natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The discount rate adjustment technique uses a single set of cash flows from the range of possible estimated amounts, whether contractual or promised (as is the case for a bond) or most likely cash flows. 
Metoden for diskonteringsrentejustering benytter et enkelt sett av kontantstrømmer fra området av mulige estimerte beløp, enten dette er kontraktsregulert eller lovet (som er tilfellet for en obligasjon), eller mest sannsynlige kontantstrømmer.
In all cases, those cash flows are conditional upon the occurrence of specified events (eg contractual or promised cash flows for a bond are conditional on the event of no default by the debtor). 
I alle tilfeller er disse kontantstrømmene betinget av nærmere angitte hendelser (f.eks. er kontraktsregulerte eller lovede kontantstrømmer for en obligasjon betinget av hendelsen ved at det ikke foreligger mislighold fra debitors side).
The discount rate used in the discount rate adjustment technique is derived from observed rates of return for comparable assets or liabilities that are traded in the market. 
Diskonteringsrenten som benyttes i metoden for diskonteringsrentejustering, er utledet fra observerte avkastninger for sammenlignbare eiendeler eller forpliktelser som handles i markedet.
Accordingly, the contractual, promised or most likely cash flows are discounted at an observed or estimated market rate for such conditional cash flows (ie a market rate of return). 
Likedan blir de kontraktsregulerte, lovede eller mest sannsynlige kontantstrømmene diskontert til en observert eller estimert markedsrente for slike betingede kontantstrømmer (dvs. en markedsavkastning).
The discount rate adjustment technique requires an analysis of market data for comparable assets or liabilities. 
Metoden for diskonteringsrentejustering krever en analyse av markedsdata for sammenlignbare eiendeler eller forpliktelser.
Comparability is established by considering the nature of the cash flows (eg whether the cash flows are contractual or non-contractual and are likely to respond similarly to changes in economic conditions), as well as other factors (eg credit standing, collateral, duration, restrictive covenants and liquidity). 
Sammenlignbarhet fastsettes ved å vurdere arten av kontantstrømmer (f.eks. om kontantstrømmene er kontraktsregulerte eller ikke-kontraktsregulerte, og med sannsynlighet vil reagere likt på endringer i økonomiske forhold), samt andre faktorer (f.eks. kredittverdighet, sikkerhet, varighet, restriktive vilkår og likviditet).
Alternatively, if a single comparable asset or liability does not fairly reflect the risk inherent in the cash flows of the asset or liability being measured, it may be possible to derive a discount rate using data for several comparable assets or liabilities in conjunction with the risk-free yield curve (ie using a ‘build-up’ approach). 
Alternativt, dersom en enkelt sammenlignbar eiendel eller forpliktelse ikke på en god måte gjenspeiler den iboende risikoen i kontantstrømmene til eiendelen eller forpliktelsen som måles, kan det være mulig å utlede en diskonteringsrente ved hjelp av opplysninger for flere sammenlignbare eiendeler eller forpliktelser sammen med den risikofrie rentekurven (dvs. ved hjelp av en «tilleggsmetode»).
To illustrate a build-up approach, assume that Asset A is a contractual right to receive CU800 ( ) in one year (ie there is no timing uncertainty). 
For å illustrere en «tilleggsmetode» forutsettes det at eiendel A er en kontraktsregulert rett til å motta VE 800( ) om ett år (dvs. det er ingen usikkerhet med hensyn til tidspunktet).
There is an established market for comparable assets, and information about those assets, including price information, is available. 
Det er et etablert marked for sammenlignbare eiendeler, og informasjon om disse eiendelene, herunder prisinformasjon, er tilgjengelig.
Of those comparable assets: 
Disse sammenlignbare eiendelene har følgende egenskaper:
In this IFRS monetary amounts are denominated in ‘currency units (CU)’. 
I denne IFRS angis beløp i «valutaenheter» (VE).
Asset B is a contractual right to receive CU1,200 in one year and has a market price of CU1,083. 
