natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Differences in the ways in which the right of withdrawal is exercised in the Member States have caused costs for traders selling cross-border. 
Forskjeller i måten angreretten brukes på i medlemsstatene har medført kostnader for næringsdrivende som driver salg over landegrensene.
The introduction of a harmonised model withdrawal form that the consumer may use should simplify the withdrawal process and bring legal certainty. 
Innføringen av et harmonisert standardangreskjema som forbrukeren kan benytte, bør gjøre det enklere å bruke angreretten og skape rettssikkerhet.
For these reasons, Member States should refrain from adding any presentational requirements to the Union-wide model form relating for example to the font size. 
Av denne grunn bør medlemsstatene ikke innføre nye formelle krav når det gjelder utformingen av skjemaet som skal benyttes i hele Unionen, for eksempel med hensyn til skriftstørrelse.
However, the consumer should remain free to withdraw in his own words, provided that his statement setting out his decision to withdraw from the contract to the trader is unequivocal. 
Forbrukeren bør imidlertid fremdeles ha mulighet til å bruke angreretten gjennom en erklæring uttrykt med egne ord, forutsatt at vedkommendes erklæring til den næringsdrivende om beslutningen om å gå fra avtalen, er utvetydig.
A letter, a telephone call or returning the goods with a clear statement could meet this requirement, but the burden of proof of having withdrawn within the time limits fixed in the Directive should be on the consumer. 
Et brev, en telefonsamtale eller retur av varene sammen med en tydelig erklæring kan oppfylle dette kravet, men bevisbyrden for at angreretten er brukt innen utløpet av fristene fastsatt i dette direktiv, bør ligge hos forbrukeren.
For this reason, it is in the interest of the consumer to make use of a durable medium when communicating his withdrawal to the trader. 
Av denne grunn er det i forbrukerens interesse å bruke et varig medium når den næringsdrivende skal underrettes om at vedkommende vil bruke angreretten.
As experience shows that many consumers and traders prefer to communicate via the trader’s website, there should be a possibility for the trader to give the consumer the option of filling in a web-based withdrawal form. 
Ettersom erfaring viser at mange forbrukere og næringsdrivende foretrekker å kommunisere via den næringsdrivendes nettsted, bør den næringsdrivende kunne gi forbrukeren mulighet til å fylle ut et nettbasert angreskjema.
In this case the trader should provide an acknowledgement of receipt for instance by e-mail without delay. 
I dette tilfelle bør den næringsdrivende umiddelbart sende et mottaksbevis, for eksempel via e-post.
In the event that the consumer withdraws from the contract, the trader should reimburse all payments received from the consumer, including those covering the expenses borne by the trader to deliver goods to the consumer. 
Dersom forbrukeren går fra avtalen, bør den næringsdrivende tilbakebetale beløp som er mottatt fra forbrukeren, herunder de beløp som omfatter kostnader som den næringsdrivende har hatt for å levere varene til forbrukeren.
The reimbursement should not be made by voucher unless the consumer has used vouchers for the initial transaction or has expressly accepted them. 
Tilbakebetalingen bør ikke skje i form av en kvittering på et tilgodehavende, med mindre forbrukeren har benyttet slike kvitteringer ved den opprinnelige transaksjonen eller uttrykkelig har godtatt dette.
If the consumer expressly chooses a certain type of delivery (for instance 24-hour express delivery), although the trader had offered a common and generally acceptable type of delivery which would have incurred lower delivery costs, the consumer should bear the difference in costs between these two types of delivery. 
Dersom forbrukeren uttrykkelig velger en bestemt type levering (for eksempel ekspresslevering innen 24 timer), selv om den næringsdrivende har tilbudt en vanlig og allment akseptert type levering som ville ført til lavere leveringskostnader, bør forbrukeren betale kostnadsdifferansen mellom de to typene levering.
Some consumers exercise their right of withdrawal after having used the goods to an extent more than necessary to establish the nature, characteristics and the functioning of the goods. 
Visse forbrukere bruker sin angrerett etter å ha brukt varene i større utstrekning enn det som er nødvendig for å fastslå varenes art, egenskaper og funksjon.
In this case the consumer should not lose the right to withdraw but should be liable for any diminished value of the goods. 
I dette tilfelle bør forbrukeren ikke tape angreretten, men bør være ansvarlig for en eventuell reduksjon i varenes verdi.
