can see obvious new membership candidates, but numerous counterforces have so far thwarted any conclusive breakthrough. 
De fleste ser åpenbare kandidater til nye medlemmer.
Norway will continue to be an outspoken advocate of reform, streamlining and improved management. 
Norge skal fortsatt være en klar stemme for reform, effektivisering og bedre styring.
As a good friend of the UN, Norway makes demands, holds the UN accountable and has zero tolerance for mismanagement and inefficient use of resources. 
En god venn av FN – som Norge er – er en venn som stiller krav, holder FN ansvarlig og viser nulltoleranse for dårlig styring og dårlig ressursbruk.
When Norway takes on positions in UN bodies, we do so whole-heartedly and with commitment – as illustrated by the part we are playing in the UN Human Rights Council and in the World Health Organization, where Norway has a seat on the Executive Board until 2013 – and we will do likewise as a new member of the Peacebuilding Commission. 
Når Norge går inn i FN-organer, vil vi gjøre det med tyngde og engasjement, som vi gjør i FNs menneskerettighetsråd og i Verdens helseorganisasjon WHO, hvor Norge sitter i styret fram til 2013 – og som vi vil gjøre det som nytt medlem av Fredsbyggingskommisjonen.
At the same time, we note the emergence outside the UN of broader partnerships and different power structures from those we are used to seeing within the UN system. 
Samtidig ser vi at det utenfor FN vokser frem nye strukturer basert på bredere partnerskap og andre maktstrukturer enn de vi er vant med innenfor FN-systemet.
New partnerships with the private sector, civil society and developing countries, more up-to-date dynamic management systems and a stronger focus on measurable results have all been necessary to trigger new funding and ensure that initiatives are more clearly targeted. 
Nye partnerskap med privat sektor, sivile samfunn og utviklingsland, mer moderne og dynamiske styringssystemer og sterkere fokus på målbare resultater: alt dette har vært nødvendig for å utløse nye midler og målrette satsingene.
Norway has been at the forefront of much of the reform work, as is reflected in the Government’s Climate and Forest Initiative and our role in REDD+, and we will continue to play an important role in linking UN bodies and new initiatives in a productive way. 
Norge har ledet an i mye av dette reformarbeidet, President, slik vi også har gjort det innen regnskogssatsingen og REDD+, og vi vil fortsette å ha en rolle i å koble FN-organene og nye initiativ sammen på en hensiktsmessig måte.
We are currently preparing a separate white paper on the Government’s work on global health issues. 
Vi forbereder nå en egen melding til Stortinget om vårt arbeid med globale helsespørsmål.
In a multipolar world with several power centres and no strong global governance system, no single state is in a position to call the shots. 
Med flere maktsentra i vår multipolare verden og uten et kraftig globalt styringssystem, er det ingen stat som alene har egenkraft til å si hvor skapet skal stå.
The establishment of the G20 is a symptom of this. 
Etableringen av G20 er ett av symptomene på dette.
When the G20 first attracted attention as a focal point of global governance, it was mainly in the economic area. 
Når G20-samarbeidet kom i fokus som sentrum for overordnet global styring, var det i første rekke på det økonomiske området.
There can be little doubt that the G20 played a critical role in the initial phase of the financial crisis that started in 2008. 
Det er liten tvil om at G20 spilte en avgjørende rolle etter at finanskrisen brøt ut i 2008.
But it was most effective to begin with, when the common interest in combating the global crisis was at its greatest. 
Men handlekraften var størst den første tiden da fellesinteressen av å motvirke den globale krisen var sterkest.
Since then, the G20 has established its position as a leading forum for international key decision makers. 
I tiden etterpå har G20 etablert seg som en ledende struktur for tunge, internasjonale beslutningstakere.
We welcome this, but on the condition that important decisions are made by bodies that are as representative as possible – and as long as they are ready to implement them. 
