natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In connection with the meeting, we will hold an international symposium on melting ice together with Nobel Laureate Al Gore, Foreign Minister Støre said in his address to the Storting. 
I den forbindelse vil vi i samarbeid med nobelprisvinner Al Gore arrangere en internasjonal konferanse om issmelting, sa utenriksminister Støre bl.a. i sin redegjørelse.
Check against delivery Translation from the Norwegian (The Address translated to French) (The Address translated to Arabic) 
Sjekkes mot fremføring Redegjørelsen i fransk oversettelse Redegjørelsen i arabisk oversettelse
In contrast to the beginning of 2008, crisis seems to have been the tenor of 2009 from the very start. 
Som en kontrast til inngangen til 2008, synes 2009 alt fra starten av å stå i krisenes tegn.
It is having consequences for jobs, social welfare, migration and development, particularly for the world’s poorest, who are also experiencing a food crisis. 
Dette får konsekvenser for arbeidsplasser, velferd, migrasjon og utvikling, særlig for de aller fattigste, som også rammes av matvarekrise.
The stability of modern states, including some in our neighbouring areas, is being threatened. 
Moderne stater, også i våre nærområder, rokkes i sin stabilitet.
This is happening in Gaza, Sri Lanka, Congo, Northern Uganda, Darfur and other battlefields that are generally outside the global mass media’s constant focus. 
Det skjer i Gaza, på Sri Lanka, i Kongo, nord i Uganda, i Darfur og på andre slagmarker utenfor globale massemediers løpende oppmerksomhet.
We are beginning the year with a whole series of major, unresolved issues where very little or negligible progress has been made. 
Vi starter året med en lang rekke store, uløste spørsmål der fremskrittene tegner seg små eller betydningsløse.
Such as in the field of disarmament, where the established nuclear powers are reluctant to cut their arsenals, and where new states – such as Iran – are maintaining a veil of secrecy as regards their nuclear activities. 
Som på nedrustningsområdet der de etablerte atommaktene nøler med å kutte sine arsenaler, og der nye stater – som Iran – viderefører sitt hemmelighold når det gjelder landets kjernefysiske aktiviteter.
And though it is more than 60 years since the Universal Declaration of Human Rights was adopted, fundamental rights are still being violated, the death penalty is still being carried out, people are still dying of starvation and disease, and conflicts are still developing between people of different religious faiths, ethnic affinities and cultures. 
Og vi er, mer enn 60 år etter Verdenserklæringen for menneskerettighetene, fortsatt vitne til at universelle rettigheter brytes, dødsstraffer fullbyrdes, mennesker dør av sult og sykdom, og konflikter bygger seg opp mellom mennesker med ulik religiøs tro, etnisk tilhørighet og kultur.
But at the same time, Mr President, we see another difference in 2009, one that gives cause for more optimism and political ambition: there is a renewed conviction that conflicts can and must be resolved by means of active diplomacy, dynamic international cooperation and interaction. 
Men samtidig, President, trer en annen kontrast frem i 2009, som er mer optimistisk og fylt av politisk ambisjon: En fornyet tro på at krise og konflikt kan og må møtes med aktiv bruk av diplomati, kraftfullt internasjonalt samarbeid og samhandling.
The world’s nations are not powerless. 
Verdens nasjoner står ikke maktesløse.
They can deal with the crisis provided they have the political will to do so. 
De kan møte krisen om de har politisk vilje.
He has changed the international agenda, brought the policy of engagement to the forefront, put a focus on international law and human rights, and addressed the challenges of climate change. 
Han har endret den internasjonale dagsorden, løftet frem engasjementspolitikken, understreket folkeretten og menneskerettighetene og grepet fatt i klimautfordringene.
We already see a marked contrast to the previous eight years. 
Kontrasten til de siste åtte årene er allerede markert.
The challenges are many, but the President insists to all that the challenges will be met. 
Utfordringene er mange, men presidenten ber alle merke seg dette: De vil bli møtt.
The US will not relinquish the right and ability to use force internationally. 
Internasjonalt vil ikke USA frasi seg retten og muligheten til å bruke makt.
But in his inaugural speech, Obama draws inspiration from leaders who “understood that our power alone cannot protect us, nor does it entitle us to do as we please.” 
Men i sin tiltredelsestale henter Obama inspirasjon fra ledere ”som forsto at makt alene ikke beskytter oss eller gir oss retten til å gjøre det vi vil”.
He points out that earlier American leaders combated fascism and communism, “not just with missiles and tanks, but with sturdy alliances and enduring convictions.” 
