natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Specific target organ toxicity (single exposure) is defined as specific, non lethal target organ toxicity arising from a single exposure to a substance or mixture. 
Med «Giftvirkning på bestemte organer (enkelteksponering)» menes en konkret, ikke-dødelig giftvirkning på bestemte organer som følge av en enkelt eksponering for et stoff eller en stoffblanding.
All significant health effects that can impair function, both reversible and irreversible, immediate and/or delayed and not specifically addressed in sections 3.1 to 3.7 and 3.10 are included (see also 3.8.1.6). 
Alle signifikante helsevirkninger som kan føre til skade på kroppsfunksjoner, både reversible og irreversible, umiddelbare og/eller forsinkede, og som ikke er uttrykkelig behandlet i avsnitt 3.1 til 3.7 og 3.10, er omfattet (se også 3.8.1.6).
Classification identifies the substance or mixture as being a specific target organ toxicant and, as such, it may present a potential for adverse health effects in people who are exposed to it. 
Klassifiseringen betyr at stoffet eller stoffblandingen identifiseres som et stoff med giftvirkning på bestemte organer, og at det følgelig kan gi helseskadelige virkninger hos mennesker som utsettes for det.
These adverse health effects produced by a single exposure include consistent and identifiable toxic effects in humans, or, in experimental animals, toxicologically significant changes which have affected the function or morphology of a tissue/organ, or have produced serious changes to the biochemistry or haematology of the organism, and these changes are relevant for human health. 
De nevnte helseskadelige virkningene, som skyldes en enkelt eksponering, omfatter ensartede og identifiserbare giftvirkninger hos mennesker, eller toksikologisk signifikante endringer hos forsøksdyr, endringer som er relevante for menneskers helse, og som har påvirket et vevs eller et organs funksjon eller form eller ført til alvorlige endringer i organismens biokjemi eller hematologi.
Assessment shall take into consideration not only significant changes in a single organ or biological system but also generalised changes of a less severe nature involving several organs. 
Ved vurderingen skal det tas hensyn til ikke bare signifikante endringer i et enkelt organ eller et enkelt biologisk system, men også generelle endringer av mindre alvorlig art som omfatter flere organer.
Specific target organ toxicity can occur by any route that is relevant for humans, i.e. principally oral, dermal or inhalation. 
Giftvirkning på bestemte organer kan oppstå via alle opptaksveier som er relevante for mennesker, dvs. hovedsakelig ved tilførsel gjennom munnen, gjennom huden eller ved innånding.
Specific target organ toxicity following a repeated exposure is classified as described in Specific target organ toxicity — Repeated exposure (section 3.9) and is therefore excluded from section 3.8. 
Giftvirkning på bestemte organer som følge av gjentatt eksponering klassifiseres i henhold til beskrivelsen i avsnitt 3.9 (Giftvirkning på bestemte organer — gjentatt eksponering) og behandles derfor ikke i avsnitt 3.8.
Other specific toxic effects, listed below, are assessed separately and consequently are not included here: 
Andre særlige giftvirkninger, som er oppført nedenfor, vurderes for seg og tas følgelig ikke med her:
Acute toxicity (section 3.1); 
akutt giftighet (avsnitt 3.1),
Skin corrosion/irritation (section 3.2); 
hudetsing/hudirritasjon (avsnitt 3.2),
Respiratory or skin sensitisation (section 3.4); 
sensibiliserende ved innånding eller hudkontakt (avsnitt 3.4),
Reproductive toxicity (section 3.7); and 
reproduksjonstoksisitet (avsnitt 3.7), og
Aspiration toxicity (section 3.10). 
giftighet ved aspirasjon (avsnitt 3.10).
The hazard class Specific Target Organ Toxicity — Single Exposure is differentiated into: 
Fareklassen «Giftvirkning på bestemte organer – enkelteksponering» deles inn i:
Specific target organ toxicity — single exposure, Category 1 and 2; 
giftvirkning på bestemte organer — enkelteksponering, kategori 1 eller 2,
Specific target organ toxicity — single exposure, Category 3. 
giftvirkning på bestemte organer — gjentatt eksponering, kategori 3.