In order to establish the nature, characteristics and functioning of the goods, the consumer should only handle and inspect them in the same manner as he would be allowed to do in a shop. 
For å fastslå varenes art, egenskaper og funksjon bør forbrukeren bare håndtere og undersøke varene på samme måte som denne kunne gjort i en butikk.
For example, the consumer should only try on a garment and should not be allowed to wear it. 
Forbrukeren bør for eksempel bare kunne prøve et klesplagg og ikke beholde det på.
Consequently, the consumer should handle and inspect the goods with due care during the withdrawal period. 
Forbrukeren bør følgelig håndtere og undersøke varene med tilbørlig aktsomhet inntil utløpet av angrefristen.
The obligations of the consumer in the event of withdrawal should not discourage the consumer from exercising his right of withdrawal. 
Forbrukerens plikter ved bruk av angreretten bør ikke avskrekke forbrukeren fra å bruke sin angrerett.
The consumer should be required to send back the goods not later than 14 days after having informed the trader about his decision to withdraw from the contract. 
Forbrukeren bør være forpliktet til å sende tilbake varene senest 14 dager etter å ha underrettet den næringsdrivende om sin beslutning om å gå fra avtalen.
In situations where the trader or the consumer does not fulfil the obligations relating to the exercise of the right of withdrawal, penalties provided for by national legislation in accordance with this Directive should apply as well as contract law provisions. 
I situasjoner der den næringsdrivende eller forbrukeren ikke oppfyller forpliktelsene knyttet til bruk av angreretten, bør sanksjoner fastsatt i nasjonal lovgivning i samsvar med dette direktiv samt avtalerettslige bestemmelser få anvendelse.
Certain exceptions from the right of withdrawal should exist, both for distance and off-premises contracts. 
Det bør være visse unntak fra angreretten, både for fjernsalgsavtaler og avtaler inngått utenom faste forretningslokaler.
A right of withdrawal could be inappropriate for example given the nature of particular goods or services. 
En angrerett kan være uegnet i enkelte tilfeller, for eksempel på grunn av visse varers eller tjenesters art.
That is the case for example with wine supplied a long time after the conclusion of a contract of a speculative nature where the value is dependent on fluctuations in the market (‘vin en primeur’). 
Dette er for eksempel tilfelle med vin som blir levert lenge etter inngåelsen av en avtale av spekulativ art, der verdien er avhengig av svingninger i markedet («vin en primeur»).
The right of withdrawal should neither apply to goods made to the consumer’s specifications or which are clearly personalised such as tailor-made curtains, nor to the supply of fuel, for example, which is a good, by nature inseparably mixed with other items after delivery. 
Angreretten bør heller ikke få anvendelse på varer framstilt etter forbrukerens spesifikasjoner eller som har fått et tydelig personlig preg, for eksempel skreddersydde gardiner, og heller ikke på for eksempel levering av brensel, som er en vare som av natur ikke kan skilles fra andre varer etter levering.
The granting of a right of withdrawal to the consumer could also be inappropriate in the case of certain services where the conclusion of the contract implies the setting aside of capacity which, if a right of withdrawal were exercised, the trader may find difficult to fill. 
Dersom forbrukeren innrømmes angrerett, kan det også være uhensiktsmessig ved visse tjenester der inngåelsen av avtalen innebærer at det må avsettes kapasitet som det kan bli vanskelig for den næringsdrivende å benytte dersom angreretten brukes.
This would for example be the case where reservations are made at hotels or concerning holiday cottages or cultural or sporting events. 
Dette vil for eksempel være tilfelle ved reservasjon av hotell eller feriebolig, eller kultur- eller sportsarrangementer.
On the one hand, the consumer should benefit from his right of withdrawal even in case he has asked for the provision of services before the end of the withdrawal period. 
På den ene side bør forbrukeren kunne bruke sin angrerett selv om vedkommende har bedt om at tjenestene ytes før utløpet av angrefristen.
On the other hand, if the consumer exercises his right of withdrawal, the trader should be assured to be adequately paid for the service he has provided. 
På den annen side bør den næringsdrivende, dersom forbrukeren bruker sin angrerett, være sikker på å få tilstrekkelig betalt for den del av tjenesten som er levert.
