natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to enable the Commission to better assess the effects of the notified aid measures on competition in the internal market, questions concerning the potential of such measures to distort competition and to affect intra-Community trade should be included in the notification form. 
For at Kommisjonen bedre skal kunne vurdere hvilken virkning de meldte støttetiltakene vil ha på konkurransen på det indre marked, bør meldingsskjemaet inneholde spørsmål om sannsynligheten for at tiltakene vil vri konkurransen og påvirke handelen innenfor Fellesskapet.
According to the case law of the Court of First Instance of the European Communities , when assessing the compatibility of aid with the common market, the Commission must take all the relevant factors into account, including, where relevant, the circumstances already considered in a prior decision and the obligations which that previous decision may have imposed on a Member State. 
I henhold til rettspraksisen til De europeiske fellesskaps førsteinstansdomstol( ) skal Kommisjonen når den vurderer en støttes forenlighet med det felles marked, ta hensyn til alle relevante omstendigheter, herunder, dersom det er relevant, omstendigheter som allerede er vurdert i forbindelse med en tidligere beslutning, samt de forpliktelser en medlemsstat eventuelt er blitt pålagt ved en slik tidligere beslutning.
The Commission therefore has power to take into consideration the cumulative effect of any old aid and the new aid, and the fact that the old aid declared unlawful has not been repaid. 
Kommisjonen har derfor myndighet til å ta hensyn til på den ene siden den kumulative virkningen av eventuell tidligere støtte og den nye støtten, og på den andre siden det forhold at tidligere støtte som er erklært ulovlig, ikke er blitt tilbakebetalt.
In order to enable the Commission to apply systematically this case law to individual aid measures as well as to aid schemes, the notification form should be modified. 
For at Kommisjonen skal kunne anvende denne rettspraksisen systematisk både på individuelle støttetiltak og på støtteordninger, bør meldingsskjemaet endres.
Joined cases T-244/93 and T-486/93 TWD Textilwerke Deggendorf GmbH v Commission of the European Communities, [1995] ECR II-2265. 
Fellessakene T-244/93 og T-486/93, TWD Textilwerke Deggendorf GmbH mot Kommisjonen for de Europeiske fellesskap, Domstolens domssamling 1995 II, s. 2265.
In addition to the changes introduced in Part I of Annex I, further amendments to the notification forms are necessary, in particular the deletion of Part II of Annex I to Regulation (EC) No 794/2004, in order to avoid duplication of the information to be submitted by Member States. 
I tillegg til endringene som innføres i vedlegg I del I, er det nødvendig med ytterligere endringer av meldingsskjemaene for å unngå at medlemsstatene oversender de samme opplysningene to ganger; særlig bør del II i vedlegg I til forordning (EF) nr. 794/2004 utgå.
Following the adoption by the Commission of new Community guidelines on State aid to promote risk capital investments in small and medium-sized enterprises( ) and the Community framework for State aid for research and development and innovation( ), it is necessary to replace the notification forms contained in Part III.11 and Part III.6(a) and (b) of Annex I, with new notification forms which are in line with the current frameworks. 
Etter Kommisjonens vedtakelse av Fellesskapets nye retningslinjer for statsstøtte til fremming av risikokapitalinvesteringer i små og mellomstore bedrifter( ) og Fellesskapets rammebestemmelser om statsstøtte til forskning og utvikling og nyskaping( ), er det nødvendig å erstatte meldingsskjemaene i vedlegg I del III.11, III.6.A og III.6.B med nye meldingsskjemaer som er i samsvar med de gjeldende rammebestemmelsene.
The other notification forms contained in Part III of Annex I remain unchanged. 
De øvrige meldingsskjemaene i vedlegg I del III forblir uendret.
OJ C 323, 30.12.2006, p. 1. 
EUT C 323 av 30.12.2006, s. 1.
In order to ensure legal certainty and to increase transparency in granting the aid in the Community, the simplified notification form provided for in Article 4(2) of Regulation (EC) No 794/2004 and contained in Annex II should also be amended. 
For å sikre rettssikkerheten og bedre innsynet i forbindelse med tildeling av støtte i Fellesskapet, bør også det forenklede meldingsskjemaet som er nevnt i artikkel 4 nr. 2 i forordning (EF) nr. 794/2004 og oppført i vedlegg II, endres.
In particular, Member States should be required confirm that all commitments given for the purposes of a previously approved scheme will remain valid in their entirety in respect of a new notified aid measure. 
