natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These efforts involve inclusive negotiation processes and partnerships between governments, civil society actors, affected parties and various new constellations. 
Og som metode handler det om inkluderende forhandlingsprosesser, med partnerskap mellom stater, nye grupperinger, sivilsamfunnet og også de rammede inkludert.
There are several reasons for this. 
Det er flere grunner til det:
The 2010 Review Conference of the Parties to the Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons (NPT) will be held at UN Headquarters in New York in May. 
I mai arrangerer FN tilsynskonferanse for avtalen om ikkespredning av atomvåpen (NPT).
NATO’s new strategic concept is currently being discussed by its members. 
I Nato drøftes spørsmålene i forbindelse med alliansens strategiske konsept.
And, Mr President, the Convention on Cluster Munitions will enter into force on 1 August this year, now that it has been ratified by the required total of 30 states, which was achieved when Burkina Faso and Moldova deposited their ratification instruments with the UN on 16 February. 
Og, President, da de to landene Burkina Faso og Moldova overleverte sine ratifikasjoner av Konvensjonen om klaseammunisjon til FN 16. februar i år – ja, da nådde vi de nødvendige 30 stater for at denne konvensjonen kan tre i kraft, fra 1. august i år.
These are all positive signs in a political minefield. 
Dette er positive tegn – i et politisk minelagt landskap.
However, we know that we are facing difficult tasks. 
Samtidig vet vi at utfordringene er store.
We cannot count on Norway’s positions gaining majority support, not at the Review Conference, nor in NATO, nor in specific negotiations. 
Verken i Tilsynskonferansen, i Nato eller i konkrete forhandlinger er det gitt at Norges holdning vinner frem.
Iran’s and North Korea’s nuclear programmes also pose immediate challenges to the international community. 
Verdenssamfunnet har akutte utfordringer knyttet til Irans og Nord-Koreas atomprogrammer.
If anything, they have become more serious during the past year. 
De er heller blitt større enn mindre det siste året.
The International Atomic Energy Agency’s most recent report on Iran gives continued cause for concern. 
Den siste rapporten om Iran fra Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA) gir all grunn til fortsatt uro.
Iran has a responsibility to demonstrate that the IAEA’s and the international community’s concern is unfounded. 
Det påligger Iran et ansvar for å bevise at IAEAs og det internasjonale samfunns bekymringer, er grunnløse.
If not, further Security Council sanctions will be inevitable. 
Hvis ikke vil nye sikkerhetsrådssanksjoner tvinge seg frem.
The Government has two priorities in its disarmament efforts. 
I nedrustningsarbeidet er to hensyn overordnede for regjeringen:
Firstly, we must make sure we make full use of existing opportunities to make real progress on the various disarmament issues. 
For det første; at vi evner å bruke de nye åpningene som finnes for reell fremgang i de ulike nedrustningsspørsmålene.
Secondly, we must help to adapt the international architecture for cooperation on disarmament to the challenges of today. 
For det andre; at vi bidrar til å tilpasse den internasjonale arkitekturen for samarbeid på nedrustningsfeltet til dagens virkelighet.
This means that negotiations behind closed doors involving just a few participants can no longer be the rule. 
Det betyr at forhandlinger i lukkede rom, med få deltakere, ikke kan være enerådende.
Disarmament is a global issue. 
Nedrustning er et globalt anliggende.
The negotiation processes must involve all relevant stakeholders, including new state actors, civil society and victims. 
Forhandlingsprosessene må inkludere alle relevante aktører, både nye statlige, sivilsamfunn og ofrene.
It is clear that more and more new actors are interested in acquiring nuclear weapons. 
Interessen hos stadig nye aktører for å skaffe seg atomvåpen er tydelig.
At the same time, the general security policy picture is considerably less clear cut than it was during the Cold War. 
Og det skjer i et sikkerhetspolitisk bilde som er mer uoversiktlig enn under den kalde krigen.
The fear that nuclear weapons could be used – not just as a deterrent, but for acts of terrorism – is not unfounded. 
Frykten for at atomvåpen skal bli brukt, ikke for avskrekkingsformål – men for terrorformål, er reell.
And greater proliferation means a greater risk of their being used. 
Og jo større spredning, desto større er sjansen for at de vil bli brukt.
The NPT has the ultimate aim of eliminating all nuclear weapons, and we have not given up on the vision of a world free of nuclear weapons, as President Obama made clear in his Prague speech last year. 
Ikkespredningsavtalens mål er å avskaffe atomvåpnene – og selve visjonen om en kjernevåpenfri verden ligger fast – som president Obama ga uttrykk for i sin Praha-tale i fjor.
