natgillin/translations-raw huggingface dataset:
My visit to NATO will be a follow-up to the talks and discussions I have had with individual partners in the Alliance during the last year, either when they have joined me on trips to the north or when I have visited them. 
Besøket til NATO vil følge opp de samtaler og diskusjoner jeg gjennom det siste året har hatt med alliansepartnere enkeltvis, på besøk nordpå eller på besøk hos dem.
But at the same time I would like to stress that we should not be worried that our neighbouring areas are not on the Alliance’s day-to-day agenda. 
Men la meg samtidig understreke: Vi skal ikke være bekymret over at våre nærområder ikke står på Alliansens daglige sakskart.
This reflects the basic fact that the Cold War is over and that the High North is characterised more by the need for cooperation than the threat of confrontation. 
Det reflekterer jo nettopp det grunnleggende faktum at den kalde krigen er over og at nordområdene preges mer av behovet for samvirke enn av fare for konfrontasjon.
Indeed, it reflects the fact that where previously NATO would have been holding consultations about the Soviet Union and later Russia in the North Atlantic Council, it is now consulting with Russia in the NATO-Russia Council. 
Ja, det reflekterer det faktum at man i NATO har beveget seg fra å konsultere om Sovjetunionen og Russland i NATOs Råd til å konsultere med Russland i NATO-Russlandsrådet.
Norway has been, and still is, at the forefront of efforts to promote such contact. 
Norge har vært - og er - en pådriver for slike kontakter.
The security policy perspectives of the member countries are more complex than they used to be. 
Medlemslandenes sikkerhetspolitiske perspektiver er i dag mer sammensatte enn tidligere.
And for this very reason, the cooperation structures that constitute our anchor points must be flexible and must be adapted to the challenges we face today. 
Nettopp derfor må også samarbeidsstrukturene som utgjør våre ankerfester være fleksible og formes etter dagens utfordringer.
NATO – as we have known it – is still needed. 
NATO - slik vi har kjent det - er nødvendig.
But while NATO, together with the Norwegian Armed Forces, provided most of the answers during the Cold War, the wide range of new challenges and opportunities makes it necessary to find new answers that are adapted to today’s situation. 
Men mens NATO, sammen med det norske forsvaret, ga det meste av svaret under den kalde krigen, så krever en lang rekke nye utfordringer og muligheter at vi utvikler nye og tilpassede svar.
We must do this ourselves and together with others, not least with countries that have similar interests and challenges to Norway, particularly the countries that border on the same areas. 
Det må vi gjøre selv – og sammen med andre, ikke minst med land som har sammenfallende interesser og utfordringer med Norge, ikke minst de landene som grenser mot de samme områdene.
It is precisely for this reason that closer foreign and security policy cooperation between the Nordic countries is so important, and it is in this context that we should view the closer trilateral cooperation between Norway, Finland and Sweden. 
Nettopp derfor er fordypet utenriks- og sikkerhetspolitisk samarbeid i Norden så viktig, og det er i dette perspektivet vi skal forstå det utdypede trilaterale samarbeidet mellom Norge, Finland og Sverige.
Together we want to develop new responses to the challenges arising in our own neighbourhood and in connection with cooperation between the EU and NATO, not least with regard to joint participation in international operations. 
Sammen ønsker vi å utvikle nye svar på utfordringene i våre egne nærområder og i samarbeidet mellom EU og NATO – ikke minst når det gjelder felles deltakelse i internasjonale operasjoner.
The aim is to make ourselves, NATO and the EU more relevant in our neighbouring areas and to take advantage of the opportunities that have arisen. 
For å gjøre oss selv, NATO og EU mer relevante i våre nærområder og for å utnytte det mulighetsrom som er oppstått.
One of the clearest indications of NATO’s ability to adapt is precisely the way in which it has developed its relations with other organisations, primarily the UN and the EU. 
Et av de klareste tegn på NATOs evne til tilpasning ligger nettopp i utviklingen av forholdet til andre organisasjoner – i første rekke FN og EU.
For many years, its relations with the UN were characterised by distance and mutual scepticism, right through the conflicts in the former Yugoslavia in the 1990s. 
Forholdet til FN var lenge preget av avstand og gjensidig skepsis, helt gjennom krigene i det tidligere Jugoslavia på 1990-tallet.
And for a long time, right up until three or four years ago, its relations with the EU were characterised by rivalry and competition. 
Forholdet til EU var lenge, helt frem til for 3-4 år siden, preget av frykt for rivalisering og konkurranse.