Det er som sagt positivt hvis viktige beslutninger fattes av mest mulig representative forsamlinger – og at disse har handlekraft.
In that case they have Norway’s support. 
Dette støtter Norge.
But from experience we know that it may not be easier to resolve difficult issues in a forum of 20 states than in one of 200. 
Men erfaringene synes å vise at vanskelige saker ikke nødvendigvis er lettere løse blant 20 stater enn blant nærmere 200.
The G20 too comprises several competing constellations. 
Også G20 består av flere konkurrerende poler.
Questions can also be raised about the G20’s legitimacy. 
Det kan også stilles spørsmål ved gruppens legitimitet.
As you are aware, the G20 is a self-appointed body, its mandate is unclear, and, taking it to the extreme, one might question whether the rest of the world’s countries, including Norway, should take what could almost appear to be orders from a group we are not a member of, and whose composition we have not had any say in. 
G20 er selvoppnevnt, mandatet uklart, og – satt på spissen – det kan reises spørsmål om hvorvidt vi andre – som Norge – skal ta det som kan synes som et diktat fra en gruppe vi ikke er medlem av eller har valgt ut.
Another concern is that discussions in the G20 may undermine cooperation that does in fact take place in other bodies. 
En annen uro er at gruppens diskusjoner kan bidra til å svekke innholdet i det samarbeidet som faktisk finner sted i andre organer.
And any solution arrived at by the major actors in this forum may be perceived by others as a fait accompli. 
Løsninger kan oppleves som forhåndsavklart blant de største.
So we see obvious dilemmas here. 
Vi ser altså klare dilemmaer.
On the one hand there are small bodies – in terms of membership – that can be effective when it comes to decision-making, but that score lower on legitimacy, like the G20. 
På den ene siden, begrensede og til tider beslutningsdyktige enheter, som G20, men med svakere legitimitet.
On the other hand, there are large bodies, like the UN, that gather many countries, but are unable to reach agreement and are less effective. 
På den andre siden, store kollektive samlinger av land, som i FN, men uten enighet og svakere effektivitet.
Norway’s approach is to seek direct contact with the incumbent G20 chairmanship to provide concrete input on matters that are important to us – as the Minister of Finance and I did vis-à-vis the French chairmanship last week. 
Norges linje er å søke direkte kontakter med det sittende G20-formannskapet, for å komme med konkrete innspill til saker av betydning for oss – slik Finansministeren og jeg gjorde overfor det franske formannskapet i forrige uke.
We have also requested that contact between the UN General Assembly and the G20 should be formalised. 
Vi ber også om at kontakten mellom FNs generalforsamling og G20 struktureres og formaliseres.
And finally, we believe that the G20 would benefit from having more systematic regional representation – something along the lines of the IMF constituency system. 
Og endelig mener vi at G20 ville stå seg på en mer systematisert, regional representasjon – noe etter modell fra de regionale setene i IMF.
This was our message to the French chair at our meetings in Paris. 
Det var vårt budskap overfor det franske formannskapet i møtene i Paris.
The multipolar world order is making itself felt in other ways as well. 
Den multipolare orden har i dag også andre effekter.
We are seeing the formation of regional arenas in response to the lack of an obvious common arena for key decision-making. 
I mangel av et klart sentrum for sentrale beslutninger ser vi en regional knoppskyting.
This can be explained by the fact that countries that are located close to each other have many of the same issues to deal with. 
Det kan forklares med de mange felles anliggender som land som ligger tett på hverandre geografisk opplever.
In itself, this is a positive trend. 
Isolert sett er dette positivt.
But it does not fully address many of the most evident common challenges we are currently facing in areas such as climate change, energy, trade and disarmament. 
Men dette er heller ikke noe fullgodt svar på mange av dagens mest åpenbare og felles utfordringer – innen klima, energi, handel og nedrustning.
Norway supports many of the existing regional groups of states. 
Norge støtter mange av dagens regionale grupperinger av stater.