Eiendel B er en kontraktsregulert rett til å motta VE 1 200 om ett år, og har en markedspris på VE 1 083.
Thus, the implied annual rate of return (ie a one-year market rate of return) is 10,8 per cent [(CU1,200/CU1,083) – 1]. 
Dermed er den innforståtte årlige avkastningen (dvs. en ettårig markedsavkastning) lik 10,8 prosent [(VE 1 200/VE 1 083) – 1].
Asset C is a contractual right to receive CU700 in two years and has a market price of CU566. 
Eiendel C er en kontraktsregulert rett til å motta VE 700 om to år og har en markedspris på VE 566.
Thus, the implied annual rate of return (ie a two-year market rate of return) is 11,2 per cent [(CU700/CU566)^0,5 – 1]. 
Dermed er den innforståtte årlige avkastningen (dvs. en toårig markedsavkastning) lik 11,2 prosent [(VE 700/VE 566) – 1].
All three assets are comparable with respect to risk (ie dispersion of possible pay-offs and credit). 
Alle de tre eiendelene er sammenlignbare med hensyn til risiko (dvs. spredning av mulige utbytte og kreditt).
On the basis of the timing of the contractual payments to be received for Asset A relative to the timing for Asset B and Asset C (ie one year for Asset B versus two years for Asset C), Asset B is deemed more comparable to Asset A. 
På grunnlag av tidspunktet for de kontraktsregulerte betalingene som skal mottas for eiendel A i forhold til tidspunktet for eiendel B og eiendel C (dvs. ett år for eiendel B i forhold til to år for eiendel C), blir eiendel B ansett for å være mer sammenlignbar med eiendel A.
Using the contractual payment to be received for Asset A (CU800) and the one-year market rate derived from Asset B (10,8 per cent), the fair value of Asset A is CU722 (CU800/1,108). 
Med den kontraktsregulerte betalingen som skal mottas for eiendel A (VE 800) og den ettårige markedsrenten utledet fra eiendel B (10,8 prosent), er den virkelige verdien av eiendel A lik VE 722 (VE 800/1,108).
Alternatively, in the absence of available market information for Asset B, the one-year market rate could be derived from Asset C using the build-up approach. 
Alternativt og i mangel av tilgjengelig markedsinformasjon for eiendel B, kan den ettårige markedsrenten utledes fra eiendel C ved hjelp av tilleggsmetoden.
In that case the two-year market rate indicated by Asset C (11,2 per cent) would be adjusted to a one-year market rate using the term structure of the risk-free yield curve. 
I så fall vil den toårige markedsrenten som indikeres av eiendel C (11,2 prosent), bli justert til en ettårig markedsrente ved hjelp av terminstrukturen til den risikofrie rentekurven.
Additional information and analysis might be required to determine whether the risk premiums for one-year and two-year assets are the same. 
Ytterligere informasjon og analyse kan være nødvendig for å avgjøre om risikopremiene for ettårige og toårige eiendeler er de samme.
If it is determined that the risk premiums for one-year and two-year assets are not the same, the two-year market rate of return would be further adjusted for that effect. 
Dersom det fastsettes at risikopremiene for ettårige og toårige eiendeler ikke er de samme, vil den toårige markedsavkastningen bli ytterligere justert for dette.
When the discount rate adjustment technique is applied to fixed receipts or payments, the adjustment for risk inherent in the cash flows of the asset or liability being measured is included in the discount rate. 
Når metoden for diskonteringsrentejustering blir anvendt på faste inn eller utbetalinger, er justeringen for risiko som ligger i kontantstrømmene for eiendelen eller forpliktelsen som måles, inkludert i diskonteringsrenten.
In some applications of the discount rate adjustment technique to cash flows that are not fixed receipts or payments, an adjustment to the cash flows may be necessary to achieve comparability with the observed asset or liability from which the discount rate is derived. 
