natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 10 to 14 of Regulation (EU) No 1095/2010. 
Kommisjonen delegeres myndighet til å vedta de tekniske reguleringsstandarder nevnt i første ledd i samsvar med artikkel 10–14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
In order to ensure consistent harmonisation of this Article, ESMA shall develop draft regulatory technical standards to specify the procedures for coordination and exchange of information between the competent authority of the home Member State and the competent authorities of the host Member States of the AIFM. 
For å sikre ensartet harmonisering av denne artikkel skal ESMA utarbeide et utkast til tekniske reguleringsstandarder for å angi framgangsmåtene for samordning og utveksling av opplysninger mellom vedkommende myndigheter i hjemstaten og vedkommende myndigheter i forvalterens vertsstater .
In case a competent authority rejects a request to exchange information in accordance with the regulatory technical standards referred to in paragraph 17, the competent authorities concerned may refer the matter to ESMA, which may act in accordance with the powers conferred on it under Article 19 of Regulation (EU) No 1095/2010. 
I tilfelle en vedkommende myndighet avviser en anmodning om utveksling av opplysninger i samsvar med de tekniske reguleringsstandardene nevnt i nr. 17, kan de berørte vedkommende myndigheter henvise saken til ESMA, som kan handle i henhold til den myndighet den er tildelt i henhold til artikkel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
the form of the transmission referred to in paragraph 6; 
utformingen av oversendingen nevnt i nr. 6,
Conditions for the marketing in Member States without a passport of non-EU AIFs managed by an EU AIFM 
Vilkår for markedsføring i medlemsstatene uten et markedsføringspass av AIF-er basert i en tredjestat som forvaltes av en forvalter basert i Unionen
Without prejudice to Article 35, Member States may allow an authorised EU AIFM to market to professional investors, in their territory only, units or shares of non-EU AIFs it manages and of EU feeder AIFs that do not fulfil the requirements referred to in the second subparagraph of Article 31(1), provided that: 
Uten hensyn til artikkel 35 kan medlemsstatene tillate at en godkjent forvalter basert i Unionen kan markedsføre til profesjonelle investorer, bare på deres territorium, andeler og aksjer i AIF-er basert i en tredjestat som den forvalter, og i tilførings-AIF-er basert i Unionen som ikke oppfyller kravene i artikkel 31 nr. 1 annet ledd, under forutsetning av at
the AIFM complies with all the requirements established in this Directive with the exception of Article 21. 
forvalteren overholder alle kravene fastsatt i dette direktiv, med unntak av artikkel 21.
That AIFM shall however ensure that one or more entities are appointed to carry out the duties referred to in Article 21(7), (8) and (9). 
Forvalteren skal imidlertid sikre at ett eller flere foretak utpekes til å utføre oppgavene nevnt i artikkel 21 nr. 7, 8 og 9.
The AIFM shall not perform those functions. 
Forvalteren skal ikke utføre disse oppgaver.
The AIFM shall provide its supervisory authorities with information about the identity of those entities responsible for carrying out the duties referred to in Article 21(7), (8) and (9); 
Forvalteren skal gi sine tilsynsmyndigheter opplysninger om identiteten til de foretak som er ansvarlige for å utføre oppgavene nevnt i artikkel 21 nr. 7, 8 og 9,
appropriate cooperation arrangements for the purpose of systemic risk oversight and in line with international standards are in place between the competent authorities of the home Member State of the AIFM and the supervisory authorities of the third country where the non-EU AIF is established in order to ensure an efficient exchange of information that allows the competent authorities of the home Member State of the AIFM to carry out their duties in accordance with this Directive; 
passende samarbeidsordninger med sikte på å føre tilsyn med systemrisiko og som er i tråd med internasjonale standarder, er etablert mellom vedkommende myndigheter i forvalterens hjemstat og tilsynsmyndighetene i den tredjestat der AIF-et er etablert, med sikte på å sikre en effektiv utveksling av opplysninger som gjør det mulig for vedkommende myndigheter i forvalterens hjemstat å utføre oppgavene sine i samsvar med dette direktiv,
the third country where the non-EU AIF is established is not listed as a Non-Cooperative Country and Territory by FATF. 
tredjestaten der AIF-et er etablert, ikke er oppført som et ikke-samarbeidsvillig land og territorium av FATF,
Member States may impose stricter rules on the AIFM in respect of the marketing of units or shares of non-EU AIFs to investors in their territory for the purpose of this Article. 
Medlemsstatene kan pålegge forvalteren strengere regler med hensyn til markedsføringen av andeler eller aksjer i AIF-er basert i en tredjestat til investorer på deres territorium i samsvar med denne artikkel.
