natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Each project has to contain an independent research block related to safety of storage sites and improvement of monitoring technologies especially in the field of brine migration, its possible pathways and impacts. 
Hvert prosjekt skal inneholde en uavhengig forskningsdel om sikkerheten ved lagringssteder og forbedring av overvåkingsteknologi, særlig når det gjelder migrasjon av saltvann, mulige migrasjonsveier og virkninger.
KNOWLEDGE-SHARING REQUIREMENTS 
KRAV OM DELING AV KUNNSKAP
Technical set-up and performance 
Teknisk oppsett og ytelse
reliability, 
pålitelighet,
CO 2 captured, 
mengden fanget CO 2 ,
performance at different levels, including differences between expected and real performance, 
ytelse på ulike nivåer, herunder forskjeller mellom forventet og faktisk ytelse,
increase in fuel demand; electricity, heat and cooling demand, 
økning i forbruk av drivstoff, elektrisitet, varme og kjøling,
key inputs and outputs and design, 
viktige inndata og utdata og utforming,
future identified Research and Development issues, 
fastslåtte framtidige forsknings- og utviklingsspørsmål,
Cost level 
Kostnadsnivå
capital and operating costs, 
kapital- og driftskostnader,
totals and costs per unit performance (tonne CO 2 stored, clean MWh produced), 
samlede kostnader og kostnader per ytelsesenhet (tonn lagret CO 2 , MWh produsert ren energi),
Project management 
Prosjektforvaltning
legislation/permitting, 
lovgivning/tillatelser,
stakeholder management, including interaction with Governments, 
håndtering av berørte parter, herunder kontakt med offentlige myndigheter,
planning, 
planlegging,
project organisation, 
prosjektorganisasjon,
effectiveness: reduction of CO 2 emissions per unit energy, 
effektivitet: reduksjon av CO 2 -utslipp per enhet energi,
other environmental impacts at undisturbed operation, 
andre miljøvirkninger ved uforstyrret drift,
incidents and near misses occurred (disturbed operation), 
hendelser og nestenulykker (driftsforstyrrelser),
monitoring and resolution systems to track safety, 
systemer for overvåking og løsing av sikkerhetsproblemer,
health issues in undisturbed operation, 
helseproblemer ved uforstyrret drift,
CCS storage site performance 
CCS-lagringsstedets ytelse
models and simulations (development CO 2 plume – pressure front), 
modeller og simuleringer (utvikling av CO 2 -spredning – trykkstigning),
history match results and adjustments (assessment to be made: normal within a deviation range or significant irregularity that needs action), 
sammenligning med historiske data og justeringer (vurdering som skal gjøres: normal innenfor en viss toleranse eller en betydelig uregelmessighet som krever handling),
behaviour of displaced brine through CO 2 injection. 
atferd for fortrengt saltvann etter innsprøyting av CO 2 .
on determining, pursuant to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council, certain restrictions applicable to the use of international credits from projects involving industrial gases 
om fastsettelse i henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/87/EF av visse begrensninger på bruk av internasjonale kreditter fra prosjekter som omfatter industrigass
The ultimate objective of the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC), which was approved by Council Decision 94/69/EC of 15 December 1993 concerning the conclusion of the United Nations Framework Convention on Climate Change,( ) is to stabilise greenhouse gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthropogenic interference with the climate system. 
Det endelige målet for De forente nasjoners rammekonvensjon om klimaendring (UNFCCC), som ble godkjent ved rådsbeslutning 94/69/EF av 15. desember 1993 om inngåelsen av De forente nasjoners rammekonvensjon om klimaendring( ), er å stabilisere konsentrasjonen av klimagasser i atmosfæren på et nivå som vil kunne forhindre farlige menneskeskapte forstyrrelser av klimasystemet.
OJ L 33, 7.2.1994, p. 11. 
EFT L 33 av 7.2.1994, s. 11.
In order to meet that objective, the overall global annual mean surface temperature increase should not exceed 2 °C above pre-industrial levels as endorsed by the Cancun Climate Change Conference in December 2010 and the ‘Copenhagen Accord’. 
For å nå dette målet bør økningen i den samlede globale årlige middels overflatetemperaturen ikke være mer enn 2 °C over de førindustrielle nivåene som ble vedtatt under klimakonferansen i Cancun i desember 2010 og ble godkjent i «København-avtalen».
The latest Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) Assessment Report shows that, in order to reach this objective, global emissions of greenhouse gases must peak by 2020. 
Den seneste vurderingsrapporten fra FNs klimapanel (IPCC) viser at for å nå dette målet, må de globale utslippene av klimagasser nå sin høyeste verdi innen 2020.
