natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since a building census usually provides the highest degree of completeness, the use of administrative building registers and population censuses requires intensive and thorough checks to obtain exhaustiveness. 
En bygningstelling gir som regel det mest fullstendige resultatet, mens bruk av administrative bygningsregistre og folketellinger krever hyppige og grundige kontroller for at det skal oppnås uttømmende resultater.
Actual rentals 
Faktisk leie
The second fundamental element for the calculation of the output of dwelling services, according to the stratification method, concerns the actual rentals paid in the rented sector. 
Det andre viktige elementet ved beregningen av produksjon av boligtjenester etter stratifiseringsmetoden, er den faktiske leien som betales i utleiesektoren.
Information on actual rentals in the base year may be derived from a census (e.g. population census) or from a sample survey such as a household budget survey or a specific rental survey. 
Opplysninger om faktisk leie i basisåret kan utledes fra en telling (f.eks. folketelling) eller fra en utvalgsundersøkelse, f.eks. en undersøkelse om husholdningsbudsjett eller en særlig leieundersøkelse.
In the first case, actual rentals are probably covered in total and the calculations only have an impact on the level of imputed rentals. 
I det første tilfellet omfattes sannsynligvis alle faktiske leier, og beregningene påvirker bare nivået på beregnede leier.
In the case of sample surveys, the calculations affect the level of both actual and imputed rentals. 
Når det gjelder utvalgsundersøkelser, påvirker beregningene nivået på både faktisk og beregnet leie.
Obviously a census gives a broad basis for reliable information. 
En telling gir naturligvis et bredt grunnlag for pålitelige opplysninger.
But household budget surveys are normally also considered as fairly reliable, especially with regard to essential goods. 
Men undersøkelser om husholdningsbudsjett anses som regel også som relativt pålitelige, særlig med hensyn til grunnleggende nødvendighetsartikler.
However, differential non-response is known to be a general problem with this type of survey. 
Frafall av ulik grad er imidlertid et alminnelig problem med denne typen undersøkelse.
If housing is considered as more of a luxury than as an essential item, this problem would have an undesirable impact on the results of the calculation, and should be offset. 
Dersom boligen anses som et luksusprodukt snarere enn en nødvendighet, vil det påvirke resultatene av beregningen på en uønsket måte, og slik påvirkning må nøytraliseres.
Another problem of a household budget survey, at least in some countries, concerns its small sample size that may restrict the possibility of stratifying the rentals. 
Et annet problem i forbindelse med undersøkelser av husholdningsbudsjett, i hvert fall i noen stater, er at utvalgsstørrelsen er så liten at det kan begrense muligheten til å stratifisere leiene.
In any case, available supplementary sources should be exploited as far as possible. 
I alle tilfeller bør tilgjengelige tilleggskilder anvendes i størst mulig utstrekning.
This may, for instance, be the case in countries where a high proportion of housing is under public control and housing agencies have to present accounts. 
Det kan for eksempel være tilfellet i stater der en stor del av boligene er i offentlig eie, og der eiendomsmeglerforetakene er regnskapspliktige.
Further, as an on-going task to improve the results, alternative sources, like specialised rental surveys, should be investigated. 
Som et løpende tiltak for å forbedre resultatene, bør alternative kilder, som særlige leieundersøkelser, undersøkes.
Member States shall exploit the broadest and most reliable sources to derive actual rentals per stratum, for example a population census or a household survey. 
Medlemsstatene skal bruke de mest omfattende og pålitelige kilder for å utlede opplysninger om faktisk leie per stratum, for eksempel en folketelling eller en husholdningsundersøkelse.
Alternative sources should be assessed to improve the reliability and exhaustiveness, and particularly the stratification. 
Alternative kilder bør vurderes for å bedre påliteligheten og dekningen og særlig stratifiseringen.
Extrapolation of base year results 
Ekstrapolering av resultater for basisåret
Only few Member States have the annual information needed to carry out a full recalculation of the output of owner-occupied dwellings each year afresh. 
Bare et fåtall medlemsstater har tilstrekkelige årlige opplysninger til hvert år å foreta nye fullstendige beregninger av produksjonen av egne boliger.
In most countries the results for a given year are taken as the benchmark and subsequently updated to estimate the current year figure by means of indicators. 
De fleste stater bruker resultatene for et gitt år som standardverdi, som deretter ajourføres ved hjelp av indikatorer for å gi verdiene for inneværende år.