Authorisation of non-EU AIFMs intending to manage EU AIFs and/or market AIFs managed by them in the Union in accordance with Article 39 or 40 
Godkjenning av forvaltere basert i en tredjestat som har til hensikt å forvalte AIF-er basert i Unionen og/eller markedsføre i Unionen AIF-er som de forvalter i samsvar med artikkel 39 eller 40
Member States shall require that non-EU AIFMs intending to manage EU AIFs and/or to market AIFs managed by them in the Union in accordance with Article 39 or 40 acquire prior authorisation by the competent authorities of their Member State of reference in accordance with this Article. 
Medlemsstatene skal kreve at forvaltere basert i en tredjestat som har til hensikt å forvalte AIF-er basert i Unionen og/eller markedsføre i Unionen AIF-er som de forvalter i samsvar med artikkel 39 eller 40, krever forhåndsgodkjenning av vedkommende myndigheter i sin referansemedlemsstat i samsvar med denne artikkel.
A non-EU AIFM intending to obtain prior authorisation as referred to in paragraph 1 shall comply with this Directive, with the exception of Chapter VI. 
En forvalter basert i en tredjestat som har til hensikt å innhente forhåndsgodkjenning som nevnt i nr. 1, skal overholde dette direktiv, med unntak av kapittel VI.
If and to the extent that compliance with a provision of this Directive is incompatible with compliance with the law to which the non-EU AIFM and/or the non-EU AIF marketed in the Union is subject, there shall be no obligation on the AIFM to comply with that provision of this Directive if it can demonstrate that: 
Dersom og i den grad overholdelsen av en bestemmelse i dette direktiv er uforenlig med overholdelse av den lovgivning som forvalteren basert i en tredjestat og/eller AIF-et basert i en tredjestat som markedsføres i Unionen, er underlagt, skal forvalteren ikke være forpliktet til å overholde nevnte bestemmelse i dette direktiv dersom den kan godtgjøre at
it is impossible to combine such compliance with compliance with a mandatory provision in the law to which the non-EU AIFM and/or the non-EU AIF marketed in the Union is subject; 
det er umulig å kombinere slik overholdelse med overholdelse av en obligatorisk bestemmelse i lovgivningen som forvalteren basert i en tredjestat og/eller AIF-et basert i en tredjestat som markedsføres i Unionen, er underlagt,
the law to which the non-EU AIFM and/or the non-EU AIF is subject provides for an equivalent rule having the same regulatory purpose and offering the same level of protection to the investors of the relevant AIF; and 
lovgivningen som forvalteren basert i en tredjestat og/eller AIF-et basert i en tredjestat er underlagt, fastsetter en tilsvarende regel som har samme regulerende formål og gir samme vernenivå for investorene i det berørte AIF-et, og
the non-EU AIFM and/or the non-EU AIF complies with the equivalent rule referred to in point (b). 
forvalteren basert i en tredjestat og/eller AIF-et basert i en tredjestat overholder den tilsvarende regelen som nevnt i bokstav b).
A non-EU AIFM intending to obtain prior authorisation as referred to in paragraph 1 shall have a legal representative established in its Member State of reference. 
En forvalter basert i en tredjestat som har til hensikt å innhente forhåndsgodkjenning som nevnt i nr. 1, skal ha en lovlig stedfortreder etablert i sin referansemedlemsstat.
The legal representative shall be the contact point of the AIFM in the Union and any official correspondence between the competent authorities and the AIFM and between the EU investors of the relevant AIF and the AIFM as set out in this Directive shall take place through that legal representative. 
Den lovlige stedfortrederen skal være forvalterens kontaktpunkt i Unionen, og all offisiell korrespondanse mellom vedkommende myndigheter og forvalteren og mellom investorer basert i Unionen i det berørte AIF-et og forvalteren som fastsatt i dette direktiv, skal skje gjennom nevnte lovlige stedfortreder.
The legal representative shall perform the compliance function relating to the management and marketing activities performed by the AIFM under this Directive together with the AIFM. 
Den lovlige stedfortrederen skal sammen med forvalteren utøver overholdelsesfunksjonen når det gjelder den forvaltnings- og markedsføringsvirksomhet som forvalteren utfører i henhold til dette direktiv.
