natgillin/translations-raw huggingface dataset:
All types of financial intermediaries, markets and infrastructures may be potentially systemically important to some degree. 
Alle typer av finansformidlere, -markeder og -infrastrukturer kan til en viss grad potensielt være viktige for systemet.
Cross-border risk includes all risks caused by economic imbalances or financial failures in all or parts of the Union that have the potential to have significant negative consequences for the transactions between economic operators of two or more Member States, for the functioning of the internal market or for the public finances of the Union or any of its Member States. 
Risiko på tvers av landegrensene omfatter alle risikoer som skyldes økonomisk ubalanse eller finansiell svikt i hele eller deler av Unionen, som kan få betydelige negative konsekvenser for transaksjonene mellom markedsdeltakere i to eller flere medlemsstater, for det indre markeds virkemåte eller for de offentlige finansene i Unionen eller en av dens medlemsstater.
The Court of Justice of the European Union in its judgment of 2 May 2006 in Case C-217/04 (United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland v. European Parliament and Council of the European Union) held that ‘nothing in the wording of Article 95 EC [now Article 114 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU)] implies that the addressees of the measures adopted by the Community legislature on the basis of that provision can only be the individual Member States. 
Den europeiske unions domstol fastslo i sin dom av 2. mai 2006 i sak C-217/04 (Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland mot Europaparlamentet og Rådet for Den europeiske union) at «intet i ordlyden i artikkel 95 EF [nå artikkel 114 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte (TEUV)] tilsier at adressatene for tiltakene vedtatt av Unionens regelgiver på grunnlag av nevnte bestemmelse, bare kan være de enkelte medlemsstater.
The legislature may deem it necessary to provide for the establishment of a Community body responsible for contributing to the implementation of a process of harmonisation in situations where, in order to facilitate the uniform implementation and application of acts based on that provision, the adoption of non-binding supporting and framework measures seems appropriate’( ). 
Regelgiveren kan anse at det er nødvendig å sørge for at det opprettes et fellesskapsorgan som får ansvar for å bidra til gjennomføringen av en harmoniseringsprosess i situasjoner der vedtakelsen av ikke-bindende støtte- og rammetiltak synes egnet for å lette ensartet gjennomføring og anvendelse av rettsakter vedtatt med hjemmel i denne bestemmelsen»( ).
The Authority should therefore be established on the basis of Article 114 TFEU. 
Myndigheten bør derfor opprettes på grunnlag av artikkel 114 i TEUV.
European Court Reports 2006 Page I-03771, para. 
Samling av Domstolens rettspraksis 2006 s. I-03771, premiss 44
The following legislative acts lay down the tasks for the competent authorities of Member States, including cooperating with each other and with the Commission: 
Ved følgende rettsakter fastsettes oppgavene for medlemsstatenes vedkommende myndigheter, herunder samarbeidet dem imellom og med Kommisjonen:
Directive 2006/48/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions( ), Directive 2006/49/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions( ) and Directive 94/19/EC of the European Parliament and of the Council of 30 May 1994 on deposit-guarantee schemes( ). 
europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/48/EF av 14. juni 2006 om adgang til å starte og utøve virksomhet som kredittinstitusjon( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/49/EF av 14. juni 2006 om verdipapirforetaks og kredittinstitusjoners kapitaldekningsgrad ( ) og europaparlaments- og rådsdirektiv 94/19/EF av 30. mai 1994 om innskuddsgarantiordninger ( ).
Existing Union legislation regulating the field covered by this Regulation also includes Directive 2002/87/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate( ), Directive 98/78/EC of the European Parliament and of the Council of 27 October 1998 on the supplementary supervision of insurance undertakings in an insurance group( ), Regulation (EC) No 1781/2006 of the European Parliament and of the Council of 15 November 2006 on information on the payer accompanying transfers of funds( ), Directive 2009/110/EC of the European Parliament and of the Council of 16 September 2009 on the taking up, pursuit and prudential supervision of the business of electronic money institutions( ), and the relevant parts of Directive 2005/60/EC of the European Parliament and of the Council of 26 October 2005 on the prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering and terrorist financing( ), of Directive 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council of 23 September 2002 concerning the distance marketing of consumer financial services( ) and of Directive 2007/64/EC of the European Parliament and of the Council of 13 November 2007 on payment services in the internal market( ). 