I noen anvendelser av metoden for diskonteringsrentejustering på kontantstrømmer som ikke er faste inn- eller utbetalinger, kan det være nødvendig med en justering av kontantstrømmene for å oppnå sammenlignbarhet med den observerte eiendelen eller forpliktelsen som diskonteringsrenten er utledet fra.
Expected present value technique 
Metoden for forventet nåverdi
The expected present value technique uses as a starting point a set of cash flows that represents the probability-weighted average of all possible future cash flows (ie the expected cash flows). 
Metoden for forventet nåverdi bruker som utgangspunkt et sett av kontantstrømmer som representerer det sannsynlighetsvurderte gjennomsnittet av alle mulige framtidige kontantstrømmer (dvs. de forventede kontantstrømmene).
The resulting estimate is identical to expected value, which, in statistical terms, is the weighted average of a discrete random variable’s possible values with the respective probabilities as the weights. 
Estimatet som følger av dette, er identisk med forventet verdi, som statistisk sett er det veide gjennomsnittet av en separat vilkårlig variabels mulige verdier med de respektive mulige verdiene som vekter.
Because all possible cash flows are probability-weighted, the resulting expected cash flow is not conditional upon the occurrence of any specified event (unlike the cash flows used in the discount rate adjustment technique). 
Fordi alle mulige kontantstrømmer er sannsynlighetsvurderte, er den forventede kontantstrømmen som følger av dette, ikke betinget av at det foreligger en nærmere angitt hendelse (til forskjell fra de kontantstrømmene som benyttes i metoden for diskonteringsrentejustering).
In making an investment decision, risk-averse market participants would take into account the risk that the actual cash flows may differ from the expected cash flows. 
Når markedsdeltakere som ikke er villige til å løpe noen risiko, foretar en investeringsbeslutning, vil disse ta hensyn til den risiko som skiller de faktiske kontantstrømmene fra de forventede kontantstrømmene.
Portfolio theory distinguishes between two types of risk: 
Porteføljeteori skiller mellom to typer av risiko:
unsystematic (diversifiable) risk, which is the risk specific to a particular asset or liability. 
usystematisk (spredt) risiko, som er den risiko som er spesifikk for en bestemt eiendel eller forpliktelse, og
systematic (non-diversifiable) risk, which is the common risk shared by an asset or a liability with the other items in a diversified portfolio. 
systematisk (ikke-spredt) risiko, som er den felles risikoen som en eiendel eller en forpliktelse deler med andre poster i en spredt portefølje.
Portfolio theory holds that in a market in equilibrium, market participants will be compensated only for bearing the systematic risk inherent in the cash flows. 
Porteføljeteori hevder at i et marked i balanse vil markedsdeltakere bare kompenseres for å bære den systematiske risiko som ligger i kontantstrømmene.
(In markets that are inefficient or out of equilibrium, other forms of return or compensation might be available.) 
(I markeder som er ineffektive eller ikke i balanse kan andre former for avkastning eller kompensasjon være tilgjengelige.)
Method 1 of the expected present value technique adjusts the expected cash flows of an asset for systematic (ie market) risk by subtracting a cash risk premium (ie risk-adjusted expected cash flows). 
Metode 1 for forventet nåverdi justerer de forventede kontantstrømmene til en eiendel for systematisk risiko (dvs. markedsrisiko) ved å trekke fra en kontantrisikopremie (dvs. risikojusterte forventede kontantstrømmer).
Those risk-adjusted expected cash flows represent a certainty-equivalent cash flow, which is discounted at a risk-free interest rate. 
Disse risikojusterte forventede kontantstrømmene representerer en sikkerhetsekvivalent kontantstrøm, som blir diskontert med en risikofri rente.
A certainty-equivalent cash flow refers to an expected cash flow (as defined), adjusted for risk so that a market participant is indifferent to trading a certain cash flow for an expected cash flow. 
En sikkerhetsekvivalent kontantstrøm viser til en forventet kontantstrøm (som definert), justert for risiko, slik at det for en markedsdeltaker er det samme om denne handler en bestemt kontantstrøm eller en forventet kontantstrøm.
