natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 2 of the United Nations Convention on the Law of the Sea of 10 December 1982 (hereinafter referred to as UNCLOS) establishes the right of coastal States to investigate the cause of any marine casualty occurring within their territorial seas which might pose a risk to life or to the environment, involve the coastal State’s search and rescue authorities, or otherwise affect the coastal State. 
I henhold til artikkel 2 i De forente nasjoners havrettskonvensjon av 10. desember 1982 (heretter kalt «UNCLOS») har kyststater rett til å undersøke årsaken til alle sjøulykker som inntreffer på deres sjøterritorium, og som kan utgjøre en fare for menneskeliv eller miljø, berøre kyststatenes ettersøkings- og redningstjenester eller på annen måte berøre kyststaten.
Article 94 of UNCLOS establishes that flag States are to cause an inquiry to be held, by or before a suitably qualified person or persons, into certain casualties or incidents of navigation on the high seas. 
I henhold til artikkel 94 i UNCLOS skal flaggstatene sørge for at det av eller for en eller flere behørig kvalifiserte personer foretas en undersøkelse av visse ulykker eller hendelser på åpent hav.
Regulation I/21 of International Convention for the Safety of Life at Sea of 1 November 1974 (hereinafter referred to as SOLAS 74), the International Convention of Load Lines of 5 April 1966 and the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships of 2 November 1973 lay down the responsibilities of flag States to conduct casualty investigations and to supply the International Maritime Organisation (IMO) with relevant findings. 
I regel I/21 i Den internasjonale konvensjon om sikkerhet for menneskeliv til sjøs av 1. november 1974 (heretter kalt «SOLAS 74»), Den internasjonale konvensjon om lastelinjer av 5. april 1966 og Den internasjonale konvensjon om hindring av forurensning fra skip av 2. november 1973 er det fastsatt at det er flaggstatenes ansvar å undersøke ulykker og oversende relevante resultater av undersøkelsene til Den internasjonale sjøfartsorganisasjon (IMO).
The Code for the Implementation of Mandatory IMO Instruments annexed to Resolution A.996(25) of the IMO Assembly of 29 November 2007 recalls the obligation of flag States to ensure that marine safety investigations are conducted by suitably qualified investigators, competent in matters relating to marine casualties and incidents. 
I regelverket for gjennomføring av bindende IMO-dokumenter som er vedlegg til resolusjon A.996(25) fra IMOs forsamling av 29. november 2007 understrekes det at flaggstatene har plikt til å sikre at undersøkelser av sjøsikkerheten foretas av kvalifiserte undersøkelsesmedarbeidere med fagkunnskap om ulykker og hendelser til sjøs.
That Code further requires flag States to be prepared to provide qualified investigators for that purpose, irrespective of the location of the casualty or incident. 
I henhold til nevnte regelverk skal flaggstatene dessuten kunne stille kvalifiserte undersøkelsesmedarbeidere til rådighet for dette formål, uansett hvor ulykken eller hendelsen inntreffer.
Account should be taken of the Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents annexed to Resolution A.849(20) of the IMO Assembly of 27 November 1997 (hereinafter referred to as the IMO Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents), which provides for implementation of a common approach to the safety investigation of marine casualties and incidents and for cooperation between States in identifying the contributing factors leading to marine casualties and incidents. 
Det bør tas hensyn til regelverket for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs i vedlegg til resolusjon 849(20) fra IMOs forsamling av 27. november 1997 (heretter kalt IMOs regelverk for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs), der det er fastsatt at det skal gjennomføres en felles tilnærmingsmåte for sikkerhetsundersøkelser av ulykker og hendelser til sjøs og for samarbeid mellom statene om å kartlegge de faktorene som har medvirket til ulykker og hendelser til sjøs.
Account should also be taken of Resolution A.861(20) of the IMO Assembly of 27 November 1997 and Resolution MSC.163(78) of the IMO Maritime Safety Committee of 17 May 2004, which provide a definition of voyage data recorders. 
Det bør også tas hensyn til resolusjon A.861(20) fra IMOs forsamling av 27. november 1997 og resolusjon MSC.163(78) fra IMOs sjøsikkerhetskomité av 17. mai 2004, som inneholder en definisjon av ferdsskrivere.
