natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Beers of CN code 220300 having an alcoholic strength not exceeding 5,5 % vol.; still beverages falling within CN code 220600 obtained from grapes 
Øl med KN-kode 220300 som har en alkoholstyrke på høyst 5,5 % vol.; ikke-musserende drikker med KN-kode 220600 som er framstilt av druer
Beers having an alcoholic strength exceeding 5,5 % vol.; sparkling beverages falling within CN code 220600 obtained from grapes, ciders, perries, fruit wines and the like, obtained from fruit other than grapes, whether or not semi-sparkling or sparkling; mead 
Øl med en alkoholstyrke på over 5,5 % vol.; musserende drikker med KN-kode 220600 som er framstilt av druer, eplesider, pæresider, fruktviner og lignende drikker som er framstilt av annen frukt enn druer, også perlende eller musserende; mjød
Beverages containing macerated fruit or parts of plants 
Drikker som inneholder maserert(e) frukt eller plantedeler
Any other beverages containing more than 1,2 % by volume of alcohol 
Andre drikker med en alkoholstyrke på over 1,2 volumprosent
PART A — DAILY REFERENCE INTAKES FOR VITAMINS AND MINERALS (ADULTS) 
DEL A — DAGLIG REFERANSEINNTAK AV VITAMINER OG MINERALER (VOKSNE)
Vitamins and minerals which may be declared and their nutrient reference values (NRVs) 
Vitaminer og mineraler som kan deklareres, og referanseverdier for næringsstoffer
Selenium(μg) 
Selen (μg)
Significant amount of vitamins and minerals 
Betydelig mengde av vitaminer og mineraler
As a rule, the following values should be taken into consideration in deciding what constitutes a significant amount: 
Som regel skal følgende verdier legges til grunn for å avgjøre hva som utgjør en betydelig mengde:
7,5 % of the nutrient reference values specified in point 1 supplied by 100 ml in the case of beverages, or, 
7,5 % av referanseverdiene for næringsinnhold angitt i nr. 1, per 100 ml for drikker, eller
15 % of the nutrient reference values specified in point 1 per portion if the package contains only a single portion, 
15 % av referanseverdiene for næringsinnhold angitt i nr. 1, per porsjon dersom pakningen inneholder bare én porsjonsenhet.
PART B — REFERENCE INTAKES FOR ENERGY AND SELECTED NUTRIENTS OTHER THAN VITAMINS AND MINERALS (ADULTS) 
DEL B — REFERANSEINNTAK AV ENERGI OG VISSE ANDRE NÆRINGSSTOFFER ENN VITAMINER OG MINERALER (VOKSNE)
Energy or nutrient 
Energi eller næringsstoff
Reference intake 
Referanseinntak
Total fat 
Samlet fett
Saturates 
Mettede fettsyrer
Sugars 
Sukker
CONVERSION FACTORS 
OMREGNINGSFAKTORER
CONVERSION FACTORS FOR THE CALCULATION OF ENERGY 
OMREGNINGSFAKTORER FOR BEREGNING AV ENERGI
The energy value to be declared shall be calculated using the following conversion factors: 
Energiinnholdet som angis, skal beregnes ved hjelp av følgende omregningsfaktorer:
— carbohydrate (except polyols), 
— karbohydrater (unntatt polyoler)
— polyols, 
— polyoler
— protein, 
— protein
— fat, 
— fett
— salatrims, 
— salatrimer
— alcohol (ethanol), 
— alkohol (etanol)
— organic acid, 
— organisk syre
— fibre, 
— kostfiber
— erythritol, 
— erytritol
EXPRESSION AND PRESENTATION OF NUTRITION DECLARATION 
UTTRYKKS- OG PRESENTASJONFORM FOR NÆRINGSDEKLARASJON
kJ/kcal 
kJ/kcal
fat 
fett
of which 
hvorav
— saturates, 
— mettede fettsyrer
— mono-unsaturates, 
— en-umettede fettsyrer
— polyunsaturates, 
— flerumettede fettsyrer
carbohydrate 
karbohydrater
— sugars, 
— sukker
— starch, 
— stivelse
fibre 
kostfiber
protein 
protein
vitamins and minerals 
vitaminer og mineraler
the units specified in point 1 of Part A of Annex XIII 
de enhetene som er angitt i del A nr. 1 i vedlegg XIII
In order to achieve a high level of health protection for consumers and to guarantee their right to information, it should be ensured that consumers are appropriately informed as regards the food they consume. Consumers’ choices can be influenced by, inter alia, health, economic, environmental, social and ethical considerations. 
