natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a few decades – perhaps even earlier – we may see increased pressure to expand economic activity in the Arctic. 
I løpet av noen tiår – kanskje enda tidligere – kan det bli økt press for ny økonomisk aktivitet i Arktis.
All this gives Norway’s High North policy an additional dimension and a geographical perspective that stretches towards the North Pole. 
Med andre ord; norsk nordområdepolitikk får en tilleggsdimensjon og et geografisk perspektiv som strekker seg mot polpunktet.
Once again, this underscores the importance of international law, and particularly of the law of the sea, which provides key rules of the game. 
Det understreker igjen betydningen av det folkerettslige rammeverket, der ikke minst havretten angir sentrale spilleregler.
The much discussed planting of the Russian flag on the seabed at the North Pole, or wherever it actually was, has given some people the impression that the Arctic is an area that is not governed by law. 
Den mye omtalte russiske ”flaggplantingen” på Nordpolens havbunn, eller hvor det nå var, skaper hos noen inntrykk av Arktis som et rettstomt rom.
But we can state quite confidently that the law of the sea governs rights and responsibilities in the Arctic Ocean as well. 
La oss da med stor ro slå fast at ansvar og rettigheter også i Polhavet styres av havretten.
This is not a free-for-all. 
Her er det ikke ”fritt frem”.
There was broad agreement on this point among the legal experts of the ministries of foreign affairs of Norway and the four other Arctic coastal states – Canada, Denmark/Greenland, the US and Russia – when they met in Oslo in October last year at the invitation of the Norwegian Government to discuss these issues. 
Dette var det bred enighet om da Norge inviterte rettssjefene fra utenriksdepartementene i de fire øvrige pol-kyststatene i tillegg til Norge – altså Canada, Danmark/Grønland, USA og Russland – til et møte i Oslo om disse spørsmålene i oktober i fjor.
Next week I will discuss these issues again with the same group of countries at a conference in Greenland, hosted by the Danish foreign minister. 
Med samme formål og i samme krets deltar jeg på en konferanse på Grønland i neste uke som den danske utenriksminister har invitert til.
The foreign ministers will be able to reaffirm their agreement on the rules that apply to the Arctic Ocean and on the need to address the new challenges that have arisen with a view to ensuring sound management of this sea area. 
Der vil utenriksministrene markere enighet om reglene for Polhavet og om behovet for å møte de nye utfordringene, slik at vi kan sikre en ansvarlig forvaltning av havområdet.
The fundamental legal basis is in place. 
Det grunnleggende rettsgrunnlaget er klart.
Now we need states to implement the agreements they have made. 
Men vi trenger statenes gjennomføring av inngåtte avtaler.
And we need more systematic political efforts to address the many impacts of climate change on this vulnerable sea area. 
Og vi trenger mer politikk, mer systematisk politisk innsats, for å møte alle virkningene av klimaendringene i dette sårbare havområdet.
One way of describing developments in the north is to say that we have gone from a situation where we faced a single major military threat to one where we are facing a number of complex risk factors. 
Ett bilde på utviklingen i nord, er at vi har gått fra å stå overfor én stor militær trussel, til å møte et knippe av sammensatte risikofaktorer.
Devising our High North policy requires an understanding of what is changing and what is not. 
Nordområdepolitikken krever at vi forstår hva som ligger fast og hva som er i endring.
The challenges we have to deal with, including those relating to security, are becoming more and more closely linked with climate change and the environment, energy, fisheries and maritime transport. 
Utfordringene – også når det gjelder sikkerhet – knyttes i økende grad til klima og miljø, energi, fiskerier og sjøtransport.
They no longer push everything else aside. 
De skyver ikke alt annet til side.
Relations between Norway and Russia still form one of the main axes of Norway’s High North policy. 
Forholdet til Russland utgjør som tidligere en hovedakse i norsk nordområdepolitikk.
But the perspective has changed since the end of the Cold War, and it is still changing. 
Men perspektivet endret seg etter den kalde krigen, og gjør det fortsatt.
At the same time, Russia is coloured by the legacy of its own complex history. 
På samme tid fremstår det nye Russland som en arvtaker av blandet kost fra sin egen sammensatte historie.
It has become a self-assertive country with large energy revenues, and is now positioning itself and seeking respect as a regional and international actor. 
Et selvbevisst land med store energiinntekter viser seg frem og søker respekt som regional og internasjonal aktør.
In some cases it is doing this by reverting to modes of behaviour that are reminiscent of the past, such as resuming the pattern of military exercises in our neighbouring areas. 