This ambition builds on the three pillars of the NPT: non-proliferation, disarmament and peaceful use of nuclear technology. 
Denne ambisjonen bygger på tre pilarer – NPTs tre pilarer – ikke-spredning, nedrustning og fredelig bruk av kjernefysisk teknologi.
Gaining acceptance for new non-proliferation measures will be difficult if the nuclear powers are not perceived as genuinely willing to disarm. 
Det vil være vanskelig å få gjennomslag for nye ikke-spredningstiltak dersom atommaktenes nedrustningsvilje ikke fremstår som ekte.
It is therefore critical that the two leading nuclear weapon states, the US and Russia, successfully conclude the ongoing negotiations. 
Derfor er det så avgjørende at de to atomvåpenstatene USA og Russland kommer i havn med de pågående forhandlingene.
But at the same time, we will not be able to achieve real and lasting disarmament without a robust non-proliferation regime. 
Og samtidig: Skal vi få reell og varig nedrustning, så trenger vi et bunnsolid ikkespredningsregime.
And as the use of nuclear power is increasing, this is becoming even more urgent. 
I en tid med økende bruk av kjernekraft, er dette enda mer nødvendig.
At the same time, within NATO, we should seek to promote what I might call an updated view of the role of nuclear weapons. 
Parallelt må vi også i Nato-sammenheng fremme det jeg vil kalle et oppdatert syn på kjernevåpnenes rolle.
Although NATO is not a disarmament organisation, it is now – 20 years after the fall of the Berlin Wall – appropriate to discuss the Alliance’s deterrence doctrine. 
Selv om Nato ikke er en nedrustningsorganisasjon, er det betimelig drøye tjue år etter 1989/90 med en drøfting av alliansens avskrekkingsdoktrine.
An open discussion of how we can best ensure our security can only strengthen NATO’s credibility as a defence alliance. 
Det kan bare styrke Nato som troverdig forsvarsorganisasjon at vi åpent reiser spørsmålet om hva som gir oss størst sikkerhet i dag.
Together with Belgium, Luxembourg, the Netherlands and Germany, Norway has proposed that nuclear weapons should be discussed at the meeting of NATO foreign ministers in Tallinn a month from now. 
Derfor tok Norge sammen med Belgia, Luxembourg, Nederland og Tyskland initiativet til at atomvåpen skal bli gjenstand for debatt på Natos utenriksministermøte i Tallinn om en måned.
Norway has been a strong advocate in the international arena for disarmament as regards conventional weapons that cause unacceptable humanitarian harm. 
Norge har vært en internasjonal pådriver for nedrustning av konvensjonelle våpen med uakseptable humanitære konsekvenser.
Several Members of the Storting have played an important role here. 
Her har flere norske parlamentarikere spilt en viktig rolle.
Through the work it has put into the Mine Ban Convention and the Convention on Cluster Munitions, Norway has helped to set new standards of international humanitarian law. 
Norge har gjennom arbeidet med Minekonvensjonen og Konvensjonen om klaseammunisjon bidratt til å sette nye humanitærrettslige standarder.
The focus of these conventions is that it is the effect weapons have on the ground that must determine whether they should be allowed or banned. 
Disse konvensjonene fokuserer på at effektene av våpenbruk må være det bestemmende for om de kan tillates eller må forbys.
The conventions are of great importance to many people’s lives. 
Konvensjonene har stor betydning for mange menneskers liv.
They have also bolstered support and respect for international instruments of this kind, and have helped to strengthen the international legal order. 
De har økt tilslutningen til og respekten for slike internasjonale instrumenter – og vært med på å styrke den internasjonale rettsorden.
Now our focus is on implementation. 
Nå fokuserer vi på gjennomføringen.
The Government is providing additional funding for unexploded ordnance clearance and assistance for victims through humanitarian organisations and the UN system. 
Regjeringen har økt innsatsen for rydding av eksplosiver og hjelp til ofre gjennom humanitære organisasjoner og FN-systemet.
This year we also hold the presidency of the Mine Ban Convention. 
Vi har i år også presidentskapet for Minekonvensjonen.
Norway is providing support for Laos, the world’s most severely affected country, which will host the first meeting of the States Parties to the Convention on Cluster Munitions in November. 
Norge er en støttespiller for Laos, verdens hardest rammede land, som holder det første statspartsmøtet for Konvensjonen om klaseammunisjon i november.
Every day, 2000 people die as a result of armed violence, frequently involving small arms. 
