natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the rights of the users and subscribers are not respected, national legislation should provide for judicial remedies. 
Dersom brukernes og abonnentenes rettigheter ikke respekteres, bør det fastsettes klageadgang i den nasjonale lovgivning.
Penalties should be imposed on any person, whether governed by private or public law, who fails to comply with the national measures taken under this Directive. 
Sanksjoner bør iverksettes mot enhver person som ikke overholder de nasjonale tiltakene truffet i henhold til dette direktiv, uansett om vedkommende person hører inn under privat- eller offentligrettslig lovgivning.
It is useful, in the field of application of this Directive, to draw on the experience of the Working Party on the Protection of Individuals with regard to the Processing of Personal Data composed of representatives of the supervisory authorities of the Member States, set up by Article 29 of Directive 95/46/EC. 
Innenfor dette direktivs virkeområde vil det være hensiktsmessig å dra nytte av erfaringene til arbeidsgruppen for personvern i forbindelse med behandling av personopplysninger, sammensatt av representanter for tilsynsmyndighetene i medlemsstatene og nedsatt ved artikkel 29 i direktiv 95/46/EF.
To facilitate compliance with the provisions of this Directive, certain specific arrangements are needed for processing of data already under way on the date that national implementing legislation pursuant to this Directive enters into force — 
For å lette overholdelsen av dette direktiv er det nødvendig med visse særordninger for behandling av opplysninger som allerede pågår på det tidspunkt nasjonal lovgivning om gjennomføring av dette direktiv trer i kraft —
on a common regulatory framework for electronic communications networks and services 
om felles rammeregler for elektroniske kommunikasjonsnett og -tjenester
(Framework Directive) 
(rammedirektivet)
On 10 November 1999, the Commission presented a communication to the European Parliament, the Council, the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions entitled "Towards a new framework for electronic communications infrastructure and associated services - the 1999 communications review". 
Kommisjonen framla 10. november 1999 for Europaparlamentet, Rådet, Den økonomiske og sosiale komité og Regionkomiteen en melding med tittelen «Mot nye rammeregler for infrastrukturen for elektronisk kommunikasjon og tilhørende tjenester – 1999-revisjonen av rammereglene for kommunikasjon».
In that communication, the Commission reviewed the existing regulatory framework for telecommunications, in accordance with its obligation under Article 8 of Council Directive 90/387/EEC of 28 June 1990 on the establishment of the internal market for telecommunications services through the implementation of open network provision. 
I denne meldingen tok Kommisjonen gjeldende rammeregler for telekommunikasjonssektoren opp til ny vurdering slik den var forpliktet til i henhold til artikkel 8 i rådsdirektiv 90/387/EØF av 28. juni 1990 om opprettelse av et indre marked for teletjenester ved gjennomføring av tilgang til åpne telenett (ONP).
It also presented a series of policy proposals for a new regulatory framework for electronic communications infrastructure and associated services for public consultation. 
Kommisjonen framla også en rekke forslag til nye rammeregler for infrastrukturen for elektronisk kommunikasjon og tilhørende tjenester med sikte på en offentlig høring.
On 26 April 2000 the Commission presented a communication to the European Parliament, the Council, the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions on the results of the public consultation on the 1999 communications review and orientations for the new regulatory framework. 
26. april 2000 framla Kommisjonen for Europaparlamentet, Rådet, Den økonomiske og sosiale komité og Regionkomiteen en melding med tittelen «Resultater av den offentlige høring om 1999 revisjonen av rammereglene for kommunikasjon samt retningslinjer for nye rammeregler».
The communication summarised the public consultation and set out certain key orientations for the preparation of a new framework for electronic communications infrastructure and associated services. 
Meldingen inneholdt et sammendrag av resultatene av den offentlige høringen og gav visse grunnleggende retningslinjer for utarbeiding av nye rammeregler for infrastrukturen for elektronisk kommunikasjon og tilhørende tjenester.
The Lisbon European Council of 23 and 24 March 2000 highlighted the potential for growth, competitiveness and job creation of the shift to a digital, knowledge-based economy. 
Det europeiske råd i Lisboa 23. og 24. mars 2000 framhevet mulighetene for vekst, konkurranseevne og skaping av arbeidsplasser ved overgangen til en digital kunnskapsøkonomi.
