natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, the creditor should not be obliged to give such information when this is prohibited by other Community legislation, for example legislation on money laundering or the financing of terrorism. 
Kredittgiveren bør imidlertid ikke være forpliktet til å gi slik informasjon i tilfeller der dette er forbudt i henhold til annet fellesskapsregelverk, for eksempel regler for hvitvasking av penger eller finansiering av terrorisme.
Furthermore, such information should not be given if this would be contrary to objectives of public policy or public security, such as the prevention, investigation, detection or prosecution of criminal offences. 
Videre bør slike opplysninger ikke gis dersom dette er i strid med offentlig orden eller offentlig sikkerhet, som forebygging, etterforskning, avsløring eller rettslig forfølging av straffbare forhold.
This Directive does not regulate contract law issues related to the validity of credit agreements. 
Dette direktiv regulerer ikke avtalerettslige spørsmål knyttet til gyldigheten av kredittavtaler.
Therefore, in that area, the Member States may maintain or introduce national provisions which are in conformity with Community law. 
Medlemsstatene kan derfor på nevnte område beholde eller innføre nasjonale bestemmelser som er i samsvar med fellesskapsretten.
Member States may regulate the legal regime governing the offer to conclude the credit agreement, in particular when it is to be given and the period during which it is to be binding on the creditor. 
Medlemsstatene kan regulere den rettslige ordningen for tilbudet om å inngå kredittavtalen, særlig når det skal gis og i hvilket tidsrom det skal være bindende for kredittgiveren.
If such an offer is made at the same time as the pre-contractual information provided for by this Directive is given, it should, like any additional information the creditor may wish to give to the consumer, be provided in a separate document which may be annexed to the Standard European Consumer Credit Information. 
Dersom et slikt tilbud gis samtidig med de opplysningene som skal gis før avtalen inngås, og som fastsettes ved dette direktiv, bør det i likhet med alle andre tilleggsopplysninger kredittgiveren måtte ønske å gi forbrukeren, gis i et separat dokument som kan vedlegges de standardiserte europeiske opplysningene om forbrukerkreditt.
In order to enable the consumer to know his rights and obligations under the credit agreement, it should contain all necessary information in a clear and concise manner. 
For at forbrukeren skal kjenne sine rettigheter og plikter i henhold til kredittavtalen, bør avtalen inneholde alle nødvendige opplysninger på en klar og kortfattet måte.
In order to ensure full transparency, the consumer should be provided with information concerning the borrowing rate, both at a pre-contractual stage and when the credit agreement is concluded. 
For å sikre full åpenhet bør forbrukeren få opplysninger om lånerenten, både før avtaleinngåelsen og når avtalen inngås.
During the contractual relationship, the consumer should further be informed of changes to the variable borrowing rate and changes to the payments caused thereby. 
I løpet av avtaleforholdet bør forbrukeren videre underrettes om endringer i den variable lånerenten og betalingsendringer som dette fører til.
This is without prejudice to provisions of national law not related to consumer information which lay down conditions for, or prescribe the consequences of, changes, other than changes concerning payments, in borrowing rates and other economic conditions governing the credit, for instance rules providing that the creditor may change the borrowing rate only where there is a valid reason for such change or that the consumer may terminate the contract should there be a change in the borrowing rate or in some other economic condition concerning the credit. 
Dette berører ikke bestemmelser i nasjonal lovgivning som ikke er knyttet til forbrukeropplysning, og som fastsetter vilkårene for eller følgene av endringer, bortsett fra endringer som gjelder betalingene, av lånerenter og andre økonomiske vilkår for kreditten, for eksempel regler om at kredittgiveren kan endre lånerenten bare når det er en gyldig grunn til en slik endring, eller at forbrukeren kan heve avtalen dersom det skjer en endring i lånerenten eller i andre økonomiske vilkår for kreditten.
The contracting parties should have the right to effect a standard termination of an open-end credit agreement. 
Avtalepartene bør ha rett til å heve en tidsubegrenset kredittavtale på standardvilkår.
In addition, if agreed in the credit agreement, the creditor should have the right to suspend the consumer's right to draw down on an open-end credit agreement for objectively justified reasons. 
Dersom det er fastsatt i kredittavtalen, bør kredittgiveren dessuten ha rett til å suspendere forbrukerens rett til å utnytte en kredittmulighet i henhold til en tidsubegrenset kredittavtale ut fra objektivt begrunnede hensyn.
