natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the de Larosière Report states, ‘competition distortions and regulatory arbitrage stemming from different supervisory practices must be avoided, because they have the potential of undermining financial stability – inter alia by encouraging a shift of financial activity to countries with lax supervision. 
Som det framgår av de Larosière-rapporten, «må konkurransevridning og tilsynsarbitrasje som følge av ulike tilsynspraksiser unngås, ettersom de kan undergrave finansiell stabilitet – blant annet ved å oppmuntre til en overføring av finansiell virksomhet til stater med mindre strengt tilsyn.
Convergence in the fields of crisis prevention, management and resolution, including funding mechanisms, is necessary in order to ensure the internalisation of costs by the financial system and the ability of public authorities to resolve failing financial institutions whilst minimising the impact of failures on the financial system, reliance on taxpayer funds to bail out banks and the use of public sector resources, limiting damage to the economy, and coordinating the application of national resolution measures. 
Det er nødvendig med tilnærming på områdene forebygging, håndtering og løsning av kriser, herunder finansieringsordninger, for å sikre at finanssystemet internaliserer kostnadene og at det blir mulig for offentlige myndigheter å avvikle kriserammede finansinstitusjoner, samtidig som virkningene for finanssystemet, avhengigheten av skatteyternes penger for å redde banker og bruken av offentlige midler reduseres mest mulig, slik at skadene på økonomien begrenses og anvendelsen av nasjonale avviklingstiltak samordnes.
In this regard it is imperative to develop a common set of rules on a complete set of tools for the prevention and resolution of failing banks, to deal in particular with the crisis of large, cross-border or interconnected institutions, and the need to confer additional relevant powers to the Authority should be assessed as well as how banks and savings institutions could prioritise the protection of savers. 
I den forbindelse er det absolutt nødvendig å utarbeide et felles sett regler for et komplett verktøysett for å forebygge og avvikle kriserammede banker, særlig krisehåndtering i store, tverrnasjonale institusjoner eller sammenknyttede institusjoner, og behovet for å gi Myndigheten ytterligere relevant myndighet bør vurderes samt hvordan banker og spareinstitusjoner kan prioritere vernet av sparerne.
In the current review of Directive 94/19/EC and Directive 97/9/EC of the European Parliament and of the Council of 3 March 1997 on investor-compensation schemes( ), the Commission’s intention to pay special attention to the need to ensure further harmonisation throughout the Union is noted. 
I forbindelse med den pågående revisjonen av direktiv 94/19/EF og europaparlaments- og rådsdirektiv 97/9/EF av 3. mars 1997 om erstatningsordninger for investorer( ) har Kommisjonen til hensikt å legge særlig vekt på behovet for å sikre ytterligere harmonisering i hele Unionen.
In the insurance sector, the Commission’s intention to examine the possibility of introducing Union rules protecting insurance policy holders in case of a failing insurance company is also noted. 
Når det gjelder forsikringssektoren, harKommisjonen også til hensikt å undersøke muligheten for å innføre unionsregler som verner forsikringstakere i tilfelle et forsikringsselskap rammes av krise.
OJ L 84, 26.3.1997, p. 22. 
EFT L 84 av 26.3.1997, s. 22.
The ESAs should play an important role in those areas and appropriate powers concerning the European guarantee scheme systems should be conferred upon them. 
De europeiske tilsynsmyndighetene bør spille en viktig rolle på disse områdene og gis tilstrekkelig myndighet med hensyn til de europeiske garantiordningssystemene.
The Authority should therefore have full participation rights in colleges of supervisors with a view to streamlining the functioning of and the information exchange process in the colleges of supervisors and to foster convergence and consistency across colleges in the application of Union law. 
Myndigheten bør derfor ha rett i å delta fullt ut i tilsynskollegiene med sikte på å effektivisere kollegienes virkemåte og utvekslingen av opplysninger i tilsynskollegiene samt fremme tilnærming og ensartethet mellom kollegiene i anvendelsen av unionsretten.
This Regulation should therefore provide a clear legal basis for such delegation. 
Denne forordning bør derfor klart utgjøre det rettslige grunnlaget for en slik delegering.
Whilst respecting the general rule that delegation should be allowed, Member States should be able to introduce specific conditions for the delegation of responsibilities, for example, regarding information about, and the notification of, delegation arrangements. 