In particular, it emphasised the importance for Europe's businesses and citizens of access to an inexpensive, world-class communications infrastructure and a wide range of services. 
Det understreket særlig hvor viktig det er for Europas foretak og borgere å ha tilgang til en rimelig kommunikasjonsinfrastruktur i verdensklasse og et bredt tjenesteutvalg.
The convergence of the telecommunications, media and information technology sectors means all transmission networks and services should be covered by a single regulatory framework. 
Tilnærmingen mellom telekommunikasjonssektoren, mediesektoren og informasjonsteknologisektoren innebærer at alle overføringsnett og tilhørende tjenester blir underlagt de samme rammereglene.
That regulatory framework consists of this Directive and four specific Directives: 
Rammereglene består av dette direktiv og fire særdirektiver:
Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive), Directive 2002/19/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on access to, and interconnection of, electronic communications networks and associated facilities (Access Directive), Directive 2002/22/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on universal service and users' rights relating to electronic communications networks and services (Universal Service Directive), Directive 97/66/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 1997 concerning the processing of personal data and the protection of privacy in the telecommunications sector, (hereinafter referred to as "the Specific Directives"). 
europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/20/EF av 7. mars 2002 om tillatelse for elektroniske kommunikasjonsnett og -tjenester (tillatelsesdirektivet), europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/19/EF av 7. mars 2002 om tilgang til og samtrafikk mellom elektroniske kommunikasjonsnett og tilhørende ressurser (tilgangsdirektivet), europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/22/EF av 7. mars 2002 om leveringspliktige tjenester og brukerrettigheter i forbindelse med elektroniske kommunikasjonsnett og -tjenester (direktivet om leveringspliktige tjenester) og europaparlaments- og rådsdirektiv 97/66/EF av 15. desember 1997 om behandling av personopplysninger og vern av privatlivets fred innen telekommunikasjonssektoren (heretter kalt «særdirektiver»).
It is necessary to separate the regulation of transmission from the regulation of content. 
Det er nødvendig å skille mellom regler for overføring og regler for innhold.
This framework does not therefore cover the content of services delivered over electronic communications networks using electronic communications services, such as broadcasting content, financial services and certain information society services, and is therefore without prejudice to measures taken at Community or national level in respect of such services, in compliance with Community law, in order to promote cultural and linguistic diversity and to ensure the defence of media pluralism. 
Disse rammereglene får derfor ikke anvendelse på innholdet i tjenester som tilbys via elektroniske kommunikasjonsnett ved hjelp av elektroniske kommunikasjonstjenester, som innhold i kringkastingssendinger, finansielle tjenester og visse informasjonssamfunnstjenester, og berører derfor ikke tiltak som treffes på fellesskapsplan eller på nasjonalt plan som gjelder disse tjenestene i henhold til fellesskapsretten, med henblikk på å fremme kulturelt og språklig mangfold og sikre mediemangfold.
The content of television programmes is covered by Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities. 
Innholdet i fjernsynsprogrammer omfattes av rådsdirektiv 89/552/EØF av 3. oktober 1989 om samordning av visse bestemmelser om utøvelse av fjernsynsvirksomhet, fastsatt ved lov eller forskrift i medlemsstatene.
The separation between the regulation of transmission and the regulation of content does not prejudice the taking into account of the links existing between them, in particular in order to guarantee media pluralism, cultural diversity and consumer protection. 
Skillet mellom regler for overføring og regler for innhold er ikke til hinder for at det tas hensyn til forbindelsene mellom disse, særlig med henblikk på å sikre mediemangfold, kulturelt og språklig mangfold og forbrukervern.
Audiovisual policy and content regulation are undertaken in pursuit of general interest objectives, such as freedom of expression, media pluralism, impartiality, cultural and linguistic diversity, social inclusion, consumer protection and the protection of minors. 
Den audiovisuelle politikken og reglene for innhold skal iverksettes for å nå mål av allmenn interesse, som ytringsfrihet, mediemangfold, upartiskhet, kulturelt og språklig mangfold, sosial integrasjon, forbrukervern og vern av mindreårige.