Hver dag dør 2.000 mennesker som følge av væpnet vold, ofte med håndvåpen.
Millions are left orphaned, homeless or deprived of their future. 
Millioner blir foreldreløse, hjemløse eller frarøvet sin fremtid.
This is unacceptable from a humanitarian point of view, it is a major obstacle to development, and it is a violation of basic human rights. 
Dette er uakseptabelt fra et humanitært ståsted, et stort hinder for utvikling og det bryter med grunnleggende menneskerettigheter.
Norway and other countries, together with various organisations and civil society actors, are putting this problem on the international agenda. 
Norge setter denne utfordringen på den internasjonale dagsorden sammen med andre land, organisasjoner og sivilsamfunn.
We will put pressure on the international community and individual states to take responsibility for preventing and reducing armed violence by implementing measures and taking on commitments. 
Vi vil skape et trykk for at verdenssamfunnet og statene tar ansvar for å forebygge og redusere væpnet vold gjennom tiltak og forpliktelser.
Together with UNDP Administrator Helen Clark, Norway is arranging an international conference in Oslo in April to establish a framework with a view to securing specific commitments to these efforts. 
Sammen med UNDPs leder Helen Clark inviterer Norge til en internasjonal konferanse i Oslo i april for å legge et grunnlag for konkrete mål for dette arbeidet videre.
The aim of preventing and reducing armed violence is also the motivation for the Government’s work to promote an international arms trade treaty. 
Målet om å hindre og redusere væpnet vold er også utgangspunktet for regjeringens arbeid med en internasjonal våpenhandelsavtale.
Our goal is an agreement that imposes severe restrictions on such trade. 
Vi ønsker en avtale der slik handel underlegges strenge restriksjoner.
States must make a commitment to ensure that weapons are not used to violate human rights and international humanitarian law. 
Statene må forpliktes til å passe på at våpen ikke blir brukt til å bryte menneskerettigheter og humanitærrett.
And victims’ right to assistance must be recognised. 
Og ofrenes rett til hjelp må anerkjennes.
We are also, Mr President, considering whether end-user certificates should be required in connection with all arms sales. 
Vi har også, President, til vurdering spørsmålet om innføring av sluttbrukererklæring ved alt våpensalg.
The Government is exploring the possibility of NATO introducing this as a standard requirement. 
Regjeringen arbeider med å avklare muligheten for å innføre dette som en norm i Nato.
I mentioned our neighbouring areas. 
Jeg nevnte våre nærområder.
Finally, I would like to say a few words about what has been the main strategic priority area of the Government’s foreign policy from the start, namely the High North. 
Nå til sist vil jeg omtale noen sider ved det som hele tiden har vært regjeringens viktigste strategiske satsingsområde i utenrikspolitikken – nemlig nordområdene.
We are seeing that the High North is setting a new agenda. 
Vi opplever at nordområdene setter en ny internasjonal dagsorden.
Developments in the north – both challenges and opportunities – are attracting the attention not only of our neighbouring states, but also of states further afield, even in Asia. 
Utviklingstrekk i nord – utfordringer og muligheter – engasjerer nabostatene, men også langt bredere – like til Asia.
With our focus on maintaining a presence, developing knowledge and engaging in various activities, Norway will continue to play a leading role in cooperation and initiatives in the north. 
Med vårt fokus på nærvær, kunnskap og aktivitet skal Norge fortsatt være i en ledende stilling for å prege samarbeid og satsinger i nord.
In the light of the main theme of this address – the importance of international cooperation – I would like to discuss certain developments in terms of international law and some aspects of the political development in the north. 
I lys av denne redegjørelsens fokus på det internasjonale samarbeidet, vil jeg peke på noen sider ved den internasjonale, rettslige og politiske utviklingen i nord.
Here we note several positive trends. 
Her noterer vi flere positive trekk:
Firstly, there is growing recognition of the fact that the Arctic is not an uninhabited legal vacuum. 
For det første: I tråd med norsk syn er det en økende erkjennelse av at Arktis verken er noe ”folketomt” eller ”rettstomt” område.
The land areas surrounding to the Arctic Ocean are integral parts of states, whose rights and obligations cover sea areas and their continental shelves, as is the case for coastal states bordering other sea areas. 
De tilstøtende landområdene til Polhavet er integrerte deler av nasjonalstater, og statenes rettigheter og forpliktelser strekker seg ut i havet og på sokkelen, på samme måte som i andre havområder.
In addition, there are a number of environmental agreements that should be implemented and complied with. 