Categories for specific target organ toxicity-single exposure 
Kategorier for giftvirkning på bestemte organer — enkelteksponering
Substances that have produced significant toxicity in humans or that, on the basis of evidence from studies in experimental animals, can be presumed to have the potential to produce significant toxicity in humans following single exposure 
Stoffer som har frambrakt signifikante giftvirkninger hos mennesker, eller som på grunnlag av bevis fra undersøkelser på forsøksdyr, antas å ha potensial til å frambringe signifikante giftvirkninger hos mennesker etter en enkelt eksponering
Substances are classified in Category 1 for specific target organ toxicity (single exposure) on the basis of: 
Stoffene klassifiseres i kategori 1, giftvirkning på bestemte organer (enkelteksponering), på grunnlag av
reliable and good quality evidence from human cases or epidemiological studies; or 
pålitelige bevis av høy kvalitet fra undersøkelser med mennesker eller epidemiologiske undersøkelser, eller
observations from appropriate studies in experimental animals in which significant and/or severe toxic effects of relevance to human health were produced at generally low exposure concentrations. 
på grunnlag av relevante undersøkelser på forsøksdyr, observasjoner av signifikante og/eller alvorlige giftvirkninger av betydning for menneskers helse ved generelt sett lave eksponeringskonsentrasjoner.
Guidance dose/concentration values are provided below (see 3.8.2.1.9) to be used as part of weight-of-evidence evaluation. 
Veiledende dose-/konsentrasjonsverdier er angitt nedenfor (se 3.8.2.1.9), for å inngå som en del av vurderingen av dataenes beviskraft.
Substances that, on the basis of evidence from studies in experimental animals can be presumed to have the potential to be harmful to human health following single exposure 
Stoffer som, på grunnlag av bevis fra undersøkelser på forsøksdyr, kan antas å være potensielt skadelige for menneskers helse etter en enkelt eksponering
Substances are classified in Category 2 for specific target organ toxicity (single exposure) on the basis of observations from appropriate studies in experimental animals in which significant toxic effects, of relevance to human health, were produced at generally moderate exposure concentrations. 
Stoffer klassifiseres i kategori 2, giftvirkning på bestemte organer (enkelteksponering), på grunnlag av observasjoner av signifikante og/eller alvorlige giftvirkninger av betydning for menneskers helse ved generelt sett moderat eksponering, som er gjort i forbindelse med relevante undersøkelser på forsøksdyr.
Guidance dose/concentration values are provided below (see 3.8.2.1.9) in order to help in classification. 
For å lette klassifiseringen er veiledende dose-/konsentrasjonsverdier angitt nedenfor (se 3.8.2.1.9).
In exceptional cases, human evidence can also be used to place a substance in Category 2 (see 3.8.2.1.6). 
I unntakstilfeller kan erfaringer fra mennesker også brukes for å plassere et stoff i kategori 2 (se 3.8.2.1.6).
Transient target organ effects 
Forbigående virkninger på bestemte organer
This category only includes narcotic effects and respiratory tract irritation. 
Denne kategorien omfatter bare narkotiske virkninger og irritasjoner i luftveiene.
These are target organ effects for which a substance does not meet the criteria to be classified in Categories 1 or 2 indicated above. 
Det dreier seg om virkninger på bestemte organer, som er av en slik art at stoffet ikke oppfyller de ovennevnte kriteriene for klassifisering i kategori 1 eller 2.
These are effects which adversely alter human function for a short duration after exposure and from which humans may recover in a reasonable period without leaving significant alteration of structure or function. 
Dette er virkninger som i en kort periode etter eksponeringen fører til skadelige endringer på menneskelige funksjoner, men som mennesker kommer seg av igjen etter en rimelig tid, uten at de har ført til betydelige endringer i kroppens struktur eller funksjon.
Substances are classified specifically for these effects as laid down in 3.8.2.2. 
Stoffer klassifiseres særskilt for disse virkningene, som fastsatt i 3.8.2.2.
Attempts shall be made to determine the primary target organ of toxicity and to classify for that purpose, such as hepatotoxicants, neurotoxicants. 
Det skal søkes å bestemme det viktigste målorganet for giftvirkningen og å klassifisere stoffene i henhold til dette, f.eks. som hepatotoksiske eller nevrotoksiske stoffer.
The data shall be carefully evaluated and, where possible, secondary effects should not be included (e.g. a hepatotoxicant can produce secondary effects in the nervous or gastro-intestinal systems). 
Dataene skal evalueres nøye og om mulig ikke omfatte sekundære virkninger (et hepatotoksisk stoff kan f.eks. føre til sekundære virkninger i nervesystemet eller mage- og tarmsystemet).
Substances of Category 1 and Category 2 
Stoffer i kategori 1 og kategori 2
Substances are classified for immediate or delayed effects separately, by the use of expert judgement (see 1.1.1) on the basis of the weight of all evidence available, including the use of recommended guidance values (see 3.8.2.1.9). 