Han fremhever at tidligere amerikanske ledere bekjempet fascisme og kommunisme, ikke bare med ”raketter og stridsvogner, men med solide allianser og sterke overbevisninger”.
From the very first day, the new US administration signalled a renewed engagement in virtually all the issues marked by crisis as we enter 2009: economic recession, Iraq, Iran, Afghanistan, the Middle East, nuclear weapons and disarmament, human rights violations, global warming, deep poverty. 
Alt fra første dag sender den nye amerikanske administrasjonen signal om fornyet engasjement i møte med nær sagt alle de sakene som karakteriseres av krise ved starten av 2009: Økonomisk nedgang, Irak, Iran, Afghanistan, Midtøsten, atomvåpen og nedrustning, krenkelse av menneskerettigheter, global oppvarming, dyp fattigdom.
But we must remember that there are no simple solutions. 
Så skal vi også vite dette: Det finnes ingen enkle løsninger.
Obama doesn’t have a magic wand. 
Obama har ingen tryllestav.
Many of the US’s fundamental interests will remain unchanged after the change of president. 
Mange av USAs grunnleggende interesser forblir de samme etter presidentskiftet.
The President’s primary task is to protect US interests, just as the Norwegian Government’s mandate is to promote Norwegian interests. 
Presidentens fremste oppgave er å sikre amerikanske interesser, slik mandatet til den norske regjeringen er å fremme norske interesser.
Just as under the previous administration, our interests will often coincide with those of the US. 
Ofte vil vi, som under den utgående administrasjonen, ha sammenfallende interesser med USA.
But Norwegian views will occasionally differ from US views under Obama’s administration as well. 
Men norske synspunkter vil, også under Obama, fra tid til annen avvike fra USAs posisjoner.
However, Mr President, it is a long time since we have seen such a marked shift in US foreign policy as regards approach, inspiration and choice of tools. 
Men, President, det er lenge siden vi har opplevd et så markant skifte i utenrikspolitisk tilnærming, inspirasjon og vektlegging av virkemidler.
What we are seeing is a changed US perception of the world, where it is no longer a matter of “us” against “them”. 
Vi møter et endret amerikansk verdensbilde der det ikke lenger er snakk om ”oss” mot ”dem”.
The world’s strongest power acknowledges that all the world’s countries are interdependent and deserve respect. 
Klodens sterkeste makt erkjenner at alle verdens land er gjensidig avhengige av hverandre og fortjener respekt.
The US intends to lead by setting an example. 
USA vil lede gjennom eksemplets makt.
Not by power alone. 
Ikke gjennom makt alene.
The US is Norway’s most important ally. 
USA er Norges viktigste allierte.
The global crisis in the world economy will have an impact on the international power structure and the foreign policy landscape. 
Den globale krisen i verdensøkonomien får betydning for maktforholdene og det utenrikspolitiske landskapet.
If this is the worst crisis since the 1930s, it should be sufficient to recall that the crisis then had dramatic and disastrous consequences. 
Om dette er den verste krisen siden 1930-tallet, så holder det å minne om at krisen den gang fikk dramatiske og fatale konsekvenser.
It doesn’t have to end up like that this time. 
Slik behøver det ikke gå nå.
But economic recession, rising unemployment, deep social tensions, migration and internal displacement will have grave consequences. 
Men følgene vil bli alvorlige gjennom økonomisk tilbakegang, økende arbeidsledighet, store sosiale spenninger, migrasjon og internflukt.
According to the International Labour Organisation (ILO), there is a danger that as many as 50 million people worldwide could lose their jobs due to the current crisis. 
Den internasjonale arbeidsorganisasjonen ILO antyder at det er fare for så mange som 50 millioner nye arbeidsledige.
This in turn could lead to political instability and social unrest. 
Det kan igjen skape politisk ustabilitet og sosiale spenninger.
In cities as near us as Reykjavik and Riga, the recession has led to massive political protests and discussions on a completely new course. 
I byer så nær oss som Reykjavik og Riga har nedgangstidene ført til store politiske protester og diskusjoner om helt nye veivalg.
As a direct result of the crisis, Iceland has a new government and is making preparations for new elections on 25 April. 
Som direkte følge av krisen har Island fått ny regjering og forbereder nyvalg 25. april.
We are following this situation closely. 
Vi følger denne utviklingen nøye.
Iceland is our neighbour, ally and sister nation. 
Island er vår nabo, allierte og vårt nære broderfolk.