I tillegg finnes en rekke avtaler på miljøområdet hvor det er viktig med gjennomføring og etterlevelse.
The five Arctic coastal states – Canada, Greenland/Denmark, Norway, Russia and the US – will meet in Ottawa next week to continue their talks on issues related to their responsibility in the north. 
De fem kyststatene til Polhavet – Canada, Grønland/Danmark, Norge, Russland og USA – vil møtes i Ottawa i neste uke for å fortsette diskusjonene om spørsmål som gjelder vårt ansvar i nord.
These discussions help to encourage openness on these issues and facilitate international cooperation in this region. 
Drøftelsene bidrar til åpenhet og til å bygge gode rammevilkår for internasjonalt samarbeid i denne regionen.
Secondly, the Arctic Council is the key Arctic cooperation forum. 
For det andre: Arktisk råd er den sentrale arktiske samarbeidsorganisasjonen.
Norway would like to see the Arctic Council strengthen its role as a policy development body for Arctic issues. 
Norge ønsker at Arktisk råd forankrer sin rolle som politikkutformende organ for arktiske spørsmål.
Following consultation with Denmark and Sweden, the Norwegian Arctic Council chairmanship established a secretariat in Tromsø. 
I forståelse med Danmark og Sverige etablerte det norske arktiske formannskapet et sekretariat i Tromsø.
This is now serving the Danish chairmanship and will thereafter serve the Swedish chairmanship. 
Det betjener nå det danske og deretter det svenske formannskapet.
Our aim is to establish a permanent secretariat, which would significantly strengthen the organisation, particularly its capacity for disseminating information. 
Vi ønsker å skape et fast sekretariat, noe som ville styrke organisasjonen vesentlig, ikke minst på informasjonsfeltet.
However, so far agreement has not been reached on whether to admit new permanent observers to the Arctic Council. 
Men det er til nå ikke blitt enighet om å ta opp nye faste observatører til Arktisk råd.
Countries such China and Japan, as well as the European Commission, have signalled their interest. 
Land som Kina og Japan samt EU-kommisjonen banker på.
There should be a clear difference between member states and observers, but Norway’s position is that actors such as these could help to strengthen the Arctic Council. 
Det skal være en klar forskjell på faste medlemmer og observatører, men Norges holdning er at aktører som disse kan bidra til å styrke Arktisk råd.
Norway also maintains regular contact with China on environmental and climate-related challenges in Arctic, and both China and India have set up research stations in Ny-Ålesund in Svalbard. 
For øvrig er Norge i jevnlig kontakt med Kina om klima- og miljøutfordringene i Arktis, og både Kina og India er etablert med forskningsstasjoner i Ny-Ålesund på Svalbard.
I would also like to highlight the importance we attach to cooperation with the other Nordic countries, as is reflected in the follow-up of Thorvald Stoltenberg’s report on Nordic foreign and security policy cooperation, in which the other four countries are actively engaged. 
La meg ellers understreke den vekt vi legger på samarbeidet med de nordiske land, slik det kommer til uttrykk i oppfølgingen av Stoltenberg-rapporten som har de andre fire landenes fulle oppmerksomhet.
Thirdly, with increasing international focus on the north, we are seeking to ensure that the High North continues to be a region of low tension. 
For det tredje: Med økt internasjonalt fokus mot nord arbeider vi for at nordområdene fortsatt skal være kjennetegnet av lavspenning.
We will exercise our sovereignty and authority in the north in a credible and predictable way: not as a response to a perceived military threat on the basis of our “old mindset”, but because increasing activity creates a need for a stronger Norwegian presence, for example a more extensive inspection system, strengthened search and rescue systems, and better maritime monitoring systems. 
Vi skal utøve suverenitet og myndighet i nord på en troverdig og forutsigbar måte; ikke som svar på opplevelsen av en militær trussel ut fra våre ”gamle mentale kart”, men fordi økt aktivitet krever mer norsk nærvær i form av blant annet utvidet oppsyn, styrket søke- og redningstjeneste og bedre maritime overvåkingssystemer.
The armed forces play an important role in safeguarding Norwegian interests in the north, including interests that are primarily civilian. 
Forsvaret har en viktig rolle i ivaretakelsen av norske interesser i nord, også på områder som primært er sivile.
The Government has therefore decided to strengthen our operative capacity, for example through the acquisition of new frigates and by increasing the capacity of the Coast Guard. 
Derfor styrker regjeringen vår operative kapasitet ved blant annet nye fregatter og en kystvakt med økt kapasitet.
Several international forums in addition to the Arctic Council – for example the Barents Cooperation and the Northern Dimension – play an important role. 