The Commission communication "Principles and guidelines for the Community's audio-visual policy in the digital age", and the Council conclusions of 6 June 2000 welcoming this communication, set out the key actions to be taken by the Community to implement its audio-visual policy. 
Kommisjonsmeldingen med tittelen «Prinsipper og retningslinjer for Fellesskapets audiovisuelle politikk i den digitale tidsalder» og Rådets konklusjoner av 6. juni 2000, som var positive til meldingen, angir grunnleggende tiltak som Fellesskapet må treffe for å iverksette sin audiovisuelle politikk.
The provisions of this Directive and the Specific Directives are without prejudice to the possibility for each Member State to take the necessary measures to ensure the protection of its essential security interests, to safeguard public policy and public security, and to permit the investigation, detection and prosecution of criminal offences, including the establishment by national regulatory authorities of specific and proportional obligations applicable to providers of electronic communications services. 
Bestemmelsene i dette direktiv og i særdirektivene berører ikke hver enkelt medlemsstats mulighet til å vedta de tiltak som er nødvendige for å sikre vern av grunnleggende sikkerhetsinteresser, sørge for offentlig orden og sikkerhet og gjøre det mulig å undersøke, avdekke og forfølge straffbare forhold, herunder de nasjonale reguleringsmyndigheters fastsettelse av særskilte og passende forpliktelser som gjelder for tilbydere av elektroniske kommunikasjonstjenester.
This Directive does not cover equipment within the scope of Directive 1999/5/EC of the European Parliament and of the Council of 9 March 1999 on radio equipment and telecommunications terminal equipment and the mutual recognition of their conformity, but does cover consumer equipment used for digital television. 
Dette direktiv får ikke anvendelse på utstyr som hører under virkeområdet til europaparlaments- og rådsdirektiv 1999/5/EF av 9. mars 1999 om radioutstyr og teleterminalutstyr og gjensidig godkjenning av utstyrets samsvar, men det får anvendelse på brukerutstyr til digitalfjernsyn.
It is important for regulators to encourage network operators and terminal equipment manufacturers to cooperate in order to facilitate access by disabled users to electronic communications services. 
Det er viktig at reguleringsmyndigheten oppfordrer nettoperatører og produsenter av terminalutstyr til å samarbeide for å lette tilgangen til elektroniske kommunikasjonstjenester for funksjonshemmede brukere.
Information society services are covered by Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council of 8 June 2000 on certain legal aspects of information society services, in particular electronic commerce, in the internal market (Directive on electronic commerce). 
Informasjonssamfunnstjenester omfattes av europaparlaments- og rådsdirektiv 2000/31/EF av 8. juni 2000 om visse rettslige aspekter ved informasjonssamfunnstjenester, særlig elektronisk handel, i det indre marked (direktivet om elektronisk handel).
The definition of "information society service" in Article 1 of Directive 98/34/EC of the European Parliament and of the Council of 22 June 1998 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations and of rules of information society services spans a wide range of economic activities which take place on-line. 
Definisjonen av informasjonssamfunnstjenester i artikkel 1 i europaparlaments- og rådsdirektiv 98/34/EF av 22. juni 1998 om en informasjonsprosedyre for standarder og tekniske forskrifter samt regler for informasjonssamfunnstjenester omfatter en rekke ulike typer direktekoplet økonomisk virksomhet.
Most of these activities are not covered by the scope of this Directive because they do not consist wholly or mainly in the conveyance of signals on electronic communications networks. 
De fleste typer av slik virksomhet hører ikke under dette direktivs virkeområde fordi de ikke utelukkende eller hovedsakelig består av signaloverføring via elektroniske kommunikasjonsnett.
Voice telephony and electronic mail conveyance services are covered by this Directive. 
Taletelefonitjenester og overføringstjenester for elektronisk post omfattes av dette direktiv.
The same undertaking, for example an Internet service provider, can offer both an electronic communications service, such as access to the Internet, and services not covered under this Directive, such as the provision of web-based content. 
Samme foretak, f.eks. en tilbyder av Internett-tjenester, kan tilby både en elektronisk kommunikasjonstjeneste, f.eks. Internett-tilgang, og tjenester som ikke omfattes av dette direktiv, f.eks. levering av nettinnhold.
In accordance with the principle of the separation of regulatory and operational functions, Member States should guarantee the independence of the national regulatory authority or authorities with a view to ensuring the impartiality of their decisions. 
