natgillin/translations-raw huggingface dataset:
CO and CO2 may optionally be determined by sampling into a bag and subsequent measurement of the concentration in the sampling bag. 
Innholdet av CO og CO 2 kan eventuelt bestemmes ved prøvetaking i sekk og påfølgende måling av konsentrasjonen i prøvetakingssekken.
Determination of the particulates 
Bestemmelse av partikler
Dilution may be accomplished by a partial flow dilution system or a full flow dilution system. 
Fortynning kan oppnås ved et fortynningssystem med delstrøm eller et fortynningssystem med fullstrøm.
The flow capacity of the dilution system shall be large enough to completely eliminate water condensation in the dilution and sampling systems, and maintain the temperature of the diluted exhaust gas at or below 325 K (52 °C) immediately upstream of the filter holders. 
Gjennomstrømningskapasiteten i fortynningssystemet skal være stor nok til fullt ut å fjerne vannkondensering i fortynnings- og prøvetakingssystemene, og holde temperaturen i den fortynnede eksosen på eller under 325 K (52 ?C) rett oppstrøms fra filterholderne.
De-humidifying the dilution air before entering the dilution system is permitted, if the air humidity is high. 
Det er tillatt med avfukting av fortynningsluften før den går inn i fortynningssystemet dersom luftfuktigheten er høy.
Dilution air pre-heating above the temperature limit of 303 K (30 °C) is recommended, if the ambient temperature is below 293 K (20 °C). 
Det anbefales å forvarme fortynningsluften over temperaturgrensen på 303 K (30 ?C) dersom temperaturen i omgivelsesluften er under 293 K (20 ?C).
However, the diluted air temperature must not exceed 325 K (52 °C) prior to the introduction of the exhaust in the dilution tunnel. 
Temperaturen i den fortynnede luften må likevel ikke overstige 325 K (52 ?C) før eksosen går inn i fortynningstunnelen.
For a partial flow dilution system, the particulate sampling probe must be fitted close to and upstream of the gaseous probe as defined in section 4.4 and in accordance with Annex V, section 1.2.1.1, figures 4-12 EP and SP. 
For delstrømssystemer må partikkelprøvetakingssonden monteres i nærheten av og oppstrøms fra gass-sonden som bestemt i nr. 4.4 og i samsvar med vedlegg V nr. 1.2.1.1, figur 4—12, EP og SP.
From that it is essential that the dilution ratio be determined very accurately. 
Det er dermed avgjørende at fortynningsforholdet bestemmes meget nøyaktig.
Different splitting methods can be applied, whereby the type of splitting used dictates to a significant degree the sampling hardware and procedures to be used (Annex V, section 1.2.1.1). 
Det kan benyttes forskjellige delingsmetoder, slik at den delingstypen som benyttes, i stor grad avgjør hvilket prøvetakingsutstyr og hvilke framgangsmåter som skal brukes (vedlegg V, nr. 1.2.1.1).
To determine the mass of the particulates, a particulate sampling system, particulate sampling filters, a microgram balance and a temperature and humidity controlled weighing chamber are required. 
For å bestemme partikkelmassen er det nødvendig med et prøvetakingssystem, partikkelprøvetakingsfiltre, en mikrogramvekt og et vektrom med kontrollert temperatur og fuktighet.
For particulate sampling, two methods may be applied: 
Til partikkelprøvetaking kan det benyttes to metoder:
the single filter method uses one pair of filters (see section 1.5.1.3 of this Appendix) for all modes of the test cycle. 
metoden med enkeltfilter bruker ett filterpar (se nr. 1.5.1.3 i dette tillegg) til alle sekvenser av prøvingssyklusen.
Considerable attention must be paid to sampling times and flows during the sampling phase of the test. 
Det må rettes stor oppmerksomhet mot prøvetakingstider og -strømmer i prøvetakingsfasen av prøvingen.
However, only one pair of filters will be required for the test cycle, 
Det er imidlertid nødvendig med bare ett filterpar til prøvingssyklusen,
the multiple filter method dictates that one pair of filters (see section 1.5.1.3 of this Appendix) is used for each of the individual modes of the test cycle. 
metoden med flere filtre betyr at ett filterpar (se nr. 1.5.1.3 i dette tillegg) benyttes til hver av de enkelte sekvensene av prøvingssyklusen.