Gjeldende unionsregelverk som regulerer området som omfattes av denne forordning, omfatter også europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/87/EF av 16. desember 2002 om utvidet tilsyn med kredittinstitusjoner, forsikringsforetak og investeringsforetak i et finansielt konglomerat( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 98/78/EF av 27. oktober 1998 om utvidet tilsyn med forsikringsforetak som er del av en forsikringsgruppe( ), europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1781/2006 av 15. november 2006 om opplysninger om betaleren som skal følge med pengeoverføringer( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/110/EF av 16. september 2009 om adgang til å starte og utøve virksomhet som institusjon for elektroniske penger og om tilsyn med slik virksomhet( ) og relevante deler av europaparlaments- og rådsdirektiv 2005/60/EF av 26. oktober 2005 om tiltak for å hindre at det finansielle system brukes til hvitvasking av penger og finansiering av terrorisme( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/65/EF av 23. september 2002 om fjernsal av finansielle tenester til forbrukarar( ) og europaparlaments- og rådsdirektiv 2007/64/EF av 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked( ).
As deposit guarantee schemes are subject to oversight in their Member States rather than regulatory supervision, the Authority should be able to exercise its powers under this Regulation in relation to the deposit guarantee scheme itself and its operator. 
Ettersom innskuddsgarantiordningene er gjenstand for kontroll i medlemsstatene snarere enn tilsyn, bør Myndigheten kunne utøve sin myndigheti henhold til denne forordning når det gjelder selve innskuddsgarantiordningen og den institusjon som forvalter ordningen.
In accordance with the Declaration (No 39) on Article 290 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), annexed to the Final Act of the Intergovernmental Conference which adopted the Treaty of Lisbon, the elaboration of regulatory technical standards requires assistance of technical expertise in a form which is specific to the financial services area. 
I samsvar med erklæringen (nr. 39) til artikkel 290 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte (TEUV), som er vedlegg til sluttakten fra regjeringskonferansen som vedtok Lisboa-traktaten, krever utarbeidingen av tekniske reguleringsstandarder bistand fra teknisk sakkyndige i en form som er særegen for området finansielle tjenester.
It is necessary to allow the Authority to provide such expertise also on standards or parts of standards that are not based on a draft technical standard that it has elaborated. 
Det er nødvendig å gi Myndigheten mulighet til å stille slik sakkunnskap til rådighet også i forbindelse med standarder eller deler av standarder som ikke bygger på et utkast til teknisk standard som Myndigheten selv har utarbeidet.
There is a need to introduce an effective instrument to establish harmonised regulatory technical standards in financial services to ensure, also through a single rulebook, a level playing field and adequate protection of depositors, investors and consumers across the Union. 
Det er behov for å innføre et effektivt virkemiddel for å fastsette harmoniserte tekniske reguleringsstandarder for finansielle tjenester for å sikre, gjennom ett enkelt regelverk, like vilkår og tilstrekkelig vern av innskytere, investorer og forbrukere i hele Unionen.
As a body with highly specialised expertise, it is efficient and appropriate to entrust the Authority, in areas defined by Union law, with the elaboration of draft regulatory technical standards, which do not involve policy choices. 
Ettersom Myndigheten er et organ med svært spesialisert sakkunnskap, er det effektivt og hensiktsmessig at den, på de områdene som er fastlagt i unionsretten, utarbeider utkast til tekniske reguleringsstandarder som ikke innebærer politiske valg.
The Commission should endorse those draft regulatory technical standards by means of delegated acts pursuant to Article 290 TFEU in order to give them binding legal effect. 
Kommisjonen bør godkjenne disse utkastene til tekniske reguleringsstandarder ved hjelp av delegerte rettsakter i henhold til artikkel 290 i TEUV for å gjøre dem rettslig bindende.
They should be subject to amendment only in very restricted and extraordinary circumstances, since the Authority is the actor in close contact with and knowing best the daily functioning of financial markets. 
De bør kunne endres bare under svært begrensede og ekstraordinære omstendigheter, ettersom Myndigheten er den aktøren som er i nær kontakt med og som best kjenner finansmarkedenes daglige virkemåte.
Draft regulatory technical standards would be subject to amendment if they were incompatible with Union law, did not respect the principle of proportionality or ran counter to the fundamental principles of the internal market for financial services as reflected in the acquis of Union financial services legislation. 