Such reasons may include, for instance, suspicion of an unauthorised or fraudulent use of the credit or a significantly increased risk of the consumer being unable to fulfil his obligation to repay the credit. 
Slike grunner kan for eksempel være mistanke om ikke-godkjent eller bedragersk bruk av kreditten eller en betydelig økt risiko for at forbrukeren ikke vil kunne oppfylle sin plikt til å tilbakebetale kreditten.
This Directive does not affect national law in the area of contract law regulating the rights of the contracting parties to terminate the credit agreement on the basis of a breach of contract. 
Dette direktiv berører ikke nasjonal lovgivning på avtalerettsområdet som regulerer avtalepartenes rett til å heve kredittavtalen på grunnlag av avtalebrudd.
In order to approximate the procedures for exercising the right of withdrawal in similar areas, it is necessary to make provision for a right of withdrawal without penalty and with no obligation to provide justification, under conditions similar to those provided for by Directive 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council of 23 September 2002 concerning the distance marketing of consumer financial services( ). 
Med henblikk på en tilnærming av framgangsmåtene for bruk av angreretten på lignende områder må det fastsettes en angrerett uten sanksjoner og uten forpliktelse til å gi en begrunnelse, på vilkår som tilsvarer dem som er fastsatt av europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/65/EF av 23. september 2002 om fjernsal av finansielle tenester til forbrukarar( ).
Where a consumer withdraws from a credit agreement in connection with which he has received goods, in particular from a purchase in instalments or from a hiring or leasing agreement providing for an obligation to purchase, this Directive should be without prejudice to any regulation by Member States of questions concerning the return of the goods or any related questions. 
Dersom en forbruker trekker seg fra en kredittavtale og har mottatt varer i henhold til avtalen, særlig når det gjelder avbetalingskjøp eller en leie eller leasingavtale som fastsetter en kjøpsforpliktelse, bør dette direktiv ikke berøre anvendelsen av bestemmelser i medlemsstatene som gjelder spørsmål om tilbakelevering av varene eller andre tilknyttede spørsmål.
In some cases, national legislation already provides that funds cannot be made available to the consumer before the expiry of a specific deadline. 
I visse tilfeller er det allerede fastsatt i nasjonal lovgivning at midler ikke kan gjøres tilgjengelige for forbrukeren før utløpet av en bestemt frist.
In these cases, consumers may wish to ensure that they receive the goods or services purchased early. 
I disse tilfellene kan forbrukeren ha et ønske om å sikre seg at de vil motta de kjøpte varene eller tjenestene tidlig.
Therefore, in the case of linked credit agreements, Member States may exceptionally provide that, if the consumer explicitly wishes early receipt, the deadline for the exercise of the right of withdrawal could be reduced to the same deadline before which funds cannot be made available. 
Når det gjelder tilknyttede kredittavtaler, kan medlemsstatene derfor unntaksvis fastsette at dersom forbrukeren uttrykkelig ønsker å motta varene eller tjenestene tidlig, kan fristen for å bruke angreretten forkortes til samme frist som gjelder for tilgjengeliggjøring av midler.
In the case of linked credit agreements, a relationship of interdependence exists between the purchase of goods or services and the credit agreement concluded for that purpose. 
Når det gjelder tilknyttede kredittavtaler, er det et gjensidig avhengighetsforhold mellom kjøpet av varer eller tjenester og kredittavtalen som er inngått for dette formål.
Therefore, where the consumer exercises his right of withdrawal in respect of the purchase agreement, based on Community law, he should no longer be bound by the linked credit agreement. 
Dersom forbrukeren bruker sin angrerett med hensyn til kjøpsavtalen i henhold til fellesskapsretten, bør forbrukeren derfor ikke lenger være bundet av den tilknyttede kredittavtalen.
This should not affect national law applicable to linked credit agreements in cases where a purchase agreement has been voided or where the consumer has exercised his right of withdrawal based on national law. 
Dette bør ikke påvirke nasjonal lovgivning som får anvendelse på tilknyttede kredittavtaler i tilfeller der en kjøpsavtale er erklært ugyldig eller der forbrukeren har brukt sin angrerett basert på nasjonal lovgivning.
Nor should this affect the rights of consumers granted by national provisions according to which no commitment may be entered into between the consumer and a supplier of goods or services, nor any payment made between those persons, as long as the consumer has not signed the credit agreement to finance the purchase of the goods or services. 