Medlemsstatene bør særlig pålegges å bekrefte at alle forpliktelser de har påtatt seg i forbindelse med en tidligere godkjent støtteordning, fortsatt vil gjelde i sin helhet for et nytt meldt støttetiltak.
Transmission of notifications 
Oversending av meldinger
The notification shall be transmitted to the Commission by means of the electronic validation carried out by the person designated by the Member State. 
Meldingene skal oversendes Kommisjonen ved hjelp av elektronisk validering som utføres av den personen medlemsstaten har utpekt.
Such validated notification shall be considered as sent by the Permanent Representative. 
Slike validerte meldinger skal anses for å være sendt av den faste representanten.
The Commission shall address its correspondence to the Permanent Representative of the Member State concerned, or to any other address designated by that Member State. 
Kommisjonen skal rette sin korrespondanse til den berørte medlemsstatens faste representant eller til enhver annen adresse som er utpekt av denne medlemsstaten.
As from 1 July 2008, notifications shall be transmitted electronically via the web application State Aid Notification Interactive (SANI). 
Fra og med 1. juli 2008 skal meldingene oversendes elektronisk via nettprogrammet State Aid Notification Interactive (SANI).
All correspondence in connection with a notification shall be transmitted electronically via the secured e-mail system Public Key Infrastructure (PKI). 
All korrespondanse i forbindelse med en melding skal oversendes elektronisk via det sikrede e-postsystemet Public Key Infrastructure (PKI).
In exceptional circumstances and upon the agreement of the Commission and the Member State concerned, an agreed communication channel other than those referred to in paragraph 3 may be used for submission of a notification or any correspondence in connection with a notification. 
I unntakstilfeller og etter avtale mellom Kommisjonen og den berørte medlemsstaten kan en annen avtalt kommunikasjonskanal enn dem som er nevnt i nr. 3, brukes til sending av en melding eller eventuell korrespondanse i forbindelse med en melding.
In the absence of such an agreement, any notification or correspondence in connection with a notification sent to the Commission by a Member State through a communication channel other than those referred to in paragraph 3 shall not be considered as submitted to the Commission. 
Dersom det ikke foreligger noen slik avtale, skal enhver melding eller korrespondanse i forbindelse med en melding som en medlemsstat har oversendt Kommisjonen via en annen kommunikasjonskanal enn dem som er nevnt i nr. 3, anses for ikke å ha blitt oversendt Kommisjonen.
Where the notification or correspondence in connection with a notification contains confidential information, the Member State concerned shall clearly identify such information and give reasons for its classification as confidential. 
Dersom meldingen eller korrespondansen om meldingen inneholder fortrolige opplysninger, skal den berørte medlemsstaten tydelig angi disse opplysningene og oppgi årsaken til at de er klassifisert som fortrolige.
The Member States shall refer to the State aid identification number allocated to an aid scheme by the Commission in each grant of aid to a final beneficiary. 
Medlemsstatene skal ved hver tildeling av støtte til en endelig mottaker henvise til det statsstøttenummeret som Kommisjonen har tildelt støtteordningen.
The first subparagraph shall not apply to aid granted through fiscal measures.’» 
Første ledd får ikke anvendelse på støtte som tildeles via skattemessige tiltak.»
In Article 8, paragraphs 3 and 4 are replaced by the following: 
I artikkel 8 skal nr. 3 og 4 lyde:
With regard to timelimits for action by the Commission, the receipt of the notification or subsequent correspondence in accordance with Article 3(1) and Article 3(3) of this Regulation shall be the relevant event for the purpose of Article 3(1) of Regulation (EEC, Euratom) No 1182/71. 
Når det gjelder fristene for tiltak som skal treffes av Kommisjonen, utgjør mottakingen av meldingen eller etterfølgende korrespondanse i samsvar med artikkel 3 nr. 1 og 3 i denne forordning den aktuelle hendelsen i henhold til artikkel 3 nr. 1 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71.
With regard to timelimits for action by Member States, the receipt of the relevant notification or correspondence from the Commission in accordance with Article 3(2) of this Regulation shall be the relevant event for the purposes of Article 3(1) of Regulation (EEC, Euratom) No 1182/71.’» 
Når det gjelder fristene for tiltak som skal treffes av medlemsstatene, utgjør mottakingen av den relevante meldingen eller korrespondansen fra Kommisjonen i samsvar med artikkel 3 nr. 2 i denne forordning den aktuelle hendelsen i henhold til artikkel 3 nr. 1 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71.»
