natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Further aliquots of material could be taken after one, two, four and 20 weeks and the concentrations should be determined. 
Ytterligere delmengder av materialet kan tas etter 1, 2, 4 og 20 uker, og konsentrasjonene skal bestemmes.
When incurred material is available, the concentration in the material should be determined while the material is still fresh. 
Dersom det finnes naturlig forurenset materiale, skal materialets konsentrasjon bestemmes mens materialet fremdeles er ferskt.
When no incurred material is available, matrix fortified with the analyte should be used. 
Dersom det ikke finnes noe naturlig forurenset materiale, skal matrise tilsatt analytten brukes.
Whenever possible, incurred samples should be used. 
Naturlig forurensede prøver skal om mulig alltid brukes.
Stability of analyte(s) in matrix: 
Analyttens/analyttenes stabilitet i matrise:
C fresh = concentration of fresh solution 
C ny = konsentrasjon for nylaget løsning
C i = concentration at time point 
C i = konsentrasjon på gitt tidspunkt
10 aliquots 
10 delmengder
Dark 
Mørkt
Dispense appropriate volumes into suitable containers, label and store according to the scheme: 
Fordel passende mengder i egnede beholdere, som merkes og lagres i samsvar med planen nedenfor:
Measure the analyte content in the freshly prepared solution according to the test instructions. 
Mål analyttinnholdet i den nylig tilberedte løsningen i samsvar med prøvingsinstruksjonene.
Prepare both solutions of the analyte used for fortification and used in the final analysis solution, and any other solution that is of interest (e.g. derivatised standards). 
Tilbered løsninger av analytten til bruk som tilsetning og til bruk i den endelige analyseløsningen, samt enhver annen løsning som er av interesse (f.eks. derivatiserte standarder).
Prepare fresh stock solutions of the analyte(s) and dilute as specified in the test instructions to yield sufficient aliquots (e.g. 40) of each selected concentration (around the minimum required performance limit for substances for which no permitted limit has been established or around the permitted limit for other substances. 
Tilbered nye stamløsninger av analytten(e) og tynn dem ut i samsvar med prøvingsinstruksjonene for å få et tilstrekkelig antall delmengder (f.eks. 40) av hver valgt konsentrasjon (omtrent minstekravet til metodens yteevne for stoffer som det ikke er fastsatt en tillatt grense for, eller omtrent den tillatte grensen for andre stoffer.
Stability of the analyte in solution: 
Analyttens stabilitet i løsning:
When this is not known, examples are given below on how the stability can be determined. 
Dersom stabiliteten ikke er kjent, kan den bestemmes som vist i eksemplene nedenfor.
Analyte Remaining (%) = C 1 100/C fresh 
Resterende analytt (%) = C i 100/C ny
The calculation of the concentration of the analyte(s) in each aliquot should be carried out by using the solution of the analyte freshly prepared at the time of analysis as 100 %. 
Beregningen av konsentrasjonen av analytt(er) i hver delmengde skal utføres ved å la den nylig tilberedte analyseløsningen anta verdien 100 % på analysetidspunktet.
The maximum storing time and the optimum storing conditions have to be recorded. 
Den maksimale lagringstiden og de optimale lagringsvilkårene skal registreres.
Monitoring of the storage condition will form part of the normal laboratory accreditation system. 
Overvåking av lagringsvilkårene inngår i den normale akkrediteringsordningen for laboratorier.
Scheme for the determination of analyte stability in solution 
Plan for bestemmelse av analyttens stabilitet i løsning
Usually analyte stability is well characterised under various storage conditions. 
Vanligvis er analyttens stabilitet godt beskrevet under forskjellige lagringsvilkår.
For calculations see examples for ruggedness testing in 3.3. 
For beregninger, se eksempler på robusthetsprøvinger i 3.3.