For å oppnå et høyt helsevernnivå for forbrukerne og sikre deres rett til informasjon bør det sørges for at de får hensiktsmessige opplysninger om næringsmidlene de inntar. Forbrukernes valg kan påvirkes av blant annet helsemessige, økonomiske, miljømessige, sosiale og etiske forhold.
Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair business-to-consumer commercial practices in the internal market() covers certain aspects of the provision of information to consumers specifically to prevent misleading actions and omissions of information. The general principles on unfair commercial practices should be complemented by specific rules concerning the provision of food information to consumers. 
Europaparlaments- og rådsdirektiv 2005/29/EF av 11. mai 2005 om foretaks urimelige handelspraksis overfor forbrukere på det indre marked() omfatter visse sider ved formidling av forbrukeropplysninger, særlig når det gjelder å forhindre villedende handlinger og utelatelse av opplysninger. De allmenne prinsippene om urimelig handelspraksis bør utfylles med særlige bestemmelser om næringsmiddelopplysninger til forbrukerne.
Union rules on food labelling applicable to all foods are laid down in Directive 2000/13/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs(). The majority of the provisions laid down in that Directive date back to 1978 and should therefore be updated. 
Unionsreglene for merking av alle næringsmidler er fastsatt i europaparlaments- og rådsdirektiv 2000/13/EF av 20. mars 2000 om tilnærming av medlemsstatenes lovgivning om merking og presentasjon av samt reklamering for næringsmidler(). De fleste bestemmelsene fastsatt i nevnte direktiv er fra 1978 og bør derfor ajourføres.
Council Directive 90/496/EEC of 24 September 1990 on nutrition labelling for foodstuffs() lays down rules on the content and presentation of nutrition information on prepacked foods. According to those rules, the inclusion of nutrition information is voluntary unless a nutrition-related claim is made concerning the food. The majority of the provisions laid down in that Directive date back to 1990 and should therefore be updated. 
Ved rådsdirektiv 90/496/EØF av 24. september 1990 om deklarasjon av næringsinnhold i næringsmidler() er det fastsatt regler for innholdet i og presentasjonen av opplysninger om næringsinnhold på ferdigpakkede næringsmidler. I henhold til disse reglene er det frivillig å angi opplysninger om næringsinnholdet, med mindre det framsettes en ernæringsmessig påstand om næringsmiddelet. De fleste bestemmelsene fastsatt i nevnte direktiv er fra 1990 og bør derfor ajourføres.
The general labelling requirements are complemented by a number of provisions applicable to all foods in particular circumstances or to certain categories of foods. In addition, there are a number of specific rules which are applicable to specific foods. 
De alminnelige merkingskravene utfylles av en rekke bestemmelser som gjelder for alle næringsmidler under visse omstendigheter eller for visse næringsmiddelkategorier. Dessuten finnes det en rekke særregler som gjelder for visse næringsmidler.
While the original objectives and the core components of the current labelling legislation are still valid, it is necessary to streamline it in order to ensure easier compliance and greater clarity for stakeholders and to modernise it in order to take account of new developments in the field of food information. This Regulation will both serve the interests of the internal market by simplifying the law, ensuring legal certainty and reducing administrative burden, and benefit citizens by requiring clear, comprehensible and legible labelling of foods. 
Selv om de opprinnelige målene og sentrale delene i det nåværende regelverket for merking fremdeles er gyldige, er det nødvendig å forenkle regelverket for å sikre enklere overholdelse og større klarhet for de berørte parter og å modernisere det slik at det tas hensyn til ny utvikling når det gjelder næringsmiddelopplysninger. Denne forordning tjener det indre markeds interesser ved at den forenkler reglene, sikrer rettssikkerheten og reduserer den administrative byrden, samtidig som den gagner borgerne ved å kreve klar, forståelig og lesbar merking av næringsmidler.
The general public has an interest in the relationship between diet and health and in the choice of an appropriate diet to suit individual needs. The Commission White Paper of 30 May 2007 on a Strategy for Europe on Nutrition, Overweight and Obesity related health issues (the ‘Commission White Paper’) noted that nutrition labelling is one important method of informing consumers about the composition of foods and of helping them to make an informed choice. The Commission Communication of 13 March 2007 entitled ‘EU Consumer Policy strategy 2007-2013 — Empowering consumers, enhancing their welfare, effectively protecting them’ underlined that allowing consumers to make an informed choice is essential both to effective competition and consumer welfare. Knowledge of the basic principles of nutrition and appropriate nutrition information on foods would contribute significantly towards enabling the consumer to make such an informed choice. Education and information campaigns are an important mechanism for improving consumer understanding of food information. 