Stoffene skal klassifiseres for umiddelbare eller forsinkede virkninger hver for seg, ved hjelp av sakkyndiges vurdering (se avsnitt 1.1.1) idet det tas hensyn til en vurdering av de tilgjengelige dataenes beviskraft, herunder bruk av anbefalte veiledende verdier (se 3.8.2.1.9).
Substances are then placed in Category 1 or 2, depending upon the nature and severity of the effect(s) observed (Table 3.8.1). 
Stoffene plasseres deretter i kategori 1 eller 2, avhengig av de observerte virkningenes art og alvorlighetsgrad (tabell 3.8.1).
The relevant route or routes of exposure by which the classified substance produces damage shall be identified (see 3.8.1.5). 
Den eller de relevante eksponeringsveiene som det klassifiserte stoffet forårsaker skade gjennom, skal påvises (se 3.8.1.5).
Classification is determined by expert judgement (see section 1.1.1), on the basis of the weight of all evidence available including the guidance presented below. 
Ved klassifiseringen er bestemmelse ved en sakkyndig vurdering (se avsnitt 1.1.1), på grunnlag av alle de tilgjengelige dataenes beviskraft, herunder retningslinjene angitt nedenfor, avgjørende.
Weight of evidence of all data (see section 1.1.1), including human incidents, epidemiology, and studies conducted in experimental animals, is used to substantiate specific target organ toxic effects that merit classification. 
Bestemmelse av samtlige datas beviskraft (se avsnitt 1.1.1), herunder tilfeller med mennesker, epidemiologi og undersøkelser utført på forsøksdyr, brukes for å underbygge giftvirkninger på bestemte organer som begrunner klassifisering.
The information required to evaluate specific target organ toxicity comes either from single exposure in humans, such as: 
De opplysningene som kreves for å evaluere giftvirkninger på bestemte organer, fås enten fra enkelteksponeringer hos mennesker, som:
exposure at home, in the workplace or environmentally, or from studies conducted in experimental animals. 
eksponering hjemme, på arbeidsplassen eller i miljøet, eller fra undersøkelser utført på forsøksdyr.
The standard animal studies in rats or mice that provide this information are acute toxicity studies which can include clinical observations and detailed macroscopic and microscopic examination to enable the toxic effects on target tissues/organs to be identified. 
Undersøkelsene på rotter eller mus som disse opplysningene vanligvis hentes fra, er undersøkelser av akutt giftighet som kan omfatte kliniske observasjoner og detaljerte makroskopiske og mikroskopiske undersøkelser som gjør det mulig å identifisere giftvirkningene på de aktuelle vevene eller organene.
Results of acute toxicity studies conducted in other species may also provide relevant information. 
Resultater fra undersøkelser av akutt giftighet som utføres på andre arter, kan også gi relevante opplysninger.
In exceptional cases, based on expert judgement, it is appropriate to place certain substances with human evidence of target organ toxicity in Category 2: 
I unntakstilfeller, på grunnlag av en sakkyndig vurdering, er det aktuelt å plassere visse stoffer med beviselig giftvirkning på målorganer hos mennesker, i kategori 2:
based on the nature and severity of effects. 
på grunnlag av virkningenes art og alvorlighetsgrad.
Dose/concentration levels in humans shall not be considered in the classification and any available evidence from animal studies shall be consistent with the Category 2 classification. 
Dose-/konsentrasjonsnivåer hos mennesker skal ikke vurderes i forbindelse med klassifiseringen, og eventuelle tilgjengelige bevis på grunnlag av dyreforsøk skal være i samsvar med klassifiseringen i kategori 2.
In other words, if there are also animal data available on the substance that warrant Category 1 classification, the substance shall be classified as Category 1. 
Med andre ord, dersom det om stoffet også finnes data fra dyr som begrunner klassifisering i kategori 1, skal stoffet klassifiseres som tilhørende kategori 1.
Effects considered to support classification for Category 1 and 2 
Virkninger som anses å støtte klassifisering i kategori 1 og 2
Classification is supported by evidence associating single exposure to the substance with a consistent and identifiable toxic effect. 
Klassifisering støttes av bevis på at det er en sammenheng mellom en enkelt eksponering for stoffet og en konsekvent og gjenkjennelig giftvirkning.
Evidence from human experience/incidents is usually restricted to reports of adverse health consequence, often with uncertainty about exposure conditions, and may not provide the scientific detail that can be obtained from well-conducted studies in experimental animals. 
