natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The High North is nothing less than the orchestra stalls around the stage on which the drama of global warming is unfolding. 
I nordområdene har vi intet mindre enn orkesterplass ved scenen der dramaet med den globale oppvarmingen utfolder seg.
We have front-row seats for watching and studying what is going on. 
Vi har seter på første rad, de beste setene om en vil følge med og undersøke hva som foregår.
It is indisputable that the polar ice cover is rapidly diminishing. 
Det er et uomtvistelig faktum at isen over polområdene minker raskt.
The reduction of the ice cover has a multiplying effect on the warming of water masses because it affects the Earth’s reflection of sunlight. 
Når isdekket smelter, gir det en mangedoblet effekt på oppvarmingen av vannmassene, ettersom færre solstråler vil reflekteres ut fra jorden.
Scientific reports indicate that as much as one third of total emissions of CO 2 is absorbed by the oceans. 
Det framgår av forskningsrapportene at så mye som en tredjedel av de totale utslippene av CO2 absorberes av havene.
Elevated levels of CO 2 in the atmosphere are rapidly changing ocean carbon chemistry and leading to ocean acidification. 
Høye nivåer av CO2 i atmosfæren vil raskt endre karbonkjemien i havet og føre til at det forsures.
There is abundant evidence: Last fall the British economist Sir Nicholas Stern set out the reasons why change is imperative in his Review on the Economics of Climate Change. 
Det er rikelig med bevis: sist høst skrev den britiske økonomen Sir Nicholas Stern i sin Review on the Economics of Climate Change om hvorfor endring må komme.
As regards the High North, compelling scientific evidence was presented to the Arctic Council by the Arctic Climate Impact Assessment (ACIA) in 2004. 
Hva angår nordområdene, presenterte ACIA-utredningen (Arctic Climate Impact Assessment) i 2004 overbevisende vitenskapelig belegg for Arktisk råd.
And in the coming weeks more new evidence will be presented by a panel of the world’s leading scientists. 
Og i de kommende uker vil ny dokumentasjon bli lagt fram av et panel bestående av de fremste forskere i verden.
My point here is that the inertia that marks the progress of the international climate regime will require efforts in the domains of both law and politics. 
Mitt poeng her er at det internasjonale klima-regimet er lammet av passivitet, slik at det vil være behov for en innsats både på regelverksiden, og når det gjelder politikk.
But we will need continuous efforts to develop a legal framework that covers more states – and we will need new mechanisms and new incentives for technology development and technology transfer. 
Men vi vil trenge en vedvarende innsats for å oppnå en juridisk ramme som omfatter flere stater – og vi vil trenge nye mekanismer og nye incentiver for utvikling og overføring av teknologi.
All states must contribute. 
Alle stater må bidra.
Norway will do its part – both in terms of CO2 reductions, and by sharing experience and developing new technologies, not least in the area of CO2 capture and storage. 
Norge vil gjøre sitt – ved å redusere CO2-utslippene, ved å dele vår erfaring med andre og ved å utvikle ny teknologi, ikke minst med sikte på å fange opp og lagre CO2.
Some of the reasons for the international interest in the High North are – in addition to global climate change, which is most obvious in the Arctic – the living marine resources in the Barents Sea and the Norwegian and Russian petroleum resources. 
Noen av årsakene til den internasjonale interessen for nordområdene er – i tillegg til de globale klimaendringene, som er mest påtakelige i Arktis – de levende marine ressurser i Barentshavet og de norske og russiske petroleumsforekomstene.
This has changed the perspective. 
Dette har endret perspektivet.
Increasing attention is also being directed to the importance of protecting the unique environment in the north and the fragile ecosystems that produce living resources for future generations. 
Oppmerksomheten blir også i økende grad rettet mot viktigheten av å verne om det unike miljøet i nord og de sårbare økosystemene som frambringer levende ressurser for fremtidige generasjoner.
In this context, sound and sustainable resource management in the High North is a key priority for Norway. 
I denne sammenhengen står en forsvarlig og bærekraftig ressursforvaltning i nord sentralt for Norge.
Energy security, reliability, transparency, sound resource management, environmental protection and international cooperation are all parts of our vision, but also – I would like to add – a mainstay of our political tradition. 
Energisikkerhet, pålitelighet, åpenhet, forsvarlig ressursforvaltning, miljøvern og internasjonalt samarbeid – alt dette inngår i vår visjon, men la meg tilføye at det også er en grunnpilar i vår politiske tradisjon.
The value of indigenous peoples’ traditional knowledge to modern science is also becoming increasingly apparent. 