Offentligheten interesserer seg for sammenhengen mellom kosthold og helse og for valget av et egnet kosthold som passer den enkeltes behov. I Kommisjonens hvitbok av 30. mai 2007 om en europeisk strategi for ernærings-, overvekts- og fedmerelaterte helsespørsmål («Kommisjonens hvitbok») påpekes det at deklarasjon av næringsinnhold er en viktig metode for å informere forbrukerne om næringsmidlenes sammensetning og hjelpe dem til å foreta velbegrunnede valg. I kommisjonsmeldingen av 13. mars 2007 «EUs strategi for forbrukerpolitikk 2007-2013 — sterkere forbrukere, høyere forbrukervelferd og effektivt forbrukervern» understrekes det at forbrukernes mulighet til å foreta velbegrunnede valg er avgjørende både for effektiv konkurranse og forbrukervelferd. Kunnskap om grunnleggende ernæringsprinsipper og relevante opplysninger om næringsinnhold på næringsmidler vil gjøre det enklere for forbrukerne å foreta slike velbegrunnede valg. Utdannings- og opplysningskampanjer er viktige verktøy for å forbedre forbrukernes forståelse av næringsmiddelopplysninger.
Union rules should apply only to undertakings, the concept of which implies a certain continuity of activities and a certain degree of organisation. Operations such as the occasional handling and delivery of food, the serving of meals and the selling of food by private persons, for example at charity events, or at local community fairs and meetings, should not fall within the scope of this Regulation. 
Unionsreglene bør få anvendelse bare på foretak hvis virksomhet innebærer en viss kontinuitet og en viss grad av organisering. Virksomhet som privatpersoners sporadiske håndtering og levering av næringsmidler, servering av måltider og salg av næringsmidler, for eksempel på veldedighetsarrangementer eller lokale markeder og sammenkomster, bør ikke omfattes av denne forordnings virkeområde.
The prime consideration for requiring mandatory food information should be to enable consumers to identify and make appropriate use of a food and to make choices that suit their individual dietary needs. With this aim, food business operators should facilitate the accessibility of that information to the visually impaired. 
Hovedbegrunnelsen for å kreve obligatoriske næringsmiddelopplysninger bør være å gjøre forbrukerne i stand til å identifisere et næringsmiddel og anvende det på passende måte samt å foreta valg som passer deres individuelle ernæringsmessige behov. For dette formål bør driftsansvarlige for næringsmiddelforetak sørge for å gjøre slike opplysninger lettere tilgjengelige også for synshemmede personer.
Food information law should prohibit the use of information that would mislead the consumer in particular as to the characteristics of the food, food effects or properties, or attribute medicinal properties to foods. 
Regelverket for næringsmiddelopplysninger bør omfatte et forbud mot å villede forbrukerne, særlig når det gjelder et næringsmiddels kjennetegn, virkninger eller egenskaper, eller mot å tillegge et næringsmiddel medisinske egenskaper.
To be effective, that prohibition should also apply to the advertising and presentation of foods. 
For at forbudet skal være effektivt, bør det også omfatte reklame for og presentasjon av næringsmidler.
In order to prevent a fragmentation of the rules concerning the responsibility of food business operators with respect to food information it is appropriate to clarify the responsibilities of food business operators in this area. That clarification should be in accordance with the responsibilities regarding the consumer referred to in Article 17 of Regulation (EC) No 178/2002. 
For å forhindre en oppstykking av reglene for det ansvaret de driftsansvarlige for næringsmiddelforetak har når det gjelder næringsmiddelopplysninger, bør deres ansvar på dette området klargjøres. Denne klargjøringen bør være i samsvar med det ansvaret overfor forbrukerne som er omhandlet i artikkel 17 i forordning (EF) nr. 178/2002.
A list should be drawn up of all mandatory information which should in principle be provided for all foods intended for the final consumer and mass caterers. That list should maintain the information that is already required under existing Union legislation given that it is generally considered as a valuable acquis in respect of consumer information. 
Det bør utarbeides en liste over alle obligatoriske opplysninger som i prinsippet bør angis for alle næringsmidler beregnet på sluttforbrukeren og storhusholdninger. Listen bør fortsatt inneholde de opplysningene som allerede er påkrevd i henhold til Unionens eksisterende regelverk, tatt i betraktning at dette i alminnelighet anses som et verdifullt regelverk for forbrukeropplysning.
