natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Iran’s ambitions in the region and its visible intervention in many of the region’s conflicts are making its neighbours uneasy. 
Iran skaper frykt i mange nabostater gjennom sine maktambisjoner og tydelige inngripen i mange av regionens konflikter.
It is Iran’s responsibility to remove the uncertainty about its nuclear programme. 
Det er Irans eget ansvar å fjerne usikkerheten om atomprogrammet.
No one contests its right to develop civilian nuclear power. 
Ingen bestrider landets rett til å utvikle sivil kjernekraft.
However, there must be full transparency regarding its real intentions. 
Men det må være full åpenhet om de faktiske hensiktene.
This has not been the case, and the main responsibility lies with Iran. 
Åpenheten har manglet og hovedansvaret påligger Iran.
There are increasing indications that its leaders are taking systematic steps to develop a nuclear weapons capacity. 
Det er stadig flere indikasjoner på at lederskapet tar systematiske skritt mot å kunne bli en kjernevåpenmakt.
This is the challenge facing the international community. 
Det er denne utfordringen det internasjonale samfunnet står overfor.
It is further complicated by a mutual lack of trust between Iran and much of the international community. 
Situasjonen vanskeliggjøres av gjensidig mangel på tillit mellom Iran og store deler av verdenssamfunnet.
The fact that there is virtually no meaningful dialogue gives serious cause for concern. 
Det er dypt urovekkende at en meningsfull dialog er så og si fraværende.
Reactions and counter-reactions are increasing the tension; sanctions are provoking the regime to take a hard line – as illustrated by the continued development of its nuclear programme and its sabre rattling in the Strait of Hormuz – which is in turn increasing the pressure to impose new sanctions. 
Reaksjoner og motreaksjoner forsterker hverandre; sanksjoner hardner handlingene fra regimet, som på sin side – gjennom atomprogrammets utvikling og militære markeringer ved Hormuz-stredet – bidrar til ytterligere å øke presset for nye sanksjoner.
In this situation the door must remain open for negotiations. 
I denne situasjonen må døren stå åpen for forhandlinger.
At the same time, the response of the international community must be consistent when binding resolutions are not complied with and confidence is undermined. 
Samtidig må det internasjonale samfunnets holdninger være konsekvente når bindende pålegg brytes og tilliten mangler.
This is the backdrop to the new, more stringent reactions against Iran. 
Dette er bakgrunnen for de nye og skjerpede reaksjonene mot Iran.
Norway has aligned itself with the EU sanctions regime, including the new, more stringent EU measures that were adopted on 23 January. 
Norge tar del i EUs sanksjonsregime, og vi slutter oss også til EUs skjerpede tiltak som ble vedtatt 23. januar (2012).
We also support the EU line of strongly advocating negotiations. 
Vi gir samtidig støtte til EUs linje som tydelig tar til orde for forhandlinger.
There is no military solution to the conflict over Iran’s nuclear programme. 
Det finnes ikke noen militær løsning på konflikten om atomprogrammet.
(Human rights, democracy) At a more general level, we are seeing another trend in the broader Middle-East region that requires a carefully considered response. 
På et mer overordnet plan møter vi en annen utvikling i den store Midtøsten-regionen som krever et gjennomtenkt svar.
This is the increasing importance of political Islam. 
En realitet i regionens omforming er den økte betydningen av politisk islam.
When people are given the opportunity to vote, it is to the Islamic parties that the majority are now turning. 
Det er til de islamistiske partiene flertallet av velgerne nå vender seg når de slipper til ved valgurnene.
What line should we take? 
Hva skal være vår holdning?
We cannot dismiss a majority vote. 
Vi kan ikke vende ryggen til flertallets valg.
That would betray our own democratic principles and give the impression that the West has double standards. 
Det ville bryte med våre egne demokratiske prinsipper, og det ville skape inntrykk av at Vesten opererer med doble standarder.
At the same time, we must communicate clearly the values and norms that form the basis for the international community and express clear expectations about respect for human rights and the democratic rules of play. 
Samtidig må vi være tydelige på hvilke verdier og normer som gjelder i det internasjonale samfunnet og uttrykke klare forventninger om å respektere menneskerettighetene og demokratiets spilleregler.
If the new leaders are to meet the needs of their populations, they must introduce political and economic reforms, and participate openly in regional and international cooperation. 
Skal nye ledelser møte befolkningenes behov, kreves politiske og økonomiske reformer med åpen deltakelse i regionalt og internasjonalt samarbeid.
