natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such terms should be communicated in a timely manner before the event of high interest to the public takes place to give others sufficient time to exercise such a right. 
Slike vilkår bør meddeles i så god tid før en begivenhet av stor interesse for allmennheten at andre får tilstrekkelig tid til å utøve sin rett.
A broadcaster should be able to exercise this right through an intermediary acting specifically on its behalf on a case-by-case basis. 
Et fjernsynsselskap bør kunne utøve denne retten gjennom en mellommann som uttrykkelig opptrer på dettes vegne i hvert enkelt tilfelle.
Such short extracts may be used for EU-wide broadcasts by any channel including dedicated sports channels and should not exceed 90 seconds. 
Slike korte utdrag kan benyttes i EU-dekkende sendinger av alle kanaler, herunder rene sportskanaler, og bør ikke overstige 90 sekunder.
The right of access to short extracts should apply on a trans-frontier basis only where it is necessary. 
Retten til tilgang til korte utdrag bør gjelde over landegrensene bare når det er nødvendig.
In order to safeguard the fundamental freedom to receive information and to ensure that the interests of viewers in the European Union are fully and properly protected, those exercising exclusive television broadcasting rights to an event of high interest to the public should grant other broadcasters the right to use short extracts for the purposes of general news programmes on fair, reasonable and non-discriminatory terms taking due account of exclusive rights. 
For å beskytte den grunnleggende friheten til å motta informasjon og for å sikre at interessene til seerne i Den europeiske union beskyttes fullt ut, bør de som har enerett til fjernsynssending av en begivenhet av stor interesse for allmennheten, gi andre fjernsynsselskaper rett til å bruke korte utdrag i generelle nyhetsprogrammer på rettferdige og rimelige vilkår som ikke innebærer forskjellsbehandling, idet det tas behørig hensyn til eneretter.
However, it is essential to promote pluralism through the diversity of news production and programming across the European Union and to respect the principles recognised by Article 11 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union. 
Det er imidlertid svært viktig å fremme mangfoldet i nyhetsproduksjon og programsammensetning i hele Den europeiske union og å respektere prinsippene som er anerkjent i artikkel 11 i Den europeiske unions pakt om grunnleggende rettigheter.
Condition on base station in-block EIRP, P 
Vilkår for basisstasjoners EIRP P innenfor blokken
Television broadcasting rights for events of high interest to the public may be acquired by broadcasters on an exclusive basis. 
Senderettigheter til begivenheter av stor interesse for allmennheten kan erverves med enerett av fjernsynsselskaper.
Therefore the development of media literacy in all sections of society should be promoted and its progress followed closely. 
Derfor bør utviklingen av mediekunnskap fremmes i alle lag av samfunnet og de framskritt som gjøres bør følges nøye.
The Recommendation of the European Parliament and of the Council of 20 December 2006 on the protection of minors and human dignity and on the right of reply in relation to the competitiveness of the European audiovisual and on-line information services industry( ) already contains a series of possible measures for promoting media literacy such as, for example, continuing education of teachers and trainers, specific Internet training aimed at children from a very early age, including sessions open to parents, or organisation of national campaigns aimed at citizens, involving all communications media, to provide information on using the Internet responsibly. 
Europaparlaments- og rådsrekommandasjon av 20. desember 2006 om beskyttelse av mindreårige og menneskeverdet og om rett til beriktigelse i forbindelse med konkurranseevne n for den europeiske industrien for audiovisuelle tjenester og nettbaserte informasjonstjenester( ) inneholder allerede en rekke mulige tiltak for å fremme mediekunnskap, som for eksempel videreutdanning av lærere og instruktører, særlig opplæring om Internett for barn fra de er svært små, herunder undervisningstimer som er åpne for foreldrene, eller tilrettelegging av nasjonale kampanjer rettet mot borgerne gjennom alle kommunikasjonsmedier, for å gi informasjon om ansvarlig bruk av Internett.
However, Member States may set limits and, unless otherwise justified, such limits would normally lie within the range 56 dBm/5 MHz to 64 dBm/5 MHz. 
Medlemsstatene kan imidlertid fastsette grenser, og med mindre annet er begrunnet, vil slike grenser normalt ligge innenfor området 56 dBm/5 MHz til 64 dBm/5 MHz.
They are better able to protect themselves and their families from harmful or offensive material. 
De er bedre i stand til å beskytte seg selv og sine nærmeste mot skadelig eller krenkende materiale.