This method allows more lenient sample procedures but uses more filters. 
Denne metoden gjør det mulig med mer lempelige prøvetakingsmetoder, men det er nødvendig med flere filtre.
Fluorocarbon coated glass fibre filters or fluorocarbon based membrane filters are required for certification tests. 
Til typegodkjenningsprøvingene kreves det glassfiberfiltre med fluorkarbonbelegg eller fluorkarbonbaserte membranfiltre.
For special applications different filter materials may be used. 
Til spesielle bruksformål kan andre filtermaterialer benyttes.
All filter types shall have a 0,3 µm DOP (di-octylphthalate) collection efficiency of at least 95 % at a gas face velocity between 35 and 80 cm/s. When performing correlation tests between laboratories or between a manufacturer and an approval authority, filters of identical quality must be used. 
Alle filtertyper skal ha en utskillelsesgrad på 0,3 ?m DOP (dioktylftalat) på minst 95 % ved en gassgjennomstrømningshastighet på mellom 35 og 80 cm/s. Ved prøving av korrelasjon mellom laboratorier eller mellom en produsent og en godkjenningsmyndighet, må det benyttes filtre med identisk kvalitet.
Particulate filters must have a minimum diameter of 47 mm (37 mm stain diameter). 
Partikkelprøvetakingsfiltrene må ha en minste diameter på 47 mm (37 mm effektiv diameter).
Larger diameter filters are acceptable (section 1.5.1.5). 
Filtre med større diameter kan brukes (nr. 1.5.1.5).
The recommended minimum filter loading shall be 0,5 mg/1 075 mm² stain area for the single filter method. 
Den anbefalte minstebelastningen av filteret er 0,5 mg/1 075 mm² flekkareal ved enkeltfiltermetoden.
For the most common filter size the values are as follows: 
Verdiene for de vanligste filterstørrelsene er:
For the multiple filter method, the recommended minimum filter loading for the sum of all filters shall be the product of the appropriate value above and the square root of the total number of modes. 
Ved metoden med flere filtre skal den anbefalte minstebelastningen av filteret for summen av alle filtre være produktet av den aktuelle verdien nevnt ovenfor og kvadratroten av det samlede antall prøvingssekvenser.
The temperature of the chamber (or room) in which the particulate filters are conditioned and weighed shall be maintained to within 295 K (22 °C) ± 3 K during all filter conditioning and weighing. 
Temperaturen i vektrommet der partikkelfiltrene behandles og veies, skal holdes på 295 K (22 ?C) ±3 K under hele behandlingen og veiingen av filtre.
The humidity shall be maintained to a dewpoint of 282,5 (9,5 °C) ± 3 K and a relative humidity of 45 ± 8 %. 
Fuktigheten skal holdes på et duggpunkt på 282,5 K (9,5 ?C) ±3 K og en relativ fuktighet på 45 ±8 %.
The chamber (or room) environment shall be free of any ambient contaminants (such as dust) that would settle on the particulate filters during their stabilisation. 
Luften i vektrommet skal ikke inneholde forurensende stoffer (som støv) som kan avsettes på filtrene under stabiliseringen.
Disturbances to weighing room specifications as outlined in section 1.5.2.1 will be allowed if the duration of the disturbances does not exceed 30 minutes. 
Forstyrrelser i vektrommets spesifikasjoner som angitt i nr. 1.5.2.1 tillates dersom varigheten ikke overstiger 30 minutter.
The weighing room should meet the required specifications prior to personnel entrance into the weighing room. 
Vektrommet skal oppfylle de fastsatte spesifikasjoner før noen person kommer inn i det.
At least two unused reference filters or reference filter pairs shall be weighed within four hours of, but preferably at the same time as the sample filter (pair) weighing. 
Minst to ubrukte referansefiltre eller referansefilterpar skal veies innen fire timer etter veiingen av prøvetakingsfiltrene (prøvetakingsfilterparene), men helst samtidig.
If the average weight of the reference filters (reference filter pairs) changes between sample filter weighing by more than ± 5 % (± 7,5 % for the filter pair) of the recommended minimum filter loading (section 1.5.1.5), then all sample filters shall be discarded and the emissions test repeated. 