For example, it is clear that there will be no foreign investment in these countries – which is vital for them – unless steps are taken to address corruption and arbitrariness and create a predictable framework. 
For eksempel er det helt klart at utenlandske investeringer – noe som er helt avgjørende – uteblir dersom det ikke ryddes opp i korrupsjon og vilkårlighet, om det ikke skapes forutsigbarhet.
It is important that the World Bank, the IMF and other organisations and actors make their knowledge and expertise available in connection with these reform processes so that revenues in these countries benefit the people. 
Organisasjoner som Verdensbanken og IMF og andre må stille kunnskap og kompetanse til rådighet for å gjennomføre slike reformer, slik at økonomien kan komme folket til gode.
And we must engage in active dialogue with those who are coming to power. 
Og vi må i aktiv dialog med dem som nå får politisk makt.
Norway already has a strong platform and a good network in this context as, over the years, we have been in contact with the civil society actors that are now rising to power in the Middle East. 
Norge har allerede her en sterk plattform og et nettverk siden vi gjennom år har hatt kontakter med de delene av sivilsamfunnet som nå kommer i maktposisjon i Midtøsten.
We will make use of this. 
Det vil vi bruke.
Taking part in a dialogue does not imply that we share their political views. 
Slik dialog er ikke uttrykk for at vi deler syn på politikken.
But it gives us an opportunity to put across clear messages, including in situations where we do not agree. 
Det er gjennom slike kontakter vi kan formidle tydelige budskap, også der vi ikke deler deres holdninger.
In these dialogues, we draw attention to how fundamental values in our own democratic tradition – universal human rights and a modern social model – can be used to develop democracy. 
I våre kontakter vektlegger vi hvordan fundamentale verdier i vår egen demokratitradisjon – de universelle menneskerettighetene og moderne samfunnsorganisering – sammen kan utvikle demokratiet.
We have long traditions of supporting civil society organisations that speak out for modern, democratic rights. 
Vi har lang tradisjon for å støtte organisasjoner som markerer seg i det sivile samfunn for moderne, demokratiske rettigheter.
Examples include support for youth organisations, the media, human rights organisations, support for election preparations and education. 
Eksempler er støtte til ungdomsorganisasjoner, medier, menneskerettighetsorganisasjoner, støtte til valgforberedelser og opplæring.
For example, Norway’s funding through various channels for democratisation in Egypt amounts to around NOK 36 million. 
I Egypt, for eksempel, støtter Norge demokratitiltak gjennom ulike kanaler med om lag 36 millioner kroner.
We attach particular importance to protecting women’s rights. 
Et særlig fokus er satt på beskyttelse av kvinners rettigheter.
It is also crucial that requirements are set for new legislation and not least new constitutions. 
Spesielt viktig er det å stille krav til nytt lovverk, ikke minst til nye grunnlover.
The extent to which marginalised groups and individuals are protected against discrimination is the litmus test of a state’s willingness and ability to safeguard human rights. 
Beskyttelse av marginaliserte grupper og enkeltmennesker som utsettes for diskriminering, er selve lakmustesten på en stats vilje og evne til å sikre menneskerettighetene.
Protection of sexual minorities is one of the most obvious examples. 
Beskyttelse av seksuelle minoriteter er et av de klareste eksemplene.
We are putting a good deal of effort into helping to protect this vulnerable group, both in the UN and at country level, and this work will be continued in 2012. 
Vi nedlegger et stort arbeid for å bidra til beskyttelse av denne sårbare gruppen, både i FN og på landnivå, og dette vil bli videreført i 2012.
Our efforts in the Middle East region are based on our long-term, broad-based commitment to promoting human rights. 
Vår satsing i Midtøsten-regionen bygger på vårt faste, brede engasjement for fremme av menneskerettighetene.
Norway’s priorities in 2012 are as follows: 
I 2012 er Norges prioriterte områder følgende:
Firstly – as I have already mentioned – supporting democracy-building, the rule of law and public participation, particularly in states in transition. 
For det første – som jeg har vært inne på – støtte til demokratibygging, rettsstat og folkelig deltakelse, spesielt i stater i overgangsprosesser – som i Midtøsten.
Secondly, protecting human rights defenders and freedom of expression. 
For det andre – beskyttelse av menneskerettighetsforkjempere og ytringsfrihet.
We will give priority to supporting spokesmen and spokeswomen who give a voice to vulnerable groups seeking to escape oppression and persecution. 