In order to take account of changes and developments in the field of food information, provisions should be made to empower the Commission to enable certain particulars to be made available through alternative means. Consultation with stakeholders should facilitate timely and well-targeted changes of food information requirements. 
For å ta hensyn til endringer og utvikling på området næringsmiddelopplysninger bør Kommisjonen få myndighet til å fastsette at visse opplysninger kan gjøres tilgjengelige på alternative måter. Rådføring med berørte parter bør fremme raske og målrettede endringer av krav til næringsmiddelopplysninger.
When used in the production of foods and still present therein, certain ingredients or other substances or products (such as processing aids) can cause allergies or intolerances in some people, and some of those allergies or intolerances constitute a danger to the health of those concerned. 
Visse ingredienser eller andre stoffer eller produkter (som tekniske hjelpestoffer) som brukes ved framstilling av næringsmidler og fortsatt finnes i dem, kan forårsake allergier eller intoleranser hos noen personer, og noen av disse allergiene eller intoleransene utgjør en fare for helsen til de berørte personene.
It is important that information on the presence of food additives, processing aids and other substances or products with a scientifically proven allergenic or intolerance effect should be given to enable consumers, particularly those suffering from a food allergy or intolerance, to make informed choices which are safe for them. 
Det er viktig at det gis opplysninger om forekomsten av tilsetningsstoffer, tekniske hjelpestoffer og andre stoffer eller produkter med vitenskapelig påvist allergi- eller intoleranseframkallende virkning, slik at forbrukerne, særlig de som lider av næringsmiddelallergi eller næringsmiddelintoleranse, kan foreta velbegrunnede valg som er trygge for dem.
In order to inform consumers of the presence of engineered nanomaterials in food, it is appropriate to provide for a definition of engineered nanomaterials. 
For å informere forbrukerne om forekomsten av industrielt framstilte nanomaterialer i næringsmidler bør det fastsettes en definisjon av industrielt framstilte nanomaterialer.
Taking into account the possibility of food containing or consisting of engineered nanomaterials being a novel food, the appropriate legislative framework for that definition should be considered in the context of the upcoming review of Regulation (EC) No 258/97 of the European Parliament and of the Council of 27 January 1997 concerning novel foods and novel food ingredients(). 
Med tanke på at næringsmidler som inneholder eller består av industrielt framstilte nanomaterialer, kan være nye næringsmidler, bør spørsmålet om hensiktsmessige rettslige rammer for en slik definisjon tas opp i forbindelse med den kommende gjennomgåelsen av europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 258/97 av 27. januar 1997 om nye næringsmidler og nye næringsmiddelingredienser().
Food labels should be clear and understandable in order to assist consumers who want to make better-informed food and dietary choices. 
Etiketter på næringsmidler bør være tydelige og forståelige, slik at de er til hjelp for forbrukere som ønsker å ta mer velbegrunnede næringsmiddels- og kostvalg.
Studies show that easy legibility is an important element in maximising the possibility for labelled information to influence its audience and that illegible product information is one of the main causes of consumer dissatisfaction with food labels. 
Undersøkelser viser at god lesbarhet er av stor betydning for hvor sterkt publikum påvirkes av opplysningene på etiketter, og at uleselige produktopplysninger er en av hovedårsakene til forbrukernes misnøye med etiketter på næringsmidler.
Therefore, a comprehensive approach should be developed in order to take into account all aspects related to legibility, including font, colour and contrast. 
Det bør derfor utarbeides en overordnet strategi for å ta hensyn til alle aspekter som gjelder lesbarhet, herunder skrifttype, farge og kontrast.
In order to ensure the provision of food information, it is necessary to consider all ways of supplying food to consumers, including selling food by means of distance communication. 
For å sikre at næringsmiddelopplysninger blir gitt, må det tas hensyn til alle måter forbrukere får næringsmidler på, herunder salg av næringsmidler via fjernkommunikasjon.
Although it is clear that any food supplied through distance selling should meet the same information requirements as food sold in shops, it is necessary to clarify that in such cases the relevant mandatory food information should also be available before the purchase is concluded. 
Selv om det er klart at ethvert næringsmiddel som leveres via fjernsalg, bør oppfylle de samme opplysningskravene som næringsmidler som selges i butikker, må det presiseres at relevante obligatoriske næringsmiddelopplysninger også i slike tilfeller bør være tilgjengelige før kjøpet avsluttes.
