natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Past crises related to outbreaks of foot-and-mouth disease, the spread of transmissible spongiform encephalopathies such as bovine spongiform encephalopathy (BSE) and the occurrence of dioxins in feedingstuffs have shown the consequences of the improper use of certain animal by-products for public and animal health, the safety of the food and feed chain and consumer confidence. 
Tidligere kriser knyttet til utbrudd av munn- og klovsyke, spredning av overførbar spongiform encefalopati, for eksempel bovin spongiform encefalopati (BSE), og forekomst av dioksiner i fôrvarer, har vist hvilke følger feil bruk av visse animalske biprodukter har for folkehelsen og dyrehelsen, tryggheten i næringsmiddel- og fôrkjeden og forbrukernes tillit.
In addition, such crises may also have a wider adverse impact on society as a whole, by their impact on the socioeconomic situation of the farmers and of the industrial sectors concerned and on consumer confidence in the safety of products of animal origin. 
Slike kriser kan dessuten også ha en mer omfattende negativ innvirkning på samfunnet som helhet som følge av deres innvirkning på den sosioøkonomiske situasjonen for gårdbrukerne og den berørte næringssektoren og på forbrukernes tillit til at produkter av animalsk opprinnelse er trygge.
Disease outbreaks could also have negative consequences for the environment, not only due to the disposal problems posed, but also as regards biodiversity. 
Sykdomsutbrudd kan også ha negative følger for miljøet, ikke bare på grunn av problemer med disponering, men også når det gjelder biologisk mangfold.
Animal by-products arise mainly during the slaughter of animals for human consumption, during the production of products of animal origin such as dairy products, and in the course of the disposal of dead animals and during disease control measures. 
Animalske biprodukter oppstår hovedsakelig under slakting av dyr beregnet på konsum, under framstilling av produkter av animalsk opprinnelse, for eksempel melkeprodukter, og i forbindelse med disponering av døde dyr og ved tiltak i forbindelse med sykdomsbekjempelse.
Regardless of their source, they pose a potential risk to public and animal health and the environment. 
Uansett hva kilden er, innebærer de en mulig risiko for folkehelsen, dyrehelsen og miljøet.
This risk needs to be adequately controlled, either by directing such products towards safe means of disposal or by using them for different purposes, provided that strict conditions are applied which minimise the health risks involved. 
Denne risikoen må kontrolleres på hensiktsmessig måte, enten ved at de berørte produktene disponeres på en sikrere måte, eller ved at de brukes for ulike formål, forutsatt at det skjer på strenge vilkår slik at helserisikoen reduseres mest mulig.
The disposal of all animal by-products is not a realistic option, as it would lead to unsustainable costs and risks for the environment. 
Disponering av alle animalske biprodukter er ikke et realistisk alternativ, ettersom det ville innebære uholdbare kostnader og miljørisikoer.
Conversely, there is a clear interest for all citizens that, provided the health risks are minimised, a wide range of animal by-products are safely used for various applications in a sustainable manner. 
Omvendt er det i alle borgernes interesse at et mangfold av animalske biprodukter brukes på en trygg og holdbar måte for ulike formål, forutsatt at helserisikoene reduseres mest mulig.
A wide range of animal by-products are indeed commonly used in important productive sectors, such as the pharmaceutical, feed and leather industries. 
En rekke animalske biprodukter brukes allment i viktige produksjonssektorer, for eksempel legemiddel-, fôrvare- og lærvareindustrien.
New technologies have widened the possible use of animal by-products or derived products to a large number of productive sectors, in particular for the generation of energy. 
Ny teknologi har utvidet mulighetene for å bruke animalske biprodukter eller avledede produkter til en rekke produksjonssektorer, særlig for energiproduksjon.
However, the use of those new technologies might pose health risks that must also be minimised. 
Anvendelse av ny teknologi kan imidlertid innebære helserisiko som også må reduseres mest mulig.
Community health rules for collection, transport, handling, treatment, transformation, processing, storage, placing on the market, distribution, use or disposal of animal by-products should be laid down in a coherent and comprehensive framework. 
Fellesskapets hygieneregler for innsamling, transport, håndtering, behandling, omforming, bearbeiding, lagring, omsetning, distribusjon, bruk eller disponering av animalske biprodukter bør fastsettes i et sammenhengende og fullstendig regelverk.
Those general rules should be proportionate to the risk to public and animal health which animal by-products pose when they are dealt with by operators at different stages of the chain from collection to their use or disposal. 
