natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission is invited to examine the need and the possibilities to amend the information and disclosure requirements applicable in cases of control over non-listed companies or issuers set out in this Directive on a general level, regardless of the type of investor. 
Kommisjonen oppfordres til å undersøke behovet og mulighetene for å endre opplysningskravene og opplysningsplikten fastsatt i dette direktiv, som får anvendelse i de tilfeller det foreligger kontroll over unoterte selskaper eller utstedere generelt, uansett type investor.
Where an AIFM manages one or more AIFs which acquire control over a non-listed company, the AIFM should provide the competent authorities of its home Member State with information on the financing of the acquisition. 
Når en forvalter forvalter et eller flere AIF-er som oppnår kontroll over et unotert selskap, skal forvalteren gi vedkommende myndigheter i sin hjemstat opplysninger om hvordan oppkjøpet er finansiert.
That obligation to provide information on financing should also apply when an AIFM manages AIFs which acquire control over an issuer of shares admitted to trading on a regulated market. 
Denne plikten til å opplyse om finansiering skal også gjelde når en forvalter forvalter AIF-er som oppnår kontroll over en utsteder av aksjer som er opptatt til notering på et regulert marked.
Where an AIFM manages one or more AIFs which acquire control over a non-listed company or an issuer, the AIFM should, for a period of 24 months following the acquisition of control of the company by the AIFs, first, not be allowed to facilitate, support or instruct any distribution, capital reduction, share redemption and/or acquisition of own shares by the company in accordance with this Directive; second, in so far as the AIFM is authorised to vote on behalf of the AIFs at the meetings of governing bodies of the company, not vote in favour of a distribution, capital reduction, share redemption and/or acquisition of own shares by the company in accordance with this Directive; and third, in any event, use its best efforts to prevent distributions, capital reductions, share redemptions and/or the acquisition of own shares by the company in accordance with this Directive. 
Når en forvalter forvalter et eller flere AIF-er som oppnår kontroll over et unotert selskap eller en utsteder, bør denne forvalteren i en periode på 24 måneder etter at AIF-et har fått kontrollen over selskapet, for det første ikke ha tillatelse til å legge til rette for, støtte eller gi instrukser om utdeling, kapitalnedsettelse, innløsning av aksjer og/eller kjøp av egne aksjer i samsvar med dette direktiv og, for det andre, i den grad forvalteren har rett til å stemme på vegne av AIF-ene på møtene i selskapets styrende organer, ikke stemme for utdeling, kapitalnedsettelse, innløsning av aksjer og/eller kjøp av egne aksjer i samsvar med dette direktiv og, for det tredje, under alle omstendigheter gjøre sitt ytterste for å hindre utdelinger, kapitalnedsettelse, innløsning av aksjer og/eller kjøp av egne aksjer i samsvar med dette direktiv.
When transposing this Directive into national law, the Member States should take into account the regulatory purpose of the provisions of Section 2 of Chapter V of this Directive and take due account in this context of the need for a level playing field between EU AIFs and non-EU AIFs when acquiring control in companies established in the Union. 
Når dette direktiv innarbeides i nasjonal lovgivning, bør medlemsstatene ta hensyn til det regulerende formålet med bestemmelsene i kapittel V avsnitt 2 i dette direktiv og i den forbindelse ta behørig hensyn til behovet for like konkurransevilkår mellom AIF-er basert i Unionen og AIF-er basert i en tredjestat når de tar kontroll over selskaper som er etablert i Unionen.
The notification and disclosure requirements and the specific safeguards against asset stripping in the case of control over a non-listed company or an issuer should be subject to a general exception for control over small and medium-sized enterprises and special purpose vehicles with the purpose of purchasing, holding or administrating real estate. 
Et generelt unntak fra melde- og opplysningsplikten og de særlige beskyttelsestiltakene mot tømming av selskaper for aktiva i tilfelle av kontroll over et unotert selskap eller en utsteder, bør gjelde for kontroll over små og mellomstore bedrifter og over spesialforetak (SPV) hvis formål er å erverve, besitte eller forvalte fast eiendom.
Further, those requirements do not aim at making public proprietary information which would put the AIFM at a disadvantage vis-à-vis potential competitors such as sovereign wealth funds or competitors that may want to put the target company out of business by using the information to their advantage. 
Disse kravene har heller ikke til formål å offentliggjøre fortrolige opplysninger som ville sette forvalteren i en ugunstig situasjon i forhold til potensielle konkurrenter som statlige fond eller konkurrenter som måtte ønske å utkonkurrere målselskapet ved å utnytte opplysningene til egen fordel.