For example, if a market participant was willing to trade an expected cash flow of CU1,200 for a certain cash flow of CU1,000, the CU1,000 is the certainty equivalent of the CU1,200 (ie the CU200 would represent the cash risk premium). 
Dersom en markedsdeltaker for eksempel var villig til å handle en forventet kontantstrøm på VE 1 200 for en sikker kontantstrøm på VE 1 000, er VE 1 000 sikkerhetsekvivalenten til VE 1 200 (dvs. VE 200 ville representere kontantrisikopremien).
In that case the market participant would be indifferent as to the asset held. 
I så fall vil det være det samme for markedsdeltakeren med hensyn til vedkommende eiendel.
In contrast, Method 2 of the expected present value technique adjusts for systematic (ie market) risk by applying a risk premium to the risk-free interest rate. 
Til forskjell fra dette justerer metode 2 for forventet nåverdi for systematisk risiko (dvs. markedsrisiko) ved å anvende en risikopremie på den risikofrie renten.
Accordingly, the expected cash flows are discounted at a rate that corresponds to an expected rate associated with probability-weighted cash flows (ie an expected rate of return). 
Dermed blir de forventede kontantstrømmene diskontert til en rente som svarer til en forventet rente tilknyttet sannsynlighetsvurderte kontantstrømmer (dvs. en forventet avkastning).
Models used for pricing risky assets, such as the capital asset pricing model, can be used to estimate the expected rate of return. 
Modeller som benyttes for prising av risikoutsatte eiendeler, for eksempel modellen for prissetting av finansielle eiendeler («Capital Asset Pricing Model»), kan benyttes til å estimere den forventede avkastningen.
Because the discount rate used in the discount rate adjustment technique is a rate of return relating to conditional cash flows, it is likely to be higher than the discount rate used in Method 2 of the expected present value technique, which is an expected rate of return relating to expected or probability-weighted cash flows. 
Fordi diskonteringsrenten som benyttes i metoden for diskonteringsrentejustering er en avkastning knyttet til betingede kontantstrømmer, er den sannsynligvis høyere enn diskonteringsrenten benyttet i metode 2 for forventet nåverdi, som er en forventet avkastning knyttet til forventede eller sannsynlighetsvurderte kontantstrømmer.
To illustrate Methods 1 and 2, assume that an asset has expected cash flows of CU780 in one year determined on the basis of the possible cash flows and probabilities shown below. 
For å illustrere metode 1 og 2 forutsettes det at en eiendel har forventede kontantstrømmer på VE 780 i ett år, fastsatt på grunnlag av de mulige kontantstrømmene og verdiene vist nedenfor.
The applicable risk-free interest rate for cash flows with a one-year horizon is 5 per cent, and the systematic risk premium for an asset with the same risk profile is 3 per cent. 
Den relevante risikofrie renten for kontantstrømmer med en tidshorisont på ett år er 5 prosent, og den systematiske risikopremien for en eiendel med samme risikoprofil er 3 prosent.
Possible cash flows 
Mulige kontantstrømmer
Probability-weighted cash flows 
Sannsynlighetsvurderte kontantstrømmer
CU500 
VE 500
CU75 
VE 75
CU800 
VE 800
CU480 
VE 480
CU900 
VE 900
CU225 
VE 225
Expected cash flows 
Forventede kontantstrømmer
CU780 
VE 780
In this simple illustration, the expected cash flows (CU780) represent the probability-weighted average of the three possible outcomes. 
I dette enkle eksemplet representerer de forventede kontantstrømmene (VE 780) det sannsynlighetsvurderte gjennomsnittet for de tre mulige utfallene.
In more realistic situations, there could be many possible outcomes. 
I mer realistiske situasjoner vil det kunne være mange mulige utfall.
However, to apply the expected present value technique, it is not always necessary to take into account distributions of all possible cash flows using complex models and techniques. 