Method for fixing the interest rate 
Metode for fastsettelse av rentesats
Unless otherwise provided for in a specific decision, the interest rate to be used for recovering State aid granted in breach of Article 88(3) of the Treaty shall be an annual percentage rate which is fixed by the Commission in advance of each calendar year. 
Med mindre annet er fastsatt i et særlig vedtak, skal rentesatsen som skal anvendes ved tilbakebetaling av støtte som er gitt i strid med traktatens artikkel 88 nr. 3, være en årlig prosentsats som fastsettes av Kommisjonen før hvert kalenderår.
The interest rate shall be calculated by adding 100 basis points to the one-year money market rate. 
Rentesatsen skal beregnes ved å legge 100 basispunkter til den ettårige pengemarkedsrenten.
Where those rates are not available, the three-month money market rate will be used, or in the absence thereof, the yield on State bonds will be used. 
Dersom denne rentesatsen ikke foreligger, anvendes pengemarkedsrenten for tre måneder eller, i mangel av denne, avkastningen på statsobligasjoner.
In the absence of reliable money market or yield on stock bonds or equivalent data or in exceptional circumstances the Commission may, in close co-operation with the Member State(s) concerned, fix a recovery rate on the basis of a different method and on the basis of the information available to it. 
I mangel av pålitelige data om pengemarkedsrenten eller avkastningen på statsobligasjoner eller ekvivalente data eller ved særlige omstendigheter kan Kommisjonen, i nært samarbeid med berørte medlemsstater, fastsette en rentesats for tilbakebetaling på grunnlag av en annen metode og på grunnlag av de opplysninger den har tilgang til.
The recovery rate will be revised once a year. 
Rentesatsen for tilbakebetaling skal reguleres en gang per år.
The base rate will be calculated on the basis of the one-year money market recorded in September, October and November of the year in question. 
Grunnsatsen skal beregnes på grunnlag av den ettårige pengemarkedsrenten som er registrert i september, oktober og november i det aktuelle året.
The rate thus calculated will apply throughout the following year. 
Den beregnede rentesatsen skal gjelde i hele det påfølgende året.
In addition, to take account of significant and sudden variations, an update will be made each time the average rate, calculated over the three previous months, deviates more than 15 % from the rate in force. 
For å ta hensyn til sterke og plutselige variasjoner skal det dessuten foretas en ajourføring hver gang gjennomsnittssatsen beregnet på grunnlag av de tre foregående månedene avviker med mer enn 15 % fra gjeldende sats.
This new rate will enter into force on the first day of the second month following the months used for the calculation.’» 
Denne nye satsen skal tre i kraft den første dagen i den andre måneden etter de månedene som er brukt som grunnlag for beregningen.»
In Article 11, paragraph 3 is replaced by the following: 
I artikkel 11 skal nr. 3 lyde:
The interest rate referred to in paragraph 1 shall be applied throughout the whole period until the date of recovery. 
Rentesatsen nevnt i nr. 1 skal anvendes i hele perioden fram til datoen for tilbakebetaling.
However, if more than one year has elapsed between the date on which the unlawful aid was first put at the disposal of the beneficiary and the date of the recovery of the aid, the interest rate shall be recalculated at yearly intervals, taking as a basis the rate in force at the time of recalculation.’» 
Dersom det er gått mer enn et år fra datoen da den ulovlige støtten første gang ble stilt til rådighet for mottakeren til datoen for tilbakebetaling av støtten, skal likevel rentesatsen beregnes på ny med årlige intervaller, samtidig som det tas utgangspunkt i gjeldende rente på tidspunktet for ny beregning.»
The Annexes are amended in accordance with the Annexes to this Regulation. 
Vedleggene endres i samsvar med vedleggene til denne forordning.
Annex I to Regulation (EC) No 794/2004 is amended as follows: 
I vedlegg I til forordning (EF) nr. 794/2004 gjøres følgende endringer:
Part I. General Information is replaced by the following: 
Del I «Alminnelige opplysninger» skal lyde:
Part II is deleted; 
Del II utgår.