I noen sammenhenger skjer dette gjennom et handlingsmønster vi kjenner igjen, som ved å gjenoppta et militært øvelsesmønster i våre nærområder.
This is a general trend and cannot be interpreted as a threat against Norway. 
Dette skjer på bred front og kan ikke tolkes som en trussel mot Norge.
But Russia’s presence is discernible, and we are following developments closely. 
Men det er et følbart nærvær vi følger nøye.
Russian military aircraft activity that interferes with civilian air traffic in our neighbouring areas, such as we experienced in the immediate vicinity of oil installations in the North Sea last December, should not be necessary, and is not typical of the relations between our countries, which are generally good. 
Russisk militær flyaktivitet som forstyrrer sivil lufttrafikk i våre nærområder, slik vi erfarte i umiddelbar nærhet av oljeinstallasjonene i Nordsjøen i desember i fjor, bør være unødvendig og er ikke representativt for det generelt gode forholdet mellom våre to land.
This is something we have made quite clear. 
Dette gir vi klart uttrykk for.
The Russian political system is undergoing major change. 
Det russiske politiske systemet gjennomgår en kraftfull utvikling.
The change of president following elections earlier this month was in itself a historic event, although it seemed to be a foregone conclusion that Dmitry Medvedev would succeed Vladimir Putin. 
Tidligere i måneden skiftet landet president etter valg – i seg selv en historisk hendelse – selv om resultatet virket som gitt på forhånd, da Dimitrij Medvedev tok over som Vladimir Putins etterfølger.
There are still critical flaws in the political system, for example as regards freedom of expression and pluralism. 
Fortsatt er det kritiske mangler ved det politiske systemet, knyttet blant annet til ytringsfrihet og spørsmål ved det politiske systemets pluralisme.
Furthermore, serious human rights violations are still being reported from Chechnya. 
Og meldinger fra Tsjetsjenia bærer fortsatt bud om alvorlige menneskerettighetsbrudd.
We must continue to live with a number of unanswered questions. 
Vi må fortsatt leve med mange ubesvarte spørsmål.
Russia is more open and accessible than in former times. 
Russland er åpnere og mer tilgjengelig enn i tidligere tider.
Once again, Europeans are fascinated by Russia as a nation of culture. 
Igjen fascineres europeere av den russiske kulturnasjonen.
Russia is part of the world economy, but it is still not part of the multilateral body of rules developed by the WTO and the OECD, although it is now negotiating with both organisations on membership. 
Russland er en del av verdensøkonomien, men er fremdeles ikke omfattet av det multilaterale bindingsverk av regler som er nedfelt i WTO og OECD, hvor forhandlinger om medlemskap nå pågår.
Corruption and arbitrary conduct are still prevalent. 
Korrupsjon og vilkårlighet er fortsatt fremtredende.
However, we will take President Medvedev at his word when he says that his most important task will be to secure the rule of law. 
Vi skal ta president Medvedev på alvor når han sier, at hans største oppgave er å forankre rettsstaten.
By and large, Norway’s bilateral relations with Russia have developed favourably. 
Norge har gjennomgående opplevd en positiv utvikling i det bilaterale forholdet.
Trade is increasing. 
Handelen øker.
More people than ever before are travelling between the two countries. 
Flere enn noen gang reiser begge veier.
But in a number of contexts, Russia is not always equally predictable, and can thus be a challenging cooperation partner. 
Men i flere sammenhenger fremstår Russland med vekslende forutsigbarhet og kan være en krevende samarbeidspartner.
This underscores the importance of taking a long-term approach, showing firmness and having a strong alliance with Euro-Atlantic partners. 
Det understreker betydningen av langsiktighet, fasthet og tydelig norsk forankring i allianse med euroatlantiske partnere.
We have seen that Russia is focusing more on efforts to prevent illegal fishing. 
Vi har opplevd økt russisk oppmerksomhet omkring arbeidet mot ulovlig fiske.
This is a step forward. 
Det er positivt.
Norway will continue to give high priority to maintaining a presence and carrying out frequent fisheries controls in northern sea areas that are under Norwegian jurisdiction. 
Fra norsk side vil vi fortsatt prioritere jevnlig tilstedeværelse og hyppig kontroll av fiskeriaktiviteten i nordlige havområder under norsk jurisdiksjon.
We must be prepared to deal with the various challenges that we know may arise. 
Vi må være forberedt på å håndtere de ulike utfordringer som vi har sett kan oppstå.