Utkast til tekniske reguleringsstandarder bør endres dersom de er uforenlige med unionsretten, ikke respekterer forholdsmessighetsprinsippet eller strider mot de grunnleggende prinsippene for det indre marked for finansielle tjenester slik disse kommer til uttrykk i gjeldende unionsregelverk for finansielle tjenester.
The Commission should not change the content of the draft regulatory technical standards prepared by the Authority without prior coordination with the Authority. 
Kommisjonen bør ikke endre innholdet i utkastene til tekniske reguleringsstandarder som Myndigheten har utarbeidet, uten forutgående samordning med Myndigheten.
To ensure a smooth and expeditious adoption process for those standards, the Commission’s decision to endorse draft regulatory technical standards should be subject to a time limit. 
For å sikre en smidig og rask vedtakelse av disse standardene bør det fastsettes en frist for Kommisjonens beslutning om å godkjenne utkastene til tekniske reguleringsstandarder.
Given the technical expertise of the Authority in the areas where regulatory technical standards should be developed, note should be taken of the Commission’s stated intention to rely, as a rule, on the draft regulatory technical standards submitted to it by the Authority in view of the adoption of the corresponding delegated acts. 
I betraktning av Myndighetens tekniske sakkunnskap på de områder der det bør utarbeides tekniske reguleringsstandarder, bør det tas hensyn til Kommisjonens uttalte hensikt om som regel å gjøre bruk av utkastene til tekniske reguleringsstandarder som Myndigheten framlegger for den med sikte på vedtakelse av de tilsvarende delegerte rettsakter.
However, in cases where the Authority fails to submit a draft regulatory technical standard within the time limits set out by the relevant legislative act, it should be ensured that the result of the exercise of delegated power is actually achieved, and the efficiency of the decision-making process be maintained. 
I de tilfeller der Myndigheten ikke framlegger et utkast til en teknisk reguleringsstandard innenfor fristene fastsatt i den aktuelle rettsakten, bør det sikres at resultatet av utøvelsen av den delegerte myndighet faktisk oppnås, og at beslutningsprosessen forblir effektiv.
In those cases, the Commission should therefore be empowered to adopt regulatory technical standards in the absence of a draft by the Authority. 
Derfor bør Kommisjonen i slike tilfeller ha myndighet til å vedta tekniske reguleringsstandarder dersom det ikke foreligger et utkast fra Myndigheten.
The Commission should also be empowered to adopt implementing technical standards by means of implementing acts pursuant to Article 291 TFEU. 
Kommisjonen bør også gis myndighet til å vedta tekniske gjennomføringsstandarder ved hjelp av gjennomføringsrettsakter i henhold til artikkel 291 i TEUV.
In order to ensure transparency and to strengthen compliance by national supervisory authorities with those guidelines and recommendations, it should be possible for the Authority to publish the reasons for supervisory authorities’ non-compliance with those guidelines and recommendations. 
For å sikre innsyn og forbedre de nasjonale tilsynsmyndigheters overholdelse av disse retningslinjene og anbefalingene, bør det være mulig for Myndigheten å offentliggjøre årsakene til at tilsynsmyndighetene ikke har overholdt disse retningslinjene og anbefalingene.
A mechanism should therefore be established whereby the Authority addresses instances of non-application or incorrect application of Union law amounting to a breach thereof. 
Det bør derfor innføres en ordning som Myndigheten kan bruke i tilfelle uriktig eller utilstrekkelig anvendelse av unionsretten, som utgjør et brudd på denne.
That mechanism should apply in areas where Union law defines clear and unconditional obligations. 
Denne ordningen bør få anvendelse på områder der det i unionsretten er fastsatt klare og ubetingede forpliktelser.
To allow for a proportionate response to instances of incorrect or insufficient application of Union law, a three-step mechanism should apply. 
For å muliggjøre reaksjoner som står forhold til alvoret i tilfelle uriktig eller utilstrekkelig anvendelse av unionsretten, bør en tretrinnsordning få anvendelse.
First, the Authority should be empowered to investigate alleged incorrect or insufficient application of Union law obligations by national authorities in their supervisory practice, concluded by a recommendation. 