Dette bør heller ikke påvirke forbrukeres rettigheter i henhold til nasjonale bestemmelser som fastsetter at det ikke kan inngås noen forpliktelse mellom forbrukeren og en leverandør av varer eller tjenester, eller foretas noen betaling mellom disse personene, så lenge forbrukeren ikke har undertegnet kredittavtalen med sikte på å finansiere kjøpet av varene eller tjenestene.
Under certain conditions, the consumer should be allowed to pursue remedies against the creditor in the event of problems related to the purchase agreement. 
På visse vilkår bør forbrukeren ha rett til å ta rettslige skritt mot kredittgiveren i tilfelle av problemer knyttet til kjøpsavtalen.
However, Member States should determine to what extent and under what conditions the consumer is required to pursue his remedies against the supplier, in particular by bringing an action against the latter, before being in a position to pursue them against the creditor. 
Medlemsstatene bør imidlertid fastsette i hvilken utstrekning og på hvilke vilkår forbrukeren må ta rettslige skritt mot leverandøren, særlig ved å bringe saken mot leverandøren inn for domstolene, før forbrukeren kan ta rettslige skritt mot kredittgiveren.
This Directive should not deprive consumers of their rights under national provisions attaching joint and several liability to the seller or supplier of services and to the creditor. 
Dette direktiv bør ikke føre til at forbrukeren fratas sin rett i henhold til nasjonale bestemmelser om solidaransvar for selgeren eller tjenesteleverandøren og kredittgiveren.
The consumer should have the right to discharge his obligations before the date agreed in the credit agreement. 
Forbrukeren bør ha rett til å innfri sine forpliktelser før det tidspunkt som er fastsatt i kredittavtalen.
In the case of early repayment, either in part or in full, the creditor should be entitled to compensation for the costs directly linked to the early repayment, taking into account also any savings thereby made by the creditor. 
I tilfelle førtidig tilbakebetaling, enten helt eller delvis, bør kredittgiveren ha rett til kompensasjon for kostnader som er direkte knyttet til den førtidige tilbakebetalingen, idet det også tas hensyn til kredittgiverens eventuelle besparelser.
However, in order to determine the method of calculating the compensation, it is important to respect several principles. 
For å fastsette metoden for beregning av kompensasjon er det imidlertid viktig å overholde flere ulike prinsipper.
The calculation of the compensation due to the creditor should be transparent and comprehensible to consumers already at the pre-contractual stage and in any case during the performance of the credit agreement. 
Beregningen av kompensasjonen til kredittgiveren bør være åpen og forståelig for forbrukerne allerede før avtalen inngås, og i alle tilfeller når kredittavtalen løper.
In addition, the calculation method should be easy for creditors to apply, and supervisory control of the compensation by the responsible authorities should be facilitated. 
I tillegg bør beregningsmetoden være enkel å anvende for kredittgiverne, og den bør lette ansvarlige myndigheters kontroll med kompensasjonen.
Therefore, and due to the fact that consumer credit is, given its duration and volume, not financed by long-term funding mechanisms, the ceiling for the compensation should be fixed in terms of a flat-rate amount. 
Derfor, og ettersom forbrukerkreditt på grunn av kredittens løpetid og volum ikke finansieres ved langsiktige finansieringsordninger, bør den øvre grensen for kompensasjonen fastsettes i form av en fast sats.
This approach reflects the special nature of credits for consumers and should not prejudice the possibly different approach in respect of other products which are financed by long-term funding mechanisms, such as fixed-rate mortgage loans. 
Denne tilnærmingsmåten gjenspeiler særtrekkene ved forbrukerkreditt og bør ikke berøre eventuelle andre tilnærmingsmåter for andre produkter som finansieres ved langsiktige finansieringsordninger, som for eksempel pantelån med fastrente.
Member States should have the right to provide that compensation for early repayment may be claimed by the creditor only on condition that the amount repaid over a 12-month period exceeds a threshold defined by Member States. 
Medlemsstatene bør ha rett til å fastsette at kompensasjon for førtidig tilbakebetaling kan kreves av kredittgiveren bare under forutsetning av at beløpet som tilbakebetales over en tolvmånedersperiode, overstiger en terskel fastsatt av medlemsstatene.