Media-literate people are able to exercise informed choices, understand the nature of content and services and take advantage of the full range of opportunities offered by new communications technologies. 
Personer med mediekunnskap kan gjøre velbegrunnede valg, forstå arten av innhold og tjenester og dra fordel av alle muligheter som ny kommunikasjonsteknologi gir.
‘Media literacy’ refers to skills, knowledge and understanding that allow consumers to use media effectively and safely. 
«Mediekunnskap» viser til ferdigheter, kjennskap og forståelse som gjør at forbrukere kan bruke mediene på en effektiv og sikker måte.
This should neither oblige Member States to set up co- and/or self-regulatory regimes nor disrupt or jeopardise current co- or self-regulatory initiatives which are already in place within Member States and which are working effectively. 
Dette bør verken forplikte medlemsstatene til å opprette samregulerings- og/eller egenreguleringsordninger eller avbryte eller true gjeldende samregulerings- eller egenreguleringsinitiativer som allerede er innført i medlemsstatene og som virker på en effektiv måte.
Measures aimed at achieving public interest objectives in the emerging audiovisual media services sector are more effective if they are taken with the active support of the service providers themselves. 
Tiltak med sikte på å oppnå mål av allmenn interesse i den framvoksende nye sektoren for audiovisuelle medietjenester er mer effektive dersom de treffes med aktiv støtte fra tjenestetilbyderne selv.
Thus self-regulation constitutes a type of voluntary initiative which enables economic operators, social partners, non-governmental organisations or associations to adopt common guidelines amongst themselves and for themselves. 
Egenregulering utgjør dermed en type av frivillig initiativ som gjør at markedsdeltakere, partene i arbeidslivet, ikke-statlige organisasjoner eller sammenslutninger kan vedta felles retningslinjer seg imellom og for seg selv.
Member States should, in accordance with their different legal traditions, recognise the role which effective self-regulation can play as a complement to the legislative and judicial and/or administrative mechanisms in place and its useful contribution to the achievement of the objectives of this Directive. 
Medlemsstatene bør, i samsvar med sine ulike rettstradisjoner, erkjenne den rolle effektiv egenregulering kan spille som en utfyllende del av de lovgivningsmessige og rettslige og/eller administrative ordninger som allerede finnes samt dens nyttige bidrag til å oppnå målene i dette direktiv.
However, while self-regulation might be a complementary method of implementing certain provisions of this Directive, it should not constitute a substitute for the obligations of the national legislator. 
Selv om egenregulering kan være en utfyllende metode for å gjennomføre visse bestemmelser i dette direktiv, bør den imidlertid ikke erstatte den nasjonale lovgivers forpliktelser.
Co-regulation gives, in its minimal form, a legal link between self-regulation and the national legislator in accordance with the legal traditions of the Member States. 
Samregulering gir i sin enkleste form en rettslig forbindelse mellom egenregulering og den nasjonale lovgiver i samsvar med medlemsstatenes rettslige tradisjoner.
Co-regulation should allow for the possibility of State intervention in the event of its objectives not being met. 
Samregulering bør gi mulighet for at staten kan gripe inn i tilfeller der målene ikke nås.
Without prejudice to Member States’ formal obligations regarding transposition, this Directive encourages the use of co-regulation and self-regulation. 
Uten at det berører medlemsstatenes formelle forpliktelser med hensyn til innarbeiding i nasjonal lovgivning, oppmuntres det i dette direktiv til bruk av samregulering og egenregulering.
However, the Court of Justice has consistently held that any restriction on the freedom to provide services, such as any derogation from a fundamental principle of the Treaty, must be interpreted restrictively( ). 
De europeiske fellesskaps domstol har imidlertid konsekvent ment at enhver begrensning i adgangen til å yte tjenester, som for eksempel unntak fra et grunnleggende prinsipp i traktaten, skal fortolkes restriktivt( ).
Case C-355/98 Commission v. Belgium [2000] ECR I-1221, paragraph 28; Case C-348/96 Calfa [1999] ECR I-0011, paragraph 23. 
Sak C-355/98, Kommisjonen mot Belgia [2000] Sml. I-1221, nr. 28, sak C-348/96, Calfa [1999] Dml. I-0011, nr. 23.
With respect to on-demand audiovisual media services, restrictions on their free provision should only be possible in accordance with conditions and procedures replicating those already established by Articles 3(4), (5) and (6) of Directive 2000/31/EC. 