Som et første trinn bør Myndigheten ha myndighet til gjøre undersøkelser dersom det påstås at nasjonale myndigheter i forbindelse med utøvelsen av sitt tilsyn anvender unionsretten på en uriktig eller utilstrekkelig måte, og disse bør avsluttes med en anbefaling.
Second, where the competent national authority does not follow the recommendation, the Commission should be empowered to issue a formal opinion taking into account the Authority’s recommendation, requiring the competent authority to take the actions necessary to ensure compliance with Union law. 
Som et andre trinn, dersom vedkommende nasjonale myndighet ikke følger anbefalingen, bør Kommisjonen ha myndighet til å avgi en formell uttalelse som tar hensyn til Myndighetens anbefaling, og kreve at vedkommende myndighet treffer de nødvendige tiltak for å sikre overholdelse av unionsretten.
Third, to overcome exceptional situations of persistent inaction by the competent authority concerned, the Authority should be empowered, as a last resort, to adopt decisions addressed to individual financial institutions. 
I ekstraordinære situasjoner der den berørte vedkommende myndighet vedvarende unnlater å gjennomføre tiltak, bør Myndigheten som et tredje og siste trinn ha myndighet til å treffe beslutninger som rettes til den enkelte finansinstitusjon.
Commission Decision 2006/891/EC( ) provided that a third country issuer may also prepare its consolidated accounts, for financial years starting before 1 January 2009, in accordance with IFRS as issued by the International Accounting Standards Board (IASB), with GAAP of Canada, Japan or United States or with a GAAP of a third country which is subject to convergence with IFRS. 
I kommisjonsvedtak 2006/891/EF( ) er det fastsatt at en utsteder fra en tredjestat også kan utarbeide konsernregnskaper for regnskapsår som begynner før 1. januar 2009, i samsvar med IFRS utgitt av IASB (International Accounting Standards Board), alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper (GAAP) i Canada, Japan eller USA eller alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper i en tredjestat som er i ferd med å nærme seg IFRS.
That power should be limited to exceptional circumstances in which a competent authority does not comply with the formal opinion addressed to it and in which Union law is directly applicable to financial institutions by virtue of existing or future Union regulations. 
Denne myndighet bør være begrenset til ekstraordinære omstendigheter der en vedkommende myndighet ikke følger den formelle uttalelsen som ble rettet til den, og der unionsretten får direkte anvendelse på finansinstitusjoner i henhold til gjeldende eller framtidige unionsforordninger.
Serious threats to the orderly functioning and integrity of financial markets or the stability of the financial system in the Union require a swift and concerted response at Union level. 
Alvorlige trusler mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller finanssystemets stabilitet i Unionen krever raske og samordnede tiltak på unionsplan.
The power to determine the existence of an emergency situation should be conferred on the Council, following a request by any of the ESAs, the Commission or the ESRB. 
Myndigheten til å avgjøre om det foreligger en krisesituasjon, bør gis Rådet, etter en anmodning fra en av de europeiske tilsynsmyndighetene, Kommisjonen eller ESRB.
The action undertaken by the Authority in this respect should be without prejudice to the Commission’s powers pursuant to Article 258 TFEU to initiate infringement proceedings against the Member State of that supervisory authority for its failure to take such action, and without prejudice to the Commission’s right in such circumstances to seek interim measures in accordance with the rules of procedure of the Court of Justice of the European Union. 
Tiltaket som treffes av Myndigheten i den forbindelse, bør ikke berøre Kommisjonens myndighet i henhold til artikkel 258 i TEUV til å innlede traktatbruddsbehandling mot den medlemsstat hvis tilsynsmyndighet har unnlatt å treffe et slikt tiltak, eller Kommisjonens rett i slike situasjoner til å treffe midlertidige tiltak i henhold til rettergangsordningen for Den europeiske unions domstol.
Furthermore, it should be without prejudice to any liability that that Member State might incur in accordance with the case law of the Court of Justice of the European Union if its supervisory authorities fail to take the action required by the Authority. 
Det bør heller ikke berøre det ansvar som nevnte medlemsstat kan pådra seg i samsvar med rettspraksis ved Den europeiske unions domstol, dersom dens tilsynsmyndigheter unnlater å treffe de tiltak som Myndigheten krever .