Medlemsstatene bør følge hovedregelen om at delegering bør være tillatt, men bør kunne innføre særlige vilkår for delegering av ansvar, for eksempel når det gjelder opplysninger om og melding av delegeringsordninger.
By the delegation of responsibilities, the Authority or a national supervisory authority (the delegate) should be able to decide upon a certain supervisory matter in its own name in lieu of the delegating authority. 
Ved delegering av ansvar bør Myndigheten eller en nasjonal tilsynsmyndighet (den bemyndigede) kunne treffe avgjørelse i en tilsynssak på egne vegne i stedet for på vegne av den delegerende myndighet.
Delegations should be governed by the principle of allocating supervisory competence to a supervisor which is best placed to take action in the subject matter. 
Delegering bør skje ut fra prinsippet om at tilsynsmyndigheten overdras til en tilsynsmyndighet som har de beste forutsetninger for å treffe tiltak på det aktuelle området.
A reallocation of responsibilities would be appropriate, for example, for reasons of economies of scale or scope, of coherence in group supervision, and of optimal use of technical expertise among national supervisory authorities. 
En omfordeling av ansvar vil være hensiktsmessig for eksempel for å oppnå stordriftsfordeler eller av hensyn til virkeområdet, av hensyn til sammenhengen i tilsynet med konserner og for best mulig å utnytte den tekniske sakkunnskapen hos de nasjonale tilsynsmyndighetene.
Decisions by the delegate should be recognised by the delegating authority and by other competent authorities as determinative if those decisions are within the scope of the delegation. 
Beslutninger som treffes av den myndighet som ansvaret er delegert til, bør anerkjennes av den delegerende myndighet og av andre vedkommende myndigheter som endelige, dersom disse beslutningene ligger innenfor delegeringens rammer.
Relevant Union legislation could further specify the principles for the reallocation of responsibilities upon agreement. 
Det relevante unionsregelverket kan eventuelt inneholde nærmere bestemmelser om prinsippene for omfordeling av ansvar etter avtale.
The Authority should facilitate and monitor delegation agreements between national supervisory authorities by all appropriate means. 
Myndigheten bør med alle egnede midler lette og overvåke delegeringsavtalene mellom de nasjonale tilsynsmyndighetene.
It should be informed in advance of intended delegation agreements, in order to be able to express an opinion where appropriate. 
Den bør på forhånd underrettes om planlagte delegeringsavtaler for om nødvendig å kunne avgi uttalelse om disse.
It should centralise the publication of such agreements to ensure timely, transparent and easily accessible information about agreements for all parties concerned. 
Den bør sentralisere offentliggjøringen av slike avtaler for å sikre at alle berørte parter til rett tid gis lett tilgang til åpne opplysninger om slike avaler.
The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the European Securities Committee, 
Tiltakene fastsatt i denne beslutning er i samsvar med uttalelse fra Den europeiske verdipapirkomité —
The delegation of tasks and responsibilities can be a useful instrument in the functioning of the network of supervisors in order to reduce the duplication of supervisory tasks, to foster cooperation and thereby streamline the supervisory process, as well as to reduce the burden imposed on financial institutions. 
Ved utøvelsen av nettet for tilsynsmyndigheters virksomhet kan det være nyttig å delegere oppgaver og ansvar for å begrense overlapping av tilsynsoppgavene, fremme samarbeid og dermed effektivisere tilsynsprosessen, samt for å redusere belastningen på finansinstitusjonene.
Reviews should focus not only on the convergence of supervisory practices, but also on the capacity of supervisors to achieve high-quality supervisory outcomes, as well as on the independence of those competent authorities. 
Vurderingene bør ikke bare være rettet mot tilnærming av tilsynspraksis, men også mot tilsynsmyndighetenes evne til å oppnå tilsynsresultater av høy kvalitet samt disse vedkommende myndigheters uavhengighet.
The Authority should actively promote a coordinated Union supervisory response, in particular to ensure the orderly functioning and integrity of financial markets and the stability of the financial system in the Union. 
Myndigheten bør aktivt bidra til å fremme samordningen av Unionens tilsynsarbeid, særlig for å sikre finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet og finanssystemets stabilitet i Unionen .
In addition to its powers for action in emergency situations, the Authority should therefore be entrusted with a general coordination function within the ESFS. 