The obligations to notify and disclose information should therefore apply subject to the conditions and restrictions relating to confidential information set out in Directive 2002/14/EC of the European Parliament and of the Council of 11 March 2002 establishing a general framework for informing and consulting employees in the European Community( ) and without prejudice to Directives 2004/25/EC and 2004/109/EC. 
Derfor bør melde- og opplysningsplikten gjelde med forbehold for vilkårene og begrensningene vedrørende fortrolige opplysninger omhandlet i europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/14/EF av 11. mars 2002 om fastsettelse av en generell ramme for opplysninger til og konsultasjon med arbeidstakere i Det europeiske fellesskap( ) og uten at dette berører direktiv 2004/25/EF og 2004/109/EF.
This means that Member States should provide that within the limits and conditions laid down by national law the employees’ representatives, and anyone assisting them, are not authorised to reveal to employees and to third parties any information affecting the legitimate interests of the company that has expressly been provided to them in confidence. 
Dette betyr at medlemsstatene, innenfor rammen av begrensningene og vilkårene fastsatt i nasjonal lovgivning, bør foreskrive at arbeidstakerrepresentantene, samt enhver som bistår disse, ikke har lov til å videreformidle opplysninger som berører selskapets rettmessige interesser, og som uttrykkelig er gitt dem i fortrolighet, til arbeidstakere eller tredjemann.
Member States should, however, be able to authorise the employees’ representatives and anyone assisting them to pass on confidential information to employees and to third parties bound by an obligation of confidentiality. 
Medlemsstatene bør imidlertid kunne godkjenne arbeidstakerrepresentantene og enhver som bistår dem, slik at de kan videreformidle fortrolige opplysninger til arbeidstakere og tredjemenn som er underlagt taushetsplikt.
Member States should provide that the relevant AIFMs do not request the communication of information by the board of directors to the employees’ representatives or, where there are none, the employees themselves, when the nature of that information is such that, according to objective criteria, it would seriously harm the functioning of the company concerned or would be prejudicial to it. 
Medlemsstatene bør fastsette at de berørte forvalterne ikke bør anmode styret om å videreformidle opplysninger til arbeidstakerrepresentantene eller, dersom slike ikke finnes, arbeidstakerne selv, når disse opplysninger er av en slik art at den i henhold til objektive kriterier ville være til alvorlig skade for selskapet eller deres virksomhet.
The notification and disclosure requirements and the specific safeguards against asset stripping should also apply without prejudice to any stricter rules adopted by Member States. 
Melde- og opplysningsplikten og de særlige beskyttelsestiltakene mot tømming av selskap for aktiva bør videre få anvendelse med forbehold for strengere regler som medlemsstatene måtte vedta.
This Directive also lays down the conditions subject to which EU AIFMs may market the units or shares of EU AIFs to professional investors in the Union. 
Dette direktiv fastsetter også de vilkår som forvaltere basert i Unionen omfattes av, når de markedsfører andeler eller aksjer i AIF-er basert i Unionen til profesjonelle investorer i Unionen.
Such marketing by EU AIFMs should be allowed only in so far as the AIFM complies with this Directive and the marketing occurs with a passport, without prejudice to the marketing of AIFs by AIFMs falling below the thresholds provided for in this Directive. 
Forvaltere basert i Unionen bør ha tillatelse til å utføre slik markedsføring bare dersom forvalteren overholder dette direktiv og markedsføringen skjer med et markedsføringspass, uten at dette berører forvalternes markedsføring av AIF-er som ligger under terskelverdiene fastsatt i dette direktiv.
It should be possible for Member States to allow marketing of AIFs by AIFMs falling below those thresholds subject to national provisions. 
Medlemsstatene bør kunne tillate at forvaltere markedsfører AIF-er som faller under disse terskelverdier, med forbehold for nasjonale bestemmelser.
It should be possible for units or shares of an AIF to be listed on a regulated market in the Union, or offered or placed by third parties acting on behalf of the AIFM, in a particular Member State only if the AIFM which manages the AIF is itself permitted to market the units or shares of the AIF in that Member State. 
Andeler eller aksjer i et AIF bør kunne bli notert på et regulert marked i Unionen, eller tilbys eller plasseres av tredjemenn som handler på vegne av forvalteren i en gitt medlemsstat, bare dersom forvalteren som forvalter AIF-et, selv har tillatelse til å markedsføre andelene eller aksjene i AIF-et i denne medlemsstaten.