Seafarers are recognised as a special category of worker and, given the global nature of the shipping industry and the different jurisdictions with which they may be brought into contact, need special protection, especially in relation to contacts with public authorities. 
Sjøfolk er anerkjent som en særskilt kategori arbeidstakere og trenger særlig vern på bakgrunn av at sjøfarten er verdensomspennende og at de kan komme i kontakt med forskjellige jurisdiksjoner, særlig ved kontakt med offentlige myndigheter.
In the interests of increased maritime safety, seafarers should be able to rely on fair treatment in the event of a maritime accident. 
For å bedre sjøsikkerheten bør sjøfolk kunne regne med rettferdig behandling ved sjøulykker.
Their human rights and dignity should be preserved at all times and all safety investigations should be conducted in a fair and expeditious manner. 
Sjøfolks menneskerettigheter og verdighet bør til enhver tid sikres, og alle sikkerhetsundersøkelser bør gjennomføres raskt og på en rettferdig måte.
To that end, Member States should, in accordance with their national legislation, further take into account the relevant provisions of the IMO guidelines on the fair treatment of seafarers in the event of a maritime accident. 
Videre bør medlemsstatene for dette formål og i samsvar med sin nasjonale lovgivning ta hensyn til de relevante bestemmelsene i IMOs retningslinjer for rettferdig behandling av sjøfolk i forbindelse med sjøulykker.
Member States, acting in the framework of their legal systems, should protect witness statements following an accident and prevent them from being used for purposes other than safety investigations, with the objective of avoiding any discriminatory or retaliatory measures being taken against witnesses because of their participation in the investigations. 
Medlemsstatene bør innenfor rammen av sine rettsordener verne vitneutsagn etter en ulykke og hindre at de blir brukt for andre formål enn sikkerhetsundersøkelser, for å hindre tiltak som innebærer forskjellsbehandling eller represalier mot vitner på grunn av deres deltaking i undersøkelsen.
Council Directive 1999/35/EC of 29 April 1999 on a system of mandatory surveys for the safe operation of regular ro-ro ferry and high-speed passenger craft services( ) requires Member States to define, in the framework of their respective legal systems, a legal status that will enable them and any other substantially interested Member State to participate, to cooperate in, or, where provided for under the IMO Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents, to conduct any marine casualty or incident investigation involving a ro-ro ferry or high-speed passenger craft. 
I henhold til rådsdirektiv 1999/35/EF av 29. april 1999 om en ordning med obligatoriske besiktelser med henblikk på sikker drift av roroferger og hurtiggående passasjerfartøyer i rutetrafikk( ) skal medlemsstatene innenfor rammen av sine rettsordener definere en rettslig status som gjør det mulig for dem og enhver annen særlig berørt medlemsstat å delta i eller samarbeide om eller, der det er fastsatt i IMOs regelverk for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs, å lede enhver undersøkelse av ulykker eller hendelser til sjøs der roroferger eller hurtiggående passasjerfartøyer er innblandet.
Directive 2002/59/EC of the European Parliament and of the Council of 27 June 2002 establishing a Community vessel traffic monitoring and information system( ) requires Member States to comply with the IMO Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents and ensure that the findings of the accident investigations are published as soon as possible after its conclusion. 
I henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/59/EF av 27. juni 2002 om opprettelse av et overvåkings- og informasjonssystem for sjøtrafikk i Fellesskapet( ) skal medlemsstatene overholde bestemmelsene i IMOs regelverk for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs og sørge for at resultatene av undersøkelsene offentliggjøres så snart som mulig etter at de er avsluttet.
Conducting safety investigations into casualties and incidents involving seagoing vessels, or other vessels in ports or other restricted maritime areas, in an unbiased manner is of paramount importance in order to effectively establish the circumstances and causes of such casualties or incidents. 
Det er ytterst viktig at sikkerhetsundersøkelser av ulykker og hendelser der sjøgående fartøyer eller andre fartøyer i havner eller andre begrensede havområder er innblandet, gjennomføres på en upartisk måte for at omstendighetene rundt og årsakene til slike ulykker og hendelser skal kunne fastslås.
Such investigations should therefore be carried out by qualified investigators under the control of an independent body or entity endowed with the necessary powers in order to avoid any conflict of interest. 
Slike undersøkelser bør derfor gjennomføres av kvalifiserte undersøkelsesmedarbeidere under tilsyn av et uavhengig organ eller foretak med den nødvendige myndighet, slik at eventuelle interessekonflikter unngås.