I tillegg til myndigheten til å handle i krisesituasjoner bør Myndigheten ha ansvaret for den generelle samordningen innenfor ESFS.
The smooth flow of all relevant information between competent authorities should be a particular focus of the Authority’s actions. 
Å lette utvekslingen av alle relevante opplysninger mellom vedkommende myndigheter bør være en sentral del av Myndighetens oppgaver.
In order to safeguard financial stability it is necessary to identify, at an early stage, trends, potential risks and vulnerabilities stemming from the micro-prudential level, across borders and across sectors. 
For å sikre finansiell stabilitet er det nødvendig på et tidlig tidspunkt å avdekke utviklingstendenser, mulige risikoer og svakheter som følge av tilsyn på mikroplan, på tvers av landegrenser og på tvers av sektorer.
The Authority should monitor and assess such developments in the area of its competence and, where necessary, inform the European Parliament, the Council, the Commission, the other European Supervisory Authorities and the ESRB on a regular and, as necessary, on an ad hoc basis. 
Myndigheten bør overvåke og vurdere slik utvikling på sitt myndighetsområde og om nødvendig underrette Europaparlamentet, Rådet, Kommisjonen, de øvrige europeiske tilsynsmyndighetene og ESRB regelmessig og eventuelt ved behov.
The Authority should also, in cooperation with the ESRB, initiate and coordinate Union-wide stress tests to assess the resilience of financial institutions to adverse market developments, and it should ensure that an as consistent as possible methodology is applied at the national level to such tests. 
I samarbeid med ESRB bør Myndigheten også innlede og samordne stresstester i hele Unionen for å vurdere finansinstitusjonenes motstandsdyktighet mot ugunstig markedsutvikling, og den skal sikre at det på nasjonalt plan ved slike tester anvendes en metode som er så ensartet som mulig.
It should be empowered to develop contacts and enter into administrative arrangements with the supervisory authorities and administrations of third countries and with international organisations, while fully respecting the existing roles and respective competences of the Member States and the Union institutions. 
Den bør gis myndighet til å utvikle kontakter og inngå forvaltningsavtaler med tilsynsmyndighetene og forvaltninger i tredjestater og med internasjonale organisasjoner, samtidig som medlemsstatenes og Unionens institusjoners nåværende roller og respektive myndighet respekteres fullt ut.
Without prejudice to the competencies of the competent authorities concerned, the Authority should be able to provide its opinion on the prudential assessment of mergers and acquisitions under Directive 2006/48/EC, as amended by Directive 2007/44/EC( ) in those cases in which that Directive requires consultation between competent authorities from two or more Member States. 
Med forbehold for de berørte vedkommende myndigheters myndighet bør Myndigheten kunne avgi uttalelse om tilsynsvurderinger av fusjoner og erverv i henhold til direktiv 2006/48/EF, som endret ved direktiv 2007/44/EF( ) i de tilfellene der nevnte direktiv krever samråd mellom vedkommende myndigheter fra to eller flere medlemsstater.
To avoid the duplication of reporting obligations for financial institutions, that information should normally be provided by the national supervisory authorities which are closest to the financial markets and institutions and should take into account already existing statistics. 
For å unngå krav om dobbeltrapportering for finansinstitusjonene bør disse opplysningene normalt gis av de nasjonale tilsynsmyndighetene som befinner seg nærmest finansmarkedene og -institusjonene, og opplysningene bør ta hensyn til allerede eksisterende statistikker.
However, as a last resort, the Authority should be able to address a duly justified and reasoned request for information directly to a financial institution where a national competent authority does not or cannot provide such information in a timely fashion. 
Myndigheten bør imidlertid som en siste utvei kunne rette en behørig begrunnet anmodning om opplysninger direkte til en finansinstitusjon dersom en nasjonal vedkommende myndighet ikke leverer eller ikke kan levere slike opplysninger til rett tid.
The measures for the collection of information should be without prejudice to the legal framework of the European Statistical System and the European System of Central Banks in the field of statistics. 
Tiltakene for innsamling av opplysninger bør ikke berøre den rettslige rammen for det europeiske statistikksystem og Det europeiske system av sentralbanker på statistikkområdet .