In addition, other national and Union law, such as Directive 2003/71/EC of the European Parliament and of the Council of 4 November 2003 on the prospectus to be published when securities are offered to the public or admitted to trading( ) and Directive 2004/39/EC, may also regulate the distribution of AIFs to investors in the Union. 
Dessuten kan annen nasjonal lovgivning og unionsretten, som europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/71/EF av 4. november 2003 om det prospekt som skal offentliggjøres når verdipapirer legges ut til offentlig tegning eller opptas til notering( ), og direktiv 2004/39/EF, også regulere distribusjonen av AIF-er til investorer i Unionen.
Many EU AIFMs currently manage non-EU AIFs. 
Mange forvaltere basert i Unionen forvalter for tiden AIF-er basert i en tredjestat.
It is appropriate to allow authorised EU AIFMs to manage non-EU AIFs without marketing them in the Union without imposing on them the strict depositary requirements and the requirements relating to the annual report provided for in this Directive, as those requirements have been included for the protection of Union investors. 
Det er hensiktsmessig å tillate godkjente forvaltere basert i Unionen å forvalte AIF-er basert i en tredjestat som ikke markedsføres i Unionen, uten å pålegge dem de strenge depositarkravene og kravene til årsrapport som er fastsatt i dette direktiv, ettersom disse kravene er tatt med for å beskytte investorer i Unionen.
After the entry into force of a delegated act adopted by the Commission in this regard, which will, in principle, taking into account the advice provided by ESMA, occur 2 years after the deadline for transposition of this Directive, authorised EU AIFMs intending to market non-EU AIFs to professional investors in their home Member State and/or in other Member States should be allowed to do so with a passport in so far as they comply with this Directive. 
Etter ikrafttredelsen av en delegert rettsakt vedtatt av Kommisjonen i denne forbindelse, som i prinsippet, i betraktning av ESMAs råd, skal inntreffe to år etter fristen for innarbeiding av dette direktiv, bør godkjente forvaltere basert i Unionen som har til hensikt å markedsføre AIF-er basert i en tredjestat til profesjonelle investorer i sin hjemstat og/eller i andre medlemsstater, ha tillatelse til å gjøre dette med et markedsføringspass under forutsetning av at de overholder dette direktiv.
That right should be subject to notification procedures and conditions in relation to the third country of the non-EU AIF. 
Denne retten bør være underlagt en fellesskapsframgangsmåte for melding og vilkårene knyttet til tredjestaten for AIF-et basert i en tredjestat.
During a transitional period, which will, in principle, taking into account ESMA’s advice, be brought to an end by means of a delegated act 3 years after the establishment of the passport for non-EU AIFMs, EU AIFMs intending to market non-EU AIFs in certain Member States, but without a passport, should also be permitted to do so by the relevant Member States, but only in so far as they comply with this Directive with the exception of the depositary requirements. 
I en overgangsperiode som i prinsippet, samtidig som det tas hensyn til ESMAs råd, bringes til opphør gjennom en delegert rettsakt tre år etter innføringen av markedsføringspasset for forvaltere basert i en tredjestat, bør forvaltere basert i Unionen som har til hensikt å markedsføre AIF-er basert i en tredjestat i visse medlemsstater, men uten et markedsføringspass, også kunne få tillatelse til å gjøre dette av de berørte medlemsstatene, men bare dersom de overholder dette direktiv med unntak av depositarkravene.
Such EU AIFMs should, however, ensure that one or more entities are appointed to carry out the duties of the depositary. 
Slike forvaltere basert i Unionen bør imidlertid sikre at et eller flere foretak utpekes til å utføre depositarens oppgaver.
In addition, appropriate cooperation arrangements for the purpose of systemic risk oversight and in line with international standards should be in place between the competent authorities of the home Member State of the AIFM and the supervisory authorities of the third country where the non-EU AIF is established in order to ensure an efficient exchange of information that allows the competent authorities of the home Member State of the AIFM to carry out their duties in accordance with this Directive. 
Videre bør passende samarbeidsordninger med sikte på å føre tilsyn med systemrisiko og som er i tråd med internasjonale standarder, etableres mellom vedkommende myndigheter i forvalterens hjemstat og tilsynsmyndighetene i den tredjestat der AIF-et er etablert, med sikte på å sikre en effektiv utveksling av opplysninger som gjør det mulig for vedkommende myndigheter i forvalterens hjemstat å utføre oppgavene sine i samsvar med dette direktiv.