We also play an active role in organisations of this type in our part of Europe. 
Vi er dessuten ledende i slike organisasjoner som er i vår del av Europa.
Nevertheless, the global community’s dwindling capacity as regards global governance is worrying. 
Det urovekkende imidlertid, President, i dagens bilde er likevel svekkelsen av evnen til global styring.
More bridges between the various regional cooperation organisations are needed, as are closer links between newly established organisations and long-standing global organisations such as the UN and the IMF. 
Det trengs flere broer mellom ulike regionale samarbeidsorganisasjoner, og det trengs bedre koblinger for de nye organisasjoner til de etablerte globale rammeverk som FN og IMF.
In a world where power is becoming more spread, and where old authorities are being questioned, there is an urgent need for resolute action on addressing some of the world’s most complex conflicts. 
I en verden der makt spres og det stilles spørsmål ved gamle autoriteter, er det påtrengende å mobilisere handlekraft for å møte noen av verdens mest kompliserte konflikter.
Over the years, these conflicts have shown that lasting peace cannot be achieved by means of military force and violence. 
– Konflikter der årene har avdekket at militær makt og voldsbruk ikke kan gi varig fred.
The parties involved in these conflicts need to demonstrate considerable political courage and resolve, and the international community must contribute by facilitating and supporting processes that lead towards peace and reconciliation. 
Konflikter der de involverte partene må vise omfattende politisk mot og handlekraft – og der det internasjonale samfunn må bidra, legge til rette for og støtte veien mot fred og forsoning.
Or by mobilising relief efforts to alleviate the serious humanitarian situation caused by the drought in East Africa. 
Eller, mobilisering av hjelpearbeid for å bøte på den alvorlige humanitære situasjonen vi nå ser utspiller seg med tørken i Øst-Afrika.
Or by demonstrating stronger common resolve to address the consequences of increasing food prices and an escalating food crisis. 
Eller mer samlet kraft for å møte konsekvensene av økende matpriser og en voksende matvarekrise.
Failed states pose a major challenge, and the international community is not able to deal adequately with this problem. 
Utfordringen fra stater i oppløsning – eller ”failed states” – er stor og verdenssamfunnets evne til å håndtere situasjonen strekker ikke godt nok til.
Somalia is the prime example. 
Somalia er det ledende eksemplet.
Piracy in the Gulf of Aden is now extending far into the Indian Ocean and into vast areas to the south, and is creating problems for Norwegian shipping interests. 
Piratvirksomheten i Adenbukta når nå langt inn i Det indiske hav og sørover i enorme områder og norske skipsfartsinteresser møter store utfordringer.
The issue of whether Norwegian ships should be armed raises a number of questions which the Government intends to clarify shortly. 
Når det gjelder saken om bevæpning på norske skip reiser det en rekke spørsmål som Regjeringen tar sikte på å avklare snarlig.
I will now proceed to speak about three current conflicts: in Sudan, the Middle East and Afghanistan. 
Jeg vil videre omtale tre aktuelle konflikter, i Sudan, Midtøsten og Afghanistan.
Sudan is at a crossroads. 
Sudan står ved en korsvei.
The 2005 Comprehensive Peace Agreement was a breakthrough that put an end to decades of war and suffering – but peace still needed to be built. 
Freden i 2005 var et gjennombrudd som gjorde slutt på mange tiårs krig og lidelse – men det gjensto å bygge freden.
In January, the people of South Sudan used their opportunity to vote on their own future. 
I januar brukte folket i sør sin anledning til å stemme over egen fremtid.
The result was an overwhelming majority for independence. 
Resultatet er et overveldende flertall for selvstendighet.
Challenging negotiations on the terms for secession still remain to be conducted in the period leading up to July. 
Frem mot juli gjenstår krevende forhandlinger om premisser for deling.
There are many outstanding issues, and a lot is at stake. 