A shared history and common cultural roots bind us together. 
Felles historiske og kulturelle røtter binder oss sammen.
Our choice is therefore obvious: Norway and the other Nordic countries will help Iceland in a time of crisis, and this is appreciated by the Icelandic people. 
Vårt valg er derfor klart: Norge og de nordiske land stiller opp for Island i en krisetid, noe som blir verdsatt av islendingene.
We have to be prepared for the possibility of further social and political unrest in countries experiencing significantly slower growth and rising unemployment. 
Vi må vente at i land som opplever sterkt svekket vekst og økende arbeidsløshet, kan det komme ytterligere sosial og politisk uro.
Particularly in the poorest countries. 
Særlig i de fattigste landene.
China, which has experienced strong economic growth, now has to deal with a decline in growth and additional millions without jobs or any economic or social safety net. 
Et land som Kina må nå håndtere fallende og ikke lenger stigende vekst, nye millioner uten arbeid og uten økonomisk og sosialt sikkerhetsnett.
Our neighbour Russia is also feeling the crisis. 
Vår nabo Russland merker også krisen.
We do not know yet what the political consequences will be. 
Vi kjenner ennå ikke de politiske konsekvensene.
So far the world’s governments and central banks have shown a determination to deal with the crisis. 
Så langt har verdens regjeringer og sentralbanker vist evne til å engasjere seg for å håndtere krisen.
2009 promises to be a year of stimulus packages. 
2009 ser ut til å bli tiltakspakkenes år.
The degree of international coordination of the measures has, however, been less promising. 
Den internasjonale samordningen av alle tiltakene er mindre slående.
Nonetheless, the interdependence of countries gives cause to believe that the world today can prevent the crisis from having consequences that lead to open conflicts. 
Likevel gir den gjensidige avhengigheten mellom landene grunn til å tro at dagens verden kan avverge at krisen får konsekvenser som fører til åpne konflikter.
We are in the midst of a global economic crisis. 
Vi står midt i denne globale økonomiske krisen.
And the end is not in sight. 
Vi er ikke ved utgangen av den.
I would now like to focus on three trends – in addition to those I have already mentioned – that have a bearing on foreign policy. 
La meg trekke frem tre utviklingstrekk – utover dem jeg allerede har nevnt – som har betydning for utenrikspolitikken:
Firstly, the economic crisis will contribute to and accelerate a shift in the global power structure. 
For det første: Den økonomiske krisen vil bidra til og forsterke den globale maktforskyvningen.
Many of the world’s major cooperation forums are composed in accordance with the distribution of power at the end of the Second World War. 
Et stort antall av verdens store samarbeidsfora er komponert etter fordelingen av makt i årene rett etter den andre verdenskrig.
But the world is very different today. 
I dag er verden en annen.
Changes are already under way. 
Det er tegn til endring.
When the world’s largest economies gathered in November to discuss international measures to deal with the financial crisis, it wasn’t in a G7 or G8 framework. 
Da verdens største økonomier samlet seg for å diskutere internasjonale tiltak mot finanskrisen i november, så skjedde ikke det i en G7- eller G8-ramme.
It was at a summit meeting of the G20, where countries like Brazil, India, South Africa and China are key members. 
Det skjedde i en G20-krets, hvor land som Brasil, India, Sør-Afrika og Kina er sentrale medlemmer.
In 2009, most of the growth in the world economy will take place in precisely these countries. 
I 2009 vil mesteparten av veksten i verdensøkonomien finne sted nettopp i disse landene.
Measures to deal with the crisis quite simply cannot be discussed unless they are at the table. 
Tiltak mot krisen kan rett og slett ikke diskuteres uten at de sitter ved bordet.
Nor will there be a new WTO agreement unless countries like India, Brazil, and the many developing countries that follow their lead, feel that a new agreement would be in their interests. 
Det blir heller ingen ny WTO-avtale om ikke land som India, Brasil og rekken av utviklingsland som stiller seg bak, ser seg tjent med en ny avtale.
The same logic applies to a future climate agreement. 
Samme logikk vil gjelde for en kommende klimaavtale.
The developing countries are now in a position to put muscle behind their demand for more equitable burdensharing. 
Utviklingslandene kan nå sette makt bak sine krav om byrdedeling.
This is progress in the right direction. 
Dette er en utvikling i riktig retning.
And this progress has not been achieved as a spoils of war, but as a result of a realisation at a time of crisis. 
Utviklingen kommer ikke som et bytte etter krig – men som en erkjennelse i krise.