The calculation of the proportionate amount should be based on the price agreed in the contract unless the consumer demonstrates that that total price is itself disproportionate, in which case the amount to be paid shall be calculated on the basis of the market value of the service provided. 
Beregningen av det forholdsmessige beløpet bør være basert på den pris som er fastsatt i avtalen, med mindre forbrukeren kan påvise at denne prisen i seg selv er uforholdsmessig, da beløpet som skal betales, i så fall skal beregnes på grunnlag av den utførte tjenestens markedsverdi.
The market value should be defined by comparing the price of an equivalent service performed by other traders at the time of the conclusion of the contract. 
Markedsverdien bør defineres ved å sammenligne prisen på en tilsvarende tjeneste utført av andre næringsdrivende på det tidspunkt avtalen ble inngått.
Therefore the consumer should request the performance of services before the end of the withdrawal period by making this request expressly and, in the case of off-premises contracts, on a durable medium. 
Forbrukeren bør derfor anmode om at tjenestene ytes innen utløpet av angrefristen, i form av en uttrykkelig anmodning, og, når det gjelder avtaler inngått utenom faste forretningslokaler, på et varig medium.
Similarly, the trader should inform the consumer on a durable medium of any obligation to pay the proportionate costs for the services already provided. 
Likedan bør den næringsdrivende på et varig medium informere forbrukeren om en eventuell forpliktelse til å betale de forholdsmessige kostnadene for de tjenestene som allerede er utført.
For contracts having as their object both goods and services, the rules provided for in this Directive on the return of goods should apply to the goods aspects and the compensation regime for services should apply to the services aspects. 
Når det gjelder avtaler som omfatter både varer og tjenester, bør bestemmelsene i dette direktiv om retur av varer få anvendelse på varedelen av avtalen, og kompensasjonsordningen for tjenester bør få anvendelse på tjenestedelen av avtalen.
The main difficulties encountered by consumers and one of the main sources of disputes with traders concern delivery of goods, including goods getting lost or damaged during transport and late or partial delivery. 
Forbrukernes største problem og en av de viktigste kildene til tvister med næringsdrivende gjelder levering av varer, herunder varer som går tapt eller skades under transporten, samt forsinket eller delvis levering.
Therefore it is appropriate to clarify and harmonise the national rules as to when delivery should occur. 
Det er derfor hensiktsmessig å klargjøre og harmonisere de nasjonale bestemmelsene om når levering bør skje.
The place and modalities of delivery and the rules concerning the determination of the conditions for the transfer of the ownership of the goods and the moment at which such transfer takes place, should remain subject to national law and therefore should not be affected by this Directive. 
Leveringssted og leveringsmåte samt bestemmelsene om fastsettelse av vilkårene for overføring av eiendomsretten til varene og tidspunktet for når en slik overføring finner sted, bør være underlagt nasjonal lovgivning og bør derfor ikke påvirkes av dette direktiv.
The rules on delivery laid down in this Directive should include the possibility for the consumer to allow a third party to acquire on his behalf the physical possession or control of the goods. 
Bestemmelsene om levering i dette direktiv bør omfatte en mulighet for forbrukeren til å tillate at en tredjemann på forbrukerens vegne får varene i fysisk besittelse eller tar kontroll over dem.
The consumer should be considered to have control of the goods where he or a third party indicated by the consumer has access to the goods to use them as an owner, or the ability to resell the goods (for example, when he has received the keys or possession of the ownership documents). 
Forbrukeren bør anses å ha kontroll over varene når denne, eller en tredjemann utpekt av forbrukeren, har tilgang til varene og kan benytte dem på samme måte som en eier, eller har mulighet til å videreselge varene (for eksempel når forbrukeren har mottatt nøkler eller er i besittelse av eiendomsdokumentene).
In the context of sales contracts, the delivery of goods can take place in various ways, either immediately or at a later date. 
Når det gjelder salgsavtaler, kan levering av varer finne sted på ulike måter, enten umiddelbart eller på et senere tidspunkt.
If the parties have not agreed on a specific delivery date, the trader should deliver the goods as soon as possible, but in any event not later than 30 days from the day of the conclusion of the contract. 
Dersom partene ikke har avtalt noe bestemt leveringstidspunkt, bør den næringsdrivende levere varene så snart som mulig, men i alle tilfelle senest 30 dager etter den dag avtalen ble inngått.