This Regulation should therefore be without prejudice both to Regulation (EC) No 223/2009 of the European Parliament and of the Council of 11 March 2009 on European statistics( ) and to Council Regulation (EC) No 2533/98 of 23 November 1998 concerning the collection of statistical information by the European Central Bank( ). 
Denne forordning bør derfor verken berøre europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 223/2009 av 11. mars 2009 om europeisk statistikk( ) eller rådsforordning (EF) nr. 2533/98 av 23. november 1998 om Den europeiske sentralbanks innsamling av statistiske opplysninger( ).
Close cooperation between the Authority and the ESRB is essential to give full effectiveness to the functioning of the ESRB and the follow-up to its warnings and recommendations. 
Et nært samarbeid mellom Myndigheten og ESRB er av avgjørende betydning for at ESRB skal kunne fungere fullt ut etter hensikten, og for oppfølgingen av dens advarsler og anbefalinger.
Data related to individual undertakings should be provided only upon reasoned request. 
Opplysninger knyttet til individuelle foretak bør framlegges bare etter behørig begrunnet anmodning.
For reasons of efficiency, a Banking Stakeholder Group should be used for that purpose, and should represent, in balanced proportions, Union credit and investment institutions, representing the diverse models and sizes of financial institutions and businesses, including, as appropriate, institutional investors and other financial institutions which themselves use financial services; small and medium-sized enterprises (SMEs); trade unions; academics; consumers; and other retail users of banking services. 
Av effektivitetshensyn bør en interessegruppen for banker benyttes for dette formål, med en balansert sammensetning av representanter for Unionens kredittinstitusjoner og verdipapirforetak som representerer finansinstitusjoner av ulike modeller og størrelser, herunder eventuelt institusjonelle investorer og andre finansinstitusjoner som selv benytter seg av finansielle tjenester, små og mellomstore bedrifter (SMB), fagforeninger, akademikere samt forbrukere og andre private brukere av banktjenester.
The Banking Stakeholder Group should work as an interface with other user groups in the financial services area established by the Commission or by Union legislation. 
Interessegruppen for banker bør fungere som et bindeledd for andre grupper av brukere av finansielle tjenester, som fastsatt av Kommisjonen eller i henhold til Unionens regelverk.
Members of the Banking Stakeholder Group representing non-profit organisations or academics should receive adequate compensation in order to allow persons that are neither well-funded nor industry representatives to take part fully in the debate on financial regulation. 
Medlemmer av interessegruppen for banker som representerer ideelle organisasjoner eller akademikere, bør motta tilstrekkelig godtgjøring slik at personer som verken har tilstrekkelige finansielle midler eller er representanter for næringslivet, kan delta fullt ut i debatten om finansiell regulering.
Member States have a core responsibility for ensuring coordinated crisis management and preserving financial stability in crisis situations, in particular with regard to stabilising and resolving individual failing financial institutions. 
Medlemsstatene har et hovedansvar for å samordne krisehåndteringen og bevare den finansielle stabiliteten i krisesituasjoner, særlig når det gjelder å stabilisere og avvikle kriserammede finansinstitusjoner.
Decisions by the Authority in emergency or settlement situations affecting the stability of a financial institution should not impinge on the fiscal responsibilities of Member States. 
De beslutninger Myndigheten treffer i krisesituasjoner eller ved tvisteløsning som påvirker en finansinstitusjons stabilitet, bør ikke gripe inn i medlemsstatenes finanspolitiske ansvar.
A mechanism should be established whereby Member States may invoke this safeguard and ultimately bring the matter before the Council for a decision. 
Det bør innføres en ordning der medlemsstatene kan påberope seg vernet denne beskyttelsen og i siste instans bringe saken inn for Rådet med sikte på en beslutning.
However, that safeguard mechanism should not be abused, in particular in relation to a decision taken by the Authority which does not have a significant or material fiscal impact, such as a reduction of income linked to the temporary prohibition of specific activities or products for consumer protection purposes. 
Denne beskyttelsesordningen bør imidlertid ikke misbrukes, særlig ikke i forbindelse med en beslutning truffet av Myndigheten som ikke har noen betydelig eller vesentlig budsjettpolitisk innvirkning, som for eksempel reduserte inntekter knyttet til et midlertidig forbud mot bestemte former for virksomhet eller produkter i forbrukervernøyemed.