At the same time, an enlargement from G7 or G8 to G20 must be consolidated and legitimised. 
Samtidig må en utvidelse fra G7/G8 til G20 forankres og legitimeres.
The rest of the world’s countries, such as Norway and the other Nordic countries, must be included. 
Resten av verdens stater, som Norge og Norden, må inkluderes.
We need a broader debate on how this should be done. 
Vi trenger en bredere debatt om hvordan dette bør gjøres.
The Government is now considering how Norway and the other Nordic countries can provide input to the G20 meeting in London on 2 April. 
Regjeringen vurderer hvordan Norge og de øvrige nordiske land kan gi innspill til G20-møtet som finner sted 2. april i London.
Following the same line of logic, it is high time that the leading powers reach agreement on Security Council reform and enlargement. 
Og ut fra samme logikk: Det er på høy tid at de ledende maktene kan enes om reform og utvidelse av FNs sikkerhetsråd.
We all stand to lose if the Security Council’s effectiveness and influence are weakened. 
Vi er alle tapere om Sikkerhetsrådets effektivitet og gjennomslag svekkes.
This is, in other words, a question of reforming the international architecture. 
Dette handler med andre ord om reform av den internasjonale arkitekturen.
And we must not shy away from this debate. 
Og vi skal ikke vike unna å engasjere oss i denne debatten.
The shift in the power structure, where countries like India and China are given a more influential economic and political role, is one of the most important developments in international politics in recent years. 
En slik maktforskyvning, der land som India og Kina får en tyngre økonomisk og politisk rolle globalt, er en av de viktigste begivenheter i internasjonal politikk de siste årene.
It underscores that we must increase our knowledge and expertise and expand our contacts with these major countries. 
Det understreker at vi må høyne vår kompetanse og utvide våre kontakter til disse store landene.
We are now implementing a comprehensive China strategy under which we are broadening and deepening our contacts. 
Vi gjennomfører nå en omfattende Kinastrategi hvor vi bygger ut og fordyper kontaktene.
It spans a wide range, and includes a comprehensive, direct and critical human rights dialogue, which is also expanding contacts between civil society actors in our two countries. 
Den spenner over et bredt spekter, inklusive en omfattende, direkte og kritisk menneskerettighetsdialog, som også utvider kontaktene mellom våre sivile samfunn.
In May we will present an India strategy designed to promote closer Norwegian-Indian cooperation and increase our knowledge of India. 
I mai legger vi frem en Indiastrategi for økt norsk-indisk samarbeid og styrket kompetanse på indiske forhold.
It is high time we had such a strategy. 
Det er på høy tid.
A second foreign policy trend linked with the economic crisis is the increasing danger that we could see more protectionism. 
Et annet utenrikspolitisk utviklingstrekk ved den økonomiske krisen er faren for økt proteksjonisme.
This was the response of many countries to the crisis in the 1930s. 
Det var et vanlig nasjonalt tiltak på 1930-tallet.
In retrospect we see that there was a direct line from crisis to countermeasures, competitive protectionism, even deeper crisis, and open confrontation. 
Men vi ser i ettertid at det kom til å gå en direkte linje fra krise til mottiltak, rivaliserende proteksjonisme, enda dypere krise og like til åpen konfrontasjon.
It is my impression that this insight is shared by the majority of the world’s leaders today. 
Min opplevelse er at denne unike lærdommen er godt forankret blant flertallet av verdens ledere.
In Europe, EU cooperation plays an important role in preventing hastily devised trade barriers and keeping neighbours from turning on each other. 
I Europa er EU-samarbeidet en viktig sperre mot lettvinte handelshindringer og at en nabo vender seg mot den andre.
This creates stability, particularly for the new member states. 
Dette skaper stabilitet, særlig for de nye medlemslandene.
The pressure to pursue protectionist policies is intensifying, often disguised as something else. 
Presset for økt proteksjonisme smyger seg frem, ofte i forkledning.
We see now, for example, that voices in the US Congress are calling for “Buy American” provisions to be inserted into the economic stimulus bill, contrary to President Obama’s wishes. 
Vi ser for at den amerikanske kongressen, mot president Obamas ønske, tar til orde for å innføre krav om ”kjøp amerikansk” i forbindelse med tiltak for å styrke økonomien.
This would be a serious error. 
Det vil være et alvorlig feilsteg.
It could trigger a wave of competitive protectionism all over the world. 
Det kan sette i gang en kjedereaksjon av konkurrerende proteksjonisme over hele verden.