Opplysninger om erfaringer/tilfeller som gjelder mennesker, er vanligvis begrenset til rapporter om helseskadelige virkninger, ofte med usikkerhet omkring eksponeringsforholdene, og opplysningene har ikke alltid den samme vitenskapelige nøyaktighet som korrekt gjennomførte undersøkelser på forsøksdyr har.
Evidence from appropriate studies in experimental animals can furnish much more detail, in the form of clinical observations, and macroscopic and microscopic pathological examination, and this can often reveal hazards that may not be life-threatening but could indicate functional impairment. 
Resultater av relevante undersøkelser på forsøksdyr kan gi langt mer detaljerte opplysninger takket være kliniske observasjoner og makroskopiske og mikroskopiske patologiske undersøkelser, og dette kan ofte bidra til å avsløre farer som kanskje ikke er livstruende, men som tyder på en funksjonsskade.
Consequently all available evidence, and relevance to human health, must be taken into consideration in the classification process, including but not limited to the following effects in humans and/or animals: 
Det skal derfor i klassifiseringsprosessen tas hensyn til alle tilgjengelige bevis og deres betydning for menneskers helse, herunder, men ikke begrenset til, følgende virkninger hos mennesker og/eller dyr:
morbidity resulting from single exposure; 
sykelighet som følge av en enkelt eksponering,
significant functional changes, more than transient in nature, in the respiratory system, central or peripheral nervous systems, other organs or other organ systems, including signs of central nervous system depression and effects on special senses (such as sight, hearing and sense of smell); 
signifikante, ikke forbigående, funksjonelle endringer i åndedrettssystemet, i det sentrale og perifere nervesystemet og i andre organer eller organsystemer, herunder tegn på utmattelse i sentralnervesystemet og virkninger på spesielle sanser (som f.eks. syn, hørsel og luktesans),
any consistent and significant adverse change in clinical biochemistry, haematology, or urinalysis parameters; 
Eventuelle konsekvente og signifikante skadelige endringer i klinisk biokjemi, hematologi eller urinparametrer.
significant organ damage noted at necropsy and/or subsequently seen or confirmed at microscopic examination; 
Signifikant skade på organer som oppdages ved obduksjon, og/eller som observeres eller bekreftes i ettertid ved mikroskopisk undersøkelse.
multi-focal or diffuse necrosis, fibrosis or granuloma formation in vital organs with regenerative capacity; 
Multifokal eller diffus nekrose, fibrose eller granulomdanning i vitale organer med regenereringsevne.
morphological changes that are potentially reversible but provide clear evidence of marked organ dysfunction; 
morfologiske endringer som potensielt er reversible, men som gir klare bevis på tydelig nedsatt organfunksjon,
evidence of appreciable cell death (including cell degeneration and reduced cell number) in vital organs incapable of regeneration. 
bevis på omfattende celledød (herunder celleforfall og reduksjon av antall celler) i vitale organer som ikke har evne til regenerering.
Effects considered not to support classification for Category 1 and 2 
Virkninger som anses å ikke støtte klassifisering i kategori 1 og 2
It is recognised that effects may be seen that does not justify classification. 
Det bør nevnes at det finnes virkninger som ikke begrunner klassifisering.
Such effects in humans and/or animals include, but are not limited to: 
Slike virkninger hos mennesker og/eller dyr omfatter, men er ikke begrenset til
clinical observations or small changes in bodyweight gain, food consumption or water intake that may have some toxicological importance but that do not, by themselves, indicate «significant» toxicity; 
kliniske observasjoner eller små endringer i kroppsvektøkning, mat- eller vanninntak som kan ha en viss toksikologisk betydning, men som i seg selv ikke er et tegn på «signifikant» giftighet,
small changes in clinical biochemistry, haematology or urinalysis parameters and/or transient effects, when such changes or effects are of doubtful or minimal toxicological importance; 
små endringer i klinisk biokjemi, hematologi eller urinparametrer og/eller forbigående virkninger, når slike endringer eller virkninger har tvilsom eller liten toksikologisk betydning,
changes in organ weights with no evidence of organ dysfunction; 
endringer i organvekter uten at det foreligger bevis på nedsatt organfunksjon,
adaptive responses that are not considered toxicologically relevant; 
adaptive reaksjoner som ikke anses som toksikologisk relevante,
substance-induced species-specific mechanisms of toxicity, i.e. demonstrated with reasonable certainty to be not relevant for human health, shall not justify classification. 
stoffinduserte, artsbestemte giftighetsmekanismer, dvs. mekanismer som med rimelig sikkerhet viser seg å ikke være relevante for menneskers helse, skal ikke begrunne klassifisering.