I samsvar med prinsippet om atskillelse av regulerings- og driftsoppgaver bør medlemsstatene garantere de nasjonale reguleringsmyndigheters uavhengighet for å sikre at sistnevntes vedtak er upartiske.
This requirement of independence is without prejudice to the institutional autonomy and constitutional obligations of the Member States or to the principle of neutrality with regard to the rules in Member States governing the system of property ownership laid down in Article 295 of the Treaty. 
Dette kravet om uavhengighet berører ikke medlemsstatenes institusjonelle selvstendighet, medlemsstatenes forfatningsmessige forpliktelser eller nøytralitetsprinsippet fastsatt i traktatens artikkel 295, med hensyn til medlemsstatenes regler for eiendomsretten.
National regulatory authorities should be in possession of all the necessary resources, in terms of staffing, expertise, and financial means, for the performance of their tasks. 
De nasjonale reguleringsmyndigheter bør råde over de nødvendige ressurser med hensyn til personale, kompetanse og økonomiske midler for at de skal kunne utføre sine oppgaver.
Any party who is the subject of a decision by a national regulatory authority should have the right to appeal to a body that is independent of the parties involved. 
Alle parter som berøres av et vedtak gjort av de nasjonale reguleringsmyndigheter, bør ha rett til å klage vedtaket inn for et organ som er uavhengig av de berørte parter.
This body may be a court. 
Dette organ kan være en domstol.
Furthermore, any undertaking which considers that its applications for the granting of rights to install facilities have not been dealt with in accordance with the principles set out in this Directive should be entitled to appeal against such decisions. 
I tillegg bør alle foretak som mener at deres søknader om rett til å installere ressurser ikke er blitt behandlet i samsvar med prinsippene angitt i dette direktiv, ha rett til å klage på slike vedtak.
This appeal procedure is without prejudice to the division of competences within national judicial systems and to the rights of legal entities or natural persons under national law. 
Denne klageadgangen berører ikke juridiske og fysiske personers rettigheter i henhold til nasjonal lovgivning eller kompetansefordelingen innenfor nasjonale rettssystemer.
National regulatory authorities need to gather information from market players in order to carry out their tasks effectively. 
For å kunne utføre sine oppgaver på en effektiv måte, har de nasjonale reguleringsmyndigheter behov for å samle inn opplysninger fra markedsdeltakerne.
Such information may also need to be gathered on behalf of the Commission, to allow it to fulfil its obligations under Community law. 
Det kan også være nødvendig å samle inn opplysninger på Kommisjonens vegne slik at den kan oppfylle sine forpliktelser i henhold til fellesskapsretten.
Requests for information should be proportionate and not impose an undue burden on undertakings. 
Anmodningen om opplysninger bør stå i forhold til formålet og ikke påføre foretakene en urimelig byrde.
Information gathered by national regulatory authorities should be publicly available, except in so far as it is confidential in accordance with national rules on public access to information and subject to Community and national law on business confidentiality. 
Opplysninger som samles inn av de nasjonale reguleringsmyndigheter, bør være offentlig tilgjengelige, med mindre de er av fortrolig art i henhold til nasjonale regler for offentlig tilgang til opplysninger, og med forbehold for bestemmelser i fellesskapsretten og i nasjonal lovgivning om forretningshemmeligheter.
Information that is considered confidential by a national regulatory authority, in accordance with Community and national rules on business confidentiality, may only be exchanged with the Commission and other national regulatory authorities where such exchange is strictly necessary for the application of the provisions of this Directive or the Specific Directives. 
Opplysninger som en nasjonal reguleringsmyndighet anser som fortrolige i henhold til Fellesskapets regelverk og nasjonale regler for forretningshemmeligheter, kan utveksles med Kommisjonen og andre nasjonale reguleringsmyndigheter bare dersom utvekslingen er strengt nødvendig for å kunne anvende bestemmelsene i dette direktiv eller i særdirektivene.
The information exchanged should be limited to that which is relevant and proportionate to the purpose of such an exchange. 
Utvekslingen bør begrense seg til opplysninger som er relevante og som står i forhold til formålet.
It is important that national regulatory authorities consult all interested parties on proposed decisions and take account of their comments before adopting a final decision. 