The cooperation arrangements should not be used as a barrier to impede non-EU AIFs from being marketed in a Member State. 
Samarbeidsordningene bør ikke brukes som et hinder mot markedsføring av AIF-er basert i en tredjestat i en medlemsstat.
Further, the third country where the non-EU AIF is established should not be listed as a Non-Cooperative Country and Territory by the Financial Action Task Force on anti-money laundering and terrorist financing (FATF). 
Den tredjestat der AIF-et er etablert, bør dessuten ikke være oppført som et ikke-samarbeidsvillig land og territorium av Den internasjonale innsatsgruppen for finansielle tiltak til bekjempelse av hvitvasking av penger og finansiering av terrorisme (FATF).
After the entry into force of a delegated act adopted by the Commission in that regard, which will, in principle, taking into account advice given by ESMA, occur 2 years after the deadline for transposition of this Directive, a basic principle of this Directive should be that a non-EU AIFM is to benefit from the rights conferred under this Directive, such as to market units or shares of AIFs throughout the Union with a passport, subject to its compliance with this Directive. 
Etter ikrafttredelsen av en delegert rettsakt vedtatt av Kommisjonen i denne forbindelse, som i prinsippet, i betraktning av ESMAs råd, skal inntreffe to år etter fristen for innarbeiding av dette direktiv, bør et grunnleggende prinsipp i dette direktiv være at en forvalter basert i en tredjestat skal kunne dra fordel av de rettigheter som følger av dette direktiv, som å markedsføre andeler eller aksjer i AIF-er i hele Unionen med et markedsføringspass, under forutsetning av at den overholder dette direktiv.
This should ensure a level playing field between EU and non-EU AIFMs. 
Dette bør sikre like konkurransevilkår for forvaltere basert i Unionen og forvaltere basert i en tredjestat.
This Directive therefore provides for an authorisation applicable to non-EU AIFMs which will become applicable after the entry into force of the delegated act adopted by the Commission in this regard. 
Dette direktiv fastsetter derfor at forvaltere basert i en tredjestat kan få godkjenning i henhold til dette direktiv, som vil få anvendelse etter ikrafttredelsen av den delegerte rettsakt vedtatt av Kommisjonen i denne forbindelse.
To ensure that such compliance is enforced, the competent authorities of a Member State should enforce compliance with this Directive. 
For å sikre at slik overholdelse håndheves, bør medlemsstatenes vedkommende myndigheter håndheve overholdelsen av dette direktiv.
For such non-EU AIFMs the competent supervisory authorities should be the competent authorities of the Member State of reference, as defined in this Directive. 
For slike forvaltere basert i en tredjestat skal vedkommende tilsynsmyndigheter være vedkommende myndigheter i referansemedlemsstaten, slik denne defineres i dette direktiv.
Therefore, where a non-EU AIFM intends to manage EU AIFs and/or market AIFs in the Union with a passport, it should also be required to comply with this Directive, so that it is subject to the same obligations as EU AIFMs. 
Når en forvalter basert i en tredjestat har til hensikt å forvalte AIF-er basert i Unionen og/eller markedsføre AIF-er i Unionen med et markedsføringspass, bør den derfor også pålegges å overholde dette direktiv, slik at den omfattes av de samme forpliktelsene som forvaltere basert i Unionen.
In very exceptional circumstances, if and to the extent compliance with a provision of this Directive is incompatible with compliance with the law to which the non-EU AIFM or the non-EU AIF marketed in the Union is subject, it should be possible for the non-EU AIFM to be exempted from compliance with the relevant provision of this Directive if it can demonstrate that: 
I unntakstilfeller, dersom og i den grad overholdelse av en bestemmelse i dette direktiv er uforenlig med overholdelse av lovgivningen som forvaltere basert i en tredjestat eller AIF-et basert i en tredjestat som markedsføres i Unionen er underlagt, bør forvalteren basert i en tredjestat kunne unntas fra plikten til å overholde den berørte bestemmelsen i dette direktiv dersom den kan godtgjøre
it is impossible to combine compliance with a provision of this Directive with compliance with a mandatory provision in the law to which the non-EU AIFM or the non- EU AIF marketed in the Union is subject; the law to which the non-EU AIFM or the non-EU AIF is subject provides for an equivalent rule having the same regulatory purpose and offering the same level of protection to the investors of the relevant AIF; and the non-EU AIFM or the non-EU AIF complies with that equivalent rule. 
at det er umulig å forene overholdelse av en bestemmelse i dette direktiv med overholdelse av en obligatorisk bestemmelse i den lovgivningen som forvalteren basert i en tredjestat eller AIF-et basert i en tredjestat som markedsføres i Unionen, er underlagt, at den lovgivningen som forvalteren basert i en tredjestat eller AIF-et basert i en tredjestat er underlagt, fastsetter en tilsvarende regel som har samme regulerende formål og gir samme vernenivå for investorene i det berørte AIF-et, og at forvalteren basert i en tredjestat eller AIF-et basert i en tredjestat overholder den tilsvarende regelen.