The update may be made by applying a combined indicator to the (total) base year output, or by separately extrapolating the housing stock and the rental per stratum. 
Basisårets (samlede) resultat kan ajourføres ved hjelp av en kombinert indikator, eller ved at boligmassen og leien per stratum ekstrapoleres hver for seg.
Although similar results could be expected in general, structural shifts, e.g. in the relationship between rented and owner-occupied dwellings, may cause differences. 
Selv om det i alminnelighet er naturlig å vente lignende resultater, kan strukturendringer, for eksempel forholdet mellom leide og egne boliger, skape forskjeller.
In addition, a separate calculation would permit plausibility checks. 
Dessuten vil en særskilt beregning muliggjøre sannsynlighetskontroller.
With regard to the indicators used, the quantity index is mostly derived from the output of the construction industry. 
Når det gjelder indikatorene, utledes mengdeindeksen for det meste fra produksjon innen byggesektoren.
The price indicator, on the other hand, is often based on the price index of rentals paid from the consumer price index. 
Prisindikatoren er derimot ofte basert på prisindeksen for betalt leie fra konsumprisindeksen.
This may cause distortions in those cases where the assumption that imputed rentals follow the movement of the total is not justified, for instance, due to public rental controls. 
Dermed kan det oppstå skjevheter i de tilfeller der antakelsen om at beregnede leier følger samme bevegelser som samlede leier, ikke er berettiget, for eksempel på grunn av offentlige leiereguleringer.
For the extrapolation of imputed rentals, it therefore seems preferable to use, as in the base year, a price index reflecting the movement of privately rented dwellings. 
For ekstrapolering av beregnet leie bør det derfor brukes en prisindeks, på samme måte som for basisåret, som gjenspeiler utviklingen for utleieboliger i privat sektor.
Further, attention has to be drawn to the fact that price indices will normally exclude price increases due to quality changes. 
Det gjøres videre oppmerksom på at prisindeksene normalt ikke tar hensyn til prisstigninger som skyldes kvalitetsendringer.
The price indices therefore have to be supplemented by a quality indicator reflecting improvements. 
Prisindeksene må derfor suppleres med en kvalitetsindikator som gjenspeiler forbedringer.
Finally it seems useful to minimise the impact of structural changes on the results by restricting the extrapolation period. 
Strukturendringers virkning på resultatene bør begrenses ved at ekstrapoleringsperioden begrenses.
Taking account in this respect of the periodicity of the relevant basic statistics, it seems appropriate to carry out a benchmarking of the housing stock every 10 years, i.e., the normal interval for population censuses. 
Tatt i betraktning hyppigheten av den relevante basisstatistikken bør det gjennomføres en referansemåling av boligmassen hvert tiende år, det vil si det vanlige intervallet for folketellinger.
In addition, the benchmarking of the price element (rental per stratum) should be carried out at least every five years, i.e., the usual periodicity for household budget surveys. 
I tillegg bør det gjennomføres en referansemåling av priselementet (leie per stratum) minst hvert femte år, det vil si den vanlige hyppigheten for undersøkelser om husholdningsbudsjett.
If it is not possible to carry out complete re-estimation of the output of dwelling services annually, Member States may extrapolate a given base year figure using appropriate quantity, price and quality indicators. 
Dersom det ikke er mulig å gjennomføre en fullstendig vurdering av produksjonen av boligtjenester hvert år, kan medlemsstatene ekstrapolere tallet for et gitt basisår ved hjelp av passende mengde-, pris- og kvalitetsindikatorer.
The extrapolation of the housing stock and the average rental shall be carried out separately for each stratum. 
Ekstrapoleringen av boligmassen og gjennomsnittsleien skal gjennomføres hver for seg for hvert stratum.
The extrapolation procedure shall distinguish between the calculations for actual and for imputed rentals. 
Ved ekstrapoleringen skal det skilles mellom beregningene av faktisk og beregnet leie.
If necessary, the number of strata used for extrapolation may be less than that used for the base year calculation. 
Om nødvendig kan det brukes færre strata i ekstrapoleringen enn i beregningen av basisåret.
To extrapolate the imputed rental for owner-occupied dwellings, in general, a price index reflecting private rentals shall be applied. 
For å ekstrapolere beregnet leie for egne boliger skal det i alminnelighet brukes en prisindeks som gjenspeiler private leier.