When fixing that threshold, which should not exceed EUR 10 000, Member States should for instance take into account the average amount of consumer credits in their market. 
Når denne terskelen, som ikke skal overstige 10 000 euro, skal fastsettes, bør medlemsstatene for eksempel ta hensyn til gjennomsnittlig beløp for forbrukerkreditt i sine markeder.
Assignment of the creditor's rights under a credit agreement should not have the effect of placing the consumer in a less favourable position. 
Overdragelse av kredittgiverens rettigheter i henhold til en kredittavtale bør ikke sette forbrukeren i en mindre gunstig stilling.
The consumer should also be properly informed when the credit agreement is assigned to a third party. 
Forbrukeren bør også bli behørig informert når kredittavtalen blir overdratt til en tredjemann.
However, where the initial creditor, in agreement with the assignee, continues to service the credit vis-à-vis the consumer, the consumer has no significant interest in being informed of the assignment. 
Dersom den opprinnelige kredittgiveren, etter avtale med den overtakende part, fortsatt betjener kreditten overfor forbrukeren, har imidlertid forbrukeren ingen vesentlig interesse i å bli informert om overdragelsen.
Therefore, a requirement at EU level that the consumer be informed of the assignment in such cases would be excessive. 
Et krav på fellesskapsplan om at forbrukeren i disse tilfellene skal informeres om overdragelsen, vil derfor være for strengt.
Member States should remain free to maintain or introduce national rules providing for collective forms of communication when this is necessary for purposes relating to the effectiveness of complex transactions such as securitisations or liquidation of assets that take place in the compulsory administrative liquidation of banks. 
Medlemsstatene bør stå fritt til å beholde eller innføre nasjonale regler som fastsetter kollektive former for kommunikasjon når dette er nødvendig av hensyn til effektiviteten ved komplekse transaksjoner som verdipapiriseringer eller avvikling av eiendeler som finner sted ved obligatorisk administrativ avvikling av banker.
In order to promote the establishment and functioning of the internal market and to ensure a high degree of protection for consumers throughout the Community, it is necessary to ensure the comparability of information relating to annual percentage rates of charge throughout the Community. 
For å fremme det indre markeds opprettelse og virkemåte og for å sikre et høyt nivå for forbrukervern i hele Fellesskapet, er det nødvendig å sikre at opplysninger om effektive årlige rentekostnader kan sammenlignes i hele Fellesskapet.
Despite the uniform mathematical formula for its calculation, the annual percentage rate of charge provided for in Directive 87/102/EEC is not yet fully comparable throughout the Community. 
Til tross for den enhetlige matematiske formelen for beregning av den effektive årlige rentekostnaden fastsatt ved direktiv 87/102/EØF, er det fortsatt ikke mulig fullt ut å sammenligne faktisk årsrente i prosent i Fellesskapet.
In individual Member States different cost factors are taken into account in the calculation thereof. 
I de enkelte medlemsstater tas det hensyn til ulike kostnadsfaktorer ved denne beregningen.
This Directive should therefore clearly and comprehensively define the total cost of a credit to the consumer. 
Derfor bør den samlede kostnaden for kreditt til forbrukeren fastsettes i dette direktiv på en klar og uttømmende måte.
In order to ensure market transparency and stability, and pending further harmonisation, Member States should ensure that appropriate measures for the regulation or supervision of creditors are in place. 
For å sikre åpenhet og stabilitet i markedet og i påvente av ytterligere harmonisering bør medlemsstatene sikre at det treffes hensiktsmessige tiltak for regulering av eller tilsyn med kredittgivere.
In particular, this Directive seeks to ensure full respect for the rules on protection of personal data, the right to property, non-discrimination, protection of family and professional life, and consumer protection pursuant to the Charter of Fundamental Rights of the European Union. 
Dette direktiv tar særlig sikte på full overholdelse av personvernregler, eiendomsrett, likebehandling, vern av familie og yrkesliv samt forbrukervern i henhold til Den europeiske unions pakt om grunnleggende rettigheter.
Since the objective of this Directive, namely the establishment of common rules for certain aspects of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning consumer credit, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore be better achieved at Community level, the Community may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty. 
Ettersom målet for dette direktiv, som er å innføre felles regler for visse sider ved medlemsstatenes lover og forskrifter om forbrukerkreditt, ikke kan nås i tilstrekkelig grad av medlemsstatene og derfor bedre kan nås på fellesskapsplan, kan Fellesskapet treffe tiltak i samsvar med nærhetsprinsippet som fastsatt i traktatens artikkel 5.