Dersom referansefiltrenes (referansefilterparenes) gjennomsnittsvekt endres mellom veiingen av prøvetakingsfiltrene med mer enn ± 5 % (± 7,5 % for filterparet) av den anbefalte minstebelastningen av filteret (nr. 1.5.1.5), skal alle prøvetakingsfiltre kasseres og utslippsprøvingen gjentas.
If the weighing room stability criteria outlined in section 1.5.2.1 is not met, but the reference filter (pair) weighing meet the above criteria, the engine manufacturer has the option of accepting the sample filter weights or voiding the tests, fixing the weighing room control system and re-running the test. 
Dersom stabilitetskriteriene for vektrommet nevnt i nr. 1.5.2.1 ikke oppfylles, men veiingen av referansefilter(par)et oppfyller ovennevnte kriterier, kan motorprodusenten velge enten å godta vekten av prøvetakingsfiltrene eller å erklære prøvene ugyldig, rette kontrollsystemet i vektrommet og gjenta prøvingen.
The analytical balance used to determine the weights of all filters shall have a precision (standard deviation) of 20 µg and a resolution of 10 µg (1 digit = 10 µg). 
Analysevekten som brukes til å bestemme vekten av alle filtre, skal ha en presisjon (standardavvik) på 20 ?g og en oppløsning på 10 ?g (1 siffer = 10 ?g).
For filters less than 70 mm diameter, the precision and resolution shall be 2 µg and 1 µg, respectively. 
For filtre med mindre diameter enn 70 mm skal presisjonen og oppløsningen være henholdsvis 2 ?g og 1 ?g.
To eliminate the effects of static electricity, the filters shall be neutralized prior to weighing, for example, by a Polonium neutralizer or a device of similar effect. 
For å eliminere virkningen av statisk elektrisitet, skal filtrene nøytraliseres før veiing, med f.eks. et nøytraliseringsapparat av polonium eller en innretning med tilsvarende virkning.
All parts of the dilution system and the sampling system from the exhaust pipe up to the filter holder, which are in contact with raw and diluted exhaust gas, must be designed to minimize deposition or alteration of the particulates. 
Alle deler av fortynningssystemet og prøvetakingssystemet fra eksosrøret opp til filterholderen som er i kontakt med rå og fortynnet eksos, skal være slik utformet at avsetninger og endringer av partiklene begrenses til et minimum.
All parts must be made of electrically conductive materials that do not react with exhaust gas components, and must be electrically grounded to prevent electrostatic effects. 
Alle deler skal være laget av strømledende materiale som ikke reagerer med bestanddelene i eksosen, og de skal være jordet for å hindre elektrostatisk virkninger.
Each analyzer shall be calibrated as often as necessary to fulfil the accuracy requirements of this standard. 
Hver analysator skal kalibreres så ofte som nødvendig for å oppfylle nøyaktighetskravene i denne standard.
The calibration method that shall be used is described in this paragraph for the analysers indicated in Appendix 1, section 1.4.3. 
Kalibreringsmetoden som skal benyttes, er beskrevet i dette nummer for analysatorene nevnt i tillegg 1 nr. 1.4.3.
The shelf life of all calibration gases must be respected. 
Holdbarhetstiden til kalibreringsgassene skal overholdes.
The expiry date of the calibration gases stated by the manufacturer shall be recorded. 
Holdbarhetsdatoen for kalibreringsgassene som oppgitt av produsenten skal registreres.
The required purity of the gases is defined by the contamination limits given below. 
Den nødvendige renheten for gassene er fastsatt ved forurensningsgrensene angitt nedenfor.