For å anvende metoden for forventet nåverdi er det ikke alltid nødvendig å ta hensyn til fordelingene av alle mulige kontantstrømmer ved hjelp av komplekse modeller og metoder.
Rather, it might be possible to develop a limited number of discrete scenarios and probabilities that capture the array of possible cash flows. 
Det kan heller være mulig å utarbeide et begrenset antall separate scenarioer og mulige verdier som fanger opp en rekke mulige kontantstrømmer.
For example, an entity might use realised cash flows for some relevant past period, adjusted for changes in circumstances occurring subsequently (eg changes in external factors, including economic or market conditions, industry trends and competition as well as changes in internal factors affecting the entity more specifically), taking into account the assumptions of market participants. 
Et foretak kan for eksempel bruke realiserte kontantstrømmer for en relevant tidligere periode, justert for endringer i omstendigheter som tilkommer senere (f.eks. endringer i eksterne faktorer, herunder økonomiske forhold eller markedsforhold, tendenser i industri og konkurranse samt endringer i interne faktorer som påvirker foretaket på en mer spesifikk måte), idet det tas hensyn til markedsdeltakeres forutsetninger.
In theory, the present value (ie the fair value) of the asset’s cash flows is the same whether determined using Method 1 or Method 2, as follows: 
I teorien er nåverdien (dvs. den virkelige verdien) av eiendelens kontantstrømmer det samme om denne fastsettes ved hjelp av metode 1 eller metode 2, som vist nedenfor.
Using Method 1, the expected cash flows are adjusted for systematic (ie market) risk. 
Med metode 1 blir de forventede kontantstrømmene justert for systematisk risiko (dvs. markedsrisiko).
In the absence of market data directly indicating the amount of the risk adjustment, such adjustment could be derived from an asset pricing model using the concept of certainty equivalents. 
I mangel av markedsopplysninger som direkte indikerer beløpet for risikojusteringen, kan en slik justering utledes av en modell for prissetting av eiendeler ved hjelp av begrepet sikkerhetsekvivalenter.
For example, the risk adjustment (ie the cash risk premium of CU22) could be determined using the systematic risk premium of 3 per cent (CU780 – [CU780 × (1,05/1,08)]), which results in risk-adjusted expected cash flows of CU758 (CU780 – CU22). 
Risikojusteringen (dvs. den kontante risikopremien på VE 22) vil for eksempel kunne fastsettes ved hjelp av den systematiske risikopremien på 3 prosent (VE 780 – [VE 780 × (1,05/1,08)]), noe som fører til risikojusterte forventede kontantstrømmer på VE 758 (VE 780 – VE 22).
The CU758 is the certainty equivalent of CU780 and is discounted at the risk-free interest rate (5 per cent). 
VE 758 er sikkerhetsekvivalenten for VE 780, og blir diskontert med den risikofrie renten (5 prosent).
The present value (ie the fair value) of the asset is CU722 (CU758/1,05). 
Nåverdien (dvs. den virkelige verdien) av eiendelen er VE 722 (VE 758/1,05).
Using Method 2, the expected cash flows are not adjusted for systematic (ie market) risk. 
Med metode 2 blir de forventede kontantstrømmene ikke justert for systematisk risiko (dvs. markedsrisiko).
Rather, the adjustment for that risk is included in the discount rate. 
Justeringen for denne risikoen blir i stedet inkludert i diskonteringsrenten.
Thus, the expected cash flows are discounted at an expected rate of return of 8 per cent (ie the 5 per cent risk-free interest rate plus the 3 per cent systematic risk premium). 
Dermed blir de forventede kontantstrømmene diskontert med en forventet avkastning på 8 prosent (dvs. 5 prosents risikofri rente pluss 3 prosent systematisk risikopremie).
The present value (ie the fair value) of the asset is CU722 (CU780/1,08). 
Nåverdien (dvs. den virkelige verdien) av eiendelen er VE 722 (VE 780/1,08).