Når det gjelder audiovisuelle medietjenester på bestilling, bør fri levering av disse tjenestene være mulig bare i samsvar med de vilkår og framgangsmåter som motsvarer dem som allerede er fastsatt i artikkel 3 nr. 4, 5 og 6 i direktiv 2000/31/EF.
In its Communication to the European Parliament and the Council on Better Regulation for Growth and Jobs in the European Union, the Commission stressed that a careful analysis of the appropriate regulatory approach is necessary, in particular, in order to establish whether legislation is preferable for the relevant sector and problem, or whether alternatives such as co-regulation or self-regulation should be considered. 
I sin melding til Europaparlamentet og Rådet om bedre fastsettelse av regler for vekst og arbeidsplasser i Den europeiske union la Kommisjonen vekt på at det er nødvendig med en omhyggelig analyse av hvilken metode for fastsettelse av regler som er hensiktsmessig, særlig for å fastslå om regelverk er å foretrekke for den relevante sektor og det aktuelle problem, eller om alternativer som samregulering eller egenregulering bør vurderes.
Furthermore, experience has shown that both co- and self-regulation instruments, implemented in accordance with the different legal traditions of the Member States, can play an important role in delivering a high level of consumer protection. 
Videre har erfaring vist at både ordninger med samregulering og egenregulering, som gjennomføres i samsvar med de ulike rettstradisjonene i medlemsstatene, kan spille en viktig rolle når det gjelder å oppnå et høyt nivå for forbrukervern.
Under this Directive, notwithstanding the application of the country of origin principle, Member States may still take measures that restrict freedom of movement of television broadcasting, but only under the conditions and following the procedure laid down in this Directive. 
I henhold til dette direktiv, og uansett anvendelsen av prinsippet om opprinnelsesstat, kan medlemsstatene fortsatt treffe tiltak som begrenser fri utveksling av fjernsynssendinger, men bare på de vilkår og etter den framgangsmåte som er fastsatt i dette direktiv.
A Member State, when assessing on a case-by-case basis whether a broadcast by a media service provider established in another Member State is wholly or mostly directed towards its territory, may refer to indicators such as the origin of the television advertising and/or subscription revenues, the main language of the service or the existence of programmes or commercial communications targeted specifically at the public in the Member State where they are received. 
Når en medlemsstat i enkelttilfeller skal vurdere om en sending fra en tilbyder av medietjenester etablert i en annen medlemsstat helt eller hovedsakelig er rettet mot dens territorium, kan den vise til indikatorer som opprinnelsen til fjernsynsreklamen og/eller abonnementsinntekter, tjenestens hovedspråk eller at det foreligger programmer eller kommersiell kommunikasjon som særlig er rettet mot allmennheten i den medlemsstaten der de mottas.
The Member State requesting cooperation should ensure that the specific national rules in question are objectively necessary, applied in a non-discriminatory manner, and proportionate. 
Den medlemsstat som anmoder om samarbeid, bør sikre at særlige nasjonale regler objektivt sett er nødvendige, blir anvendt på en måte som sikrer likebehandling og ikke går lenger enn det som er nødvendig for å nå disse målene.
The notion of rules of general public interest has been developed by the Court of Justice in its case law in relation to Articles 43 and 49 of the Treaty and includes, inter alia , rules on the protection of consumers, the protection of minors and cultural policy. 
Begrepet «regler i allmennhetens interesse» er utviklet av De europeiske fellesskaps domstol i dens rettspraksis i tilknytning til traktatens artikkel 43 og 49 og omfatter blant annet regler for forbrukervern, beskyttelse av mindreårige og kultur politikk.
Case C-212/97 Centros v. Erhvervs-og Selskabsstyrelsen; Case C-33/74 Van Binsbergen v. Bestuur van de Bedrijfsvereniging; Case C-23/93 TV 10 SA v. Commissariaat voor de Media, paragraph 21. 
Sak C-212/97, Centros mot Erhvervs-og Selskabsstyrelsen, sak C-33/74 Van Binsbergen mot Bestuur van de Bedrijfsvereniging, sak C-23/93 TV 10 SA mot Commissariaat voor de Media, nr. 21.
In order to deal with situations where a broadcaster under the jurisdiction of one Member State provides a television broadcast which is wholly or mostly directed towards the territory of another Member State, a requirement for Member States to cooperate with one another and, in cases of circumvention, the codification of the case-law of the Court of Justice( ), combined with a more efficient procedure, would be an appropriate solution that takes account of Member State concerns without calling into question the proper application of the country of origin principle. 