Norway, which has an open economy and is heavily dependent on international trade, could be hard hit by such a development. 
Med en åpen økonomi og sterkt avhengig av internasjonal handel, vil Norge kunne rammes hardt av en slik utvikling.
The Government will therefore work in all relevant forums to counter increased protectionism. 
Regjeringen vil derfor arbeide i alle relevante fora for å motvirke økt proteksjonisme.
We will also continue to contribute actively to the successful conclusion of the WTO negotiations. 
Vi vil også fortsatt bidra aktivt til at WTO-forhandlingene sluttføres.
Thirdly, the international economic crisis has seriously called into question the idea of the free market and undermined faith in its infallibility. 
For det tredje: Den internasjonale økonomiske krisen har ført til at ideen om – og troen på – markedets ufeilbarlighet er kraftig svekket.
In his inaugural speech, President Obama said that the political and economic philosophy that hails the benefits of an unfettered market has had far too much influence. 
President Obama sa i sin tiltredelsestale at den politiske og økonomiske filosofien som tror at markedet klarer seg best alene, har fått altfor mye gjennomslag.
These are strong words from the foot of Capitol Hill. 
Det er sterk tale fra foten av Capitol Hill.
Better regulation and more effective supervision of today’s global economy are needed in order to prevent imbalances and the danger of collapse. 
Dagens globale økonomi trenger bedre reguleringer og mer effektivt tilsyn som kan hindre ubalanse og kollaps.
We must work to ensure that the world’s countries, as a matter of enlightened self-interest, choose to strengthen the political cooperation structures, rules and common institutions in all areas where better global governance is required, including climate, finance, health and disease prevention, migration and other areas. 
Vi må arbeide for at verdens land i opplyst egeninteresse velger å styrke det politiske bindingsverket av samarbeid, kjøreregler og felles institusjoner på alle de områdene som krever bedre global styring; fra klima til finans, fra helse/smitte og matvarekrise, til migrasjon og på andre felt.
And we must give the United Nations a key role in this. 
Og vi må gi De forente nasjoner en nøkkelrolle.
It is still the only forum in which all the world’s countries are represented. 
Dette er fortsatt den eneste kretsen der alle verdens land er med.
We must work to ensure that the sum of economic measures and stimulus packages does not merely recreate structures and regulations that are the same as those that existed before the crisis. 
Vi må arbeide for at summen av økonomiske tiltak og tiltakspakker ikke bare gjenskaper strukturer og reguleringer slik de var før krisen.
The new measures must chart a course that addresses the realities of climate change by advancing new climate technologies, research, more sustainable production and consumption, and stronger incentives for transferring technology to countries experiencing rapid growth. 
De nye tiltakene må stake ut en kurs som møter kravene fra klimaendringene med et betydelig løft for nye klimateknologier, forskning, mer bærekraftig produksjon og forbruk, samt sterkere incentiver for teknologioverføring til land i kraftig utvikling.
The nature and substance of this growth must be changed. 
Veksten må endre karakter og veksten må endre innhold.
According to the most recent report from the International Energy Agency (World Energy Outlook 2008), global CO2 emissions are rising more rapidly than previously anticipated. 
Den siste rapporten fra Det internasjonale energibyrået (World Energy Outlook 2008) viser at utslippene av klimagasser globalt øker raskere enn tidligere antatt.
The Climate Change Conference in Copenhagen must therefore put in place an international climate agreement in which the rich countries undertake to make substantial, necessary emissions cuts, at the same time as the large developing countries undertake to reduce their emissions considerably. 
Klimamøtet i København må få på plass en internasjonal klimaavtale der de rike landene påtar seg store og nødvendige utslippsforpliktelser, samtidig som de store utviklingslandene forplikter seg til å redusere sine utslipp vesentlig.
The negotiations are demanding. 
Forhandlingene er krevende.
But the US’s signal that it intends to play a central and leading role in the run-up to the Conference may give them a new impetus. 
Men de kan få ny energi av USAs signal om å spille en sentral og ledende rolle frem mot København.
President Obama’s has indicated his intention to reduce the country’s own greenhouse gas emissions to the 1990 level by 2020. 
President Obama varsler vilje til reduksjon av landets egne klimagassutslipp; til 1990-nivå i 2020.
Such signals create a new dynamism. 
Slike signaler skaper ny dynamikk.
It is also essential that the US and China are able to cooperate in the run-up to Copenhagen. 
Det vil også bli helt avgjørende at USA og Kina finner sammen på veien mot København.