Part III is amended as follows: 
I del III gjøres følgende endringer:
Supplementary information sheet 6.a is replaced by the following: 
Skjema 6.A for tilleggsopplysninger skal lyde:
Supplementary information sheet 6.b is replaced by the following: 
Skjema 6.B for tilleggsopplysninger skal lyde:
Supplementary information sheet 11 is replaced by the following: 
Skjema 11 for tilleggsopplysninger skal lyde:
on consumer rights, amending Council Directive 93/13/EEC and Directive 1999/44/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Directive 85/577/EEC and Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council 
om forbrukerrettigheter, om endring av rådsdirektiv 93/13/EØF og europaparlaments- og rådsdirektiv 1999/44/EF og om oppheving av rådsdirektiv 85/577/EØF og europaparlaments- og rådsdirektiv 97/7/EF
Council Directive 85/577/EEC of 20 December 1985 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises( ) and Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of consumers in respect of distance contracts( ) lay down a number of contractual rights for consumers. 
Rådsdirektiv 85/577/EØF av 20. desember 1985 om forbrukervern ved avtaler som inngås et annet sted enn på den næringsdrivendes faste forretningssted( ) og europaparlaments- og rådsdirektiv 97/7/EF av 20. mai 1997 om forbrukervern ved fjernsalgsavtaler( ) fastsetter en rekke avtalefestede rettigheter for forbrukere.
Those Directives have been reviewed in the light of experience with a view to simplifying and updating the applicable rules, removing inconsistencies and closing unwanted gaps in the rules. 
De nevnte direktiver er gjennomgått i lys av erfaring med sikte på å forenkle og ajourføre de relevante bestemmelsene og å fjerne manglende konsekvens og uønskede huller i bestemmelsene.
That review has shown that it is appropriate to replace those two Directives by a single Directive. 
Gjennomgåelsen har vist at det er hensiktsmessig å erstatte de to nevnte direktiver med ett enkelt direktiv.
This Directive should therefore lay down standard rules for the common aspects of distance and off-premises contracts, moving away from the minimum harmonisation approach in the former Directives whilst allowing Member States to maintain or adopt national rules in relation to certain aspects. 
Dette direktiv bør derfor fastsette standardbestemmelser for felles aspekter som gjelder både fjernsalgsavtaler og avtaler inngått utenom faste forretningslokaler, og ikke lenger bygge på prinsippet om minsteharmonisering i de tidligere direktivene, samtidig som det i forbindelse med visse aspekter bør være mulig for medlemsstatene å beholde eller vedta nasjonale bestemmelser.
Article 169(1) and point (a) of Article 169(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) provide that the Union is to contribute to the attainment of a high level of consumer protection through the measures adopted pursuant to Article 114 thereof. 
Artikkel 169 nr. 1 og artikkel 169 nr. 2 bokstav a) i traktaten om Den europeiske unions virkemåte (TEUV) slår fast at Unionen skal bidra til å oppnå et høyt nivå for forbrukervern gjennom de tiltak som vedtas i henhold til traktatens artikkel 114.
In accordance with Article 26(2) TFEU, the internal market is to comprise an area without internal frontiers in which the free movement of goods and services and freedom of establishment are ensured. 
I samsvar med artikkel 26 nr. 2 i TEUV skal det indre marked utgjøre et område uten indre grenser, der fritt varebytte og fri bevegelighet for tjenester samt etableringsadgang er sikret.
The harmonisation of certain aspects of consumer distance and off-premises contracts is necessary for the promotion of a real consumer internal market striking the right balance between a high level of consumer protection and the competitiveness of enterprises, while ensuring respect for the principle of subsidiarity. 
Harmoniseringen av visse aspekter ved forbrukeravtaler om fjernsalg og forbrukeravtaler inngått utenom faste forretningslokaler er nødvendig for å fremme et virkelig indre marked for forbrukerne, med en riktig balanse mellom et høyt nivå for forbrukervern og foretakenes konkurranseevne, samtidig som det sikres at nærhetsprinsippet blir overholdt.
The cross-border potential of distance selling, which should be one of the main tangible results of the internal market, is not fully exploited. 
Mulighetene ved fjernsalg over landegrensene, som bør være et av de viktigste konkrete tegn for forbrukerne på at det indre marked er gjennomført, er ennå ikke fullt ut utnyttet.
Compared with the significant growth of domestic distance sales over the last few years, the growth in cross-border distance sales has been limited. 
Sammenlignet med den betydelige veksten i innenlandsk fjernsalg i de siste få årene, har veksten i fjernsalg over landegrensene vært begrenset.
This discrepancy is particularly significant for Internet sales for which the potential for further growth is high. 
Dette misforholdet er særlig tydelig for salg over Internett, der muligheten for ytterligere vekst er stor.
The cross-border potential of contracts negotiated away from business premises (direct selling) is constrained by a number of factors including the different national consumer protection rules imposed upon the industry. 