The Member State of reference of a non-EU AIFM shall be determined as follows: 
Referansemedlemsstaten for en forvalter basert i en tredjestat skal fastsettes som følger:
if the non-EU AIFM intends to manage only one EU AIF, or several EU AIFs established in the same Member State, and does not intend to market any AIF in accordance with Article 39 or 40 in the Union, the home Member State of that or those AIFs is deemed to be the Member State of reference and the competent authorities of this Member State will be competent for the authorisation procedure and for the supervision of the AIFM; 
Dersom forvalteren basert i en tredjestat har til hensikt å forvalte bare ett AIF basert i Unionen, eller flere AIF-er basert i Unionen etablert i samme medlemsstat, og ikke har til hensikt å markedsføre noen AIF-er i samsvar med artikkel 39 eller 40 i Unionen, skal hjemstaten til det eller de berørte AIF-er anses å være referansemedlemsstaten, og de vedkommende myndigheter i denne medlemsstat skal ha ansvar for framgangsmåten for godkjenning og for tilsynet med forvalteren,
if the non-EU AIFM intends to manage several EU AIFs established in different Member States and does not intend to market any AIF in accordance with Article 39 or 40 in the Union, the Member State of reference is either: 
dersom forvalteren basert i en tredjestat har til hensikt å forvalte flere AIF-er basert i Unionen som er etablert i ulike medlemsstater og ikke har til hensikt å markedsføre noe AIF-er i samsvar med artikkel 39 eller 40 i Unionen, skal referansemedlemstaten være enten
the Member State where most of the AIFs are established; or 
den medlemsstat der flesteparten av AIF-ene er etablert, eller
the Member State where the largest amount of assets is being managed; 
den medlemsstat der størstedelen av aktiva forvaltes,
if the non-EU AIFM intends to market only one EU AIF in only one Member State, the Member State of reference is determined as follows: 
dersom forvalteren basert i en tredjestat har til hensikt å markedsføre bare ett AIF basert i Unionen i bare én medlemsstat, fastsettes referansemedlemsstaten som følger:
if the AIF is authorised or registered in a Member State, the home Member State of the AIF or the Member State where the AIFM intends to market the AIF; 
dersom AIF-et er godkjent eller registrert i en medlemsstat, AIF-ets hjemstat eller den medlemsstat der forvalteren har til hensikt å markedsføre AIF-et,
if the AIF is not authorised or registered in a Member State, the Member State where the AIFM intends to market the AIF; 
dersom AIF-et ikke er godkjent eller registrert i en medlemsstat, den medlemsstat der forvalteren har til hensikt å markedsføre AIF-et,
if the non-EU AIFM intends to market only one non-EU AIF in only one Member State, the Member State of reference is that Member State; 
dersom forvalteren basert i en tredjestat har til hensikt å markedsføre bare ett AIF basert i en tredjestat i bare én medlemsstat, skal referansemedlemsstaten være denne medlemsstat,
if the non-EU AIFM intends to market only one EU AIF, but in different Member States, the Member State of reference is determined as follows: 
dersom forvalteren basert i en tredjestat har til hensikt å markedsføre bare ett AIF basert i Unionen men i ulike medlemsstater, fastsettes referansemedlemsstaten som følger:
if the AIF is authorised or registered in a Member State, the home Member State of the AIF or one of the Member States where the AIFM intends to develop effective marketing; or 
dersom AIF-et er godkjent eller registrert i en medlemsstat, AIF-ets hjemstat eller en av de medlemsstater der forvalteren har til hensikt å drive aktiv markedsføring, eller
if the AIF is not authorised or registered in a Member State, one of the Member States where the AIFM intends to develop effective marketing; 
dersom AIF-et ikke er godkjent eller registrert i en medlemsstat, en av de medlemsstater der forvalteren har til hensikt å drive aktiv markedsføring,
if the non-EU AIFM intends to market only one non-EU AIF, but in different Member States, the Member State of reference is one of those Member States; 
dersom forvalteren basert i en tredjestat har til hensikt å markedsføre bare ett AIF basert i en tredjestat men i ulike medlemsstater, skal referansemedlemsstaten være en av disse medlemsstater,
if the non-EU AIFM intends to market several EU AIFs in the Union, the Member State of reference is determined as follows: 
dersom forvalteren basert i en tredjestat har til hensikt å markedsføre i Unionen flere AIF-er basert i Unionen, fastsettes referansemedlemsstaten som følger:
in so far as those AIFs are all registered or authorised in the same Member State, the home Member State of those AIFs or the Member State where the AIFM intends to develop effective marketing for most of those AIFs; 
dersom alle disse AIF-ene er registrert eller godkjent i samme medlemsstat, hjemstaten til disse AIF-er eller den medlemsstat der forvalteren har til hensikt å drive aktiv markedsføring for flesteparten av disse AIF-ene,
in so far as those AIFs are not all registered or authorised in the same Member State, the Member State where the AIFM intends to develop effective marketing for most of those AIFs; 
dersom ikke alle AIF-ene er registrert eller godkjent i samme medlemsstat, den medlemsstat der forvalteren har til hensikt å drive aktiv markedsføring for flesteparten av disse AIF-ene,
if the non-EU AIFM intends to market several EU and non-EU AIFs, or several non-EU AIFs in the Union, the Member State of reference is the Member State where it intends to develop effective marketing for most of those AIFs. 