Only those analytical techniques, for which it can be demonstrated in a documented traceable manner that t hey are validated and have a false compliant rate of < 5 % (β-error) at the level of interest shall be used for screening purposes in conformity with Directive 96/23/EC. 
Det skal benyttes analyseteknikker til screening i samsvar med direktiv 96/23/EF bare dersom det kan godtgjøres på en dokumentert sporbar måte at de er validerte og har en frekvens av falske negative resultater på < 5 % (ß-feil) på det aktuelle nivå.
Alpha (á) error means the probability that the tested sample is compliant, even though a non-compliant measurement has been obtained (false non-compliant decision). 
Alfa (α)-feil: sannsynl igheten for at den analyserte prøven oppfyller kravene, selv om målingen viser det motsatte (falsk positiv beslutning).
Beta (β) error means the probability that the tested sample is truly non-compliant, even though a compliant measure ment has been obtained (false compliant decision). 
Beta (β)-feil: sannsynligheten for at den analyserte prψ ven egentlig ikke oppfyller kravene, selv om målingen viser det motsatte (falsk negativ beslutning).
In the case of substances for which no permitted limit has been establishe d, the detection capability is the lowest concentration at which a method is able to detect truly contaminated samples with a statistical certainty of 1 - β. 
For stoffer som det ikke er fastsatt en tillatt grense for, er påvisningsevnen den laveste konsentrasjon der en metode med en statistisk sikkerhet på 1 – ß kan påvise faktisk forurensede prøver.
It has been observed that insufficient stability of the analyte or matrix constituents in the sample during storage or analysis may give rise to significant deviations in the outcome of the result of analysis. 
Det er observert at utilstrekkelig stabilitet i analytten eller i matrisebestanddelene i prøven under lagring eller analyse kan gi betydelige avvik i analyseresultatet.
For substances listed in Group A of Annex I to Directive 96/23/EC , the α error shall be 1 % or lower. 
For stoffer oppført i gruppe A i vedlegg I til direktiv 96/23/EF, skal α-feilen være høyst 1 %.
If no permitted limit has been established for a substance, the decision limit is the lowest concentration level at which a method can discriminate with a statistical certainty of 1 – á that the particular analyte is present. 
Dersom det ikke er fastsatt en tillatt grense for et stoff, er beslutningsgrensen den laveste konsentrasjon der en metode med en statistisk sikkerhet på 1 – α kan fastslå forekomst av vedkommende analytt.
If a permitted limit has been established for a substance, the decision limit is the concentration above which it can be decided with a statistical certainty of 1 – α that the permitted limit has been truly exceeded. 
Dersom det er fastsatt en tillatt grense for et stoff, er beslutningsgrensen den konsentrasjon det med en statistisk sikkerhet på 1 – α kan avgjøres at grensen faktisk er overskredet med.
The storing time could be selected as one, two, three and four weeks or longer if necessary, e.g. until the first degradation phenomena are observable during identification and/or quantification. 
Det kan velges en lagringstid på 1, 2, 3 eller 4 uker eller lengre ved behov, f.eks. til de første nedbrytingstegnene kan observeres under identifikasjon og/eller mengdebestemmelse.
Light 
Lyst
Furthermore, the stability of the calibration standard in solution should be checked. 
Videre bør kalibreringsstandardens stabilitet i løsningen kontrolleres.
implementing Council Directive 96/23/EC concerning the performance of analytical methods and the interpretation of results 
om gjennomføring av rådsdirektiv 96/23/EF med hensyn til analysemetoders ytelse og tolking av resultater
Observed result R 
Observert resultat R
Combination of determinations number 
Antallet kombinasjoner av bestemmelser
Factor value F 
Faktorverdi F
Experiment design for ruggedness studies (minor changes) 
Utforming av forsøk for undersøkelser av robusthet (små endringer)
The results of the determinations are shown in Table 11 below as S-Z. 
Resultatene av bestemmelsene vises som S-Z i tabell 11 nedenfor.