It is important that our response is predictable in order to ensure stability and sustainable use of the resources in these areas both today and in the future. 
Forutsigbarhet i vårt reaksjonsmønster er viktig for å sikre stabilitet og bærekraftig utnyttelse av ressursene i disse områdene også i fremtiden.
The developments of the past 15–20 years have given Norway more room for manoeuvre in its foreign policy in the High North. 
De siste 15-20 årene har gitt Norge utvidet utenrikspolitisk handlingsrom i nordområdene.
This provided a basis for the Barents cooperation, closer cross-border contact between authorities, and broader people-to-people cooperation. 
Det la grunnlaget for Barentssamarbeidet, for styrket kontakt mellom myndigheter over grensen, og for et bredt folk-til-folk-samarbeid.
Norway is gaining useful experience from all this, which we intend to build on and share with our European and Atlantic partners and with our friends in the EU. 
Her gjør Norge viktige erfaringer som vi prioriterer å videreutvikle og dele med europeiske og atlantiske partnere og med våre venner i EU.
Our vision for the Norwegian-Russian border is that it should be like any other European border, without unnecessary restrictions on the movement of persons, goods or services. 
Vår visjon må være at den norsk-russiske grense kan bli en vanlig europeisk grense, uten unødige hindre for bevegelse av personer, varer og tjenester.
Our goal is a visa-free regime for travellers between the two countries, as set out in the new visa facilitation agreement, although in practice this still lies some way ahead. 
Målet er visumfrihet, slik det er formulert i den nye visumavtalen, selv om det er et stykke igjen dit.
The agreement will enter into force as soon as it has been approved by the Duma, which I hope will happen this summer. 
Avtalen vil tre i kraft så snart den er godkjent av Dumaen, noe vi håper vil skje i løpet av sommeren.
We have looked into and proposed ways of simplifying procedures at the border. 
Vi har kartlagt og foreslått forenklinger i grensepasseringen.
We want to offer better service and make it easier to cross the border, while at the same time ensuring that Norway fulfils its obligations under the Schengen Agreement as regards controlling the external border with Russia. 
Vi ønsker bedre service og forenklet passering, samtidig som Norges forpliktelser til å kontrollere Schengengrensen med Russland oppfylles.
We are making it easier to recruit Russian labour, as outlined in the white paper on labour immigration. 
Vi letter mulighetene til rekruttering av russisk arbeidskraft, slik stortingsmeldingen om arbeidsinnvandring skisserer.
We need to develop legislation and practices for issuing visas, border procedures and recruiting labour, so that they promote rather than hamper economic interaction. 
Vi må utvikle regelverk og praksis for visumutstedelse, grensepassering og rekruttering av arbeidskraft på en slik måte at det fremmer og ikke hemmer økonomisk samkvem.
This is becoming more important with the development of the Shtokman field, the plans to resume mining activities in Sør-Varanger, and a number of other activities in the region. 
Utbygging av Sjtokmanfeltet og planene om ny gruvedrift i Sør-Varanger gjør dette aktuelt, i likhet med mye annen aktivitet i denne regionen.
In three weeks’ time, when I meet my Russian counterpart, Sergei Lavrov at the border – one day in Kirkenes and one day in Murmansk – a key theme of our talks will be closer cross-border regional cooperation. 
Når jeg om tre uker møter min russiske kollega Sergei Lavrov ved grensen – en dag i Kirkenes og en dag i Murmansk – vil styrket grenseregionalt samarbeid stå sentralt.
We have agreed with Governor Yevdokimov of Murmansk oblast to consider twinning the border municipalities of Sør-Varanger and Pechenga to promote cooperation. 
Vi er enige med guvernør Jevdokimov fra Murmansk om å se på mulighetene av å utvikle et såkalt tvillingbysamarbeid mellom grensekommunene Sør-Varanger og Petsjenga.
We will investigate whether the Russian authorities can be persuaded to participate in developing a system under which people living in areas close to the Norwegian-Russian border would be issued with “border resident ID cards”. 
Vi vil undersøke om det er mulig å få russiske myndigheter med på å utforme såkalte grenseboerbevis for befolkningen i de grensenære områder i Norge og Russland.
This could be instrumental in simplifying border procedures for holders. 
En ordning med et slikt bevis som skal forenkle prosedyrene ved grensekryssing, vil kunne få stor betydning.
There is also an ongoing dialogue between a working group headed by the Director of the Northern Region of the Norwegian Public Roads Administration and the Vice-Governor of Murmansk oblast on transport plans for the border area. 