Det blir også stadig tydeligere at moderne forskning kan dra nytte av urfolkenes tradisjonelle kunnskap.
For Norway, sustainable development in the north is not just a regional policy aim; it is of strategic importance for the entire country. 
For Norge er bærekraftig utvikling i nord ikke bare et distriktspolitisk mål; det er av strategisk betydning for hele landet.
This was underlined in the Government’s High North strategy, which was presented in Tromsø on 1 December last year. 
Dette ble understreket i regjeringens strategi for nordområdene, som ble lagt fram i Tromsø den 1. desember i fjor.
The two main features of our strategy are predictability and a long-term perspective. 
Det som først og fremst kjennetegner denne strategien, er forutsigbarhet og et langsiktig perspektiv.
In this context, we assign a key role to the rule of law as the basic framework for developing our policies. 
I denne sammenhengen får rettsstatens normer en nøkkelrolle, som den grunnleggende rammen omkring vår politikk.
The legal framework is essential to enable the adoption of effective policies – both as regards all aspects of resource management and as regards all kinds of cooperation between concerned states. 
Den juridiske rammen er absolutt nødvendig for å kunne vedta en effektiv politikk – for alle de ulike aspektene ved ressursforvaltning, og for alle typer samarbeid mellom de berørte stater.
It is opening a new energy chapter. 
Det er å åpne et nytt energikapittel.
Our ambition is to ensure that we have a firm basis – that we continue to possess, manage and develop cutting-edge knowledge in all areas that are relevant to the High North. 
Vår ambisjon er å sikre at vi står på trygg grunn – at vi fortsatt sitter inne med, forvalter og utvikler banebrytende kunnskap på alle områder som er relevante for nordområdene.
Knowledge is at the core of our High North efforts: building knowledge and experience so that we can show the way, utilise existing opportunities, discovering new ones, strengthening networks and attracting other countries that want to take part. 
Kunnskap står sentralt i arbeidet vårt med nordområdene: å bygge opp kunnskap og erfaring slik at vi kan gå foran og vise veien, utnytte de muligheter som finnes og oppdage nye, å styrke nettverkene og tiltrekke oss andre land som også vil være med.
The new Barents 2020 Programme is designed to meet some of these needs by building more knowledge and new networks in the High North. 
Det nye Barents 2020 er utformet med tanke på å ivareta noen av disse behovene, og bygge opp mer kunnskap og nye nettverk i nord.
The Barents Sea is emerging as a new energy province for Europe. 
Barentshavet trer fram som en ny energiprovins for Europa.
It is our responsibility to contribute to maintaining it as a stable, peaceful and open region of cooperation. 
Det er vårt ansvar å bidra til at den fortsatt skal være en stabil, fredelig og åpen region som inviterer til samarbeid.
Again knowledge is key. 
Også her er kunnskap nøkkelen.
A German professor of political science confessed to me that as far as he was concerned, the High North stretched to Schleswig-Holstein. 
En tysk professor i statsvitenskap tilstod overfor meg at for hans vedkommende strakk nordområdene seg ned til Schleswig-Holstein.
Thus, one important part of Norwegian public diplomacy will consist in introducing friends and partners from near and far to the realities of a region that lies far north of the shores of Continental Europe. 
En viktig del av norgesprofileringen vil derfor bestå i å presentere venner og partnere fra fjern og nær for realitetene i en region som ligger langt nord for Kontinental-Europas kyster.
We need a focus on both the politics and the law in the High North. 
Vi trenger fokus på både politikk og lovverk i nord.
By the way, just a few weeks ago a Norwegian-Indian cooperation agreement on research in the High North was established. 
Det ble forresten for bare noen få uker siden inngått en norsk-indisk samarbeidsavtale om forskning i nord.
Exciting Svalbard, fascinating Svalbard, next to the North Pole. 
Spennende Svalbard, fascinerende Svalbard, ikke langt fra Nordpolen.
More and more people are discovering the archipelago. 
Flere og flere er i ferd med å oppdage denne øygruppen.
This manifests itself in a variety of ways – from the revival of traditional mining activities and the growing number of tourists, to the scientific world’s interest in Svalbard as an ideal base for a wide range of polar research. 
Dette kommer til uttrykk på en rekke måter – fra gjenopplivning av tradisjonell gruvevirksomhet og et økende antall turister, til forskningsverdenes interesse for Svalbard som en ideell base for et bredt spekter av temaer innen polarforskning.
Norway welcomes everyone to the archipelago who is willing to play by safe and sound rules. 
Norge ønsker alle velkommen til Svalbard, så lenge de viser ansvarlighet og følger regelverket.