The following gases must be available for operation: 
Følgende gasser må være tilgjengelige:
purified nitrogen 
renset nitrogen
purified oxygen 
renset oksygen
hydrogen-helium mixture 
blanding av hydrogen og helium
Mixture of gases having the following chemical compositions shall be available: 
Blandinger av gasser med følgende kjemiske sammensetning skal være tilgjengelige:
C3H8 and purified synthetic air (see section 1.2.1) 
C 3 H 8 og renset syntetisk luft (se nr. 1.2.1)
CO and purified nitrogen 
CO og renset nitrogen
NO and purified nitrogen (the amount of NO2 contained in this calibration gas must not exceed 5 % of the NO content) 
NO og renset nitrogen (mengden av NO 2 i denne kalibreringsgassen må ikke overstige 5 % av NO-innholdet)
O2 and purified nitrogen 
O 2 og renset nitrogen
CO2 and purified nitrogen 
CO 2 og renset nitrogen
CH4 and purified synthetic air 
CH 4 og renset syntetisk luft
C2H6 and purified synthetic air 
C 2 H 6 og renset syntetisk luft
other gas combinations are allowed provided the gases do not react with one another. 
andre gasskombinasjoner er tillatt forutsatt at gassene ikke reagerer med hverandre.
All concentrations of calibration gas shall be given on a volume basis (volume percent or volume ppm). 
Alle konsentrasjoner av kalibreringsgass skal være oppgitt på volumbasis (volumprosent eller volum ppm).
The gases used for calibration and span may also be obtained by means of a gas divider, diluting with purified N2 or with purified synthetic air. 
Gassene som brukes til kalibrering, kan også lages ved hjelp av en utblandingsenhet for gass, ved fortynning med renset N 2 eller med renset syntetisk luft.
The minimum requirements given in sections 1.4 to 1.9 shall be included. 
Minstekravene angitt i nr. 1.4-1.9 skal overholdes.
After an initial stabilization period all flow meters should read zero. 
Etter en innledende stabiliseringsperiode bør alle strømningsmålere vise null.
Instrument assembly 
Instrumentene
If not specified, a minimum of two hours is recommended for warming-up the analysers. 
Dersom tiden ikke er oppgitt, anbefales minst to timer for oppvarming av analysatorene.
The NDIR analyser shall be tuned, as necessary, and the combustion flame of the HFID analyser shall be optimized (section 1.8.1). 
NDIR-analysatoren skal innstilles om nødvendig, og HFID-analysatorens forbrenningsflamme skal optimaliseres (nr. 1.8.1).
Using purified synthetic air (or nitrogen), the CO, CO2, Nox, HC and O2 analysers shall be set at zero. 
CO-, CO 2 -, NO x , HC- og O 2 -analysatorene skal nullstilles ved hjelp av renset syntetisk luft (eller nitrogen).
The appropriate calibration gases shall be introduced to the analysers, the values recorded, and the calibration curve established according to section 1.5.6. 
De aktuelle kalibreringsgassene skal føres inn i analysatorene, verdiene skal registreres og kalibreringskurven bestemmes i samsvar med nr. 1.5.6.
The zero setting shall be re-checked and the calibration procedure repeated, if necessary. 
Nullstillingen skal om nødvendig kontrolleres igjen og kalibreringsprosedyren gjentas.
The analyser calibration curve is established by at least five calibration points (excluding zero) spaced as uniformly as possible. 
Analysatorens kalibreringskurve skal bestemmes ved minst fem kalibreringspunkter (unntatt null) med så jevn innbyrdes avstand som mulig.
The highest nominal concentration must be equal to or higher than 90 % of full scale. 
Den høyeste nominelle konsentrasjon av kalibreringsgassen skal være minst 90 % av full skalaverdi.
If the resulting polynomial degree is greater than three, the number of calibration points (zero included) must be at least equal to this polynomial degree plus two. 
Dersom det derved framkommer et polynom av mer enn tredje grad, skal antall kalibreringspunkter (medregnet null) være minst lik graden av polynomet pluss to.
The calibration curve must not differ by more than ± 2 % from the nominal value of each calibration point and by more than ± 1 % of full scale at zero. 
Kalibreringskurven skal ikke avvike med mer enn ± 2 % fra den nominelle verdien for hvert kalibreringspunkt og ikke med mer enn ± 1 % av full skalaverdi ved null.
The different characteristic parameters of the analyser must be indicated, particularly: 
Analysatorens forskjellige parametre skal angis, særlig:
The analyser calibration curve is established by at least ten calibration points (excluding zero) spaced so that 50 % of the calibration points is below 10 % of full scale. 