Dessuten er en arbeidsgruppe ledet av vegsjefen i Region nord og viseguvernøren i Murmansk i dialog om samferdselsplaner for grenseområdet.
We will also take these plans into account when drawing up the National Transport Plan for 2010–2019. 
Dette vil også bli vurdert på vår side i forbindelse med Nasjonal transportplan 2010-2019.
We also need to take an integrated approach to the Barents Sea ecosystem. 
Så må vi ha et helhetlig perspektiv på økosystemet i Barentshavet.
We will apply the experience we have gained on the Norwegian continental shelf and the principles set out in the Integrated Management Plan for the Barents Sea–Lofoten Area to our cooperation with Russia and our dialogue with the Russian authorities. 
Vi tar med oss erfaringene fra norsk sokkel og prinsippene fra forvaltningsplanen til samarbeidet med Russland og i dialogen med russiske myndigheter.
We are currently engaged in projects aimed at ensuring high standards for health, safety and the environment for the whole Barents Sea. 
Vi arbeider nå med prosjekter som bidrar til å sikre høye standarder for helse, miljø og sikkerhet i hele Barentshavet.
These include a project headed by Det Norske Veritas (DNV) and funded initially by the Ministry of Foreign Affairs to develop health, safety and environment standards for activity on the continental shelf and maritime transport in Arctic waters. 
Blant annet et prosjekt om utvikling av slike HMS-standarder for virksomheten på sokkelen og for skipsfarten i arktiske farvann, som drives frem av Det Norske Veritas og finansieres i første runde av Utenriksdepartementet.
Knowledge is at the core of our High North strategy. 
Kunnskap er navet i nordområdesatsingen.
Norway has developed subsystems for monitoring maritime traffic, the fishing fleet, the marine environment and the weather. 
Norge har utviklet delsystemer innen overvåking av skipsfarten, fiskeflåten, havmiljøet og været.
The SINTEF foundation for industrial and technical research has been tasked with carrying out a pilot project for such a system in the northern sea areas, in connection with the knowledge-building programme Barents 2020. 
Gjennom kunnskapsprogrammet Barents 2020 er Sintef gitt i oppdrag å gjennomføre et forprosjekt for et slikt system for havområdene i nord.
We consider it particularly important to involve centres of expertise in the High North in this work. 
Vi legger spesiell vekt på å trekke med kunnskapsmiljøene i nord i dette arbeidet.
If this project proves feasible, it will give us a unique tool for dealing with future developments in the northern sea areas. 
Om et slikt prosjekt lar seg gjennomføre, kan det gi oss et unikt verktøy for å håndtere den fremtidige utviklingen i nordlige havområder.
It could also become an arena for close cooperation with other countries, such as Russia, Iceland and Denmark. 
Det kan samtidig bli en arena for nært samarbeid med andre land – som Russland, Island og Danmark.
We will also finance a research programme on foreign policy and the High North within the framework of Barents 2020. 
Endelig vil vi innen rammen av Barents 2020 finansiere et forskningsprogram for utenrikspolitikk og nordområdene.
The programme was announced in February, and the institution that will carry out this programme will be selected before the summer. 
Programmet ble utlyst i februar og tildeling til en passende institusjon vil bli avgjort før sommeren.
The focus of our efforts in the High North is thus shifting further north. 
Nordområdesatsingens fokus trekkes altså ytterligere nordover.
The Council has placed great emphasis on research and developing knowledge, particularly in connection with climate change. 
Rådet har lagt stor vekt på kunnskap og vitenskap, særlig knyttet til klima.
Research initiated by the Council has greatly enhanced our understanding of climate change. 
Arbeid igangsatt av rådet har gitt viktige bidrag til forståelsen av klimaendringene.
The Arctic Council is a natural forum for shaping the policies we need for the polar region. 
Arktisk råd er et naturlig organ for å utmeisle mer av den politikken vi trenger for polområdet.
This requires that governments and organisations – and here the participation of indigenous people’s organisations is important – are prepared to set the necessary political agendas. 
Det krever at regjeringene og organisasjonene, blant annet med viktig urfolk-deltakelse, er rede til å sette slike politiske dagsordener.
Gaining broad acceptance for a more political approach will be a key priority for Norway in the period leading up to the Arctic Council Ministerial Meeting in Tromsø in spring 2009. 
Å forankre en sterkere politisk tilnærming, vil stå sentralt for Norge frem mot ministermøtet i Tromsø neste vår.
Here we intend to cooperate closely with the Conference of Parliamentarians of the Arctic Region. 