Member States should, in compliance with their legislation as regards the powers of the authorities responsible for the judicial inquiry and in collaboration with those authorities, where appropriate, ensure that those responsible for the technical inquiry are allowed to carry out their tasks under the best possible conditions. 
Medlemsstatene bør i henhold til sin lovgivning om ansvarsområdet til de myndighetene som har ansvar for den rettslige undersøkelsen, og eventuelt i samarbeid med disse myndighetene, sørge for at de som har ansvar for den tekniske undersøkelsen, kan utføre sine oppgaver under best mulige forhold.
The expeditious holding of technical investigations into marine casualties improves maritime safety, as it helps to prevent the recurrence of such casualties resulting in loss of life, loss of ships and pollution of the marine environment. 
En rask gjennomføring av tekniske undersøkelser av sjøulykker øker sjøsikkerheten ved å bidra til å forebygge slike ulykker som fører til tap av menneskeliv og skip samt forurensning av havmiljøet.
This Directive shall apply to marine casualties and incidents that:: 
Dette direktiv får anvendelse på ulykker og hendelser til sjøs som
involve ships flying the flag of one of the Member States;: 
berører skip som seiler under en medlemsstats flagg,
occur within Member States’ territorial sea and internal waters as defined in UNCLOS; or: 
inntreffer innenfor medlemsstatenes sjøterritorium og indre farvann som definert i UNCLOS, eller
involve other substantial interests of the Member States. 
er av annen vesentlig interesse for medlemsstatene.
This Directive should be without prejudice to Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data( ). 
Dette direktiv bør ikke berøre anvendelsen av europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF av 24. oktober 1995 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger( ).
Member States should ensure that their legal systems enable them and any other substantially interested Member States to participate or cooperate in, or conduct, accident investigations on the basis of the provisions of the IMO Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents. 
Medlemsstatene bør sikre at deres rettsordener gjør det mulig for dem og enhver annen særlig berørt medlemsstat å delta i eller samarbeide om, eller lede, ulykkesundersøkelser på grunnlag av bestemmelsene i IMOs regelverk for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs.
In principle, each marine casualty or incident should be subject to only one investigation carried out by a Member State or a lead investigating Member State with the participation of any other substantially interested States. 
I prinsippet bør hver ulykke eller hendelse til sjøs omfattes av bare en undersøkelse gjennomført av en medlemsstat eller en medlemsstat med hovedansvar for undersøkelsen, med deltaking av andre særlig berørte stater.
In exceptional duly justified cases involving two or more Member States in connection with the flag of the ship concerned, the location of the casualty or the nationality of the victims, parallel investigations could be conducted. 
I behørig begrunnede unntakstilfeller som berører to eller flere medlemsstater i forbindelse med skipets flaggstat, ulykkesstedet eller ofrenes nasjonalitet, kan det gjennomføres parallelle undersøkelser.
A Member State may delegate to another Member State the task of leading a marine casualty or incident safety investigation (hereinafter referred to as safety investigation) or specific tasks of such investigation, if mutually agreed. 
En medlemsstat kan etter gjensidig avtale overlate oppgaven med å lede en sikkerhetsundersøkelse av en ulykke eller hendelse til sjøs (heretter kalt «sikkerhetsundersøkelse») eller særlige deler av en slik undersøkelse, til en annen medlemsstat.
Member States should make every effort not to charge for costs for assistance requested in the framework of safety investigations involving two or more Member States. 
Medlemsstatene bør gjøre sitt ytterste for ikke å kreve dekning av kostnader for bistand som ytes innenfor rammen av sikkerhetsundersøkelser som omfatter to eller flere medlemsstater.
Where assistance is requested from a Member State that is not involved in the safety investigation, Member States should agree on the reimbursement of costs incurred. 
Dersom det anmodes om bistand fra en medlemsstat som ikke deltar i sikkerhetsundersøkelsen, bør medlemsstatene bli enige om tilbakebetaling av påløpte kostnader.
Under Regulation V/20 of SOLAS 74, passenger ships and ships other than passenger ships of 3000 gross tonnage and upwards constructed on or after 1 July 2002 must carry voyage data recorders to assist in accident investigations. 