When taking decisions under the safeguard mechanism, the Council should vote in accordance with the principle where each member has one vote. 
Når Rådet treffer beslutninger i henhold til beskyttelsesordningen, bør det stemme i samsvar med prinsippet om at hvert medlem har én stemme.
It is appropriate to confer on the Council a role in this matter given the particular responsibilities of the Member States in this respect. 
I betraktning av medlemsstatenes særlige ansvar på dette området, bør Rådet spille en rolle i dette spørsmålet.
Given the sensitivity of the issue, strict confidentiality arrangements should be ensured. 
Med tanke på hvor følsomt dette spørsmålet er, bør det sikres streng fortrolighet.
The right of the addressees of the Authority’s decisions to be heard should be fully respected. 
Den retten adressatene for Myndighetens avgjørelser har til å bli hørt, bør overholdes fullt ut.
The Authority’s acts should form an integral part of Union law. 
Myndighetens beslutninger bør utgjøre en integrert del av unionsretten.
In its decision-making procedures, the Authority should be bound by Union rules and general principles on due process and transparency. 
Myndigheten bør i sin beslutningstaking være bundet av Unionens regler og allmenne prinsipper om rettssikkerhet og innsyn.
A Board of Supervisors composed of the heads of the relevant competent authorities in each Member State, and chaired by the Chairperson of the Authority, should be the principal decision-making organ of the Authority. 
Et tilsynsråd som er sammensatt av lederne for de berørte vedkommende myndigheter i hver medlemsstat, og som ledes av Myndighetens leder, bør være Myndighetens øverste beslutningsorgan.
A Board of Supervisors composed of the heads of the relevant competent authorities in each Member State, and chaired by the Chairperson of the Authority, should be the principal decision-making organ of the Authority. 
Et tilsynsråd sammensatt av lederne for de berørte vedkommende myndigheter i hver medlemsstat under ledelse av Myndighetens leder, bør være Myndighetens øverste beslutningsorgan.
Members of the Board of Supervisors should act independently and only in the Union’s interest. 
Medlemmene av tilsynsrådet bør opptre uavhengig og utelukkende i Unionens interesse.
As a general rule, the Board of Supervisors should take its decisions by simple majority in accordance with the principle where each member has one vote. 
Tilsynsrådet skal i alminnelighet treffe sine beslutninger med simpelt flertall i samsvar med prinsippet om at hvert medlem har én stemme.
However, for acts of a general nature, including those relating to regulatory and implementing technical standards, guidelines and recommendations, for budgetary matters as well as in respect of requests by a Member State to reconsider a decision by the Authority to temporarily prohibit or restrict certain financial activities, it is appropriate to apply the rules of qualified majority voting as laid down in Article 16(4) of the Treaty on European Union and in the Protocol (No 36) on transitional provisions annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty on the Functioning of the European Union. 
For beslutninger av allmenn art, herunder de som gjelder tekniske regulerings- og gjennomføringsstandarder, retningslinjer og anbefalinger, i budsjettspørsmål samt når det gjelder anmodninger fra en medlemsstat om å revurdere en beslutning truffet av Myndigheten om midlertidig å forby eller begrense en viss finansiell virksomhet, er det hensiktsmessig å anvende reglene for kvalifisert flertall som fastsatt i artikkel 16 nr. 4 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte og i protokollen (nr. 36) om overgangsbestemmelser som er vedlegg til traktaten om Den europeiske union og traktaten om Den europeiske unions virkemåte.
Cases concerning the settlement of disagreements between national supervisory authorities should be examined by a restricted, objective panel, composed of members who neither are representatives of the competent authorities which are party to the disagreement nor have any interest in the conflict or direct links to the competent authorities concerned. 
Saker som gjelder tvisteløsning mellom nasjonale tilsynsmyndigheter bør behandles av et begrenset, objektivt panel sammensatt av medlemmer som verken er representanter for de vedkommende myndigheter som er parter i tvisten, eller har noen interesse i konflikten eller direkte tilknytning til de berørte vedkommende myndigheter.
The decision taken by the panel should be approved by the Board of Supervisors by simple majority in accordance with the principle where each member has one vote. 
Beslutninger som treffes av panelet, bør godkjennes av tilsynsrådet med simpelt flertall i samsvar med prinsippet om at hvert medlem har én stemme.