Det er viktig at de nasjonale reguleringsmyndigheter hører alle berørte parter om planlagte vedtak og tar hensyn til deres merknader før de gjør et endelig vedtak.
In order to ensure that decisions at national level do not have an adverse effect on the single market or other Treaty objectives, national regulatory authorities should also notify certain draft decisions to the Commission and other national regulatory authorities to give them the opportunity to comment. 
For å sikre at vedtak som gjøres på nasjonalt plan, ikke har en negativ virkning for det felles marked eller med hensyn til andre mål i traktaten, bør de nasjonale reguleringsmyndigheter dessuten underrette Kommisjonen og andre nasjonale reguleringsmyndigheter om visse utkast til vedtak slik at disse får mulighet til å komme med sine merknader.
It is appropriate for national regulatory authorities to consult interested parties on all draft measures which have an effect on trade between Member States. 
De nasjonale reguleringsmyndigheter bør rådspørre de berørte parter om alle utkast til tiltak som virker inn på handelen mellom medlemsstatene.
The cases where the procedures referred to in Articles 6 and 7 apply are defined in this Directive and in the Specific Directives. 
Tilfeller der framgangsmåtene fastsatt i artikkel 6 og 7 får anvendelse, er angitt i dette direktiv og i særdirektivene.
The Commission should be able, after consulting the Communications Committee, to require a national regulatory authority to withdraw a draft measure where it concerns definition of relevant markets or the designation or not of undertakings with significant market power, and where such decisions would create a barrier to the single market or would be incompatible with Community law and in particular the policy objectives that national regulatory authorities should follow. 
Etter å ha rådspurt Kommunikasjonskomiteen bør Kommisjonen kunne anmode en nasjonal reguleringsmyndighet om å trekke tilbake et utkast til tiltak som gjelder definisjonen av relevante markeder eller foretak med en sterk markedsstilling, og dersom tiltaket vil hindre det felles marked eller være uforenlig med fellesskapsretten, og særlig med politiske mål som de nasjonale reguleringsmyndigheter bør følge.
This procedure is without prejudice to the notification procedure provided for in Directive 98/34/EC and the Commission's prerogatives under the Treaty in respect of infringements of Community law. 
Denne framgangsmåten berører ikke framgangsmåten for melding fastsatt i direktiv 98/34/EF eller Kommisjonens rettigheter i henhold til traktaten når det gjelder brudd på fellesskapsretten.
National regulatory authorities should have a harmonised set of objectives and principles to underpin, and should, where necessary, coordinate their actions with the regulatory authorities of other Member States in carrying out their tasks under this regulatory framework. 
De nasjonale reguleringsmyndigheter bør ha et sett av harmoniserte mål og prinsipper til støtte for sine tiltak, og de bør om nødvendig samordne sine tiltak med tiltakene til nasjonale reguleringsmyndigheter i andre medlemsstater når de utfører de oppgaver de er tillagt i henhold til disse rammeregler.
The activities of national regulatory authorities established under this Directive and the Specific Directives contribute to the fulfilment of broader policies in the areas of culture, employment, the environment, social cohesion and town and country planning. 
De nasjonale reguleringsmyndigheters virksomhet i samsvar med dette direktiv og særdirektivene bidrar til gjennomføringen av en mer omfattende politikk innenfor områdene kultur, sysselsetting, miljø, sosial utjevning og arealplanlegging.
The requirement for Member States to ensure that national regulatory authorities take the utmost account of the desirability of making regulation technologically neutral, that is to say that it neither imposes nor discriminates in favour of the use of a particular type of technology, does not preclude the taking of proportionate steps to promote certain specific services where this is justified, for example digital television as a means for increasing spectrum efficiency. 
Kravet om at medlemsstatene skal sikre at de nasjonale reguleringsmyndigheter tar størst mulig hensyn til at regelverket bør være teknologisk nøytralt, dvs. at det ikke må pålegge eller innebære forskjellsbehandling til fordel for bruk av en bestemt type teknologi, er ikke til hinder for at det treffes rimelige tiltak for å fremme visse særskilte tjenester, som f.eks. digitalfjernsyn, med henblikk på å effektivisere frekvensbruken, når det er berettiget.