In order to ensure efficient and effective supervision and a balanced consideration of the positions of the competent authorities in different Member States, the Authority should be able to settle disagreements in cross-border situations between those competent authorities with binding effect, including within colleges of supervisors. 
For å sikre et formålstjenlig og effektivt tilsyn og en avveid vurdering av de standpunkter som inntas av vedkommende myndigheter i de ulike medlemsstatene, bør Myndigheten med bindende virkning kunne løse tvister mellom disse vedkommende myndigheter i situasjoner på tvers av landegrensene, også innenfor tilsynskollegiene.
The Authority’s competence should cover disagreements on the procedure or content of an action or inaction by a competent authority of a Member State in cases specified in the legally binding Union acts referred to in this Regulation. 
Myndigheten bør ha myndighet når det gjelder tvister om framgangsmåten eller innholdet i et tiltak, eller når en vedkommende myndighet i en medlemsstat unnlater å treffe tiltak i tilfellene angitt i de rettslig bindende unionsrettsaktene nevnt i denne forordning.
If a competent authority does not comply with the settlement decision addressed to it, the Authority should be empowered to adopt decisions directly addressed to financial institutions in areas of Union law directly applicable to them. 
Dersom en vedkommende myndighet ikke etterkommer den beslutning som er rettet til den for å avgjøre tvisten, bør Myndigheten gis myndighet til å treffe beslutninger som rettes direkte til finansinstitusjoner på de områdene av unionsretten som får direkte anvendelse på dem.
The power to adopt such decisions should apply only as a last resort and then only to ensure the correct and consistent application of Union law. 
Myndighet til å vedta slike beslutninger bør gjelde bare som en siste utvei og da bare for å sikre korrekt og ensartet anvendelse av unionsretten.
In cases where the relevant Union legislation confers discretion on Member States’ competent authorities, decisions taken by the Authority cannot replace the exercise in compliance with Union law of that discretion. 
I tilfeller der medlemsstatenes vedkommende myndigheter i henhold til relevant unionsregelverk gis skjønnsmyndighet, kan beslutninger truffet av Myndigheten ikke erstatte utøvelsen av denne skjønnsmyndighet i samsvar med unionsretten.
Expert Groups set up by Member States to examine the causes of the crisis and make suggestions to improve the regulation and supervision of the financial sector have confirmed that the current arrangements are not a sound basis for the future regulation and supervision of cross-border financial institutions across the Union. 
Ekspertgruppene nedsatt av medlemsstatene for å undersøke årsakene til krisen og framlegge forslag til forbedring av reguleringen av og tilsynet med finanssektoren, har bekreftet at de nåværende ordningene ikke danner et fornuftig grunnlag for regulering av og tilsyn med finansinstitusjoner som driver virksomhet på tvers av landegrensene i Unionen, i framtiden.
As the de Larosière Report indicates, ‘[i]n essence, we have two alternatives: 
Slik det understrekes i de Larosière-rapporten «[har vi] i hovedsak to alternativer:
the first “chacun pour soi” beggar-thy-neighbour solutions; or the second – enhanced, pragmatic, sensible European cooperation for the benefit of all to preserve an open world economy. 
Det første er «chacun pour soi», dvs. «alle må sørge for seg selv-løsninger», det andre er et styrket, pragmatisk, fornuftig europeisk samarbeid til fordel for alle for å bevare en åpen verdensøkonomi.
This will bring undoubted economic gains’. 
Dette vil gi åpenbare økonomiske gevinster».
Colleges of supervisors play an important role in the efficient, effective and consistent supervision of financial institutions operating across borders. 
Tilsynskollegiene er av stor betydning for at tilsynet med finansinstitusjoner som driver virksomhet på tvers av landegrensene, skal være formålstjenlig, effektivt og ensartet.
The Authority should contribute to promoting and monitoring the efficient, effective and consistent functioning of the colleges of supervisors and, in that respect, have a leading role in ensuring the consistent and coherent functioning of colleges of supervisors for cross-border financial institutions across the Union. 
Myndigheten bør bidra til å fremme og overvåke at tilsynskollegiene virker på en formålstjenlig, effektiv og ensartet måte, og i den forbindelse ha en ledende rolle når det gjelder å sikre at tilsynskollegiene virker på en ensartet og sammenhengende måte for finansinstitusjoner som driver virksomhet på tvers av landegrensene i Unionen.