I henhold til regel V/20 i SOLAS 74 må passasjerfartøyer og andre fartøyer med bruttotonnasje på 3 000 eller mer, bygd 1. juli 2002 eller senere, være utstyrt med ferdsskrivere for å lette undersøkelser av ulykker.
Given its importance in the formulation of a policy to prevent shipping accidents, such equipment should be systematically required on board ships making national or international voyages which call at Community ports. 
Ettersom slikt utstyr har stor betydning for utformingen av en politikk for å hindre sjøulykker, bør det være systematisk påkrevd om bord på skip i innenriks- og utenriksfart som anløper havner i Fellesskapet.
The data provided by a voyage data recording system, as well as by other electronic devices, can be used both retrospectively after a marine casualty or incident to investigate its causes and preventively to gain experience of the circumstances capable of leading to such events. 
De opplysningene som skaffes til veie gjennom et ferdsskriversystem eller andre elektroniske innretninger, kan brukes dels etter en ulykke eller en hendelse til sjøs for å undersøke årsakene, og dels forebyggende for å ta lærdom av de omstendighetene som kan føre til slike hendelser.
Member States should ensure that such data, when available, are properly used for both purposes. 
Medlemsstatene bør sikre at slike opplysninger, når de er tilgjengelige, brukes på en hensiktsmessig måte for begge formål.
Regulation (EC) No 1406/2002 of the European Parliament and of the Council( ) requires the European Maritime Safety Agency (hereinafter referred to as the Agency) to work with the Member States to develop technical solutions and provide technical assistance related to the implementation of Community legislation. 
I henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1406/2002( ) skal Det europeiske sjøsikkerhetsbyrå (heretter kalt «Byrået») i samarbeid med medlemsstatene utvikle tekniske løsninger og gi teknisk støtte i forbindelse med gjennomføring av Fellesskapets regelverk.
In the field of accident investigation, the Agency has the specific task of facilitating cooperation between the Member States and the Commission in the development, with due regard to the different legal systems in the Member States, of a common methodology for investigating maritime accidents according to agreed international principles. 
Med hensyn til undersøkelse av ulykker har Byrået den særskilte oppgaven å lette samarbeidet mellom medlemsstatene og Kommisjonen ved utarbeidingen av en felles metode for undersøkelse av ulykker til sjøs i samsvar med avtalte internasjonale prinsipper, idet det tas behørig hensyn til de ulike rettsordener i medlemsstatene.
In accordance with Regulation (EC) No 1406/2002, the Agency facilitates cooperation in the provision of support given by the Member States in activities concerning investigations, and in analysing existing accident investigation reports. 
I samsvar med forordning (EF) nr. 1406/2002 skal Byrået lette samarbeidet i forbindelse med støtte som gis av medlemsstatene ved undersøkelser og ved analyse av eksisterende undersøkelsesrapporter om ulykker.
Any relevant lessons drawn from accident investigations should be taken into account in the development or modification of a common methodology for investigating marine casualties and incidents. 
Alle relevante erfaringer fra undersøkelser av ulykker bør tas hensyn til ved utvikling og endring av felles metoder for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs.
The safety recommendations resulting from a safety investigation should be duly taken into account by the Member States and the Community. 
Medlemsstatene og Fellesskapet bør ta behørig hensyn til de sikkerhetstilrådingene som utarbeides på bakgrunn av en sikkerhetsundersøkelse.
Since the aim of the technical safety investigation is the prevention of marine casualties and incidents, the conclusions and the safety recommendations should in no circumstances determine liability or apportion blame. 
Ettersom målet med den tekniske sikkerhetsundersøkelsen er å forebygge ulykker og hendelser til sjøs, bør resultatene og sikkerhetstilrådingene ikke under noen omstendighet fordele skyld eller ansvar.
Since the objective of this Directive, namely to improve maritime safety in the Community and thereby reduce the risk of future marine casualties, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the scale or the effects of the action, be better achieved at Community level, the Community may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty. 
Ettersom målet for dette direktiv, som er å øke sjøsikkerheten i Fellesskapet og dermed redusere faren for framtidige sjøulykker, ikke kan nås i tilstrekkelig grad av medlemsstatene og derfor på grunn av tiltakets omfang bedre kan nås på fellesskapsplan, kan Fellesskapet treffe tiltak i samsvar med nærhetsprinsippet som fastsatt i traktatens artikkel 5.