Her legger vi opp til nært samarbeid med den arktiske parlamentarikerforsamlingen.
We are seeing increasing international focus on Svalbard. 
Videre opplever vi økt internasjonal interesse for Svalbard.
We welcome this activity and interest. 
Vi ønsker aktivitet og oppmerksomhet velkommen.
We are also seeing greater interest on the part of other countries’ governments. 
Vi merker også at andre lands regjeringer utviser større interesse.
In this connection, it is important to bear in mind that, according to the Treaty concerning Spitsbergen, it is the nationals and companies of the High Contracting Parties that may exercise the rights specified in the Treaty, not foreign states as such. 
Vi minner da om at det er borgere og selskaper som har rettigheter på øygruppen etter Svalbardtraktaten, ikke fremmede stater som sådanne.
The main features of Norway’s Svalbard policy remain unchanged. 
Norge viderefører de lange linjene i norsk Svalbardpolitikk.
This entails proper compliance with the Spitsbergen Treaty and control to verify this compliance. 
Det innebærer korrekt overholdelse av Svalbardtraktaten og kontroll med at den blir etterlevd.
It entails consistent and firm enforcement of sovereignty and maintaining calm and stability in the area. 
Det innebærer konsekvent og fast håndhevelse av suvereniteten, og bevaring av ro og stabilitet i området.
It also means ensuring that Svalbard remains one of the world’s best preserved wilderness areas. 
Og det innebærer å sikre at Svalbard forblir et av verdens best bevarte villmarksområder.
We attach importance to a consistent and firm enforcement of our sovereignty on the basis of Norwegian law. 
Vi legger vekt på en korrekt, konsekvent og fast håndhevelse på grunnlag av norsk rett.
This ensures predictability and equal treatment for all actors. 
Det gir forutsigbarhet for alle aktører og det sikrer likebehandling.
We must, however, also meet new legislative and administrative needs. 
Samtidig må vi også dekke nye behov innen lovgivning og forvaltning.
The Government is therefore preparing a new white paper on Svalbard, which will be submitted to the Storting by the end of this parliamentary period. 
Derfor har regjeringen tatt initiativ til at det utarbeides en ny Svalbardmelding, som vil bli fremlagt innen utløpet av denne stortingsperioden.
I would now like to focus on the Nordic dimension. 
La meg vie den nordiske dimensjonen særlig oppmerksomhet.
Firstly, the Nordic countries are now integrated in broad European cooperation schemes. 
For det første: De nordiske landene er i dag forankret i bredere europeiske samarbeidsordninger.
We do not consider the Nordic sphere to be the defining framework in areas such as defence, the economy and trade, as was the case in the 1940s and 1950s. 
Vi snakker ikke om Norden som en definerende ramme for forankring på områder som forsvar, økonomi eller handel – slik tilfellet var på 1940/50-tallet.
NATO and/or the EU are the mainstays of the five Nordic countries’ foreign and security policies. 
For de fem nordiske landene representerer Nato og/eller EU de sentrale utenriks- og sikkerhetspolitiske ankerfester.
And the EEA Agreement links the countries together in a common market. 
EØS-avtalen knytter de nordiske landene sammen i en felles markedsramme.
This ensures a level playing field and the predictability the Nordic countries have always sought. 
Dette sikrer like spilleregler og den forutsigbarheten som Norden alltid har ønsket.
Thus, the EEA Agreement is our most important Nordic cooperation agreement. 
EØS-avtalen er dermed vår viktigste nordiske samarbeidsavtale.
Secondly, some of the most innovative forms of regional cooperation have originated precisely in the Nordic region: the Nordic Council of Ministers, the Barents cooperation, the Baltic Sea cooperation and the Arctic Council. 
For det andre: Noe av det mest nyskapende regionale samarbeidet har vokst frem nettopp i Norden; fra Nordisk ministerråd til Barentssamarbeidet, Østersjøsamarbeidet og Arktisk råd.
And thirdly, a new security policy agenda is making it attractive and relevant for the Nordic countries to seek closer cooperation. 
Og for det tredje: En ny sikkerhetspolitisk dagsorden gjør det attraktivt og relevant for de nordiske landene å søke tettere samarbeid.
Once again, this is not in spite of the broader frameworks of NATO and EU cooperation, but if anything because of the opportunities these frameworks provide. 
Igjen; ikke på tross av samarbeidet i de bredere rammene som henholdsvis Nato og EU, men kanskje snarere på grunn av de mulighetene dette gir.