This implies an increase in global efforts by all major emitting countries. 
Dette innebærer at alle land med betydelige utslipp må øke sin globale innsats.
If we are to live up to this challenge, carbon markets will have to play a key role. 
Dersom vi skal klare denne utfordringen, må karbonmarkedene spille en avgjørende rolle.
They will allow us to meet our targets at a lower cost and also promote greater ambition. 
Gjennom dem kan vi nå målene til en lavere kostnad og også øke ambisjonsnivået.
In addition, carbon markets can be an effective way to transfer finance to developing countries and help us meet the USD 100 billion international finance package agreed in Copenhagen. 
Karbonmarkeder kan dessuten være en effektiv måte å overføre midler til utviklingsland på og hjelpe oss med å realisere den internasjonale finansieringspakken på 100 milliarder USD som ble vedtatt i København.
This will require substantial scaling up of existing mechanisms, including the reform of the clean development mechanism (CDM) to increase the use of standardised baselines and the creation of new market mechanisms. 
Dette vil kreve en betydelig utvidelse av de gjeldende ordningene, herunder en forbedring av ordningen for grønn utvikling (CDM), for å øke anvendelsen av standardiserte utgangstilstander og opprettelsen av nye markedsordninger.
The Kyoto Protocol, which was approved by Council Decision 2002/358/EC of 25 April 2002 concerning the approval, on behalf of the European Community, of the Kyoto Protocol to the United Nations Framework Convention on Climate Change and the joint fulfilment of commitments thereunder( ), set emission reduction targets for 39 Parties for the period 2008-2012, and established two mechanisms for the creation of international credits that Parties may use to offset emissions. 
I Kyoto-protokollen, som ble godkjent ved rådsvedtak 2002/358/EF av 25. april 2002 om godkjenning på Det europeiske fellesskaps vegne av Kyoto-protokollen til De forente nasjoners rammekonvensjon om klimaendring og felles oppfyllelse av forpliktelsene som følger av denne( ), ble det fastsatt utslippsreduksjonsmål for 39 parter for tidsrommet 2008-2012 og innført to ordninger for opprettelse av internasjonale kreditter som partene kan bruke til å utligne utslipp.
OJ L 130, 15.5.2002, p. 1. 
EUT L 130 av 15.5.2002, s. 1.
Joint implementation (JI) provides for the creation of emission reduction units (ERUs), whereas the clean development mechanism (CDM) provides for the creation of certified emission reductions (CERs). 
Felles gjennomføring (JI) gir mulighet for å opprette utslippsreduksjonsenheter (ERU-er), mens ordningen for grønn utvikling (CDM) gir mulighet for å opprette godkjente utslippsreduksjoner (CER-er).
JI and CDM are so-called pure offsetting mechanisms, whereby a tonne of greenhouse gas emissions reduced creates the right to emit a tonne of greenhouse gas elsewhere. 
JI og CDM er såkalte rene utligningsordninger, der en reduksjon i klimagassutslipp på ett tonn gir rett til å slippe ut ett tonn klimagass et annet sted.
While such systems generally help to reduce the cost of global abatement enabling action in countries where it is more cost-efficient, they do not assist in the reduction efforts necessary to progress towards the 2 °C target. 
Selv om slike ordninger i alminnelighet medvirker til å redusere kostnaden ved global reduksjon ved å gjøre det mulig å treffe tiltak i land der det er mer kostnadseffektivt, bidrar de ikke til den reduksjonsinnsatsen som er nødvendig for å komme nærmere målet på 2 °C.
To keep global warming below 2 °C, the Union has taken the position that commitments by industrialised countries should be complemented by appropriate mitigation action by developing countries, in particular the most advanced. 
For å holde den globale oppvarmingen under 2 °C har Unionen tatt det standpunktet at industrilandenes forpliktelser bør suppleres med egnede reduksjonstiltak fra utviklingslandene, særlig de mest utviklede landene.
In parallel, a broad international carbon market should gradually develop that can deliver the necessary global reductions in an efficient manner, where international credits are generated for emission reductions achieved below a benchmark that is set below projected emissions in the absence of abatement measures. 
Parallelt bør det gradvis utvikles et bredt internasjonalt karbonmarked som kan oppnå de nødvendige globale reduksjonene på en effektiv måte, der det skapes internasjonale kreditter for utslippsreduksjoner som oppnås under en referanseverdi som fastsettes under de forventede utslippene i mangel av reduksjonstiltak.
This requires appropriate mitigation action by developing countries. 
Dette krever egnede reduksjonstiltak fra utviklingslandene.