For å kunne behandle situasjoner der et fjernsynsselskap underlagt en medlemsstats jurisdiksjon leverer en fjernsynssending som helt eller hovedsakelig er rettet mot en annen medlemsstats territorium, vil et krav til medlemsstatene om å samarbeide med hverandre og, i tilfelle av omgåelse, en kodifisering av rettspraksis ved De europeiske fellesskaps domstol( ), kombinert med en mer effektiv framgangsmåte, være en egnet løsning som tar hensyn til medlemsstatenes interesser, uten å ta stilling til spørsmålet om riktig anvendelse av prinsippet om opprinnelsesstat.
Member States should be able to apply more detailed or stricter rules in the fields coordinated by this Directive to media service providers under their jurisdiction, while ensuring that those rules are consistent with general principles of Community law. 
Medlemsstatene bør kunne anvende mer detaljerte eller strengere regler på de områder som samordnes ved dette direktiv, på tilbydere av medietjenester underlagt deres jurisdiksjon, og samtidig sikre at disse reglene er i samsvar med alminnelige prinsipper i fellesskapsretten.
Case C-56/96 VT4, paragraph 22; Case C-212/97 Centros v. Erhvervs-og Selskabsstyrelsen; see also: Case C-11/95 Commission v. Kingdom of Belgium and Case C-14/96 Paul Denuit. 
Sak C-56/96 VT4, nr. 22 og sak C-212/97, Centros mot Erhvervs-og Selskabsstyrelsen; se også sak C-11/95, Kommisjonen mot kongeriket Belgia, og sak C-14/96, Paul Denuit.
The definition of ‘standard consumer equipment’ should be left to the competent national authorities. 
Definisjonen av «standard forbrukerutstyr» bør overlates til vedkommende nasjonale myndigheter.
Articles 43 to 48 of the Treaty lay down the fundamental right to freedom of establishment. 
I traktatens artikkel 43 48 er det fastsatt at etableringsadgang er en grunnleggende rettighet.
Therefore, media service providers should in general be free to choose the Member States in which they establish themselves. 
Tilbydere av medietjenester bør derfor i alminnelighet stå fritt til å velge hvilken medlemsstat de vil etablere seg i.
The Court of Justice has also emphasised that ‘the Treaty does not prohibit an undertaking from exercising the freedom to provide services if it does not offer services in the Member State in which it is established’( ). 
De europeiske fellesskaps domstol har også understreket at det i henhold til traktaten ikke er forbudt for et foretak å utøve adgangen til å yte tjenester dersom det ikke tilbyr tjenester i den medlemsstat der det er etablert( ).
As this Directive concerns services offered to the general public in the European Union, it should apply only to audiovisual media services that can be received directly or indirectly by the public in one or more Member States with standard consumer equipment. 
Ettersom dette direktiv gjelder tjenester som tilbys allmennheten i Den europeiske union, bør det få anvendelse bare på audiovisuelle medietjenester som kan mottas direkte eller indirekte av allmennheten i en eller flere medlemsstater med standard forbrukerutstyr.
Technological developments, especially with regard to digital satellite programmes, mean that subsidiary criteria should be adapted in order to ensure suitable regulation and its effective implementation and to give players genuine power over the content of an audiovisual media service. 
Teknologisk utvikling, særlig når det gjelder digitale satellittprogrammer, betyr at de utfyllende kriteriene bør tilpasses for å sikre hensiktsmessig kontroll og en effektiv gjennomføring av kontrollen og for å gi markedsdeltakerne virkelig makt over innholdet i en audiovisuell medietjeneste.
The country of origin principle should remain the core of this Directive, as it is essential for the creation of an internal market. 
Opprinnelsesstatsprinsippet bør fortsatt utgjøre kjernen i dette direktiv, ettersom det er svært viktig for å kunne opprette et indre marked.
This principle should therefore be applied to all audiovisual media services in order to ensure legal certainty for media service providers as the necessary basis for new business models and the deployment of such services. 
Dette prinsippet bør derfor få anvendelse på alle audiovisuelle medietjenester for å sikre tilbydere av medietjenester den rettssikkerhet som er nødvendig som grunnlag for nye forretningsmodeller og innføringen av slike tjenester.
It is also essential in order to ensure the free flow of information and audiovisual programmes in the internal market. 
Det er også svært viktig for å sikre fri utveksling av informasjon og audiovisuelle programmer i det indre marked.