Eight determinations have to be made, which will use a combination of the chosen factors (A-G). 
Det skal da foretas åtte bestemmelser der det brukes en kombinasjon av de valgte faktorene (A-G).
It is possible to choose a subset of eight of these combinations that have a balance between capital and small letters (Table 11). 
Det er mulig å velge åtte kombinasjoner der det er likevekt mellom store og små bokstaver (tabell 11).
Let their alternative values be denoted by the corresponding lower case letters a, b, c, d, e, f and g. This results in 2 7 or 128 different possible combinations. 
La de alternative verdiene betegnes med tilsvarende små bokstaver a, b, c, d, e, f og g. Dette gir resultatet 2 7 eller 128 ulike kombinasjonsmuligheter.
As an example, let A, B, C, D, E, F, G denote the nominal values for seven different factors that could influence the results, if their nominal values are changed slightly. 
La for eksempel A, B, C, D, E, F, G betegne de nominelle verdiene for sju ulike faktorer som vil kunne påvirke resultatene dersom de nominelle verdiene endres noe.
The basic idea is not to study one alteration at a time but to introduce several variations at once. 
Grunntanken er ikke å undersøke én endring om gangen, men å innføre flere variasjoner samtidig.
Factors that significantly influence the results should be identified clearly in the method protocol. 
Faktorer som påvirker resultatene i betydelig grad, skal være klart angitt i protokollen.
Where a factor is found to influence the measurement results significantly, conduct further experiments to decide on the acceptability limits of this factor. 
Dersom det viser seg at en faktor påvirker måleresultatene i betydelig grad, skal det utføres ytterligere forsøk for å bestemme hvilke grenser som kan godtas for denne faktoren.
Interactions between the different factors cannot be detected. 
Interaksjoner mellom de ulike faktorene kan ikke påvises.
The Youden approach is a fractional factorial design. 
Youden-metoden er en fraksjonert faktormodell.
The Youden approach, however, keeps the required time and effort to a minimum). 
Youden-metoden minsker imidlertid tiden og innsatsen som kreves).
(Other approved methods may be used at this point. 
(Her kan også andre godkjente metoder brukes.
Conduct a ruggedness test using the approach of Youden (15)(16). 
Gjennomfør en robusthetsprøving ved hjelp av Youden-metoden (15)(16).
Vary each factor slightly. 
Varier litt på hver faktor.
Identify possible factors that could influence the results. 
Identifiser mulige faktorer som kan påvirke resultatene.
These factors should be modified in an order of magnitude that matches the deviations usually encountered among laboratories. 
Faktorene skal endres i det omfang som tilsvarer de avvik som vanligvis forekommer mellom laboratorier.
Such factors may include the analyst, the source and the age of reagents, solvents, standards and sample extracts, the rate of heating, the temperature, the pH-value as well as many other factors that may occur in the laboratory. 
Faktorene kan omfatte analytikeren, reagensenes kilde og alder, løsemidler, standarder og prøveoppløsninger, oppvarmingshastigheten, temperaturen, pH-verdien samt mange andre faktorer som kan forekomme i laboratoriet.
The pre-investigative studies have to be carried out by selecting factors of the sample pre-treatment, clean up and analysis, which may influence the measurement results. 
Forundersøkelsene skal utføres gjennom valg av faktorer ved forbehandlingen, rensingen og analysen av prøven som kan påvirke måleresultatene.
Such studies use the deliberate introduction of minor reasonable variations by the laboratory and the observation of their consequences. 
I slike undersøkelser introduseres små, rimelige variasjoner med hensikt av laboratoriet, og virkningene observeres.
Applicability/ruggedness (minor changes) 
Anvendbarhet/robusthet (små endringer)
If no CRM is available, instead of trueness, the recovery can be determined as described under 4.1.2.1 below. 