Disse allmenne reglene bør stå i forhold til den risikoen for folkehelsen og dyrehelsen som animalske biprodukter innebærer når de håndteres av driftsansvarlige i ulike ledd av kjeden fra innsamling til bruk eller disponering.
The rules should also take into account the risks for the environment posed during those operations. 
I reglene bør det også tas hensyn til den miljørisikoen som disse aktivitetene innebærer.
The Community framework should include health rules on the placing on the market, including intra-Community trade and import, of animal by-products, where appropriate. 
Fellesskapets regelverk bør ved behov omfatte egnede hygieneregler for omsetning, herunder ved handel innenfor Fellesskapet med og import av animalske biprodukter.
In Regulation (EC) No 1774/2002( ), the European Parliament and the Council laid down Community health rules concerning animal by-products not intended for human consumption. 
I forordning (EF) nr. 1774/2002( ) fastsatte Europaparlamentet og Rådet Fellesskapets hygieneregler for animalske biprodukter som ikke er beregnet på konsum.
Based on scientific advice and as an action under the Commission White Paper of 12 January 2000 on Food Safety, that Regulation introduced a set of rules aimed at protecting the safety of the food and feed chain, which is complementary to Community legislation on food and feed. 
Nevnte forordning ble utarbeidet på grunnlag av vitenskapelige råd og som et tiltak i henhold til Kommisjonens hvitbok av 12. januar 2000 om næringsmiddeltrygghet, og innførte et sett av regler som har som formål å sikre tryggheten i næringsmiddel- og fôrkjeden, og som utfyller Fellesskapets regler for næringsmidler og fôrvarer.
Those rules have significantly improved the level of protection in the Community against the risks posed by animal by-products. 
Disse reglene har vesentlig forbedret vernet i Fellesskapet mot risikoen knyttet til animalske biprodukter.
Regulation (EC) No 1774/2002 introduced the classification of animal by-products into three categories according to the degree of risk involved. 
Ved forordning (EF) nr. 1774/2002 ble det innført en klassifisering av animalske biprodukter i tre kategorier avhengig av graden av risiko.
It requires operators to keep animal by-products of different categories separate from each other if they wish to make use of animal by-products which do not pose a significant risk to public or animal health, in particular if such products are derived from material fit for human consumption. 
I henhold til forordningen skal driftsansvarlige holde animalske biprodukter av ulike kategorier atskilt fra hverandre dersom de ønsker å bruke animalske biprodukter som ikke innebærer en betydelig risiko for folkehelsen eller dyrehelsen, særlig dersom disse produktene er framstilt av materiale som er egnet til konsum.
That Regulation also introduced the principle that high-risk material should not be fed to farmed animals, and that material derived from animals is not to be fed to animals of the species from which it is derived. 
Nevnte forordning innførte også prinsippet om at produksjonsdyr ikke skal fôres med høyrisikostoffer, og at dyr ikke skal fôres med materiale fra dyr av samme art.
Pursuant to that Regulation, only material from animals which have undergone veterinary inspection is to enter the feed chain. 
I henhold til nevnte forordning skal bare materiale fra dyr som har gjennomgått veterinærkontroll, inngå i fôrkjeden.
In addition, it lays down rules for processing standards which ensure the reduction of risks. 
I tillegg fastsetter forordningen bestemmelser om bearbeidingskrav som sikrer risikoreduksjon.
Under Article 35(2) of Regulation (EC) No 1774/2002, the Commission is to submit a report to the European Parliament and to the Council on the measures taken by the Member States to ensure compliance with that Regulation. 
I henhold til artikkel 35 nr. 2 i forordning (EF) nr. 1774/2002 skal Kommisjonen framlegge en rapport for Europaparlamentet og Rådet om de tiltak medlemsstatene har truffet for å etterkomme forordningen.
The report is to be accompanied, if appropriate, by legislative proposals. 
Rapporten skal eventuelt følges av forslag til regelverksendringer.
The report was submitted on 21 October 2005 and emphasised that the principles of Regulation (EC) No 1774/2002 should be maintained. 
Rapporten ble framlagt 21. oktober 2005, og det ble understreket at prinsippene i forordning (EF) nr. 1774/2002 fortsatt bør følges.
In addition, it highlighted the areas where amendments to that Regulation were considered necessary, in particular clarifications as regards the applicability of the rules to finished products, the relationship with other Community legislation and the classification of certain material. 