In the last few years, a closer partnership has developed between the three organisations, based on cooperation and a division of labour. 
De siste årene har det utviklet seg et nærmere partnerskap mellom alle tre, preget av samarbeid og av arbeidsfordeling.
NATO operations are no longer restricted to Alliance members. 
NATO – operasjoner er ikke lenger begrenset til Allianse-medlemmer.
Nor are EU operations restricted to EU countries. 
EU – operasjoner ei heller til EUs egen medlemskrets.
Thus Sweden and Finland now make important contributions to NATO’s efforts in northern Afghanistan – alongside Norway. 
Derfor deltar Sverige og Finland i dag som betydelige bidragsytere til NATOs innsats i det nordlige Afghanistan – ved siden av Norge.
And Norway is taking part in EU operations and in the EU Battlegroups, together with Sweden and Finland. 
Og Norge deltar i EUs operasjoner og i EUs innsatsstyrker – sammen med Sverige og Finland.
But the cooperation between NATO, the EU and the UN can still be improved. 
Men fortsatt kan samarbeidet mellom NATO, EU og FN bli bedre.
Closer Nordic security policy cooperation would be a step in that direction. 
Et tettere nordisk sikkerhetspolitisk samarbeid vil bidra til det.
We share a growing community of interests, room for manoeuvre and political will to take advantage of these opportunities. 
Vi har et økende interessefellesskap, et voksende handlingsrom og politisk vilje til å utnytte disse mulighetene.
We will do so with full respect for the commitments we – individually – have undertaken in relation to NATO and the EU. 
Vi skal gjøre det med full respekt for de forpliktelser vi – hver for oss – har påtatt oss overfor NATO og EU.
And we will do so in a way that strengthens the broader Nordic cooperation, showing Denmark and Iceland openness in the process. 
Og vi skal gjøre det på en måte som bidrar til å styrke det bredere nordiske samarbeidet og i åpenhet overfor både Danmark og Island.
For I would like to underscore that I am not talking about some kind of exclusive trilateral cooperation, but rather cooperation based on the widely discussed concept of variable geometry, where closer cooperation between certain parties can strengthen cooperation between all. 
For la meg understreke: Dette dreier seg ikke om noen form for eksklusivt trilateralt samarbeid, men om et samarbeid basert på den så mye omtalte variable geometri, hvor utdypet samarbeid mellom noen bidrar til å styrke samarbeidet mellom alle.
And as times have changed, it is not necessary for all five countries to follow one another along every track. 
Og fordi tidene har forandret seg behøver ikke alle fem land følge hverandre langs alle spor.
We have a firm common basis in the Nordic Council and the Nordic Council of Ministers, supplemented increasingly frequently by contributions from our Baltic friends, and we all work together with Russia and our Baltic and Barents partners. 
Vi har god felles forankring i Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd, stadig oftere supplert av våre baltiske venner, og sammen møter vi Russland og våre partnere rundt Østersjøen og i Barentsregionen.
What is happening now is that Norway is intensifying its cooperation with all of the Nordic countries on the basis of a more closely interwoven community of interests. 
Realiteten er at Norge nå fordyper samarbeidet med alle de nordiske land basert på et mer finmasket interessefellesskap.
Norway and Denmark are facing common challenges due to their territories bordering on the Arctic. 
Norge og Danmark har felles realiteter å møte gjennom våre arktiske grensestrøk.
In April this year, we concluded an agreement on closer cooperation with Iceland, and Iceland has concluded a similar agreement with Denmark. 
I april i år inngikk vi en avtale om tettere samarbeid med Island, og parallelt har Island inngått en liknende avtale med Danmark.
These agreements were drawn up after the US withdrew its aircraft and helicopters from the Keflavik base. 
Dette kom som resultat av at USA trakk sine fly og helikoptre tilbake fra Keflavik-basen.
The US presence, which was established in a different era, was discontinued because the US had greater need for its military resources in other parts of the world. 
Et nærvær formet i en annen tid opphørte fordi USA i dag har større behov for sine stridsressurser i andre regioner.
Our cooperation with Iceland has been forged in a new era and addresses the need to monitor vast sea areas where we are likely to see a steep increase in civilian maritime traffic in particular. 
Vårt samarbeid med Island er formet i en ny tid med behov for å overvåke store havområder og med perspektiver for sterkt økende og hovedsakelig sivil trafikk.
There is talk of some 300 tankers using the sea lanes towards the west and south from the Barents Sea every year. 
Det snakkes om en trafikk på 300 tankskip på vei vest- og sørover fra Barentshavet.
And the traffic is increasing. 