The rules regarding late delivery should also take into account goods to be manufactured or acquired specially for the consumer which cannot be reused by the trader without considerable loss. 
Bestemmelsene om forsinket levering bør også ta hensyn til varer som må framstilles eller anskaffes spesielt for forbrukeren, og som ikke kan ombrukes av den næringsdrivende uten et betydelig tap.
Therefore, a rule which grants an additional reasonable period of time to the trader in certain circumstances should be provided for in this Directive. 
Av denne grunn bør det i dette direktiv fastsettes en bestemmelse som under visse omstendigheter gir den næringsdrivende en rimelig forlenget frist.
When the trader has failed to deliver the goods within the period of time agreed with the consumer, before the consumer can terminate the contract, the consumer should call upon the trader to make the delivery within a reasonable additional period of time and be entitled to terminate the contract if the trader fails to deliver the goods even within that additional period of time. 
Dersom den næringsdrivende har unnlatt å levere varene innen den fristen som er avtalt med forbrukeren, bør forbrukeren, før denne kan heve avtalen, oppfordre den næringsdrivende til å foreta levering innen en rimelig forlenget frist, og ha rett til å heve avtalen dersom den næringsdrivende ikke leverer varene innen denne forlengede fristen.
However, this rule should not apply when the trader has refused to deliver the goods in an unequivocal statement. 
Denne bestemmelsen bør imidlertid ikke få anvendelse når den næringsdrivende i en utvetydig erklæring har nektet å levere varene.
Neither should it apply in certain circumstances where the delivery period is essential such as, for example, in the case of a wedding dress which should be delivered before the wedding. 
Den bør heller ikke få anvendelse under visse omstendigheter der leveringsfristen er av stor betydning, for eksempel når det gjelder en brudekjole, som bør leveres før bryllupet.
Nor should it apply in circumstances where the consumer informs the trader that delivery on a specified date is essential. 
Den bør heller ikke få anvendelse under omstendigheter der forbrukeren underretter den næringsdrivende om at det er av største betydning at levering skjer på en bestemt dato.
For this purpose, the consumer may use the trader’s contact details given in accordance with this Directive. 
For dette formål kan forbrukeren bruke den næringsdrivendes kontaktopplysninger, som skal oppgis i samsvar med dette direktiv.
In these specific cases, if the trader fails to deliver the goods on time, the consumer should be entitled to terminate the contract immediately after the expiry of the delivery period initially agreed. 
I disse særlige tilfellene bør forbrukeren, dersom den næringsdrivende unnlater å levere varene i tide, ha rett til å heve avtalen umiddelbart etter utløpet av den leveringsfristen som opprinnelig ble avtalt.
In addition to the consumer’s right to terminate the contract where the trader has failed to fulfil his obligations to deliver the goods in accordance with this Directive, the consumer may, in accordance with the applicable national law, have recourse to other remedies, such as granting the trader an additional period of time for delivery, enforcing the performance of the contract, withholding payment, and seeking damages. 
I tillegg til forbrukerens rett til å heve avtalen når den næringsdrivende har unnlatt å oppfylle sine forpliktelser til å levere varene i samsvar med dette direktiv, kan forbrukeren i samsvar med relevant nasjonal lovgivning ta andre rettslige skritt, for eksempel forlenge leveringsfristen for den næringsdrivende, kreve at avtalen oppfylles, holde tilbake betaling og søke erstatning.
In accordance with Article 52(3) of Directive 2007/64/EC of the European Parliament and of the Council of 13 November 2007 on payment services in the internal market( ), Member States should be able to prohibit or limit traders’ right to request charges from consumers taking into account the need to encourage competition and promote the use of efficient payment instruments. 
I samsvar med artikkel 52 nr. 3 i europaparlaments- og rådsdirektiv 2007/64/EF av 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked( ) bør medlemsstatene kunne forby eller begrense næringsdrivendes rett til å kreve gebyrer fra forbrukerne, idet det tas hensyn til behovet for å stimulere konkurransen og fremme bruken av effektive betalingsinstrumenter.
In any event, traders should be prohibited from charging consumers fees that exceed the cost borne by the trader for the use of a certain means of payment. 
I alle tilfeller bør det være forbudt for næringsdrivende å pålegge forbrukere gebyrer som overstiger de kostnadene den næringsdrivende har for bruk av et bestemt betalingsmiddel.