Det ble dessuten pekt på områder der det ble ansett nødvendig å endre nevnte forordning, særlig presisering med hensyn til anvendelsen av reglene på ferdige produkter, forholdet til annet fellesskapsregelverk og klassifiseringen av visse materialer.
The findings of a series of fact-finding missions carried out in the Member States by the Food and Veterinary Office of the Commission (FVO) in 2004 and 2005 support those conclusions. 
Resultatene av en rekke inspeksjoner som Kommisjonens næringsmiddel- og veterinærkontor gjennomførte i medlemsstatene i 2004 og 2005, støtter disse konklusjonene.
According to the FVO, improvements are necessary as regards the traceability of the flow of animal by-products and the effectiveness and harmonisation of official controls. 
Ifølge Næringsmiddel- og veterinærkontoret er det nødvendig å gjøre det lettere å spore flyten av animalske biprodukter, og de offentlige kontrollene bør effektiviseres og harmoniseres.
The Scientific Steering Committee, which was superseded by the European Food Safety Authority (EFSA) in 2002, has adopted a number of opinions concerning animal by-products. 
Styringskomiteen for vitenskapelige spørsmål, som ble erstattet med Den europeiske myndighet for næringsmiddeltrygghet (EFSA) i 2002, har avgitt en rekke uttalelser om animalske biprodukter.
Those opinions demonstrate the need to maintain the main principles of Regulation (EC) No 1774/2002; in particular that animal by-products derived from animals shown not to be fit for human consumption as a result of a health inspection should not enter the feed chain. 
Disse uttalelsene viser at det er behov for å beholde hovedprinsippene i forordning (EF) nr. 1774/2002, særlig prinsippet om at animalske biprodukter fra dyr som ved hygienekontroll har vist seg ikke å være egnet til konsum, ikke bør inngå i fôrkjeden.
However, those animal by-products may be recovered and used for the production of technical or industrial products under specified health conditions. 
Disse animalske biproduktene kan imidlertid på nærmere angitte hygienevilkår gjenvinnes og brukes til framstilling av tekniske eller industrielle produkter.
The conclusions of the Presidency of the Council on the Commission report of 21 October 2005 which were adopted in December 2005, and the subsequent consultations carried out by the Commission, have highlighted that the rules laid down in Regulation (EC) No 1774/2002 should be improved. 
I konklusjonene fra formannskapet i Rådet om Kommisjonens rapport av 21. oktober 2005, som ble vedtatt i desember 2005, og ved Kommisjonens påfølgende samråd, ble det framhevet at bestemmelsene i forordning (EF) nr. 1774/2002 bør forbedres.
The chief objectives of the rules on animal by-products, namely the control of risks to public and animal health and the protection of the safety of the food and feed chain, should be clearly laid down. 
Hovedmålene for bestemmelsene om animalske biprodukter, som er å kontrollere risikoen for folkehelsen og dyrehelsen og å sikre trygghet i næringsmiddel- og fôrkjeden, bør fastsettes på en tydelig måte.
The provisions of this Regulation should permit the achievement of those objectives. 
Bestemmelsene i denne forordning bør gjøre det mulig å nå disse målene.
The rules on animal by-products laid down in this Regulation should apply to products that may not be used for human consumption under Community legislation, in particular where they do not comply with food hygiene legislation or where they may not be placed on the market as food since they are unsafe either because they are injurious to health or unfit for human consumption (animal by-products ‘by law’). 
Bestemmelsene om animalske biprodukter som fastsettes i denne forordning, bør få anvendelse på produkter som ikke kan brukes til konsum i henhold til Fellesskapets regelverk, særlig når de ikke overholder reglene for næringsmiddelhygiene eller når de ikke kan bringes i omsetning som næringsmiddel ettersom de er utrygge, enten fordi de er helseskadelige eller fordi de er uegnet til konsum (animalske biprodukter i henhold til lovgivningen).
Those rules should, however, also apply to products of animal origin which do comply with certain rules regarding their possible use for human consumption, or which are raw materials for the production of products for human consumption, even if they are eventually destined for other purposes (animal by-products ‘by choice’). 
Disse bestemmelsene bør også få anvendelse på produkter av animalsk opprinnelse som ikke overholder visse bestemmelser med hensyn til eventuelt konsum, eller som er råstoffer til framstilling av produkter for konsum, selv om de til slutt skal brukes for andre formål (animalske biprodukter «ved valg»).