Dersom det ikke finnes noe sertifisert referansemateriale, kan gjenfinning, i stedet for riktighet, bestemmes etter beskrivelsen i 4.1.2.1 nedenfor.
Trueness ( %) = mean recovery-corrected concentration detected × 100/certified value. 
Riktigthet ( %) = påvist gjennomsnittlig konsentrasjon korrigert for gjenfinning × 100/sertifisert verdi.
calculate the trueness by dividing the detected mean concentration by the certified value (measured as concentration) and multiply by 100, to express the result as a percentage. 
Beregn riktigheten ved å dividere den påviste gjennomsnittskonsentrasjonen med den sertifiserte verdien (målt som konsentrasjon) og multipliser med 100 for å uttrykke resultatet i prosent.
calculate the mean, the standard deviation and the coefficient of variation (%) for these concentrations, 
Beregn gjennomsnittet, standardavviket og variasjonskoeffisienten (%) for disse konsentrasjonene.
determine the concentration of the analyte present in each sample of the replicates, 
Bestem konsentrasjonen av analytten som forekommer i hver parallellprøve.
analyse six replicates of the CRM in accordance with the test instructions for the method, 
Analyser seks parallellprøver av det sertifiserte referansematerialet i samsvar med prøvingsinstruksjonene for metoden.
An example is given below: 
Et eksempel:
The procedure is described in detail in ISO 5725-4 (5). 
Framgangsmåten er nærmere beskrevet i ISO 5725-4 (5).
A CRM be used whenever available. 
Sertifisert referansemateriale skal alltid brukes når det finnes.
Trueness can only be established by means of certified reference material (CRM). 
Riktighet kan fastslås bare ved hjelp av sertifisert referansemateriale.
In this paragraph, the determination of trueness (one component of accuracy) is described. 
I dette nummer beskrives bestemmelsen av riktighet (en del av begrepet nøyaktighet).
the quantification is influenced notably. 
mengdebestemmelsen påvirkes i betydelig grad.
the identification of the target analyte is hindered by the presence of one or more of the interferences, or 
identifikasjonen av målanalytten hindres av forekomsten av en eller flere interferenser, eller
the presence may lead to a false identification, 
forekomsten kan føre til falsk identifikasjon,
after analysis, investigate whether: 
Etter analysen skal det undersøkes om
additionally, representative blank samples shall be fortified at a relevant concentration with substances that are likely to interfere with the identification and/or quantification of the analyte; 
Videre skal representative blindprøver tilsettes en relevant konsentrasjon med stoffer som lett kan forstyrre identifikasjonen og/eller mengdebestemmelsen av analytten.
analyse an appropriate number of representative blank samples (n = = 20) and check for any interferences (signals, peaks, ion traces) in the region of interest where the target analyte is expected to elute; 
Analyser et passende antall representative blindprøver (n ≥ 20) og kontroller om det foreligger interferens (signaler, topper, ionspor) i det aktuelle området hvor målanalytten forventes å eluere.
select a range of chemically related compounds (metabolites, derivatives, etc.) or other substances likely to be encountered with the compound of interest that may be present in the samples; 
Velg et antall kjemisk beslektede forbindelser (metabolitter, derivater osv.) eller andre stoffer som sannsynligvis forekommer sammen med den aktuelle forbindelsen, og som kan finnes i prøvene.
Therefore, potentially interfering substances shall be chosen and relevant blank samples shall be analysed to detect the presence of possible interferences and to estimate the effect of the interferences: 
Stoffer som kan skape interferens, skal derfor velges og relevante blindprøver analyseres for å påvise eventuelle interferenser og vurdere deres virkninger.
Two approaches are necessary to check for interferences. 
Det kreves to metoder for å kontrollere om det foreligger interferens.
For analytical methods, the power of discrimination between the analyte and closely related substances (isomers, metabolites, degradation products, endogenous substances, matrix constituents, etc) is important. 