Flere internasjonale fora i tillegg til Arktisk råd – som Barentssamarbeidet og Den nordlige dimensjon – spiller viktige roller.
The International Maritime Organization (IMO) is another important forum, and I recently went to London to discuss progress towards the establishment of binding international rules for Arctic shipping. 
Den internasjonale skipsfartsorganisasjon (IMO) er også blant dem og jeg var nylig i London for å diskutere fremdriften i arbeidet med å få vedtatt et internasjonalt bindende regelverk for arktisk skipsfart.
Norway has taken a leading role in this work. 
Her har Norge inntatt en lederrolle.
So, to sum up, Mr President, the High North is a region we share with a number of other actors, allies and neighbours, and we see that none of the opportunities and challenges in the north can be met by Norway alone. 
Så, i sum, President, kan vi se at nordområdene er en region vi deler med flere andre aktører, allierte og naboer, og at ingen av mulighetene eller utfordringene i nord kan Norge møte alene.
Similarly – but on quite a different scale – we see how, in area after area, the global financial crisis is having an impact on the foreign policy of individual states and on international cooperation in general. 
På samme måte – men langs en helt annen skala – ser vi hvordan den globale finanskrisen, på område etter område, har innvirkning på statenes utenrikspolitikk og på internasjonalt samarbeid i det hele.
In our world, a problem in any given country can easily become a problem for all countries. 
Et hvert problem kan i vår verden fort bli alles problem.
“Far away” is hardly meaningful any more in our electronic age, where people, goods, viruses, capital, and words and images travel so freely. 
Stedet ”langt borte” finnes knapt mer i vår elektroniske tidsalder der mennesker, varer, virus, kapital og ytringer er så vel bereiste.
Single issues will continue to capture attention. 
Fortsatt vil sakene dominere oppmerksomheten.
But we must also focus on the fundamental forces that determine the framework for foreign policy. 
Men vi bør ha vårt fokus også på de tunge drivkreftene som former utenrikspolitikkens rammer.
Foreign policy address to the Storting 
Utenrikspolitisk redegjørelse for Stortinget 23. mars 2010
Because when all is said and done, our security depends on the ability of the world’s states to meet challenges together. 
For til syvende og sist avhenger vår sikkerhet av statenes evne til å møte utfordringer sammen.
This applies for example to criminal offenses related to forced marriage, human trafficking and female genital mutilation, and incitement to terrorism. 
Dette gjelder for eksempel straffbare handlinger knyttet til tvangsekteskap, menneskehandel og kjønnslemlestelse, og oppfordring til terrorhandlinger.
The Ministry of Defence has decided to focus our future efforts towards these two companies and their respective national authorities. 
Forsvarsdepartementet har besluttet å fokusere det videre arbeidet opp mot disse to selskapene og deres nasjonale myndigheter.
- France and Germany are amongst the largest nations in Europe. 
– Frankrike og Tyskland er blant de største nasjonene i Europa.
A submarine cooperation with one of these nations will secure that Norway acquires the submarines we need, whilst contributing to Smart Defence and a more effective cooperation on defence materiel in NATO, says the Minister of Defence Ine Eriksen Søreide. 
Et ubåtsamarbeid med en av disse vil sikre at Norge får de ubåtene som vi trenger, samtidig som vi bidrar til Smart Defence og et mer effektivt materiellsamarbeid i NATO, sier forsvarsminister Ine Eriksen Søreide.
The submarine designs offered by these two companies will be a good starting point for Norway’s future submarines. 
Ubåtene som tilbys av disse selskapene vil være et godt utgangspunkt for Norges fremtidige ubåtkapasitet.
- Norway’s approach is to base an potential acquisition on an existing submarine design. 
– Norges tilnærming er å basere en eventuell anskaffelse på et eksisterende ubåtdesign.
Our criteria is therefore that Norway’s future submarines shall be built by a shipyard that has a long and continuous experience in building submarines, says the Minister of Defence. 
Våre kriterier er derfor at ubåtene skal bygges ved et verft som har lang og kontinuerlig erfaring med å bygge ubåter, sier forsvarsministeren.
This process is near its conclusion, and a recommendation is planned to be presented to the Norwegian Government during 2016. 
I løpet av 2016 er det planlagt å ferdigstille en anbefaling om den fremtidige ubåtkapasiteten.
Pending governmental decision, a formal procurement program will be presented to the Norwegian Parliament for approval. 
Deretter vil et eventuelt investeringsprosjekt bli fremmet for Stortingets godkjenning.