Where the goods are dispatched by the trader to the consumer, disputes may arise, in the event of loss or damage, as to the moment at which the transfer of risk takes place. 
Når den næringsdrivende har sendt varene til forbrukeren, kan det, dersom varene går tapt eller skades, oppstå tvist om tidspunktet for risikoens overgang.
Therefore this Directive should provide that the consumer be protected against any risk of loss of or damage to the goods occurring before he has acquired the physical possession of the goods. 
I dette direktiv bør det derfor fastsettes at forbrukeren bør vernes mot enhver risiko for at varer går tapt eller skades før forbrukeren har fått varene i fysisk besittelse.
The consumer should be protected during a transport arranged or carried out by the trader, even where the consumer has chosen a particular delivery method from a range of options offered by the trader. 
Forbrukeren bør være vernet i forbindelse med transport som er ordnet eller utført av den næringsdrivende, selv når forbrukeren har valgt en særlig leveringsmåte blant en rekke alternativer som den næringsdrivende har tilbudt.
However, that provision should not apply to contracts where it is up to the consumer to take delivery of the goods himself or to ask a carrier to take delivery. 
Denne bestemmelsen bør imidlertid ikke få anvendelse på avtaler der det er opp til forbrukeren å ta hånd om leveringen av varene selv, eller å be en transportør om foreta leveringen.
Regarding the moment of the transfer of the risk, a consumer should be considered to have acquired the physical possession of the goods when he has received them. 
Når det gjelder tidspunktet for risikoens overgang, bør en forbruker anses å ha fått varene i fysisk besittelse når de er mottatt.
Persons or organisations regarded under national law as having a legitimate interest in protecting consumer contractual rights should be afforded the right to initiate proceedings, either before a court or before an administrative authority which is competent to decide upon complaints or to initiate appropriate legal proceedings. 
Personer eller organisasjoner som i henhold til nasjonal lovgivning anses å ha en rettmessig interesse i å verne forbrukerens avtalefestede rettigheter, bør ha rett til å bringe saker inn for en domstol eller en forvaltningsmyndighet som kan avgjøre klager eller ta de nødvendige rettslige skritt.
It is necessary that Member States lay down penalties for infringements of this Directive and ensure that they are enforced. 
Medlemsstatene skal fastsette sanksjonene som får anvendelse ved overtredelse av dette direktiv, og påse at disse håndheves.
The penalties should be effective, proportionate and dissuasive. 
Sanksjonene bør stå i forhold til overtredelsen og virke avskrekkende.
The consumer should not be deprived of the protection granted by this Directive. 
Forbrukeren bør ikke fratas det vern som dette direktiv gir.
Where the law applicable to the contract is that of a third country, Regulation (EC) No 593/2008 should apply, in order to determine whether the consumer retains the protection granted by this Directive. 
Når den lovgivning som gjelder for avtalen, er lovgivningen i en tredjestat, bør forordning (EF) nr. 593/2008 få anvendelse for å avgjøre om forbrukeren får beholde det vern som dette direktiv gir.
The Commission, following consultation with the Member States and stakeholders, should look into the most appropriate way to ensure that all consumers are made aware of their rights at the point of sale. 
Kommisjonen bør, etter samråd med medlemsstatene og berørte parter, treffe tiltak for å finne den mest egnede måte å sikre at alle forbrukere blir gjort oppmerksom på sine rettigheter på salgsstedet.
Since inertia selling, which consists of unsolicited supply of goods or provision of services to consumers, is prohibited by Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair business-to-consumer commercial practices in the internal market (‘Unfair Commercial Practices Directive’)( ) but no contractual remedy is provided therein, it is necessary to introduce in this Directive the contractual remedy of exempting the consumer from the obligation to provide any consideration for such unsolicited supply or provision. 
Ettersom uanmodet levering, det vil si levering av varer eller yting av tjenester til forbrukere som ikke er bestilt, er forbudt i henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2005/29/EF av 11. mai 2005 om foretaks urimelige handelspraksis overfor forbrukere i det indre marked (direktivet om urimelig handelspraksis)( ), mens det ikke er fastsatt noen avtalefestet klageadgang, er det i dette direktiv nødvendig å innføre de avtalefestede rettslige skrittene som fritar forbrukeren for forpliktelsen til motytelse for slik levering av varer eller yting av tjenester som ikke er bestilt.