Vi vil prioritere å støtte talsmenn og kvinner som gir stemme til sårbare grupper mot undertrykkelse og forfølgelse.
We see them in the media every day. 
Vi ser dem i nyhetsbildet hver dag.
All such efforts are dependent on the right to speak freely. 
Retten til fritt å kunne ytre seg er en forutsetning for alt slikt arbeid.
It is essential that human rights defenders are able to do their work without restrictions, harassment or threats. 
Menneskerettighetsforkjempere skal kunne utføre sin funksjon uten å bli utsatt for hindringer, angrep eller trusler.
We will continue to support the training of journalists covering elections and protests in countries that have undergone major political upheavals during the past year. 
Vi vil fortsette støtten til opplæring av journalister som dekker valg og demonstrasjoner i land som det siste året har gjennomgått store politiske omveltninger.
We support training in human rights and transitional justice after violent conflict. 
Vi støtter opplæring i menneskerettigheter og hvordan et rettsoppgjør etter en voldelig konflikt best kan foregå.
And we support dialogues between journalists in countries with a large Muslim population and Western countries, and between journalists in different parts of the Middle East with the aim of countering hate journalism. 
Vi støtter dialogprosjekter mellom journalister i land med stor muslimsk befolkning og vestlige land og mellom journalister i Midtøsten, hvor målet er å motvirke hatefull rapportering.
Thirdly, abolition of the death penalty – an unacceptable form of punishment that violates the most fundamental right of all, the right to life. 
For det tredje – kampen mot dødsstraff – en uverdig straffeform som bryter den mest grunnleggende rett av alle – retten til liv.
The Government will be at the forefront of efforts to abolish the death penalty in the lead-up to the next World Congress against the Death Penalty, which will be held in Madrid in 2013. 
Regjeringen vil lede an i arbeidet mot dødsstraff frem mot den neste Verdenskongressen mot dødsstraff i Madrid i 2013.
As part of a cross-regional core group of countries, we will mobilise high-level political participation, including from countries that have not abolished the death penalty. 
Gjennom en tverr-regional kjernegruppe av land skal vi mobilisere høy politisk deltakelse, også fra land som ikke har avskaffet dødsstraff.
In October, Norway will assume the presidency of the Support Group for the International Commission against the Death Penalty. 
I oktober overtar Norge presidentskapet i Støttegruppen til Den internasjonale kommisjonen mot dødsstraff.
We will make active use of the presidency as a platform for our efforts in the time ahead, and will cooperate closely with civil society actors and NGOs. 
Dette skal vi bruke aktivt som plattform for innsatsen fremover, i nært samarbeid med sivilsamfunn og frivillige organisasjoner.
(The protection of minorities) Fourthly, Mr President, the protection of minorities, which is a field that is interlinked with many other areas. 
(Minoritetsinitiativet) Og for det fjerde, President – et arbeidsfelt som også griper inn i mange andre områder – beskyttelse av minoriteter.
Minorities are vulnerable, particularly in times of political instability and economic and social unrest. 
Minoriteter er utsatt – ikke minst i politisk urolige tider og ved økonomisk og sosial uro.
The countries of the Middle East and North Africa are not alone in having experienced this. 
Dette er ikke bare en erfaring landene i Midtøsten og Nord-Afrika gjør seg nå.
Europe, too, has dark chapters in its history, and today we are also seeing deeply polarised societies and minorities that are under pressure. 
I Europa har vi våre egne uhyggelige erfaringer – historiske, men vi ser også i dag sterkt polariserte samfunn og minoriteter under press.
This is necessary. 
Det er nødvendig.
In our contact with political movements in Egypt, for example, we have raised the situation of the Coptic minority both with the authorities and with the Muslim Brotherhood, which recently won the election. 
I vår kontakt med politiske bevegelser i Egypt har vi for eksempel tatt opp situasjonen for den koptiske minoriteten, både overfor myndighetene og det muslimske brorskapet som nylig vant valgene.
Last week I had my first meeting with organisations in Norway that are engaged in this work and was given valuable input on how we can proceed with the project. 
I forrige uke hadde jeg et første møte med engasjerte organisasjoner i Norge og fikk mange gode innspill til hvordan vi kan ta arbeidet med minoritetsprosjektet videre.
I very much appreciate their commitment. 
Deres engasjement er høyt verdsatt.
In planning this work, we must bear in mind that minorities are not a homogeneous category. 