While the participation of least developed countries in the CDM should be strengthened, more advanced developing countries should gradually move towards participation in sectoral market mechanisms and ultimately in cap-and-trade systems( ). 
Samtidig som de minst utviklede landenes deltakelse i CDM bør styrkes, bør mer utviklede utviklingsland gradvis bevege seg mot deltakelse i sektorvise markedsordninger og til slutt i kvotehandelssystemer( ).
Council conclusions, Preparation for the 16th Conference of the Parties to the UNFCCC, Cancun (29.11-10.12.2010) 3036th Environment Council meeting, Luxembourg, 14.10.2010 and Council conclusions EU position for the Copenhagen Climate Change Conference (7-18.12.2009) 2968th Environment Council Meeting, Luxembourg, 21 October 2009 endorsed by the Presidency conclusions of the Brussels European Council of 29/30 October 2009. 
Rådets konklusjoner, Forberedelser til UNFCCCs 16. partskonferanse, Cancun (29.11-10.12.2010), 3036. møte i Miljørådet, Luxembourg, 14.10.2010 og Rådets konklusjoner om EUs standpunkt før klimakonferansen i København (7.-18.12.2009), 2968. møte i Miljørådet, Luxembourg, 21. oktober 2009 godkjent ved formannskapets konklusjoner fra Det europeiske råds møte i Brussel 29./30. oktober 2009.
Participation in the JI and CDM is voluntary, as are decisions to allow the use of credits in emission trading systems. 
Deltakelse i JI og CDM er frivillig, i likhet med vedtak om å tillate bruk av kreditter i systemer for handel med utslippskvoter.
There is therefore a distinction between credits that may be generated, and credits that signatories to the Kyoto Protocol may have decided to allow for use under their domestic legislation. 
Det skilles derfor mellom kreditter som kan skapes, og kreditter som stater som har underskrevet Kyoto-protokollen, kan ha vedtatt å tillate for bruk i henhold til nasjonal lovgivning.
To this effect, Directive 2003/87/EC already excluded the use of assigned amount units, and Directive 2004/101/EC of the European Parliament and of the Council( ) allowed the use of certain JI and CDM credits, with harmonised restrictions on the use of international credits from nuclear, land-use and forestry projects, and provided that Member States may allow operators to use certain quantities of other types of international credits. 
For dette formål ble det allerede i direktiv 2003/87/EF utelukket å bruke tildelte utslippsenheter, og ved europaparlaments- og rådsdirektiv 2004/101/EF( ) ble det tillatt å bruke visse JI- og CDM-kreditter, med harmoniserte begrensninger på bruk av internasjonale kreditter fra kjernekraft-, arealbruks- og skogbruksprosjekter, og forutsatt at medlemsstatene kan tillate at driftsansvarlige bruker visse mengder av andre typer internasjonale kreditter.
OJ L 338, 13.11.2004, p. 18. 
EUT L 338 av 13.11.2004, s. 18.
Directive 2003/87/EC provides for harmonised implementing provisions to be adopted for restrictions on the use of international credits. 
I direktiv 2003/87/EF er det fastsatt at det skal vedtas harmoniserte gjennomføringsbestemmelser for begrensninger på bruk av internasjonale kreditter.
The use of international credits from projects involving trifluoromethane (HFC-23) and nitrous oxide (N 2 O) from adipic acid production (hereafter ‘industrial gas projects’) should be restricted. 
Bruk av internasjonale kreditter fra prosjekter som omfatter trifluormetan (HFC-23) og dinitrogenoksid (N 2 O) fra adipinsyreproduksjon (heretter kalt «industrigassprosjekter») bør begrenses.
This is consistent with the October 2009 European Council conclusions urging developing countries, especially the more advanced, to take appropriate mitigation action. 
Dette er i samsvar med Det europeiske råds konklusjoner fra oktober 2009 som oppfordrer utviklingsland, særlig de mest utviklede, til å treffe egnede reduksjonstiltak.
The vast majority of industrial gas projects are located in advanced developing countries with sufficient capabilities to finance those cheap reductions themselves, and the revenues gained from those projects in the past should suffice to finance them. 
De aller fleste industrigassprosjekter gjennomføres i de mest utviklede utviklingslandene som har tilstrekkelige muligheter til selv å finansiere disse billige reduksjonene, og de tidligere inntektene fra disse prosjektene bør være tilstrekkelige til å finansiere dem.
The introduction of use restrictions for industrial gas credits, in particular if followed by respective decisions at international levels, should contribute to reaching a more balanced geographical distribution of the benefits of the mechanisms established under the Kyoto Protocol. 