Og trafikken er økende.
This is a challenge for coastal states such as Iceland and Norway. 
Det er en utfordring for kyststatene Island og Norge.
This is a cooperation agreement that will both draw the Nordic countries closer together and send a clear message of allied solidarity – and that also serves the interests of NATO members the UK, Canada and the US as coastal states. 
Avtalen handler om et samarbeid som både bidrar til å trekke de nordiske landene sammen og samtidig er et uttrykk for alliert solidaritet – og som også tjener NATO-medlemmene Storbritannia, Canada og USAs interesser som maritime grensestater.
There are two main dimensions in the cooperation we are now discussing with Sweden and Finland: cooperation on and in our neighbourhood, and cooperation in international operations. 
Det er to hoveddimensjoner i det samarbeidet vi nå diskuterer med Sverige og Finland; samarbeid om og i vårt eget naboskap og samarbeid i internasjonale operasjoner.
I would like to start with our neighbourhood. 
La meg starte med naboskapet.
Here, as you know, we have made good progress in our cross-border cooperation with Russia. 
Her er vi – som dere vet – kommet langt i samarbeidet over grensen med Russland.
We want to take this further, to our mutual benefit, and not least in the light of the activity in the Barents Sea and the Barents region. 
Vi ønsker å drive dette videre, i felles interesse, ikke minst i lys av aktiviteten i Barentshavet og i Barentsregionen.
A large Swedish business delegation headed by the Swedish Foreign Minister and Minister for Enterprise and Energy visited North Norway earlier this year. 
En stor svensk næringslivsdelegasjon ledet av den svenske utenriksministeren og næringsministeren besøkte Nord-Norge tidligere i år.
As hosts we saw that there is great potential for cooperation and a wealth of opportunities. 
Vi som var vertskap så og opplevde at potensialet for samarbeid er stort og med mange muligheter.
This is something that we will follow up on. 
De vil vi følge opp.
Finnish companies have already been involved in the development of Snøhvit and Ormen Lange, and Swedish engineers have worked on Snøhvit. 
Finske selskaper har allerede vært med i utbygging av Snøhvit/Ormen Lange og svenske ingeniører har deltatt på Snøhvit.
I envisage Finnish business interests in the Barents region becoming involved in the construction industry, including the development of infrastructure, and in the longer term in the service sector, as a result of the increasing regionalisation of North Norway. 
Jeg venter at finsk næringslivsinteresse i Barentsregionen fremover vil knytte seg til byggbransjen, infrastrukturutvikling og på lenger sikt tjenestenæringer, som følge av økt regionalisering i Nord-Norge.
And we must remember that both North Sweden and North Finland are seeing tremendous development, with increasing opportunities for Norwegian companies and research institutions as well. 
Og la oss huske: også i Nord-Sverige og Nord-Finland er det rivende utvikling med stadig større muligheter også for norske nærings og forskningsaktører.
The perspectives for this cooperation must also include our Russian neighbour. 
Perspektivene for samarbeidet må også omfatte vår russiske nabo.
As close neighbours in the north, we are facing the same challenges with respect to environmental degradation and climate change, maritime safety and resource management, and organised crime and human trafficking. 
Som nærmeste naboer i nord står vi overfor de samme utfordringene knyttet til miljøforurensning og klimaendringer, til marin sikkerhet og til ressursforvaltning, til organisert kriminalitet og menneskehandel.
Our approach must be to regard Russia as a partner in our efforts both to realise these opportunities and to meet these challenges. 
Dette må være vår tilnærming: I møte med disse mulighetene – og utfordringene – ser vi på Russland som vår partner.
This was not the case during the Cold War. 
Slik var det ikke under den kalde krigen.
For a long time, we in the Nordic countries have seen the prospects for regional cooperation as a win-win opportunity. 
I Norden har vi lenge sett på perspektivene om regionalt samarbeid som en vinn-vinn-mulighet.
My impression is that Russia does not always see it this way. 
Mitt inntrykk er at det ikke alltid ser slik ut fra russisk side.
We must endeavour to show that this is the case, to show how much all parties stand to benefit from closer cooperation in the north within a clear and transparent regulatory framework . 
Det må vi arbeide med for å vise - hvor mye det er å hente for alle i tettere samarbeid innenfor klart og tydelig regelverk i nord.
At the same time, we find today that Russia is more assertive in its foreign policy. 
Samtidig opplever vi i dag en mer selvbevisst russisk utenrikspolitikk.
We have seen the Russian flag being planted on the seabed at the North Pole, and we have seen Russian aircraft flying close to our territory. 