I innretningen av dette arbeidet må vi samtidig legge til grunn at minoriteter er en sammensatt kategori.
We will focus on those areas where the challenges are particularly great and where there is broad engagement in Norway. 
Vi vil fokusere på de områder der utfordringene er særlig store og der engasjementet her hjemme er bredt.
The protection of religious or belief minorities is one such area. 
Beskyttelse av livssynsminoriteter er ett slikt område.
Many people in Norway are concerned about the situation of Christian minorities in the Middle East and in countries such as Pakistan. 
Mange i Norge er opptatt av kristne minoriteters situasjon i Midtøsten og i land som Pakistan.
The Government, too, is concerned about the situation of Christians in these turbulent times. 
Også regjeringen er opptatt av de kristnes situasjon i disse urolige tider.
We are worried about the fact that many Christians who have lived in the Middle East for generations now feel compelled to emigrate from the region. 
Vi ser med bekymring på en utvikling der mange kristne som har bodd i Midtøsten i generasjoner, har sett seg tvunget nå til å utvandre.
However, the Christians are not the only ones who are encountering difficulties. 
Samtidig er det ikke bare de kristne som møter vanskeligheter.
Every day there are reports of violent clashes between Muslim groups, such as the Sunnis and Shias in Iraq. 
Vi ser daglig voldsbruk også mellom muslimske grupper som sunnimuslimer og sjiamuslimer i Irak.
The Baha’i of Iran and the Ahmadiyans in countries such as Pakistan and Indonesia are other examples of religious groups that are that are in a difficult situation. 
Bahaiene i Iran og Ahmadiyaene i land som Pakistan og Indonesia er andre eksempler på religiøse grupper under harde kår.
In our efforts to protect minorities, we must take care not to put them in even greater jeopardy by drawing attention to their situation and defining them as a group. 
Når vi jobber med å beskytte minoriteter, må vi være varsomme så vi ikke utsetter dem for mer fare ved å løfte dem frem og definere dem som en gruppe.
Our focus should be to promote the development of states governed by the rule of law that ensure respect for the human rights of all people, both the majority population and minority groups. 
Utgangspunktet må være å fremme utviklingen av rettsstater som sikrer respekt for menneskerettighetene for alle personer – både majoritet og minoritet.
Minorities are under pressure in most of the regions of the world, including Europe. 
Press på minoriteter skjer i de fleste regioner, også i Europa.
This may be because of religion or belief, ethnic affinity, gender identity or other, more complex factors. 
Merkelappene kan være religion og livssyn, etnisk tilhørighet, kjønnsidentitet eller helt andre, sammensatte faktorer.
We are seeking to gain greater insight into the historical background, local knowledge and the skills needed in order to make a useful contribution. 
Vi styrker nå vår bevissthet om historiske forhold, lokalkunnskap og kompetanse for å kunne gi ordentlige bidrag.
Organisations such as the UN, the OSCE and the Council of Europe are central arenas for following up this work. 
Organisasjoner som FN, OSSE og Europarådet er sentrale arenaer å bruke for å følge opp dette minoritetsinitiativet.
The UN Human Rights Council is about to begin its second round of Universal Periodic Reviews. 
FNs menneskerettighetsråd står nå foran sin andre runde av landgjennomganger.
We will take up the situation of religious minorities in certain countries both in this process and in our general statements when the situation in various countries is discussed in the Council. 
Vi vil her ta opp religiøse minoriteters situasjon i utvalgte land og i generelle innlegg når landsituasjoner drøftes i rådet.
Our diplomatic and consular missions are charting the situation of minorities in the respective countries, which will be used as a basis for defining our role and the measures we intend to implement in cooperation with Norwegian and international organisations and educational and research institutions. 
Våre utenriksstasjoner kartlegger situasjonen i enkeltland og på bakgrunn av dette – og i samarbeid med norske og internasjonale organisasjoner og kunnskapsmiljøer – vil vi utforme vårt engasjement og våre tiltak.
(Middle East) Before leaving the subject of the Middle East, I would like to say a few words about what is probably the most central conflict in the region – that between Israel and the Palestinians. 
(Israel og Palestina) Før jeg forlater omtalen av Midtøsten-regionen, la meg kort ta opp situasjonen i den kanskje mest sentrale konflikten – mellom Israel og Palestina.
The news is not encouraging. 
Det er ikke oppløftende nyheter å dele.