Innføringen av begrensninger på bruk av industrigasskreditter, særlig dersom de følges opp av respektive vedtak på internasjonalt plan, bør bidra til å oppnå en jevnere geografisk fordeling av fordelene ved de ordningene som ble fastsatt i henhold til Kyoto-protokollen.
Industrial gas projects raise environmental concerns. 
Industrigassprosjekter gir grunn til bekymring for miljøet.
Exceptionally high rates of return from the destruction of HFC-23 has the consequence of stimulating the continued production and use of chlorodifluoromethane (HCFC-22), a potent ozone depleting and greenhouse gas substance, in registered plants at the maximum level allowed by the project activity methodology. 
Usedvanlig høy avkastning i forbindelse med destruering av HFC-23 fremmer fortsatt produksjon og bruk av klordifluormetan (HCFC-22), et kraftig ozonnedbrytende klimagasstoff, i registrerte anlegg på høyeste tillatte nivå for prosjektvirksomhetsmetoden.
As a result, the production of HCFC-22 could be higher than what it would have been in the absence of project activities. 
Følgelig kan produksjonen av HCFC-22 være høyere enn den ville ha vært uten prosjektvirksomhet.
This in turn undermines the ‘2007 Montreal Adjustment on Production and Consumption of HCFCs’ under the Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer( ), to establish the accelerated phase-out of HCFC-22 for non-feedstock use. 
Dette undergraver «Montreal-tilpasningen av 2007 om produksjon og forbruk av HCFC» i henhold til Montreal-protokollen om ozonnedbrytende stoffer( ), som sikter mot å fastsette en framskyndet utfasing av HCFC-22 til andre formål enn som utgangsmateriale.
The Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer as adjusted and amended by the 19th Meeting of the Parties to the Montreal Protocol (17-21 September 2007). 
Montreal-protokollen om ozonnedbrytende stoffer, som tilpasset og endret ved det 19. møtet mellom partene i Montreal-protokollen (17.-21. september 2007).
It is also inconsistent with Member State financing of the phase-out of HCFC-22 production through contributions to the multilateral fund under the Montreal Protocol. 
Det er heller ikke i samsvar med medlemsstatenes finansiering av utfasingen av HCFC-22-produksjonen gjennom bidrag til det multilaterale fondet i henhold til Montreal-protokollen.
These high rates of return result in distortions of economic incentives and competition and in shifts in production from adipic acid producers established in the Union to registered producers in third countries. 
Dette høye avkastningsnivået fører til vridninger i de økonomiske stimuleringstiltakene og i konkurransen og til en omlegging av produksjonen fra adipinsyreprodusenter som er etablert i Unionen, til registrerte produsenter i tredjestater.
The much more favourable treatment of adipic acid producers participating in the Kyoto mechanisms than those entering the Union scheme as of 2013 will increase the risks of similar shifts in production, and a net increase in global emissions. 
Den langt mer fordelaktige behandlingen av adipinsyreprodusenter som deltar i Kyoto-ordningene, enn av produsenter som er omfattet av Unionens ordning fra og med 2013, vil øke risikoen for tilsvarende produksjonsomlegginger og en nettoøkning av globale utslipp.
To reduce distortions of economic incentives and competition and avoid greenhouse gas emission leakage, restrictions on the use of these international credits are justified. 
For å redusere vridningene i de økonomiske stimuleringstiltakene og i konkurransen og unngå klimagassutslipp, er det berettiget å innføre begrensninger på bruk av disse internasjonale kredittene.
International credits from industrial gas projects do not contribute to technology transfer or to the necessary long-term transformation of energy systems in developing countries. 
Internasjonale kreditter fra industrigassprosjekter bidrar ikke til teknologioverføring eller til den nødvendige langsiktige omformingen av energisystemene i utviklingslandene.
Abating these industrial gases through JI or the CDM does not contribute to reducing global emissions in the most efficient manner, because the high returns by project developers are not used for emission reductions. 
Å minske utslippene av disse industrigassene gjennom JI eller CDM bidrar ikke til å redusere de globale utslippene på en mest mulig effektiv måte, fordi den høye avkastningen for prosjektutviklerne ikke brukes til utslippsreduksjoner.
The application of full use restrictions of specific credits is provided for in Article 11a(9) of Directive 2003/87/EC. 
Anvendelsen av fullstendige begrensninger på bruk av bestemte kreditter er fastsatt i artikkel 11a nr. 9 i direktiv 2003/87/EF.
It is appropriate to apply such a restriction in the case of industrial gas projects. 
Det er hensiktsmessig å anvende en slik begrensning på industrigassprosjekter.
A full restriction of use best eliminates undesirable competitive and environmental consequences of those credits, improves the cost-efficiency of global emission reductions and the environmental performance of the carbon market by encouraging low-carbon investments. 