Vi opplever russisk flaggplanting på Nordpolens havbunn og russiske flygninger utenfor vårt eget territorium.
We are seeing greater Russian interest in Svalbard, for example a new commission has been appointed by the Russian Government to facilitate Russian business development and settlement on the archipelago. 
Vi ser økt russisk interesse for Svalbard, med en ny russisk regjeringsoppnevnt kommisjon, som har som målsetting å legge til rette for økt næringsvirksomhet og økt russisk bosetting på øygruppen.
All in all this adds up to increased activity and what I would call a more assertive approach in the north on the part of the Russians. 
Summen av dette er økt aktivitet og det jeg vil kalle en mer fremoverlent russisk opptreden i nord.
But we must not draw conclusions based on old reflexes. 
Men la oss ikke trekke konklusjoner basert på gamle reflekser.
Sometimes reflection is better. 
Noen gang er det bedre med refleksjon.
The planting of the Russian flag at the North Pole has drawn greater attention to the natural resources and the question of jurisdiction in the Arctic. 
Den russiske flaggplantingen på polpunktet har ført til økt oppmerksomhet om naturressurser og jurisdiksjon i Arktis.
This is not surprising. 
Det er ikke rart.
But the planting of the flag was a symbolic action and nothing more. 
Men plantingen er ikke mer enn den er, en symbolsk handling.
And I think this is what Russia wanted – to display a symbol of its ambitions in the north. 
Det tror jeg er hva russerne ønsket – å vise et symbol på russiske ambisjoner i nord.
But it has no legal significance. 
Men den har ingen juridisk betydning.
We take it for granted that all parties will abide by the international Law of the Sea, including in Arctic waters. 
Vi tar det for gitt at alle parter vil følge internasjonal havrett, også i de arktiske havområdene.
We need to settle whether the subsea ridges in the Arctic Ocean are to be considered as a natural extension of the coastal states’ land mass and thus be defined as part of their continental shelf. 
I Polhavet er det behov for å ta stilling til om undersjøiske rygger må oppfattes som en del av den naturlige forlengelsen av kyststatenes landmasser og derved skal ha status som kontinentalsokkel.
This requires the collection and interpretation of data under the auspices of the Commission on the Limits of the Continental Shelf, which was set up under the UN Convention on the Law of the Sea. 
Dette krever datainnhenting og tolkninger i regi av Kontinentalsokkelkommisjonen, som er opprettet i henhold til FNs Havrettskonvensjon.
Russia has complied with the rules and submitted such data as early as 2001. 
Russland har fulgt spillereglene og har allerede overlevert slike data i 2001.
It is now compiling new data to complete its documentation. 
Nå samler de inn nye data for å utfylle sin dokumentasjon.
We submitted our data in November last year. 
Vi leverte våre data i november i fjor.
It is now up to the Commission to make its recommendations. 
Så skal Kontinentalsokkelkommisjonen si sitt.
Norway is not, however, among the countries that could be entitled to a continental shelf at the North Pole. 
Men Norge er ikke blant de land som kan ha rett til Kontinentalsokkel på Nordpolen.
Our continental shelf comes to an end more than 500 kilometres short of that point. 
Vår kontinentalsokkel tar slutt mer enn 500 kilometer fra polpunktet.
With regard to the increased Russian interest in Svalbard, I would like to say that Norway appreciates the good relations it has with Russians on the archipelago. 
Når det gjelder den økte russiske interessen for Svalbard vil jeg si at Norge setter pris på det gode forholdet til russerne på øygruppen.
They date back many years. 
Det har lange tradisjoner.
The Russian presence and activities within the framework of the Spitsbergen Treaty and in accordance with Norwegian law are something that we welcome. 
Russisk nærvær og aktivitet innenfor rammen av Svalbardtraktaten og i henhold til norsk lov er noe vi ønsker velkommen.
But this is not unique to our relations with Russia. 
Men det er ikke spesielt i forhold til Russland.
It is Norway’s responsibility to take the same approach to the presence of persons and companies from all the countries that have signed the treaty. 
Det er Norges ansvar å ha samme holdning til nærvær av personer og bedrifter fra alle land som har skrevet under traktaten.
And it is Norway’s responsibility to ensure that it is able to enforce Norwegian law in the whole of Norway, both on the mainland and in Svalbard. 
Og det er Norges ansvar å sette seg i stand til å påse at norsk lov følges i hele Norge – på fastlandet som på Svalbard.
And finally, we are not concerned about the increase in air traffic in the north. 