In addition, in order to prevent risks arising from wild animals, bodies or parts of bodies of such animals suspected of being infected with a transmissible disease should be subject to the rules laid down in this Regulation. 
For å hindre risiko knyttet til ville dyr, bør også kropper eller deler av kroppene til slike dyr, som mistenkes for å være infisert med en smittsom sykdom, være omfattet av bestemmelsene i denne forordning.
This inclusion should not imply an obligation to collect and dispose of bodies of wild animals that have died or that are hunted in their natural habitat. 
Dette bør imidlertid ikke innebære en forpliktelse til å samle inn og disponere kroppene til ville dyr som har dødd eller er avlivet i sitt habitat.
If good hunting practices are observed, intestines and other body parts of wild game may be disposed of safely on site. 
Dersom god jaktpraksis følges, kan tarmer og andre kroppsdeler fra viltlevende vilt disponeres på en sikker måte på stedet.
Such practices for the mitigation of risks are well-established in Member States and are in some cases based on cultural traditions or on national legislation which regulates the activities of hunters. 
Medlemsstatene har godt innarbeidede rutiner for risikoreduksjon, som i noen tilfeller bygger på kulturtradisjoner eller nasjonal lovgivning som regulerer jegeres virksomhet
Community legislation, in particular Regulation (EC) No 853/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 laying down specific hygiene rules for food of animal origin( ), lays down rules for handling of meat and animal by-products from wild game. 
I Fellesskapets regelverk, særlig europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 853/2004 av 29. april 2004 om fastsettelse av særlige hygieneregler for næringsmidler av animalsk opprinnelse( ), er det fastsatt bestemmelser om behandling av kjøtt og animalske biprodukter fra viltlevende vilt.
Those rules also place the responsibility for the prevention of risks on trained persons such as hunters. 
Disse bestemmelsene legger også ansvaret for å hindre risiko på personer som har fått opplæring, for eksempel jegere.
In view of the potential risks for the food chain, animal by-products from killed wild game should only be subject to this Regulation in so far as food hygiene legislation applies to the placing on the market of such game and involves operations carried out by game-handling establishments. 
På grunn av den mulige risikoen for næringsmiddelkjeden, bør animalske biprodukter fra felt viltlevende vilt være omfattet av denne forordning bare i det omfang hygieneregler for næringsmidler får anvendelse på omsetning av slikt vilt og berører aktiviteter som utføres i viltbehandlingsanlegg.
In addition, animal by-products for the preparation of game trophies should be covered by this Regulation in order to prevent animal health risks arising from such by-products. 
I tillegg bør animalske biprodukter som brukes til preparering av jakttrofeer, være omfattet av denne forordning for å hindre at det oppstår risiko for dyrehelsen som følge av slike biprodukter.
The rules laid down in this Regulation should apply to animal by-products derived from aquatic animals, other than material from vessels operating under Community food hygiene legislation. 
Bestemmelsene i denne forordning bør få anvendelse på animalske biprodukter framstilt av vanndyr, unntatt materiale fra fartøyer som omfattes av Fellesskapets regelverk for næringsmiddelhygiene.
However, risk-proportionate measures should be adopted as regards the handling and disposal of material which arises on board fishing vessels from the evisceration of fish and which shows signs of disease. 
Det bør imidlertid vedtas tiltak som står i forhold til risikoen knyttet til håndtering og disponering av materiale som oppstår ved rensing om bord på fiskefartøyer av fisk som viser tegn på sykdom.
Such measures for the implementation of this Regulation should be adopted on the basis of a risk assessment carried out by the appropriate scientific institution in view of the available evidence regarding the effectiveness of certain measures to combat the spread of diseases communicable to humans, in particular of certain parasites. 
Slike gjennomføringstiltak for forordningen bør vedtas på grunnlag av en risikovurdering foretatt av en egnet vitenskapelig institusjon i lys av tilgjengelig dokumentasjon av hvor effektive visse tiltak er for å bekjempe spredning av sykdommer som kan overføres til mennesker, særlig av visse parasitter.
Due to the limited risks arising from materials used as raw pet food on farm or supplied to end users by food businesses, certain activities related to such raw pet food should not be covered by the rules laid down in this Regulation. 
På grunn av den begrensede risikoen som er knyttet til materialer som brukes som rått fôr til kjæledyr ved en driftsenhet eller leveres til sluttbrukerne av næringsmiddelforetak, bør visse virksomheter knyttet til slikt rått fôr til kjæledyr ikke være omfattet av bestemmelsene i denne forordning.