En fullstendig bruksbegrensning fjerner på best mulig måte uønskede virkninger av disse kredittene for konkurransen og miljøet, forbedrer kostnadseffektiviteten ved globale utslippsreduksjoner og miljøprestasjonen for karbonmarkedet ved å oppmuntre til lavkarboninvesteringer.
In accordance with Article 11a(9) of Directive 2003/87/EC, the measures provided for in this Regulation should apply from 1 January 2013, which in accordance with that Article is more than six months and less than three years from its date of adoption. 
I samsvar med artikkel 11a nr. 9 i direktiv 2003/87/EF får tiltakene fastsatt i denne forordning anvendelse fra 1. januar 2013. I samsvar med nevnte artikkel er dette mer enn seks måneder og mindre enn tre år fra vedtakelsesdagen.
The use of industrial gas credits for compliance obligations during 2012 is not affected by these measures. 
Bruk av industrigasskreditter for å oppfylle forpliktelsene i 2012 påvirkes ikke av disse tiltakene.
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Climate Change Committee, 
Tiltakene fastsatt i denne forordning er i samsvar med uttalelse fra Komiteen for klimaendringer —
From 1 January 2013, the use of international credits from projects involving the destruction of trifluoromethane (HFC-23) and nitrous oxide (N 2 O) from adipic acid production for the purposes of Article 11a of Directive 2003/87/EC is prohibited, except for the use of credits in respect of emission reductions before 2013 from existing projects of these types for use in respect of emissions from EU ETS installations that took place during 2012 which shall be allowed until 30 April 2013 inclusive. 
Fra 1. januar 2013 er det forbudt å bruke internasjonale kreditter fra prosjekter som omfatter destruering av trifluormetan (HFC-23) og dinitrogenoksid (N 2 O) fra adipinsyreproduksjon, for å oppfylle bestemmelsene i artikkel 11a i direktiv 2003/87/EF, unntatt å bruke kreditter når det gjelder utslippsreduksjoner før 2013, fra eksisterende prosjekter av disse typene til bruk i forbindelse med utslipp fra anlegg tilsluttet EUs ordning for handel med utslippskvoter som fant sted i løpet av 2012, som skal være tillatt til og med 30. april 2013.
amending Decisions 2010/2/EU and 2011/278/EU as regards the sectors and subsectors which are deemed to be exposed to a significant risk of carbon leakage 
om endring av vedtak 2010/2/EU og 2011/278/EU når det gjelder sektorer og delsektorer som anses for å være utsatt for en betydelig risiko for karbonlekkasje
Having regard to the Treaty of the Functioning of the European Union, 
under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte,
Having regard to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 2003 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community and amending Council Directive 96/61/EC( ), and in particular Article 10a(1) and (13) thereof, 
under henvisning til europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/87/EF av 13. oktober 2003 om opprettelse av en ordning for handel med utslippskvoter for klimagasser i Fellesskapet og om endring av rådsdirektiv 96/61/EF( ), særlig artikkel 10a nr. 1 og nr. 13,
Commission Decision 2010/2/EU( ) determines, pursuant to Directive 2003/87/EC, a list of sectors and subsectors which are deemed to be exposed to a significant risk of carbon leakage. 
Ved kommisjonsvedtak 2010/2/EU( ) er det, i henhold til direktiv 2003/87/EF, fastsatt en liste over sektorer og delsektorer som anses for å være utsatt for en betydelig risiko for karbonlekkasje.
OJ L 1, 5.1.2010, p. 10. 
EUT L 1 av 5.1.2010, s. 10.
Commission Decision 2011/278/EU( ) determines transitional Union-wide rules for the harmonised free allocation of emission allowances pursuant to Article 10a of Directive 2003/87/EC. 
Ved kommisjonsvedtak 2011/278/EU( ) er det fastsatt overgangsbestemmelser for hele Unionen for harmonisert gratis tildeling av utslippskvoter i henhold til artikkel 10a i direktiv 2003/87/EF.
OJ L 130, 17.5.2011, p. 1. 
EUT L 130 av 17.5.2011, s. 1.
In accordance with the second subparagraph of Article 10a(13) of Directive 2003/87/EC, the Commission may, every year add a sector or subsector to the list of sectors and subsectors which are deemed to be exposed to a significant risk of carbon leakage. 
I samsvar med artikkel 10a nr. 13 annet ledd i direktiv 2003/87/EF kan Kommisjonen hvert år tilføye en sektor eller delsektor til listen over sektorer og delsektorer som anses for å være utsatt for en betydelig risiko for karbonlekkasje.