The situation seems to be even more deadlocked and, if anything, it seems to be characterised more by deeper internal divisions within both parties than any form of rapprochement between them. 
Bildet av en fastlåst situasjon er ytterligere forankret; det er som om det snarere dannes steilere motsetninger internt hos begge parter enn i form av utvikling mellom partene.
The core of the conflict remains unchanged, and the occupation continues and is being reinforced by an expansive settlement policy and measures to drive Palestinians from their land. 
Konfliktens grunnleggende kjerne består, okkupasjonen videreføres og fordypes gjennom bosettinger og fordrivelse av palestinere fra eget land.
Last year the Ad Hoc Liaison Committee for Assistance to the Palestinians (AHLC), which is chaired by Norway, concluded that the Palestinian Authority is above the threshold for a functioning state. 
Giverlandsgruppen (AHLC) som Norge leder, konkluderte i fjor med at de palestinske selvstyremyndighetene kvalifiserer til å styre en selvstendig stat.
Robust Palestinian institutions are now delivering public services that are on a par with those provided by comparable institutions in other countries. 
Robuste, palestinske institusjoner leverer tjenester til det palestinske folk som ikke står tilbake for hva tilsvarende institusjoner i andre land yter sine borgere.
Thus, despite the fact that there are still a number of unresolved issues, Palestine fulfils key criteria for becoming an independent state. 
Palestina tilfredsstiller dermed sentral krav til selvstendighet – selv om det finnes uløste spørsmål.
Norway supported the Palestinians’ legitimate right to bring its case before the UN in autumn 2011, and is ready to recognise an independent Palestinian state. 
Norge støttet palestinernes legitime rett til å legge sin sak frem for FN høsten 2011 og Norge sier seg rede til å anerkjenne Palestina som stat.
In the Government’s view, the basis for recognition must be its ability to function as a state. 
Det er regjeringens syn at anerkjennelse skal handle om realiteter – altså at staten er funksjonsdyktig.
We underscore, as does the Palestinian leadership under President Abbas, that outstanding issues must be resolved through negotiations. 
Vi legger til grunn, slik det palestinske lederskapet til president Abbas også gjør, at utestående spørsmål løses gjennom forhandlinger.
It is urgent for the parties to start negotiations. 
Å komme i gang med forhandlinger haster.
The very vision of a two-state solution is now in danger. 
Hele visjonen om tostatsløsningen står nå i fare.
Both the Palestinians and the Israelis are losing any hope of peace because of the lack of progress. 
Mangel på fremgang gjør at både palestinere og israelere mister håpet om fred.
This is bolstering extremist forces on both sides. 
Dette styrker ekstreme kreftene på begge sider.
Although the international community must continue to play a clear role, it is the parties themselves that have the primary responsibility. 
Det er partene som har hovedansvaret, men det internasjonale samfunn må fortsette å spille en tydelig rolle.
Norway will continue to support all efforts to bring the process forward in the coming months. 
Norge vil støtte all innsats for å få til en bevegelse i månedene som kommer.
The Palestinian Authority is facing major challenges. 
Den palestinske regjeringen står overfor store utfordringer.
The economic barriers created by the occupation are still in place and donor funding is declining. 
De økonomiske hindre som følge av okkupasjonen vedvarer, samtidig som bidraget fra giverne synker.
An economic crisis could endanger the Palestinian Authority’s existence, which would hit the people of Gaza particularly hard. 
En økonomisk krise kan sette hele selvstyremyndigheten i fare og det vil ramme befolkningen i Gaza særlig hardt.
As chair of the AHLC, Norway will assist the Palestinian Authority as it continues its state-building project. 
Som leder av AHLC vil Norge bistå palestinske selvstyremyndigheter i å videreføre statsbyggingsprosjektet.
Norway will co-chair the next donor conference, which will be held in Brussels in one month’s time, together with EU High Representative for Foreign Affairs Catherine Ashton. 
Norge skal lede det neste givermøtet i Brussel om én måned i samarbeid med EUs utenriksansvarlige Catherine Ashton.
Palestinian reconciliation is a necessary precondition for a viable Palestinian state and a lasting peace. 
Palestinsk forsoning er en nødvendig forutsetning for en levedyktig palestinsk stat og en varig fredsløsning.
This is President Abbas’ aim. 
Dette er president Abbas’ mål.
There must be no doubt that he is negotiating on behalf of all the Palestinian people. 
Det må ikke herske tvil om at han forhandler på vegne av hele det palestinske folket.