dersom forvalteren basert i en tredjestat har til hensikt å markedsføre i Unionen flere AIF-er basert i Unionen og AIF-er basert en tredjestat, eller flere AIF-er basert i en tredjestat, er referansemedlemsstaten den medlemsstat hvor den har til hensikt å drive aktiv markedsføring for flesteparten av disse AIF-ene.
In accordance with the criteria set out in points (b), (c)(i), (e), (f), and (g)(i) of the first subparagraph, more than one Member State of reference is possible. 
I henhold til kriteriene fastsatt i første ledd bokstav b), bokstav c) i), bokstav e), bokstav f) og bokstav g) i) er det mulig å ha flere referansemedlemsstater.
In such cases, Member States shall require that the non-EU AIFM intending to manage EU AIFs without marketing them and/or market AIFs managed by it in the Union in accordance with Article 39 or 40 submit a request to the competent authorities of all of the Member States that are possible Member States of reference in accordance with the criteria set out in those points, to determine its Member State of reference from among them. 
I slike tilfeller skal medlemsstatene kreve at forvalteren basert i en tredjestat som har til hensikt å forvalte AIF-er basert i Unionen uten å markedsføre dem og/eller markedsføre i Unionen AIF-er som den forvalter i samsvar med artikkel 39 eller 40, sender en anmodning til vedkommende myndigheter i alle de medlemsstater som er mulige referansemedlemsstater i samsvar med kriteriene fastsatt i nevnte bokstaver, for å fastsette hvilken medlemsstat som skal være dens referansemedlemsstat.
Those competent authorities shall jointly decide the Member State of reference for the non-EU AIFM, within 1 month of receipt of such request. 
Disse vedkommende myndigheter skal innen én måned etter mottak av anmodningen i fellesskap beslutte hvilken medlemsstat som skal være referansemedlemsstat for forvalteren basert i en tredjestat.
The competent authorities of the Member State that is appointed as Member State of reference shall, without undue delay, inform the non-EU AIFM of that appointment. 
Vedkommende myndigheter i den medlemsstat som blir utpekt som referansemedlemsstat, skal uten opphold underrette forvalteren basert i en tredjestat om denne utpekingen.
If the non-EU AIFM is not duly informed of the decision made by the relevant competent authorities within 7 days of the decision or if the relevant competent authorities have not made a decision within the 1-month period, the non-EU AIFM may itself choose its Member State of reference based on the criteria set out in this paragraph. 
Dersom forvalteren basert i en tredjestat ikke blir behørig underrettet om de berørte vedkommende myndigheters beslutning innen sju dager etter beslutningen eller dersom de berørte vedkommende myndigheter ikke har truffet beslutning innen en periode på en måned, kan forvalteren basert i en tredjestat selv velge sin referansemedlemsstat på grunnlag av kriteriene angitt i dette nummer.
The AIFM shall be able to prove its intention to develop effective marketing in a particular Member State by disclosure of its marketing strategy to the competent authorities of the Member State indicated by it. 
Forvalteren skal kunne dokumentere at den har til hensikt å drive aktiv markedsføring i en bestemt medlemsstat ved å opplyse sin markedsføringsstrategi for vedkommende myndigheter i den medlemsstat den har angitt.
Member States shall require that a non-EU AIFM intending to manage EU AIFs without marketing them and/or to market AIFs managed by it in the Union in accordance with Article 39 or 40 submit a request for authorisation to its Member State of reference. 
Medlemsstatene skal kreve at forvaltere basert i en tredjestat som har til hensikt å forvalte AIF-er basert i Unionen uten å markedsføre dem og/eller å markedsføre i Unionen AIF-er som den forvalter i samsvar med artikkel 39 eller 40, sender inn en anmodning om godkjenning til sin referansemedlemsstat.
After receiving the application for authorisation, the competent authorities shall assess whether the determination by the AIFM as regards its Member State of reference complies with the criteria laid down in paragraph 4. 
Når vedkommende myndigheter har mottatt søknaden om godkjenning, skal de undersøke om forvalterens valg av referansemedlemsstat oppfyller kriteriene i nr. 4.
If the competent authorities consider that this is not the case, they shall refuse the authorisation request of the non-EU AIFM explaining the reasons for their refusal. 