In particular, the Commission should be empowered to amend this Directive in order to apply subsequent amendments to the international conventions, protocols, codes and resolutions related thereto and to adopt or modify the common methodology for investigating marine casualties and incidents. 
Kommisjonen bør særlig gis myndighet til å endre dette direktiv for å innarbeide senere endringer av internasjonale konvensjoner og tilhørende protokoller, regelverk og resolusjoner samt til å vedta eller endre den felles metoden for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs.
In accordance with point 34 of the Interinstitutional Agreement on better law-making( ), Member States are encouraged to draw up, for themselves and in the interests of the Community, their own tables illustrating, as far as possible, the correlation between this Directive and the transposition measures, and to make them public, 
I samsvar med nr. 34 i den tverrinstitusjonelle avtalen om bedre regelverksutforming ( ) oppfordres medlemsstatene til, for eget formål og i Fellesskapets interesse, å utarbeide og offentliggjøre egne tabeller, som så langt det er mulig viser sammenhengen mellom dette direktiv og innarbeidingstiltakene —
The purpose of this Directive is to improve maritime safety and the prevention of pollution by ships, and so reduce the risk of future marine casualties, by: 
Formålet med dette direktiv er å bedre sjøsikkerheten og hindre forurensning fra skip i Fellesskapet og dermed redusere faren for framtidige sjøulykker ved å
facilitating the expeditious holding of safety investigations and proper analysis of marine casualties and incidents in order to determine their causes; and: 
lette en rask gjennomføring av sikkerhetsundersøkelser og en grundig analyse av ulykker og hendelser til sjøs for å fastslå deres årsaker, og
ensuring the timely and accurate reporting of safety investigations and proposals for remedial action. 
å sikre nøyaktig rapportering av sikkerhetsundersøkelser til rett tid samt forslag til utbedringstiltak.
Investigations under this Directive shall not be concerned with determining liability or apportioning blame. 
Undersøkelser i henhold til dette direktiv skal ikke omfatte fordeling av skyld eller ansvar.
However, Member States shall ensure that the investigative body or entity (hereinafter referred to as the investigative body) is not refraining from fully reporting the causes of a marine casualty or incident because fault or liability may be inferred from the findings. 
Medlemsstatene skal imidlertid sikre at undersøkelsesorganet eller enheten (heretter kalt «undersøkelsesorganet») ikke unnlater å avlegge full rapport om årsakene til en ulykke eller hendelse til sjøs fordi skyld eller ansvar kan utledes av resultatene.
This Directive shall not apply to marine casualties and incidents involving only:: 
Dette direktiv får ikke anvendelse på ulykker og hendelser til sjøs som berører bare
ships of war and troop ships and other ships owned or operated by a Member State and used only on government non-commercial service;: 
krigs- og troppetransportskip og andre skip som eies eller drives av en medlemsstat og som brukes bare i statlig ikke-kommersiell tjeneste,
ships not propelled by mechanical means, wooden ships of primitive build, pleasure yachts and pleasure craft not engaged in trade, unless they are or will be crewed and carrying more than 12 passengers for commercial purposes;: 
skip som ikke har mekaniske framdriftsmidler, trefartøyer av enkel konstruksjon samt lystfartøyer som ikke benyttes i kommersiell trafikk, med mindre de har eller vil få besetning og føre mer enn 12 passasjerer i kommersiell fart,
inland waterway vessels operating in inland waterways;: 
fartøyer for fart på innlands vannveier,
fishing vessels with a length of less than 15 metres;: 
fiskefartøyer med en lengde på mindre enn 15 meter,
fixed offshore drilling units. 
faste boreplattformer.
‘IMO Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents’ shall mean the Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents annexed to Resolution A.849(20) of the IMO Assembly of 27 November 1997, in its up-to-date version; 
«IMOs standard for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs» standard for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs, som er vedlegg til resolusjon A.849(20) fra IMOs forsamling av 27. november 1997, i gjeldende versjon.
the following terms shall be understood in accordance with the definitions contained in the IMO Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents: 
Følgende begreper skal forstås i samsvar med definisjonene i IMOs standard for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs:
‘marine casualty’; 
«sjøulykke»,
‘very serious casualty’; 
«svært alvorlig ulykke»,
‘marine incident’; 
«hendelse til sjøs»,