Member States should lay down rules on penalties applicable to infringements of the national provisions adopted pursuant to this Directive and ensure that they are implemented. 
Medlemsstatene bør fastsette regler for sanksjoner ved overtredelse av nasjonale bestemmelser som er vedtatt i henhold til dette direktiv, og sikre at de blir gjennomført.
While the choice of penalties remains within the discretion of the Member States, the penalties provided for should be effective, proportionate and dissuasive. 
Selv om valget av sanksjoner vil være opp til medlemsstatene, bør de sanksjoner som fastsettes, være virkningsfulle, stå i forhold til overtredelsen og virke avskrekkende.
In particular, the Commission should be empowered to adopt additional assumptions for the calculation of the annual percentage rate of charge. 
Kommisjonen bør særlig ha myndighet til å vedta ytterligere forutsetninger for beregning av den effektive årlige rentekostnaden.
Since those measures are of general scope and are designed to amend non-essential elements of this Directive, they must be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny provided for in Article 5a of Decision 1999/468/EC. 
Ettersom disse tiltakene er allmenne og har som formål å endre ikke-grunnleggende bestemmelser i dette direktiv eller å utfylle det med nye ikke-grunnleggende bestemmelser, bør de vedtas etter framgangsmåten med forskriftskomité med kontroll fastsatt i artikkel 5a i beslutning 1999/468/EF.
In accordance with point 34 of the Interinstitutional Agreement on better law-making( ), Member States are encouraged to draw up, for themselves and in the interests of the Community, their own tables illustrating, as far as possible, the correlation between this Directive and the transposition measures, and to make them public. 
I samsvar med nr. 34 i den tverrinstitusjonelle avtalen om bedre regelverksutforming( ) oppfordres medlemsstatene til, for eget formål og i Fellesskapets interesse, å utarbeide og offentliggjøre egne tabeller som så langt der er mulig viser sammenhengen mellom dette direktiv og innarbeidingstiltakene.
Accordingly, taking account of the number of amendments that need to be made to Directive 87/102/EEC due to the evolution of the consumer credit sector and in the interests of the clarity of Community legislation, that Directive should be repealed and replaced by this Directive — 
Idet det tas hensyn til antallet endringer som må foretas i direktiv 87/102/EØF på grunn av utviklingen i forbrukerkredittsektoren og av hensyn til klarheten i Fellesskapets regelverk, bør derfor nevnte direktiv oppheves og erstattes med dette direktiv —
The purpose of this Directive is to harmonise certain aspects of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning agreements covering credit for consumers. 
Formålet med dette direktiv er å harmonisere visse sider ved medlemsstatenes lover og forskrifter om forbrukerkredittavtaler.
This Directive shall apply to credit agreements. 
Dette direktiv får anvendelse på kredittavtaler.
credit agreements which are secured either by a mortgage or by another comparable security commonly used in a Member State on immovable property or secured by a right related to immovable property; 
kredittavtaler som er sikret enten ved et pantelån eller ved annen tilsvarende sikkerhet som er i vanlig bruk i en medlemsstat i forbindelse med fast eiendom, eller som er sikret ved en rettighet knyttet til fast eiendom,
credit agreements the purpose of which is to acquire or retain property rights in land or in an existing or projected building; 
kredittavtaler hvis formål er å erverve eller beholde eiendomsrettigheter til grunn eller til en eksisterende eller prosjektert bygning,
credit agreements involving a total amount of credit less than EUR 200 or more than EUR 75000; 
kredittavtaler som gjelder et samlet kredittbeløp på under 200 euro eller over 75 000 euro,
hiring or leasing agreements where an obligation to purchase the object of the agreement is not laid down either by the agreement itself or by any separate agreement; such an obligation shall be deemed to exist if it is so decided unilaterally by the creditor; 
leie- eller leasingavtaler der det ikke er fastsatt noen plikt til å kjøpe avtalens gjenstand verken i selve avtalen eller i separat avtale; en slik plikt skal anses for å foreligge dersom kredittgiveren ensidig bestemmer at dette er tilfellet,
credit agreements in the form of an overdraft facility and where the credit has to be repaid within one month; 
kredittavtaler i form av en kontokredittordning der kreditten skal tilbakebetales innen én måned,