Analysatorens kalibreringskurve bestemmes ved minst ti kalibreringspunkter (unntatt null) plassert med slik avstand at 50 % av kalibreringspunktene er under 10 % av full skalaverdi.
Verification of the calibration 
Etterprøving av kalibreringen
Each normally used operating range shall be checked prior to each analysis in accordance with the following procedure. 
Hvert driftsområde som normalt brukes, skal kontrolleres før hver analyse i samsvar med nedenstående framgangsmåte.
The efficiency of the converter used for the conversion of NO 2 into NO is tested as given in sections 1.8.1 to 1.8.8 (figure 1 of Annex III, Appendix 2). 
Virkningsgraden til omformeren som omdanner NO 2 til NO, prøves som angitt i nr. 1.8.1-1.8.8 (figur 1 i vedlegg III tillegg 2).
The calibration is checked by using a zero gas and a span gas whose nominal value is more than 80 % of full scale of the measuring range. 
Kalibreringen kontrolleres ved hjelp av en nullgass og en kalibreringsgass hvis nominelle verdi er mer enn 80 % av full skalaverdi for måleområdet.
Should this not be the case, a new calibration curve shall be established in accordance with section 1.5.4. 
Dersom dette ikke er tilfelle, skal en ny kalibreringskurve bestemmes i samsvar med nr. 1.5.4.
The efficiency of the converter used for the conversion of NO2 into NO is tested as given in sections 1.7.1 to 1.7.8 (Figure 1). 
Virkningsgraden til omformeren som omdanner NO 2 til NO, prøves som angitt i nr. 1.7.1 til 1.7.8 (figur 1).
Using the test set-up as shown in Figure 1 (see also Appendix 1, section 1.4.3.5) and the procedure below, the efficiency of converters can be tested by means of an ozonator. 
Med prøvingsoppstillingen som vist i figur 1 (se også tillegg 1 nr. 1.4.3.5) og framgangsmåten beskrevet nedenfor kan omformernes virkningsgrad prøves ved hjelp av en ozongenerator.
Schematic of NO2 converter efficiency device 
Skjematisk framstilling av en innretning for bestemmelse av NO 2 -omformerens virkningsgrad
The CLD and the HCLD shall be calibrated in the most common operating range following the manufacturer's specifications using zero and span gas (the NO content of which must amount to about 80 % of the operating range and the NO2 concentration of the gas mixture to less than 5 % of the NO concentration). 
CLD- og HCLD-instrumentene kalibreres i det mest brukte driftsområdet etter produsentens anvisninger, ved bruk av nullgass og kalibreringsgass (sistnevntes NO-innhold skal utgjøre ca. 80 % av driftsområdet, og gassblandingens NO 2 -konsentrasjon skal være under 5 % av NO-konsentrasjonen).
The NOx analyser must be in the NO mode so that the span gas does not pass through the converter. 
NO x -analysatoren skal innstilles på NO slik at kalibreringsgassen ikke går gjennom omformeren.
The efficiency of the NOx converter is calculated as follows: 
NO x -omformerens virkningsgrad beregnes på følgende måte:
NOx concentration according to section 1.7.6; 
NO x -konsentrasjon i samsvar med nr. 1.7.6
NOx concentration according to section 1.7.7; 
NO x -konsentrasjon i samsvar med nr. 1.7.7
NO concentration according to section 1.7.4; 
NO-konsentrasjon i samsvar med nr. 1.7.4
NO concentration according to section 1.7.5. 
NO-konsentrasjon i samsvar med nr. 1.7.5
Via a T-fitting, oxygen or zero air is added continuously to the gas flow until the concentration indicated is about 20 % less than the indicated calibration concentration given in section 1.7.2. 
Via et T-rørstykke tilføres gasstrømmen oksygen eller nullstillingsluft kontinuerlig til avlest konsentrasjon er ca. 20 % lavere enn målt kalibreringskonsentrasjon etter nr. 1.7.2.
(The analyser is in the NO mode.) 
(Analysatoren er innstilt på NO).
The indicated concentration (c) shall be recorded. 
Målt konsentrasjon (c) registreres.
The ozonator is kept de-activated throughout the process. 
Ozongeneratoren skal være deaktivert under hele denne prosessen.