Guidance values to assist with classification based on the results obtained from studies conducted in experimental animals for Category 1 and 2 
Veiledende verdier for å lette klassifiseringen på grunnlag av resultatene fra undersøkelser av forsøksdyr i kategori 1 og 2
In order to help reach a decision about whether a substance shall be classified or not, and to what degree it shall be classified (Category 1 or Category 2), dose/concentration ‘guidance values’ are provided for consideration of the dose/concentration which has been shown to produce significant health effects. 
For å gjøre det lettere å avgjøre om og i hvilken kategori et stoff skal klassifiseres (kategori 1 eller kategori 2), gis «veiledende verdier» for dose/konsentrasjon for å kunne vurdere den dosen/konsentrasjonen som har vist seg å gi signifikante helsevirkninger.
The principal argument for proposing such guidance values is that all substances are potentially toxic and there has to be a reasonable dose/concentration above which a degree of toxic effect is acknowledged. 
Hovedargumentet for å foreslå slike veiledende verdier er at alle stoffer er potensielt giftige, og det må finnes en fornuftig dose/konsentrasjon som utgjør en omforent nedre grense for når en grad av giftvirkning oppstår.
Also, repeated-dose studies conducted in experimental animals are designed to produce toxicity at the highest dose used in order to optimise the test objective and so most studies will reveal some toxic effect at least at this highest dose. 
Undersøkelser med gjentatte doser utført på forsøksdyr er dessuten utviklet for å frambringe giftighet ved den høyeste anvendte dosen, for å optimalisere målet med forsøket. For de fleste undersøkelser vil derfor noen giftvirkninger vises, i det minste ved den nevnte høyeste dosen.
What is therefore to be decided is not only what effects have been produced, but also at what dose/concentration they were produced and how relevant is that for humans. 
Det må derfor avgjøres ikke bare hvilke virkninger stoffet gir, men også ved hvilken dose/konsentrasjon virkningene oppsto og hvor relevante de er for mennesker.
Thus, in animal studies, when significant toxic effects are observed that indicate classification, consideration of the duration of experimental exposure and the dose/concentration at which these effects were seen, in relation to the suggested guidance values, can provide useful information to help assess the need to classify (since the toxic effects are a consequence of the hazardous property(ies) and also the duration of exposure and the dose/concentration). 
Når signifikante giftvirkninger som tilsier klassifisering, observeres i dyreforsøk, vil derfor en vurdering av varigheten av eksponeringen og av dosen/konsentrasjonen som førte til de nevnte virkningene, sammenlignet med de foreslåtte veiledende verdiene, gi nyttige opplysninger som gjør det lettere å vurdere behovet for klassifisering (ettersom giftvirkningene er en konsekvens av den eller de farlige egenskapene samt av dosen/konsentrasjonen.)
The decision to classify at all can be influenced by reference to the dose/concentration guidance values at or below which a significant toxic effect has been observed. 
Beslutningen om å klassifisere et stoff eller ikke kan påvirkes av de veiledende dose-/konsentrasjonsverdiene som utgjør den øvre grensen for de verdiene som en signifikant giftvirkning ble observert ved.
The guidance values refer to effects seen in a standard 90-day toxicity study conducted in rats. 
De veiledende verdiene gjelder virkninger som oppdages i en standardundersøkelse av giftighet over 90 dager utført på rotter.
They can be used as a basis to extrapolate equivalent guidance values for toxicity studies of greater or lesser duration, using dose/exposure time extrapolation similar to Haber's rule for inhalation, which states essentially that the effective dose is directly proportional to the exposure concentration and the duration of exposure. 
De kan brukes som grunnlag for ekstrapolering av likeverdige veiledende verdier for giftighetsundersøkelser av lengre eller kortere varighet, der ekstrapoleringen av dose/eksponering skjer i henhold til Habers regel for innånding, som i hovedtrekk går ut på at den effektive dosen er direkte proporsjonal med eksponeringskonsentrasjonen og eksponeringens varighet.
The assessment shall be done on a case-by-case basis; for a 28-day study the guidance values below is increased by a factor of three. 
Vurderingen skal gjøres i hvert enkelt tilfelle. For en undersøkelse i løpet av 28 dager økes de veiledende verdiene nedenfor med en faktor på tre.