I note that, from time to time, that some people question the legal status of the archipelago. 
Jeg merker meg at folk fra tid til annen setter et spørsmålstegn ved øygruppens rettslige status.
It is, indeed, a special story, but the facts and the legal sources are clear and should dispel any doubt. 
Øygruppen har riktignok en spesiell historie, men de faktiske forhold og rettskildene er klare og bør fjerne enhver tvil.
The 1920 Treaty concerning Spitsbergen recognises full Norwegian sovereignty over the archipelago and requires Norway to ensure certain rights for other states parties’ nationals. 
Traktat angående Spitsbergen fra 1920 anerkjenner Norges fulle suverenitet over øygruppen og krever at Norge sikrer visse rettigheter for statsborgere fra andre stater som er part i avtalen.
Naturally, sovereignty includes the authority to legislate and enforce, within limits set out by international law. 
Selvsagt inkluderer suverenitet retten til å gi lover og håndheve dem, innenfor de grenser som er satt i folkeretten.
For its part, our neighbour to the east, the then Soviet Union, unconditionally and unilaterally recognised Norwegian sovereignty over the archipelago as early as in 1924, 11 years before becoming a party to the Spitsbergen Treaty. 
Det daværende Sovjetunionen, vår nabo i øst, anerkjente for sin del Norges suverenitet over øygruppen betingelsesløst og unilateralt så tidlig som i 1924, elleve år før det ble part i Spitsbergen-traktaten.
Two years later, the Soviet Union adopted a sector decree, in April 1926, with the declared aim of establishing sovereignty over a large number of islands further east in the Arctic. 
To år senere, i april 1926, vedtok Sovjetunionen et sektordekret, med det erklærte mål å etablere suverenitet over et stort antall øyer lengre øst i Arktis.
The Soviet Union was keen to underline that the claim did not, of course, cover territories where it had already recognised the sovereignty of other States. 
Sovjetunionen var nøye med å understreke at kravet selvsagt ikke omfattet territorier der det allerede hadde anerkjent andre staters suverenitet.
Accordingly, in its formal notification to Norway, the Soviet Union made it absolutely clear that this reference was to the Norwegian territory of Svalbard. 
I sin formelle note til Norge gjorde Sovjetunionen det følgelig helt klart at man med dette refererte til det norske territoriet Svalbard.
Interestingly enough, at the time, the resulting point of contention with Norway was not Spitsbergen, but Franz Josef Land. 
Interessant nok stod striden den gang ikke om Spitsbergen, men om Franz Josef Land.
When it comes to the issue of sovereignty, I would like to give you a brief historical review. 
Og så vil jeg gjerne kaste et kort historisk tilbakeblikk på spørsmålet om suverenitet.
Throughout history, the normal way of acquiring sovereignty over remote territories has been by unilateral action. 
Opp gjennom historien har den vanlige måten å skaffe seg suverenitet over fjerntliggende territorier på, vært unilaterale tiltak.
This has often resulted in protests from other States, followed by – sometimes controversial – occupation over a period of time. 
Dette har ofte ført til protester fra andre stater, etterfulgt av en noen ganger kontroversiell besittelse over et visst tidsrom.
We should not forget, at the time, surrounding northern areas were no man’s land – terra nullius. 
Vi bør ikke glemme at de omliggende territorier i nord den gang var ingenmannsland – terra nullius.
It was Norway that took several initiatives in a spirit of openness and consultation to settle the Spitsbergen issue. 
Det var Norge, innstilt på åpenhet og samråd, som tok flere initiativer for å løse Spitsbergen-spørsmålet.
This approach, with the ensuing recognitions of Norwegian sovereignty, mainly through an open-ended multilateral treaty, showed quite a unique spirit of openness, transparency and cooperation in the post-World War I environment. 
Denne tilnærmingsmåten, med påfølgende anerkjennelse av norsk suverenitet, hovedsakelig gjennom en åpen multilateral avtale, la for dagen en åpen og samarbeidsvillig holdning som var ganske unik i tiden etter første verdenskrig.
All the same, these recognitions of sovereignty definitively settled the relevant issues of international law – and at an early stage compared with a number of other territories in the High North. 
Anerkjennelse av suverenitet førte uansett til at de folkerettslige spørsmålene fikk sin endelige løsning på et tidlig stadium, sammenliknet med en rekke andre territorier i nord.
And the case of Franz Josef Land, which is close by, is just one example of how international recognition of sovereignty usually came about. 
Og tilfellet med Franz Josef Land, som ligger like i nærheten, er bare ett eksempel på hvordan internasjonal anerkjennelse av suverenitet ellers vanligvis fant sted.