It is appropriate to clarify in this Regulation which animals are to be classified as pet animals, so that by-products derived from such animals are not used in feed for farmed animals. 
Det bør i denne forordning fastsettes hvilke dyr som skal klassifiseres som kjæledyr, slik at biprodukter fra slike dyr ikke brukes i fôr til produksjonsdyr.
In particular, animals kept for purposes other than farming, such as for companionship, should be classified as pet animals. 
Særlig bør dyr som brukes for andre formål enn produksjon, for eksempel for selskapets skyld, klassifiseres som kjæledyr.
For the sake of consistency of Community legislation, certain definitions set out in Regulation (EC) No 999/2001 of the European Parliament and of the Council of 22 May 2001 laying down rules for the prevention, control and eradication of certain transmissible spongiform encephalopathies( ) and in Directive 2008/98/EC of the European Parliament and of the Council of 19 November 2008 on waste( ) should be used in this Regulation. 
Av hensyn til sammenhengen i Fellesskapets regelverk bør visse definisjoner fastsatt i europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 999/2001 av 22. mai 2001 om fastsettelse av regler for å hindre, bekjempe og utrydde visse typer overførbar spongiform encefalopati( ) og i europaparlaments- og rådsdirektiv 2008/98/EF av 19. november 2008 om avfall( ) anvendes i denne forordning.
The reference to Council Directive 86/609/EEC of 24 November 1986 on the approximation of laws, regulations and administrative provisions of the Member States regarding the protection of animals used for experimental and other scientific purposes( ) should be clarified. 
Henvisningen til rådsdirektiv 86/609/EØF av 24. november 1986 om tilnærming av medlemsstatenes lover og forskrifter om vern av forsøksdyr og dyr til andre vitenskapelige formål( ) bør gjøres tydeligere.
OJ L 147, 31.5.2001, p. 1. 
EFT L 147 av 31.5.2002, s. 1.
For the sake of consistency of Community legislation, the definition of ‘aquatic animal’ as laid down in Council Directive 2006/88/EC of 24 October 2006 on animal health requirements for aquaculture animals and products thereof, and on the prevention and control of certain diseases in aquatic animals( ) should be used in this Regulation. 
Av hensyn til sammenhengen i Fellesskapets regelverk bør definisjonen av «vanndyr» som er fastsatt i rådsdirektiv 2006/88/EF av 24. oktober 2006 om dyrehelsekrav til akvakulturdyr og produkter av disse, og om forebygging og bekjempelse av visse sykdommer hos vanndyr( ), anvendes i denne forordning.
At the same time, aquatic invertebrates which are not covered by that definition and which pose no risk of disease transmission should be subject to the same requirements as aquatic animals. 
Samtidig bør virvelløse dyr som lever i vann, som ikke omfattes av nevnte definisjon og som ikke innebærer noen risiko for sykdomsoverføring, være omfattet av samme krav som vanndyr.
Council Directive 1999/31/EC of 26 April 1999 on the landfill of waste( ) specifies the conditions for the issuing of a permit for a landfill. 
I rådsdirektiv 1999/31/EF av 26. april 1999 om deponering av avfall( ) fastsettes vilkårene for utstedelse av tillatelse til drift av fyllplasser.
This Regulation should provide for the disposal of animal by-products on landfills for which such a permit has been issued. 
I denne forordning bør det fastsettes at animalske biprodukter skal disponeres på fyllplasser som det er utstedt en slik tillatelse for.
The primary responsibility for carrying out operations in accordance with this Regulation should rest with operators. 
Hovedansvaret for å utføre aktiviteter i henhold til denne forordning bør ligge hos de driftsansvarlige.
At the same time, the public interest in preventing risks to public and animal health requires that a collection and disposal system is in place to ensure the safe use or the safe disposal of animal by-products which may not be used, or which are not used for economic reasons. 
Samtidig er det i allmennhetens interesse at risiko for folkehelsen og dyrehelsen hindres, noe som forutsetter at det finnes et system for innsamling og disponering som sikrer en sikker bruk eller sikker disponering av animalske biprodukter som ikke kan brukes, eller som ikke brukes av økonomiske grunner.
The scope of the collection and disposal system should take into account the actual amount of animal by-products which accrue in the particular Member State. 
Innsamlings- og disponeringssystemets omfang bør stå i forhold til den faktiske mengden av animalske biprodukter som oppstår i den enkelte medlemsstat.