In any case, the benchmarking of the housing stock should not exceed 10 years and that of the price element should not exceed five years, or similar quality should be achieved by appropriate other methods. 
Under alle omstendigheter skal intervallene for referansemålingen av boligmassen ikke overstige ti år, og for priselementet skal intervallene ikke overstige fem år, ellers må det oppnås tilsvarende kvalitet med andre egnede metoder.
Special problems 
Særlige problemer
Rental-free and cheap dwellings 
Boliger som leies ut gratis og til lav leie
When collecting data on actual rentals, sometimes zero or very low values will be observed. 
Ved innsamling av opplysninger om faktisk leie blir det iblant observert nullverdier eller svært lave verdier.
In the case of rental-free dwellings this leads to the strange situation that the dwelling service is actually provided but without a (visible) payment. 
For boliger som leies ut gratis, fører dette til en merkelig situasjon der boligtjenesten faktisk ytes, men uten (synlig) betaling.
It seems appropriate in such cases to adopt the solution that the observed actual zero rental be corrected. 
I slike tilfeller bør den observerte faktiske nullverdien korrigeres.
An analogous solution would appear logical for cheap dwellings. 
En lignende løsning vil være logisk for boliger med lav leie.
Apart from interventions by general government, there are other reasons why rental-free or cheap dwellings may be observed. 
I tillegg til offentlige inngrep kan det være andre grunner til at boliger leies ut gratis eller til lav leie.
One example is an employee occupying an employer-owned dwelling at a reduced or zero rental. 
For eksempel kan en ansatt bo i en bolig som eies av arbeidsgiveren, til lav eller ingen leie.
This may concern all kinds of employees, including housekeepers or guardians. 
Dette kan gjelde alle typer ansatte, herunder portnere eller vakter.
In this case the actual rental has to be corrected and the difference between the actual and comparable rental will be treated as remuneration in kind (see ESA95 paragraphs 4.04 to 4.06). 
I slike tilfeller må den faktiske leien korrigeres, og differansen mellom faktisk og sammenlignbar leie vil bli behandlet som lønn i naturalier (se ENS 95 punkt 4.04 4.06).
Another possibility is that dwellings are let at a zero or very low rental to relatives or friends. 
Boligene kan også bli utleid gratis eller til svært lav leie til slektninger eller venner.
In this case the correction may be obtained by simply reclassifying those dwellings from the rented to the owner-occupied sector. 
I så fall kan korrigeringen enkelt foretas ved å omklassifisere boligene fra leide boliger til egne boliger.
Further, a similar correction seems appropriate in the case of lump sum payments by tenants, i.e., where the tenant makes a pre-payment of the rental for a longer than normal period. 
En lignende korrigering kan gjøres i tilfeller der leietakere innbetaler et større beløp, det vil si en forskuddsbetaling av leie for et tidsrom som er lenger enn det normale.
The actual rental observed in the case of rental-free and cheap dwellings shall be corrected to include the full dwelling service. 
Faktisk leie som observeres i forbindelse med boliger som leies ut gratis og til lav leie, skal korrigeres slik at hele boligtjenesten medregnes.
Neither zero rentals nor cheap rentals shall be used to calculate imputed rentals, on an uncorrected basis. 
Verken gratis eller lav leie skal brukes ukorrigert til utregning av beregnet leie.
Holiday homes 
Ferieboliger
Holiday homes cover all kinds of leisure-time dwellings like the nearby weekend-house which is used for short periods many times a year or the more distant resort-home which is used for longer periods but only few times a year. 
Ferieboliger omfatter alle typer fritidsboliger, som nærliggende sekundærhus som brukes i kortere perioder (helg) flere ganger i året og mer avsidesliggende ferieboliger som brukes i lengre perioder, men bare noen få ganger i året.
At first sight the case of rented holiday homes seems no problem, since the actual rental paid is taken as a measure for output. 
Leide ferieboliger virker umiddelbart uproblematisk, siden produksjonen kan måles gjennom den faktisk betalte leien.
However, if the actual rentals collected are on a monthly basis, the extrapolation to the yearly total may lead to over-estimates if no supplementary information on the average occupation time is included. 
Dersom faktisk leie betales på månedsbasis, kan ekstrapolering til hele året imidlertid medføre overvurdering, med mindre det tas hensyn til ytterligere opplysninger om den gjennomsnittlige botiden.
To calculate an imputed rental for owner-occupied holiday homes, the most logical approach is to stratify these properties and to apply the appropriate average annual rental for actually rented similar accommodation. 