Norway protested against the unilateral claim over Franz Josef Land, referring to the many Norwegian economic interests on these islands. 
Norge protesterte mot det unilaterale kravet på Franz Josef Land, og viste til de mange norske økonomiske interessene på disse øyene.
In fact, Franz Josef Land had previously often been referred to as North East Spitsbergen. 
Faktisk var Franz Josef Land tidligere ofte blitt kalt Nordøst-Spitsbergen.
In the 1920s the Soviet Academy of Sciences, another illustrious partner of your institution, is also said to have proposed naming the archipelago Fridtjof Nansen Land. 
I 1920-årene skal Det sovjetiske vitenskapsakademi, en velrenommert samarbeidspartner med den institusjon vi feirer her i dag, også ha foreslått å kalle øygruppen for Fridtjof Nansen Land.
Presumably this was because Nansen, the famous Norwegian polar explorer who had done such outstanding humanitarian work during the terrible famine in the Soviet Union – and who later became High Commissioner for Refugees – had once been forced to spend months in a cave on Franz Josef Land while returning from a Polar expedition. 
Sannsynligvis var det fordi Nansen, den berømte norske polarforskeren som hadde utført et slikt enestående humanitært arbeid under den forferdelige hungersnøden i Sovjetunionen, og som senere ble høykommissær for flyktninger, en gang ble nødt til å tilbringe flere måneder i en hule på Franz Josef Land da han vendte tilbake fra en polekspedisjon.
Anyway, recognition of Soviet sovereignty over Franz Josef Land came about, and Norway did not de facto uphold its reservations against Soviet sovereignty. 
Sovjetunionens suverenitet over Franz Josef Land ble aldri formelt anerkjent, men over tid opprettholdt Norge de facto ikke sine reservasjoner mot sovjetisk suverenitet.
Irrespective of past history, no one today could question the sovereignty of the Russian Federation over these islands. 
Uavhengig av de historiske forholdene, vil selvsagt ingen i dag kunne bestride Den russiske føderasjons suverenitet over disse øyene.
International law is absolutely clear on this point. 
Folkeretten er helt klar på dette punktet.
Similar observations could be made about Norwegian sovereignty over Jan Mayen or other States’ acquisition of sovereignty over territories that stem from unilateral occupation. 
Det samme kan sies om norsk suverenitet over Jan Mayen eller andre staters ervervelse av suverenitet over territorier som en følge av unilaterale anneksjoner.
We should also bear in mind the particular vulnerability of the natural environment of the Svalbard archipelago, a fact that was highlighted in a visionary way as early as 1919 – although modern environmental law is generally said to have emerged after the 1972 Stockholm Declaration of the UN Conference on the Environment. 
Vi må heller ikke glemme at Svalbards natur er spesielt sårbar, noe som ble påpekt allerede i 1919 – selv om vi pleier å si at moderne miljørett ble til etter Stockholm-eklæringen på FNs miljøkonferanse i 1972.
In fact, the importance of the pristine natural environment of Svalbard had been highlighted some 52 years earlier, as reflected in Article 2 of the 1920 Treaty. 
Faktisk var betydningen av å bevare den uberørte naturen på Svalbard blitt understreket 52 år tidligere, slik det framgår av artikkel 2 i traktaten fra 1920.
I will not go into detail about this here, other than to say that the consistent position taken by this and previous Norwegian governments is that the wording of the treaty is clear: The references to territorial waters actually mean what they say. 
Jeg vil ikke gå nærmere inn på dette her, bortsett fra å si at både denne og tidligere norske regjeringer hele tiden har ment at traktatens ordlyd er klar: når det er vist til territorialfarvannet, er det ment å være slik det faktisk står.
The clear terms proposed by Norway and adopted in 1920 cannot easily be discarded. 
De klare formuleringene, som ble foreslått av Norge og vedtatt i 1920, kan ikke uten videre settes til side.
Even during the bleakest years of the cold war, we worked closely together with all our partners to promote policies for sustainable development in the Barents Sea. 
Selv i de vanskeligste årene under den kalde krigen hadde vi et tett samarbeid med alle våre partnere om en politikk for bærekraftig utvikling i Barentshavet.
This included working out uniquely successful fisheries cooperation with our Russian friends and neighbours. 
Sammen med våre russiske venner og naboer utviklet vi blant annet et usedvanlig vellykket fiskerisamarbeid.
In conclusion, today our primary challenges are related to climate change, lack of compliance with fisheries rules on the high seas and other threats to the marine ecosystems in the High North. 