In order to promote a strong, competitive and integrated European audiovisual industry and enhance media pluralism throughout the European Union, only one Member State should have jurisdiction over an audiovisual media service provider and pluralism of information should be a fundamental principle of the European Union. 
For å fremme en sterk, konkurransedyktig og integrert europeisk audiovisuell industri og øke mediemangfoldet i hele Den europeiske union, bør bare én medlemsstat ha jurisdiksjon over en tilbyder av audiovisuelle medietjenester, og informasjonsmangfold bør være et grunnleggende prinsipp i Den europeiske union.
All the characteristics of an audiovisual media service set out in its definition and explained in Recitals 16 to 23 should be present at the same time. 
Alle kjennetegnene ved en audiovisuell medietjeneste som er fastsatt i definisjonen og forklart i betraktning 16 23, bør foreligge samtidig.
In addition to television advertising and teleshopping, a wider definition of audiovisual commercial communication should be introduced in this Directive, which however should not include public service announcements and charity appeals broadcast free of charge. 
I tillegg til fjernsynsreklame og telekjøp bør det i dette direktiv innføres en videre definisjon av audiovisuell kommersiell kommunikasjon, som imidlertid ikke bør omfatte meldinger om offentlige tjenester og vederlagsfrie innslag om veldedige formål.
In the context of television broadcasting, the notion of simultaneous viewing should also cover quasi-simultaneous viewing because of the variations in the short time lag which occurs between the transmission and the reception of the broadcast due to technical reasons inherent in the transmission process. 
I sammenheng med fjernsynssending bør begrepet «samtidig visning» også omfatte nesten samtidig visning, på grunn av variasjonene i den korte tidsforskyvningen mellom overføringen og mottaket av sendingen som oppstår av tekniske grunner i forbindelse med overføringsprosessen.
For the purpose of this Directive, the term ‘audiovisual’ should refer to moving images with or without sound, thus including silent films but not covering audio transmission or radio services. 
For dette direktivs formål bør termen «audiovisuell» vise til levende bilder med eller uten lyd og dermed omfatte stumfilmer, men ikke lydoverføring eller radiotjenester.
While the principal purpose of an audiovisual media service is the provision of programmes, the definition of such a service should also cover text-based content which accompanies programmes, such as subtitling services and electronic programme guides. 
Ettersom hovedformålet med en audiovisuell medietjeneste er levering av programmer, bør definisjonen av en slik tjeneste også omfatte tekstbasert innhold som følger programmer, som for eksempel teksting og elektroniske programoversikter.
Stand-alone text-based services should not fall within the scope of this Directive, which should not affect Member States’ freedom to regulate such services at national level in accordance with the Treaty. 
Frittstående tekstbaserte tjenester bør ikke omfattes av dette direktivs virkeområde, noe som ikke bør påvirke medlemsstatenes frihet til å fastsette regler for slike tjenester på nasjonalt plan i samsvar med traktaten.
The notion of editorial responsibility is essential for defining the role of the media service provider and therefore for the definition of audiovisual media services. 
Begrepet redaksjonelt ansvar er avgjørende for å definere rollen til tilbyderen av medietjenester og derfor for definisjonen av audiovisuelle medietjenester.
Member States may further specify aspects of the definition of editorial responsibility, notably the notion of ‘effective control’, when adopting measures to implement this Directive. 
Medlemsstatene kan ytterligere spesifisere sider ved definisjonen av redaksjonelt ansvar, særlig begrepet «effektiv kontroll», når de treffer tiltak for å gjennomføre dette direktiv.
This Directive should be without prejudice to the exemptions from liability established in Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council of 8 June 2000 on certain legal aspects of information society services, in particular electronic commerce, in the Internal Market (Directive on electronic commerce)( ). 
Dette direktiv bør ikke berøre ansvarsfritakene fastsatt i europaparlaments- og rådsdirektiv 2000/31/EF av 8. juni 2000 om visse rettslige aspekter ved informasjonssamfunnstjenester, særlig elektronisk handel, i det indre marked («Direktivet om elektronisk handel»)( ).
The scope of this Directive should not cover electronic versions of newspapers and magazines. 
Virkeområdet for dette direktiv bør ikke omfatte elektroniske versjoner av aviser og tidsskrifter.
However, where different kinds of services are offered in parallel, but are clearly separate services, this Directive should apply to each of the services concerned. 
Der ulike typer tjenester blir tilbudt parallelt, men er klart atskilte tjenester, bør imidlertid dette direktiv få anvendelse på hver av de berørte tjenestene.