Mye gjenstår og mye står på spill.
However, there is every indication that Africa will gain a new state this summer, and Norway intends to recognise it. 
Etter alle solemerker får Afrika en ny stat fra sommeren av, og den tar Norge mål av seg til å anerkjenne.
Norway acted as midwife for the 2005 Comprehensive Peace Agreement. 
Norge var fødselshjelper for fredsavtalen i 2005.
Together with the US and the UK we make up the troika that monitors the implementation of the provisions of the agreement. 
Med USA og Storbritannia utgjør vi en troika for oppfølgingen av avtalens mekanismer.
The key external actor today is, however, the African Union, including the African Union High-level Panel on Darfur chaired by former President Mbeki. 
Den sentrale aktøren utenfra er i dag likevel Den afrikanske union (AU) og Sudan-panelet ledet av tidligere president Mbeki.
Norway supports the leading role African actors have taken – particularly the AU and the neighbouring countries that are most affected. 
Norge støtter at afrikanske stemmer er de førende, AU og de mest berørte naboer.
But there is so much at stake here, both regionally and internationally, that the engagement of the troika and actors such as China and the EU is also needed. 
Men her står så mye på spill – både regionalt og bredere, internasjonalt – at troikaen og aktører som Kina og EU må på banen.
In addition to ongoing diplomatic work, Norway will focus particularly on the oil sector and the negotiations on how the north and the south can share and cooperate in this field. 
Utover det løpende diplomatiske arbeidet, vil Norge vie særlig oppmerksomhet om oljesektoren og forhandlingene om hvordan nord og sør både kan dele og samarbeide.
Both parties are heavily dependent on oil revenues, and both have a lot to lose if they fail to reach agreement. 
Begge er sterkt avhengig av oljeinntekter og begge har en stor nedside dersom de ikke kommer til enighet.
At the same time, they have much to gain if they succeed. 
Tilsvarende kan oppsiden gjøres tydelig om de lykkes.
Norway will work towards this goal in close contact with the authorities in the north and the south. 
Vi vil arbeide med dette som mål, i tett kontakt de styrende i nord og de styrende i sør.
In addition, Norway considers it important that the parties agree on future citizenship rights, and that they do so before the Comprehensive Peace Agreement expires. 
Norge er i tillegg opptatt av at partene – før fredsavtalens utløp – enes om fremtidige statsborgerettigheter.
Since October last year, about 200 000 people have returned from the north to the south. 
Siden oktober i fjor har om lag 200.000 personer returnert fra nord til sør.
For the Israeli–Palestinian conflict, 2011 will be a decisive year – although every year of hostilities is fateful for those affected by this long and bitter struggle. 
For Israel/Palestina-konflikten er 2011 et skjebneår – som om ikke hvert år i denne konflikten handler om skjebner for mennesker i en lang og bitter strid.
A huge number of these people – the vast majority – say they are ready to accept a peace based on compromise and negotiation, but their leaders have failed to translate this into tangible efforts to overcome their differences – and to give the Palestinians their own state and Israel security within its borders. 
Mennesker som i et stort antall og i stort flertall sier de ønsker og er rede til fred basert på kompromisser og forhandlinger, men der lederne ikke klarer å omsette denne viljen til håndfast innsats for å overkomme motsetningene – og gi palestinerne sin egen stat og Israel trygghet for sikkerhet innenfor sine grenser.
In September this year, the deadline expires for reaching a peaceful solution and the establishment of a Palestinian state, as agreed by President Obama, Prime Minister Netanyahu and President Abbas in September 2010, when they gave themselves one year for negotiations. 
I september i år går fristen ut for å enes om en fredsløsning og etableringen av en palestinsk stat, slik president Obama, statsminister Netanyahu og president Abbas ble enige om i september 2010, da de ga seg ett år til å forhandle.