La meg konkludere med at våre største utfordringer i dag er knyttet til klimaendringene, til den manglende etterlevelsen av regelverket for fiske på det åpne hav, og til andre trusler mot de marine økosystemene i nordområdene.
In addressing all these challenges we must not lose sight of the importance of the rule of law for the sound and sustainable management of marine living resources. 
I arbeidet med å møte alle disse utfordringene må vi ikke glemme at rettsstatens normer er viktige for å kunne forvalte de marine levende ressurser på en forsvarlig og bærekraftig måte.
And in every challenge we face – as a nation, as a member of our globalised world – we must not lose sight of the role each and every one of us can play. 
Og alltid når vi står overfor en utfordring – som nasjon, som medlem av en globalisert verden – må vi huske at vi alle har en oppgave å utføre.
As Professor Kristian Birkeland put it, sitting in front of the fireplace in Norsk Hydro’s new administration building in Notodden in 1910: “A very few lonely pioneers make their way to high places never before visited. 
Som professor Kristian Birkeland sa, da han satt foran peisen i Norsk Hydros nye administrasjonsbygg på Notodden i 1910: "Noen ganske få, ensomme pionerer finner veien til høydedrag som aldri tidligere har vært besøkt.
Others follow these new paths, and sometimes the pioneers build roads so wide that the masses may follow. 
Andre følger etter på de nye stiene, og enkelte ganger bygger pionerene veier så brede at massene kan følge etter.
These pioneers create the living conditions of mankind and the majority are living on their work.” 
Disse pionerene skaper menneskehetens livsvilkår, og de fleste livnærer seg av sitt arbeid."
With these words – and in applauding the Academy on its anniversary – I wish you a successful symposium. 
Med disse ordene – og med en applaus for Akademiet på jubileumsdagen – ønsker jeg dere et vellykket symposium.
The rule of law and sound resource management in the High North 
Rettslige rammeverk, rettsstatens normer og forsvarlig ressursforvaltning i nord
The second NEFAB meeting held in Oslo 
Det andre NEFAB-møtet ble avholdt i Oslo
The council continued deliberations over its work plan for 2013 as well as the strategic plan for NEFAB. 
Rådet drøftet arbeidsplanen for 2013 og en strategisk plan for samarbeidet.
The NEFAB Council is the supreme governance body in NEFAB, in which the transport ministries and defence ministries participate. 
NEFAB-rådet er det øverste besluttende organ i NEFAB.
Furthermore, it continued deliberations over its work plan for 2013 as well as the strategic plan for NEFAB. 
Videre drøftet NEFAB-rådet arbeidsplanen for 2013 og en strategisk plan for samarbeidet.
This calls for close cooperation with neighbouring States. 
Dette prosjektet krever tett samarbeid med nabolandene.
The next meeting of the Council is scheduled for 19 September. 
Neste møte i NEFAB-rådet skal finne sted 19. september.
For more information - see: 
For flere opplysninger - se:
Svalbard Global Seed Vault: The seed vault will shine 
Svalbard Globale frøhvelv: Frøhvelvet skal skinne
The decoration consists of highly polished steel, broken into facets and mounted on manageable elements that are fixed to the concrete. 
Utsmykningen består av høyglanspolert stål, knekket i fasetter og montert på håndterbare elementer som er fastmontert i betongen.
They may be supplemented by some Swarowski crystals. 
Kanskje suppleres det med noen Swarowski-krystaller.
The decoration will be covered by special glass that breaks the light in a characteristic way. 
Utsmykkingen skal dekkes med spesialglass som bryter lyset på en spesiell måte.
Provides the position The building will reflect sunlight and light, depending on the time of year and time of day. 
Oppgir posisjon Bygget vil reflektere sollys og lys, etter årstid og tid på døgnet.
The lighting will continually change in a low-key manner, but will always entail that the building signals its position. 
Belysningen vil kontinuerlig endre seg på en lavmælt måte, men vil medføre at bygget til enhver tid oppgir posisjon.
“The decoration will shine both during light summer nights and dark winter days, and will contribute in making the entrance to the seed vault visible from the air, land and sea. 
- Utsmykningen kommer til å skinne både i lyse sommernetter og mørke vinterdager og bidra til at inngangspartiet på frøhvelvet blir lett synlig både fra luften, fra sjøen og fra land.
Our own reflection “The reflective surface doesn’t give away what lies within, but throws back what it receives. 
Vårt eget speilbilde - Speilflaten røper ikke bakenforliggende innhold, men kaster tilbake det den mottar.
“The seed vault is closed to the public. 
- Frøhvelvet er jo et bygg lukket for publikum.