Further, a non-EU AIFM intending to manage EU AIFs and/or market AIFs in the Union with a passport should comply with a specific authorisation procedure and certain specific requirements concerning the third country of the non-EU AIFM and, as appropriate, the third country of the non-EU AIF should be satisfied. 
En forvalter basert i en tredjestat som har til hensikt å forvalte AIF-er basert i Unionen og/eller markedsføre AIF-er i Unionen med et markedsføringspass, bør dessuten overholde en særlig framgangsmåte for godkjenning, og visse særlige krav vedrørende tredjestaten som forvalteren og/eller AIF-et er basert i, bør oppfylles.
ESMA should provide advice on the determination of the Member State of reference, and, where relevant, the exemption as regards compatibility with an equivalent rule. 
ESMA bør gi råd om hvordan referansemedlemsstaten skal bestemmes og, der det er relevant, om unntak når det gjelder forenlighet med en tilsvarende regel.
Specific requirements for the exchange of information between the competent authorities of the Member State of reference and the competent authorities of the host Member States of the AIFM should apply. 
Særlige krav til utveksling av opplysninger mellom vedkommende myndigheter i referansemedlemsstaten og vedkommende myndigheter i forvalterens vertsstat bør gjelde.
Further, the mediation procedure provided for in Article 19 of Regulation (EU) No 1095/2010 should apply in case of disagreement between competent authorities of Member States on the determination of the Member State of reference, the application of the exemption in case of incompatibility between compliance with this Directive and compliance with equivalent rules of a third country, and the assessment regarding the fulfilment of the specific requirements concerning the third country of the non-EU AIFM and, as appropriate, the third country of the non-EU AIF. 
Meklingsframgangsmåten fastsatt i artikkel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010 bør dessuten få anvendelse dersom medlemsstatenes vedkommende myndigheter er uenige om hvordan referansemedlemsstaten skal bestemmes, anvendelsen av unntaket i tilfelle av uforenlighet mellom overholdelse av dette direktiv og overholdelse av tilsvarende regler i en tredjestat, og vurderingen av hvorvidt de særlige kravene vedrørende tredjestaten der forvalteren og/eller AIF-et er basert, er oppfylt.
ESMA should, on an annual basis, conduct a peer review analysis of the supervisory activities of the competent authorities in relation to the authorisation and the supervision of non-EU AIFMs, to further enhance consistency in supervisory outcomes, in accordance with Article 30 of Regulation (EU) No 1095/2010. 
ESMA bør hvert år gjennomføre en fagfellevurdering av vedkommende myndigheters tilsynsvirksomhet når det gjelder godkjenning av og tilsyn med forvaltere basert i en tredjestat, med sikte på å styrke det innbyrdes samsvaret mellom tilsynsresultater, i samsvar med artikkel 30 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
During a transitional period which will, in principle, taking into account ESMA’s advice, be brought to an end by means of a delegated act 3 years after the establishment of the passport for non-EU AIFMs, a non-EU AIFM intending to market AIFs in certain Member States only and without such a passport should also be permitted to do so by the relevant Member States, but only in so far as certain minimum conditions are met. 
I en overgangsperiode som i prinsippet, i betraktning av ESMAs råd, bringes til opphør gjennom en delegert rettsakt tre år etter innføringen av markedsføringspasset for forvaltere basert i en tredjestat, bør en forvalter basert i en tredjestat som har til hensikt å markedsføre AIF-er bare i visse medlemsstater og uten et slikt markedsføringspass, også kunne få tillatelse til å gjøre dette av de berørte medlemsstater, men bare dersom visse minstevilkår er oppfylt.
Those non-EU AIFMs should be subject at least to rules similar to those applicable to EU AIFMs managing EU AIFs with respect to the disclosure to investors. 
Disse forvalterne basert i en tredjestat bør i det minste omfattes av regler som tilsvarer dem som gjelder forvaltere basert i Unionen som forvalter AIF-er basert i Unionen med hensyn til opplysninger til investorer.