For å utregne beregnet leie for egne ferieboliger er det mest logisk å stratifisere eiendommene og anvende den relevante gjennomsnittlige leien per år for faktisk leide tilsvarende boliger.
The annual rental implicitly reflects the average occupation time. 
Den årlige leien gjenspeiler indirekte den gjennomsnittlige botiden.
In the case of difficulties, a substitute method may be applied, i.e., to collect information on holiday homes in one stratum and to apply the average annual rental for actually rented holiday homes to the owner-occupied ones. 
Dersom dette er vanskelig, er det mulig i stedet å samle inn opplysninger om ferieboliger i ett stratum og anvende den gjennomsnittlige årlige leien for faktisk leide ferieboliger på egne ferieboliger.
Thirdly, it is acceptable to use the full annual rental for ordinary dwellings, in the same stratum of location, where holiday homes account for a very minor part of the housing stock or where they cannot be separated from other dwellings. 
Et tredje alternativ er å bruke den samlede årlige leien for alminnelige boliger i samme geografiske stratum når ferieboligene utgjør en svært liten del av boligmassen, eller når de ikke kan holdes atskilt fra andre boliger.
Even in the case of resort homes these procedures seem reasonable when taking into account that they are always available to the owner and will also be used free of charge by his or her friends or relatives. 
Selv i forbindelse med mer avsidesliggende ferieboliger virker denne framgangsmåten rimelig, tatt i betraktning at de alltid står til rådighet for eieren og også vil bli benyttet gratis av vedkommendes venner og slektninger.
Holiday homes cover all kinds of leisure-time dwellings like the nearby weekend-house or the more distant resort-home. 
Ferieboliger omfatter alle typer fritidsboliger, som nærliggende sekundærhus og mer avsidesliggende ferieboliger.
To estimate the output of holiday homes the annual average rentals of similar facilities shall preferably be used. 
Produksjonen av ferieboliger bør helst beregnes ved hjelp av gjennomsnittlig årlig leie for lignende boliger.
Although stratification would seem desirable, holiday homes may be grouped in one stratum. 
Selv om stratifisering er ønskelig, kan ferieboliger grupperes i ett stratum.
If holiday homes account for a very minor part of the housing stock, the full annual rental of ordinary dwellings, in the same stratum of location, may be used. 
Dersom ferieboliger utgjør en svært liten del av boligmassen, kan den samlede årlige leien for alminnelige boliger i samme geografiske stratum brukes.
In the justified exceptional case of missing or statistically unreliable actual rentals for certain strata of holiday homes, other objective methods, like the user-cost method, may be employed. 
I begrunnede tilfeller og unntaksvis, når opplysninger om faktisk leie mangler eller er statistisk upålitelige for visse strata av ferieboliger, kan andre objektive metoder brukes, som brukerkostmetoden.
Time-sharing accommodation 
Boliger med deltidsbruksrett
In the case of time-share, a real estate agent sells the right to stay for a fixed period each year in a certain dwelling located in a tourist area and takes care of the administration of this property. 
Deltidsbruksrett innebærer at en eiendomsmegler selger retten til å oppholde seg i et bestemt tidsrom hvert år i en bestemt bolig i et turistområde, og forvalter denne eiendommen.
The right is guaranteed by a certificate, which is issued after the initial payment. 
Retten garanteres gjennom et eierbevis, som utstedes etter første betaling.
This certificate may be traded at the current price. 
Beviset kan selges til markedspris.
Periodic payments are further due to cover administrative costs. 
Deretter forfaller periodiske betalinger som skal dekke administrasjonskostnader.
From this description it follows that the initial payment should be treated as an investment since the certificate issued is similar to a share. 
Det framgår av beskrivelsen at den første betalingen bør behandles som en investering, ettersom det utstedte eierbeviset minner om en aksje.
This is supported by the fact that at least in one Member State’s law the purchaser acquires a real right. 
Dette underbygges av at kjøperen i det minste i henhold til én medlemsstats lovgivning erverver en tinglig rett.
Thus it would seem useful to include the initial payment under intangible assets in the national accounts. 
Den første betalingen bør derfor tas med under immaterielle aktiva i nasjonalregnskaper.
Further, it would seem logical to consider the rental-free accommodation service as a dividend in kind paid by the real estate agent. 
Det virker også logisk å anse boligtjenesten med gratis leie som utbytte i naturalier betalt av eiendomsmegleren.