When using an expected present value technique to measure fair value, either Method 1 or Method 2 could be used. 
Når det skal benyttes en metode for forventet nåverdi til å måle virkelig verdi, kan enten metode 1 eller metode 2 benyttes.
The selection of Method 1 or Method 2 will depend on facts and circumstances specific to the asset or liability being measured, the extent to which sufficient data are available and the judgements applied. 
Valget av metode 1 eller metode 2 vil avhenge av fakta og omstendigheter som er spesifikke for den eiendelen eller forpliktelsen som blir målt, i hvilket omfang tilstrekkelige data er tilgjengelige og det skjønn som blir anvendt.
APPLYING PRESENT VALUE TECHNIQUES TO LIABILITIES AND AN ENTITY’S OWN EQUITY INSTRUMENTS NOT HELD BY OTHER PARTIES AS ASSETS (PARAGRAPHS 40 AND 41) 
ANVENDELSE AV NÅVERDIMETODER PÅ FORPLIKTELSER OG ET FORETAKS EGNE EGENKAPITALINSTRUMENTER SOM IKKE HOLDES AV ANDRE PARTER SOM EIENDELER (NR. 40 OG 41)
When using a present value technique to measure the fair value of a liability that is not held by another party as an asset (eg a decommissioning liability), an entity shall, among other things, estimate the future cash outflows that market participants would expect to incur in fulfilling the obligation. 
Når det benyttes en nåverdimetode til å måle den virkelige verdien av en forpliktelse som ikke holdes av en annen part som en eiendel (f.eks. en stengningsforpliktelse), skal et foretak blant annet estimere de framtidige utgående kontantstrømmene som markedsdeltakere vil forvente å pådra seg ved å oppfylle plikten.
Those future cash outflows shall include market participants’ expectations about the costs of fulfilling the obligation and the compensation that a market participant would require for taking on the obligation. 
Disse framtidige utgående kontantstrømmene skal omfatte markedsdeltakernes forventninger om kostnadene ved å oppfylle plikten og kompensasjonen som en markedsdeltaker ville kreve for å påta seg plikten.
Such compensation includes the return that a market participant would require for the following: 
Slik kompensasjon omfatter den avkastningen som en markedsdeltaker ville kreve for å
undertaking the activity (ie the value of fulfilling the obligation; eg by using resources that could be used for other activities); and 
gå inn i virksomheten (dvs. verdien av å oppfylle plikten; f.eks. ved å benytte ressurser som kunne vært brukt på andre virksomheter), og
assuming the risk associated with the obligation (ie a risk premium that reflects the risk that the actual cash outflows might differ from the expected cash outflows; see paragraph B33). 
påta seg risikoen tilknyttet plikten (dvs. en risikopremie som gjenspeiler den risiko som vil kunne skille de faktiske utgående kontantstrømmene fra de forventede utgående kontantstrømmene (se B33).
For example, a non-financial liability does not contain a contractual rate of return and there is no observable market yield for that liability. 
En ikke-finansiell forpliktelse inneholder for eksempel ikke noen kontraktsregulert avkastning, og det er ingen observerbar markedsrente for vedkommende forpliktelse.
In some cases the components of the return that market participants would require will be indistinguishable from one another (eg when using the price a third party contractor would charge on a fixed fee basis). 
I noen tilfeller vil bestanddelene i avkastningen som markedsdeltakere ville kreve, ikke kunne skilles fra hverandre (f.eks. ved at det benyttes den prisen som en tredjepartsentreprenør ville benytte på fastprisbasis).
In other cases an entity needs to estimate those components separately (eg when using the price a third party contractor would charge on a cost plus basis because the contractor in that case would not bear the risk of future changes in costs). 
I noen tilfeller må et foretak estimere disse bestanddelene separat (f.eks. ved at det benyttes den prisen som en tredjepartsentreprenør ville benytte på kost-plus-grunnlag, fordi entreprenøren i dette tilfellet ikke vil bære risikoen for framtidige endringer i kostnader).