Dersom vedkommende myndigheter anser at dette ikke er tilfellet, skal de avslå søknaden om godkjenning fra forvalteren basert i en tredjestat og begrunne sitt avslag.
If the competent authorities consider that the criteria of paragraph 4 have been complied with, they shall notify ESMA, requesting advice on their assessment. 
Dersom vedkommende myndigheter anser at kriteriene i nr. 4 er oppfylt, skal de underrette ESMA om dette og anmode om rådgivning vedrørende deres vurdering.
In their notification to ESMA, the competent authorities shall provide ESMA with the justification by the AIFM of its assessment regarding the Member State of reference and with information on the marketing strategy of the AIFM. 
I sin underretning til ESMA skal vedkommende myndigheter opplyse ESMA om forvalterens begrunnelse for sin vurdering med hensyn til valg av referansemedlemsstat samt gi opplysninger om forvalterens markedsføringsstrategi.
Within 1 month of having received the notification referred to in the second subparagraph, ESMA shall issue advice to the relevant competent authorities about their assessment on the Member State of reference in accordance with the criteria set out in paragraph 4. 
Senest én måned etter å ha mottatt underretningen nevnt i annet ledd skal ESMA gi de berørte vedkommende myndigheter råd om deres vurdering av om referansemedlemsstaten oppfyller kriteriene i nr. 4.
ESMA shall issue a negative advice only if it considers that the criteria set out in paragraph 4 have not been complied with. 
ESMAs svar skal være negativt bare dersom den anser at kriteriene i nr. 4 ikke er overholdt.
The term referred to in Article 8(5) shall be suspended during ESMA’s deliberation in accordance with this paragraph. 
Den tidsfrist som er angitt i artikkel 8 nr. 5 skal ikke løpe så lenge ESMA gjennomfører sin granskning i samsvar med dette nummer.
If the competent authorities propose to grant authorisation contrary to ESMA’s advice referred to in the third subparagraph they shall inform ESMA, stating their reasons. 
Dersom vedkommende myndigheter foreslår at godkjenning skal gis i strid med ESMAs råd som nevnt i tredje ledd, skal de underrette ESMA og gi sin begrunnelse for dette.
ESMA shall publish the fact that the competent authorities do not comply or intend to comply with its advice. 
ESMA skal offentligjøre opplysninger om at en vedkommende myndighet ikke etterlever eller har til hensyn å etterleve dens råd.
ESMA may also decide, on a case-by-case basis, to publish the reasons provided by the competent authorities for not complying with that advice. 
ESMA kan også, etter en vurdering i hvert enkelt tilfelle, beslutte å offentliggjøre begrunnelsen som vedkommende myndigheter har gitt for ikke å etterleve rådet.
The competent authorities shall receive advance notice about such a publication. 
De vedkommende myndigheter skal motta forhåndsvarsel om slik offentliggjøring.
If the competent authorities propose to grant authorisation contrary to ESMA’s advice referred to in the third subparagraph and the AIFM intends to market units or shares of AIFs managed by it in Member States other than the Member State of reference, the competent authorities of the Member State of reference shall also inform the competent authorities of those Member States thereof, stating their reasons. 
Dersom vedkommende myndigheter foreslår å gi godkjenning i strid med ESMAs råd som nevnt i tredje ledd, og forvalteren har til hensikt å markedsføre andeler eller aksjer i AIF-er som den forvalter i andre medlemsstater enn referansemedlemsstaten, skal vedkommende myndigheter i referansemedlemsstaten også underrette vedkommende myndigheter i disse medlemsstatene om dette, og gi sin begrunnelse for det.
In so far as applicable, the competent authorities of the Member State of reference shall also inform the competent authorities of the home Member States of the AIFs managed by the AIFM thereof, stating their reasons. 
I den grad det er aktuelt, skal vedkommende myndigheter i referansemedlemsstaten også underrette vedkommende myndigheter i hjemstatene for de AIF-er som forvaltes av forvalteren, om dette, og gi sin begrunnelse for det.
Where a competent authority of a Member State disagrees with the determination of the Member State of reference by the AIFM, the competent authorities concerned may refer the matter to the ESMA which may act in accordance with the powers conferred on it under Article 19 of Regulation (EU) No 1095/2010. 
Dersom en vedkommende myndighet i en medlemsstat er uenig i den vurdering som er gjort med hensyn til forvalterens beslutning vedrørende referansemedlemsstat, kan de berørte vedkommende myndigheter henvise saken til ESMA, som kan handle i henhold til den myndighet den er tildelt i henhold til artikkel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.