Og til sist; vi er ikke urolige over den økte flyaktiviteten i nord.
For me, Russia is a key partner in the north, but it is a demanding partner that we should devote time and energy to understanding. 
Russland er for meg en sentral medspiller i nord, men det er en krevende medspiller vi skal vie tid og kunnskap til å forstå.
Here too, Norway, Sweden and Finland have much to gain from sharing assessments and reflections. 
Også her har Norge, Sverige og Finland mye å hente i å dele vurderinger og utsyn.
About the High North and about Russia. 
Om Nordområdene og om Russland.
Just as we did in Bodø yesterday and today. 
Slik vi gjorde det i Bodø i går og i dag.
At the same time we must enforce our rights and fulfil our obligations in the north. 
Samtidig skal vi med fasthet håndheve våre rettigheter og forpliktelser i nord.
This is a question of being recognisable. 
Det handler om gjenkjennelighet.
The seizure of the Russian trawler Elektron – the day after this Government took office two years ago – showed how important it is to have routines for handling this type of incident and the means to do so. 
Oppbringelsen av den russiske tråleren Elektron - dagen etter at regjeringen hadde overtatt ansvaret for to år siden - viste viktigheten av at vi har virkemidler og rutiner til å håndtere denne typen episoder.
This was not a military incident. 
Det var ikke en militær episode.
And our response to incidents of this kind is not to view them from a military perspective. 
Og vår løsning på slike episoder er ikke å se dem i et militært perspektiv.
The need for a strengthened military presence in the High North is about the normal presence any coastal state needs to have in our modern age when traffic is increasing and increasing numbers of actors are flocking to our waters. 
Behovet for å ha en styrket militær tilstedeværelse i nordområdene handler om det naturlige nærvær enhver kyststat må ha i vår moderne tid når trafikken øker og flere flokker mot våre farvann.
A clear political signal has been given for the further development and location of our defence structures. 
Det politiske signalet er tydelig gitt for den videre utvikling og lokalisering av vårt forsvar.
Our cooperation with Finland and Sweden in the north can stimulate development in the northern parts of Norway. 
Samarbeidet med Finland og Sverige i nord kan stimulere til utvikling av våre nordlige landsdeler.
Together we can help to give new impetus and greater breadth to our cooperation with Russia. 
Sammen kan vi bidra til å gi samvirket med Russland nye impulser og større bredde.
And this trilateral cooperation can help to foster a broader Europeanisation of our own High North policy. 
Og sammen kan dette trilaterale samvirket bidra til en bredere europeisering av vår egen nordområdepolitikk.
This is something we welcome. 
Det ønsker vi.
It is also in this perspective that I see our close dialogue with other European countries on High North issues. 
I dette perspektivet ser jeg for øvrig den nære dialogen med andre europeiske land om nordområdespørsmål.
An example is the German Foreign Minister’s visit to Tromsø and Svalbard in August. 
Jeg nevner som eksempel besøket av den tyske utenriksminister til Tromsø og Svalbard i august.
We are best served by linking regional arrangements in the north more closely to European processes. 
Vi er best tjent med å knytte regionale ordninger i nord tettere opp til europeiske prosesser.
For several years Finland has played a leading role in getting the EU to direct more attention and resources northwards. 
Finland har i flere år vært en foregangsnasjon for å trekke EUs oppmerksomhet og ressurser nordover.
The EU’s Northern Dimension has now become a stable framework for this focus on the north. 
Nå er EUs ”Nordlige Dimensjon” blitt en ordnet ramme for et slikt fokus.
The Northern Dimension includes the Environmental Partnership, which deals with issues such as nuclear safety, and the Partnership in Public Health and Social Well-being. 
Her er det dannet et partnerskap for miljøspørsmål, som inkluderer atomsikkerhet, og et partnerskap innenfor helse og sosiale spørsmål.
Russia, Norway and Iceland have now been drawn in as full participants. 
Russland, Norge og Island er trukket med som fullverdige deltakere.
It is in our interest to strengthen this framework, for example through broader cross-border regional cooperation in the north. 
Det ligger i vår interesse å styrke denne rammen, blant annet gjennom et bredere grenseregionalt samarbeid i nord.
Both were breakthroughs in terms of approaches to cooperation at the beginning of the 1990s, when new opportunities were opening up. 
Begge representerte gjennombrudd i samarbeidstenkningen på begynnelsen av 1990-tallet da nye muligheter åpnet seg.
Now there is a growing need for more extensive cooperation. 
Nå er samarbeidsbehovene i ferd med å bli mer omfattende.