Mulighetene ved salg over landegrensene ved avtaler inngått utenom faste forretningslokaler (direktesalg) blir hindret av en rekke faktorer, herunder de ulike nasjonale forbrukervernbestemmelsene som næringslivet skal overholde.
Compared with the growth of domestic direct selling over the last few years, in particular in the services sector, for instance utilities, the number of consumers using this channel for cross-border purchases has remained flat. 
Sammenlignet med veksten i det innenlandske direktesalget i de siste få årene, særlig i tjenestesektoren, for eksempel forsyningstjenester, er antallet forbrukere som benytter denne kanalen for kjøp over landegrensene, ikke endret.
Responding to increased business opportunities in many Member States, small and medium-sized enterprises (including individual traders) or agents of direct selling companies should be more inclined to seek business opportunities in other Member States, in particular in border regions. 
Som reaksjon på økte forretningsmuligheter i mange medlemsstater bør små og mellomstore bedrifter (herunder individuelle næringsdrivende) eller agenter for foretak som driver direktesalg, være mer tilbøyelige til å søke nye forretningsmuligheter i andre medlemsstater, særlig i grenseområdene.
Therefore the full harmonisation of consumer information and the right of withdrawal in distance and off-premises contracts will contribute to a high level of consumer protection and a better functioning of the business-to-consumer internal market. 
Derfor vil full harmonisering av forbrukeropplysning og angrerett i fjernsalgsavtaler og avtaler inngått utenom faste forretningslokaler bidra til et høyt nivå for forbrukervern og til at det indre marked fungerer bedre i forholdet mellom næringsdrivende og forbrukere.
Certain disparities create significant internal market barriers affecting traders and consumers. 
Visse forskjeller som påvirker både næringsdrivende og forbrukere, skaper betydelige hindringer for det indre marked.
Those disparities increase compliance costs to traders wishing to engage in the cross-border sale of goods or provision of services. 
Disse forskjellene øker kostnadene ved å overholde bestemmelsene for næringsdrivende som ønsker å selge varer eller yte tjenester over landegrensene.
Disproportionate fragmentation also undermines consumer confidence in the internal market. 
Uforholdsmessig fragmentering undergraver også forbrukernes tillit til det indre marked.
Full harmonisation of some key regulatory aspects should considerably increase legal certainty for both consumers and traders. 
Full harmonisering av enkelte viktige aspekter ved regelverket bør i betydelig grad øke rettssikkerheten for både forbrukere og næringsdrivende.
Both consumers and traders should be able to rely on a single regulatory framework based on clearly defined legal concepts regulating certain aspects of business-to-consumer contracts across the Union. 
Både forbrukere og næringsdrivende bør kunne forholde seg til ett enkelt regelverk som bygger på klart definerte juridiske begreper, og som regulerer visse aspekter ved avtaler mellom forbrukere og næringsdrivende i hele Unionen.
The effect of such harmonisation should be to eliminate the barriers stemming from the fragmentation of the rules and to complete the internal market in this area. 
Virkningen av en slik harmonisering bør være at hindringene som følger av den nevnte fragmenteringen av bestemmelsene, fjernes, og det indre marked på dette området fullføres.
Those barriers can only be eliminated by establishing uniform rules at Union level. 
Disse hindringene kan bare fjernes ved å innføre ensartede bestemmelser på unionsplan.
Furthermore consumers should enjoy a high common level of protection across the Union. 
Forbrukerne bør dessuten kunne nyte godt av et høyt felles nivå for forbrukervern i hele Unionen.
The regulatory aspects to be harmonised should only concern contracts concluded between traders and consumers. 
De aspektene ved regelverket som skal harmoniseres, bør bare gjelde avtaler som inngås mellom næringsdrivende og forbrukere.
Therefore, this Directive should not affect national law in the area of contracts relating to employment, contracts relating to succession rights, contracts relating to family law and contracts relating to the incorporation and organisation of companies or partnership agreements. 
Dette direktiv bør derfor ikke påvirke nasjonal lovgivning på området arbeidsavtaler, avtaler om arverett, familierettslige avtaler og avtaler om stiftelse av selskaper og selskapsvedtekter eller partnerskapsavtaler.
This Directive establishes rules on information to be provided for distance contracts, off-premises contracts and contracts other than distance and off-premises contracts. 
Dette direktiv fastsetter bestemmelser om hvilke opplysninger som skal gis for fjernsalgsavtaler, for avtaler inngått utenom faste forretningslokaler og for andre avtaler enn de ovennevnte avtalene.