The ozonator is now activated to generate enough ozone to bring the NO concentration down to about 20 % (minimum 10 %) of the calibration concentration given in section 1.7.2. 
Ozongeneratoren skal nå aktiveres slik at den framstiller tilstrekkelig ozon til å bringe NO-konsentrasjonen ned til 20 % (minimum 10 %) av kalibreringskonsentrasjonen angitt i nr. 1.7.2.
The indicated concentration (d) shall be recorded. 
Målt konsentrasjon (d) registreres.
The NO analyser is then switched to the NOx mode so that the gas mixture (consisting of NO, NO 2 , O 2 and N 2 ) now passes through the converter. 
NO-analysatoren innstilles så på NO x , slik at gassblandingen (bestående av NO, NO 2 , O 2 og N 2 ) går gjennom omformeren.
The indicated concentration (a) shall be recorded. 
Målt konsentrasjon (a) registreres.
(The analyser is in the NO x mode.) 
(Analysatoren er innstilt på NO x ).
De-activation of the ozonator 
Deaktivering av ozongeneratoren
The ozonator is now de-activated. 
Ozongeneratoren skal nå deaktiveres.
The mixture of gases described in section 1.7.6 passes through the converter into the detector. 
Gassblandingen beskrevet i nr. 1.7.6 går gjennom omformeren inn i detektoren.
The indicated concentration (b) shall be recorded. 
Målt konsentrasjon (b) registreres.
Switched to NO mode with the ozonator de-activated, the flow of oxygen or synthetic air is also shut off. 
Når det er skiftet til NO-innstilling med ozongeneratoren deaktivert, stenges også strømmen av oksygen eller syntetisk luft.
The NOx reading of the analyser shall not deviate by more than ± 5 % from the value measured according to section 1.7.2. 
Avlest NO x -verdi på analysatoren skal da ikke avvike med mer enn ± 5 % fra verdien målt etter nr. 1.7.2.
The efficiency of the converter must be tested prior to each calibration of the NOx analyser. 
Omformerens virkningsgrad skal prøves før hver kalibrering av NO x -analysatoren.
The efficiency of the converter shall not be less than 90 %, but a higher efficiency of 95 % is strongly recommended. 
Omformerens virkningsgrad skal ikke være lavere enn 90 %, men en høyere virkningsgrad på 95 % anbefales sterkt.
If, with the analyser in the most common range, the ozonator cannot give a reduction from 80 % to 20 % according to section 1.7.5, then the highest range which will give the reduction shall be used. 
Dersom ozongeneratoren, med analysatoren i det mest brukte driftsområdet, ikke kan gi en reduksjon fra 80 til 20 % etter nr. 1.7.5, skal det høyeste området som vil gi reduksjonen, benyttes.
Optimization of the detector response 
Optimalisering av detektorresponsen
The HFID must be adjusted as specified by the instrument manufacturer. 
HFID-detektoren må være innstilt slik instrumentprodusenten har angitt.
A propane in air span gas should be used to optimize the response on the most common operating range. 
For å optimalisere responsen i det vanligste driftsområdet bør det benyttes en kalibreringsgass som inneholder propan og luft.
The fuel flow shall be incrementally adjusted above and below the manufacturer's specification. 
Drivstoffstrømmen skal innstilles progressivt over og under produsentens spesifikasjoner.
The difference between the span and zero response shall be plotted and the fuel flow adjusted to the rich side of the curve. 
Differansen mellom responsen på kalibreringsgassen og nullgassresponsen skal avtegnes og drivstoffstrømmen innstilles slik at den svarer til den «fete» siden av kurven.
The analyser shall be calibrated using propane in air and purified synthetic air, according to section 1.5. 
Analysatoren skal kalibreres ved hjelp av propan i luft og renset syntetisk luft i samsvar med nr. 1.5.
The response factor (R f ) for a particular hydrocarbon species is the ratio of the FID C1 reading to the gas concentration in the cylinder expressed by ppm C1. 
Responsfaktoren (R f ) for en bestemt art hydrokarboner er forholdet mellom C1-verdien avlest på FID-detektoren og gasskonsentrasjonen i sylinderen, uttrykt som ppm C1.