For analysemetoder er det viktig å kunne skille mellom analytten og nær beslektede stoffer (isomerer, metabolitter, nedbrytingsprodukter, endogene stoffer, matrisebestanddeler osv.).
To minimise the workload, a carefully designed and statistically sound approach can be used to combine experiments performed to determine different parameters. 
For å minske arbeidsmengden kan en nøye utformet og statistisk gyldig metode brukes til å kombinere forsøk som gjennomføres for å bestemme de forskjellige parametrene.
Irrespective of the validation approach chosen, the following performance characteristics have to be determined. 
Uansett hvilken valideringsmetode som velges, skal ytelsesegenskapene nedenfor bestemmes.
Model-independent performance characteristics 
Modelluavhengige ytelsesegenskaper
Ruggedness 
Robusthet
Ruggedness: major changes 
Robusthet: store endringer
Calibration curves 
Kalibreringskurver
Within-laboratory reproducibility 
Intern reproduserbarhet
Ruggedness: minor changes 
Robusthet: små endringer
In-house validation approach (3.1.3) 
Intern valideringsmetode (3.1.3)
Conventional validation approach (3.1.2) 
Konvensjonell valideringsmetode (3.1.2)
Common performance characteristics (3.1.1) 
Felles ytelsesegenskaper (3.1.1)
Model-dependentperformance parameters 
Modellavhengige ytelsesparametrer
Model-independent performance parameters 
Modelluavhengige ytelsesparametrer
Model-independent and model-dependent performance parameters 
Modelluavhengige og modellavhengige ytelsesparametrer
more specific model-dependent procedures as described in Table 10. 
mer spesifikke modellavhengige framgangsmåter som beskrevet i tabell 10.
a set of common performance characteristics independent of the validation model used and 
en rekke felles ytelsesegenskaper som er uavhengige av valideringsmodellen som brukes, og
This approach consists of: 
Denne framgangsmåten omfatter:
This part focuses on single laboratory studies (on in-house validation) using a modular approach. 
Denne del konsentrerer seg om undersøkelser foretatt ved ett laboratorium (eller intern validering) ved hjelp av en trinnvis framgangsmåte.
Validation can also be performed by conducting an interlaboratory study such as established by Codex Alimentarius, ISO or the IUPAC (12), or according to alternative methods such as single laboratory studies or in-house validation (13)(14). 
Validering kan også utføres ved å gjennomføre en laboratoriesammenligning, for eksempel som definert i Codex Alimentarius, ISO eller IUPAC (12), eller i samsvar med alternative metoder, for eksempel undersøkelse foretatt ved ett laboratorium eller intern validering (13)(14)..
Other approaches to demonstrate that the analytical method complies with performance criteria for the performance characteristics may be used, provided that they achieve the same level and quality of information. 
Andre framgangsmåter for å påvise at analysemetoden oppfyller ytelseskriteriene for ytelsesegenskaper kan brukes, forutsatt at opplysningene de gir har tilsvarende nivå og kvalitet.
This chapter provides examples and/or references for validation procedures of analytical methods. 
Denne delen inneholder eksempler på og/eller referanser til framgangsmåter for validering av analysemetoder.
+ = determination is mandatory. 
+ = bestemmelse er obligatorisk
C = confirmatory methods; 
C = bekreftelsesmetoder,
S = screening methods; 
S = screeningmetoder,
Quantitative methods 
Kvantitative metoder
Qualitative methods 
Kvalitative metoder
Applicability/ ruggedness/ stability 
Anvendbarhet/ robusthet/ stabilitet
Selectivity/ specificity 
Selektivitet/ spesifisitet
Trueness/ recovery 
Riktighet/ gjenfinning
Decision limit CCá 
Beslutningsgrense CCá
Detection limit CCß 
Påvisningsgrense CCß
Classification of analytical methods by the performance characteristics that have to be determined 
Klassifisering av analysemetoder etter ytelsesegenskapene som skal bestemmes
The following table determines which performance characteristic shall be verified for which type of method. 