In September, one year will also have passed since President Obama, speaking from the rostrum at the UN, said that he hoped that the following year’s General Assembly would be able to welcome a new state, and what he was referring to here was a Palestinian state, not South Sudan. 
I september er det også ett år siden Obama fra FNs talerstol sa at hans mål var at neste års generalforsamling kunne ønske en ny stat velkommen, og da siktet han til Palestina og ikke til Sør-Sudan.
By August or September this year, Palestinian Prime Minster Fayyad will probably have completed his reform plan for building credible government institutions for a Palestinian state. 
Og i august-september i år vil den palestinske statsminister Fayyad trolig ha gjennomført sin reformplan for bygging av troverdige statsinstitusjoner for en palestinsk stat.
In September 2010, the World Bank announced to the Ad Hoc Liaison Committee (AHLC) donor forum, which is chaired by Norway, that progress in the reform work indicated that the Palestinian Authority was now ready to establish a state in the near future. 
I september 2010 erklærte Verdensbanken overfor giverlandsgruppen AHLC, som Norge leder, at med fremgangen i reformarbeidet var de palestinske selvstyremyndighetene nå rede til å etablere en stat i nær fremtid.
We are likely to see that future this coming summer. 
Denne fremtiden er trolig nå til sommeren.
But government institutions are of little use if there is no state. 
Men det hjelper lite med statsinstitusjoner om det ikke finnes noen stat.
We must acknowledge that in the absence of direct negotiations, little or no progress is being made. 
Vi må konstatere at det er liten eller ingen fremgang i fravær av direkte forhandlinger.
Leaked Palestinian negotiating papers do not give a complete picture of events. 
Lekkede palestinske forhandlingsdokumenter gir ikke et komplett bilde av forløpet.
In some people’s view, the leaks substantiate the claims that President Abbas has been willing to make major concessions in order to reach an agreement. 
Noen mener lekkasjene gir hold i påstandene om at president Abbas har vært rede til å strekke seg svært langt for en enighet.
But it is equally notable the Israel has not been willing to move towards a solution on this basis. 
Men like slående er at Israel ikke har funnet rom til å nærme seg en løsning på et slikt grunnlag.
There is simply a lack of will, trust and ability to move the negotiations forward. 
Det mangler rett og slett vilje, tillit og evne til å ta forhandlingene fremover.
It is also apparent that the US, which plays a unique role as facilitator and active promoter, lacks the means, ability or will to bring about agreement. 
USA, som har en helt spesiell rolle som tilrettelegger og aktiv pådriver, har tydeligvis heller ikke midler, evne eller vilje til å presse frem en slik enighet.
Clear statements on the part of the Middle East Quartet, made up of the US, the UN, the EU and Russia, have also failed to achieve this. 
Klare uttalelser fra Midtøsten-kvartetten av USA, FN, EU og Russland rekker heller ikke til.
Norway will support all efforts to break the stalemate in the months ahead. 
Norge vil støtte all innsats for å få til bevegelse i månedene som kommer.
As chair of the AHLC donor group, we will continue to assist the Palestinian Authority in implementing Prime Minister Fayyad’s reform plan. 
Som leder av giverlandsgruppen, AHLC, vil vi holde fast ved vårt arbeid med å bistå de palestinske selvstyremyndighetene i gjennomføringen av Fayyads reformplan.
We have scheduled a meeting in Brussels in April in close cooperation with EU High Representative for Foreign Affairs Catherine Ashton. 
Vi har tillyst et neste møte i Brussel i april i nært samarbeid med EUs utenriksansvarlige Catherine Ashton.
Norway will co-chair a new donor conference for the Palestinian Authority in Paris in June. 
Norge vil være medformann for en ny giverlandskonferanse for de palestinske selvstyremyndighetene i Paris juni.
We will also convene the annual AHLC meeting in New York in September in cooperation with the UN Secretary-General. 
Og vi vil i samarbeid med FNs generalsekretær invitere til det årlige AHLC-møtet i New York i september.