The fundamental problem is that a service is actually provided by the time-share accommodation which is not included in the output of the economy. 
Problemet er at det i forbindelse med deltidsbruksretten faktisk ytes en tjeneste som ikke er inkludert i økonomiens produksjon.
Logically this requires a correction. 
Logisk sett må dette korrigeres.
To start with, the proposal to accept the periodic payment as a proxy implicitly means that no correction is made for the accommodation service, since the periodic payment covers a different service, namely management costs. 
Først og fremst innebærer forslaget om å se på den periodiske betalingen som en stedfortredende kostnad implisitt at det ikke skjer noen korreksjon av boligtjenesten, ettersom den periodiske betalingen dekker en annen tjeneste, nemlig administrasjonskostnadene.
Another theoretical possibility would be to consider the initial payment as a prepayment of the service provided and to distribute it over the relevant periods of occupation. 
I teorien vil det også være mulig å se på den første betalingen som en forskuddsbetaling for tjenesten som ytes, og fordele den over de relevante boperiodene.
Apart from the statistical problems of putting this model into practice, there seems to be a contradiction in legal terms since the implicit interpretation is a purchase of a service and not the acquisition of an asset. 
Bortsett fra de statistiske problemene med å gjennomføre modellen i praksis, synes den å være i strid med den juridiske virkeligheten ettersom det indirekte kan tolkes som at den første betalingen innebærer kjøp av en tjeneste og ikke erverv av en eiendel.
A further possibility consists of deriving a proxy from annual actual rentals for similar (self-catering) accommodation facilities. 
Det er også mulig å utlede en tilnærmet verdi fra årlig faktisk leie for lignende boligtjenester (med kjøkken).
This solution is supported by the fact that time-share accommodations are located in tourist areas and coexist with actually rented holiday apartments. 
Denne løsningen underbygges av at boliger med deltidsbruksrett ligger i turistområder der det også finnes vanlige leide ferieleiligheter.
In the case of difficulties, the two other methods proposed for holiday homes are also acceptable for time-share properties. 
Ved problemer kan de to andre metodene som er foreslått for ferieboliger, også brukes for boliger med deltidsbruksrett.
The imputed rental should be on a net basis, to avoid double-counting charges covered by the periodic payment. 
Den beregnede leien bør beregnes netto for å unngå dobbeltregning av avgifter som dekkes av den periodiske betalingen.
With regard to time-share accommodation, the same procedures shall be applied as for holiday homes. 
For boliger med deltidsbruksrett brukes samme framgangsmåte som for ferieboliger.
Spare room lodgers 
Hybelboere
In most countries a large number of students are accommodated in spare rooms. 
I de fleste stater bor mange studenter på hybel.
Often this extends to other younger people or those who are employed in a job which involves being away from home. 
Ofte gjelder det også andre unge mennesker eller personer som pendler.
If the room is a part of a rented dwelling, i.e. is sublet, no major problems seem to exist. 
Dersom hybelen er en del av en leid bolig, det vil si at den er framleid, synes situasjonen å være uproblematisk.
The spare room rental can be considered as a contribution to the actual main rental, i.e., a transfer between households. 
Leien for hybelen kan anses som et bidrag til den egentlige leien, det vil si en overføring mellom husholdninger.
However, if the room is a part of an owner-occupied dwelling it would be double counting to include both the rental that the lodger pays as well as the imputed rental in its entirety. 
Er hybelen derimot en del av en egen bolig, vil det være dobbeltregning å medregne både hybelleien og den beregnede leien for hele boligen.
Probably the correct solution would be to take the actual rental paid by the lodger for the percentage of the dwelling he or she occupies and to impute a rental for the rest. 
Den riktige løsningen vil antakelig være å anse hybelleien som betaling for den prosentandel av boligen som hybelboeren benytter, og å utregne beregnet leie for resten av boligen.
However, this may not be practicable to implement. 
Dette lar seg imidlertid ikke gjennomføre i praksis.
Instead one could consider the rental as a transfer involving the sharing of the expenses of the dwelling. 
Istedenfor kan leien ses på som en overføring som innebærer en deling av boligutgiftene.
This would be similar to the first case in so far as the actual spare room rental is considered as a contribution to the imputed main rental. 
Dette vil ligne på det første tilfellet i og med at den faktiske hybelleien anses som et bidrag til den beregnede leien for hele boligen.