The technology used in the freezing of foods has developed significantly during recent decades and has become widely used both to improve the circulation of goods on the Union internal market, and to reduce food safety risks. 
Teknologien som anvendes til innfrysing av næringsmidler, har de siste tiårene gjennomgått en betydelig utvikling og anvendes nå i stor utstrekning både for å forbedre omsetningen av varer på Unionens indre marked og for å redusere risikoen med hensyn til næringsmiddeltryggheten.
However, the freezing and later defrosting of certain foods, especially meat and fishery products, limits their possible further use and may also have an effect on their safety, taste and physical quality. 
Innfrysing og påfølgende opptining av visse næringsmidler, særlig kjøtt- og fiskeprodukter, begrenser imidlertid den videre bruken av dem, og kan også ha en innvirkning på deres trygghet, smak og fysiske kvalitet.
Conversely, for other products, especially butter, freezing has no such effects. 
På andre produkter, særlig smør, har innfrysing derimot ingen slik innvirkning.
Therefore, where a product has been defrosted, the final consumer should be appropriately informed of its condition. 
Derfor bør sluttforbrukeren få korrekt informasjon om tilstanden til næringsmidler som har blitt opptint.
The indication of the country of origin or of the place of provenance of a food should be provided whenever its absence is likely to mislead consumers as to the true country of origin or place of provenance of that product. 
Opplysninger om et næringsmiddels opprinnelsesstat eller opphavssted bør angis dersom fravær av slike opplysninger kan villede forbrukerne med hensyn til næringsmiddelets virkelige opprinnelsesstat eller opphavssted.
In all cases, the indication of country of origin or place of provenance should be provided in a manner which does not deceive the consumer and on the basis of clearly defined criteria which ensure a level playing field for industry and improve consumers’ understanding of the information related to the country of origin or place of provenance of a food. 
Opplysninger om opprinnelsesstat eller opphavssted bør alltid angis på en måte som ikke villeder forbrukerne, og på grunnlag av klart definerte kriterier som sikrer like vilkår for bransjen og gjør det enklere for forbrukerne å forstå opplysningene om et næringsmiddels opprinnelsesstat eller opphavssted.
Such criteria should not apply to indications related to the name or address of the food business operator. 
Disse kriteriene bør ikke gjelde for opplysninger knyttet til navnet eller adressen til den driftsansvarlige for næringsmiddelforetaket.
In some cases, food business operators may want to indicate the origin of a food on a voluntary basis to draw consumers’ attention to the qualities of their product. Such indications should also comply with harmonised criteria. 
I noen tilfeller kan driftsansvarlige for næringsmiddelforetak på frivillig grunnlag ønske å angi et næringsmiddels opprinnelse for å gjøre forbrukerne oppmerksomme på produktets kvaliteter. Slike opplysninger bør også være i samsvar med harmoniserte kriterier.
The indication of origin is currently mandatory for beef and beef products() in the Union following the bovine spongiform encephalopathy crisis and it has created consumer expectations. 
Som følge av krisen med bovin spongiform encefalopati er opprinnelsesangivelse for tiden obligatorisk for storfekjøtt og produkter av storfekjøtt() i Unionen, og dette har skapt forventninger hos forbrukerne.
The impact assessment of the Commission confirms that the origin of meat appears to be consumers’ prime concern. 
Kommisjonens konsekvensanalyse bekrefter at kjøttets opprinnelse ser ut til å være et hovedanliggende for forbrukerne.
There are other meats widely consumed in the Union, such as swine, sheep, goat and poultrymeat. 
Det finnes andre typer kjøtt som det er et stort forbruk av i Unionen, som svinekjøtt, sauekjøtt, geitekjøtt og fjørfekjøtt.
It is therefore appropriate to impose a mandatory declaration of origin for those products. 
Det bør derfor innføres obligatorisk opprinnelsesangivelse for disse produktene.
The specific origin requirements could differ from one type of meat to another according to the characteristics of the animal species. 
De særlige kravene til opprinnelse kan variere fra én type kjøtt til en annen avhengig av dyreartens kjennetegn.
It is appropriate to provide for the establishment through implementing rules of mandatory requirements that could vary from one type of meat to another taking into account the principle of proportionality and the administrative burden for food business operators and enforcement authorities. 
Det bør i form av gjennomføringsregler fastsettes obligatoriske krav som kan variere fra én type kjøtt til en annen, idet det tas hensyn til forholdsmessighetsprinsippet og den administrative byrden for driftsansvarlige for næringsmiddelforetak og håndhevende myndigheter.