Følgende tabell angir hvilke ytelsesegenskaper som skal kontrolleres for de forskjellige metodene.
Different control purposes require different categories of methods. 
Ulike kontrollformål krever ulike metodekategorier.
Validation shall demonstrate that the analytical method complies with the criteria applicable for the relevant performance characteristics. 
Valideringen skal påvise at analysemetoden oppfyller kriteriene for de relevante ytelsesegenskapene.
Instrument response considering Fano-factors shall be checked for each measurement by the use of internal standards. 
Instrumentrespons vedrørende Fano-faktorer skal kontrolleres for hver enkelt måling ved hjelp av interne standarder.
For the elements to be determined, interferences are to be excluded by the appropriate choice of specific analytical masses including confirmation of isotope ratios. 
For grunnstoffene som skal bestemmes, skal interferens utelukkes gjennom passende valg av spesifikke atommasser, herunder bekreftelse av isotopforhold.
Complete digestion, background measurements, appropriate choice of analytical masses sometimes associated with a lower abundance (poorer detection limit) and of dissolution acids, e.g. nitric acid, are required to avoid interferences. 
For å unngå interferens kreves fullstendig oppslutning, bakgrunnsmålinger samt passende valg av atommasser, noen ganger kombinert med lavere forekomst (lavere påvisningsgrense) og av løsningssyrer, f.eks. salpetersyre.
Most severe interference results from molecular ion combinations of argon (plasma gas), hydrogen, carbon, nitrogen and oxygen (dissolution acids, plasma gas impurities and entrained atmospheric gases) and the sample matrix. 
Den alvorligste interferensen kommer fra molekylioneforbindelser av argon (plasmagass), hydrogen, karbon, nitrogen og oksygen (løsningssyrer, urenheter i plasmagassen og medfølgende gasser fra luften) og prøvematrisen.
As in the AAS, after digestion in sealed vessels, volatile elements e.g. iodine are to be transferred to a stable oxidation state. 
På samme måte som ved AAS skal flyktige grunnstoffer som jod overføres til en stabil oksidasjonstilstand etter oppslutning i forseglede beholdere.
Complete decomposition of organic matter in samples prior to ICP-MS measurements is required. 
Det kreves fullstendig nedbryting av organisk materiale før ICP-MS-målinger utføres.
Multiple internal standardisation covering the same mass range as the elements to be determined is required to correct instrumental drift and matrix effects. 
For å korrigere instrumentavvik og matrisevirkninger kreves det flere interne standarder innenfor samme masseområde som de grunnstoffer som skal bestemmes.
Difficulties associated with the MS techniques include instrumental drift, matrix effects and molecular ion interference (m/z < 80). 
Blant problemene knyttet til MS-metodene kan nevnes instrumentdrift, matrisevirkninger og molekylioninterferenser (m/z < 80).
This can be circumvented only when a resolution power of at least 7000-8000 is available. 
Dette kan unngås bare dersom en oppløsningsevne på minst 7 000-8 000 kan anvendes.
The determination of trace elements of average atomic mass, such as chromium, copper and nickel may be subject to strong interference from other isobaric and polyatomic ions. 
Ved bestemmelse av sporstoffer med gjennomsnittlig atommasse, f.eks. krom, kobber og nikkel, kan det forekomme kraftig interferens fra andre isobare og fleratomige ioner.
Specific requirements for inductively coupled mass spectrometry (ICP-MS)(11)) 
Særlige krav til induktivt koplet plasma-massespektrometri (ICP-MS)(11)
All reagents and the plasma gas shall be of the highest available purity. 
Alle reagenser samt plasmagassen skal ha størst mulig renhet.
For testing for a drift, the standard shall be checked e.g. after 10 samples. 
For kontroll av eventuell drift skal standarden kontrolleres f.eks. etter 10 prøver.