natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘In the case of mixtures ( * ) containing known flammable liquids in defined concentrations, although they may contain non-volatile components e.g. polymers, additives, the flash point need not be determined experimentally if the calculated flash point of the mixture, using the method given in 2.6.4.3, is at least 5 °C ( ** ) greater than the relevant classification criterion (23 °C and 60 °C, respectively) and provided that: 
«Når det gjelder stoffblandinger( * ) som inneholder kjente brannfarlige væsker i fastsatte konsentrasjoner, selv om de kan inneholde ikke-flyktige bestanddeler som polymerer og tilsetningsstoffer, behøver flammepunktet ikke å bestemmes ved forsøk dersom stoffblandingens flammepunkt, beregnet etter metoden beskrevet i avsnitt 2.6.4.3, er minst 5 o C( ** ) over det relevante klassifiseringskriteriet (henholdsvis 23 °C og 60 °C), og forutsatt at
If the calculated flash point is less than 5 °C greater than the relevant classification criterion, the calculation method may not be used and the flash point should be determined experimentally.’; 
Dersom det beregnede flammepunktet er mindre enn 5 o C over det relevante klassifiseringskriteriet, kan beregningsmetoden ikke benyttes, og flammepunktet bør bestemmes ved forsøk.»
in point (b), the words ‘of the mixture’ shall be added; 
I bokstav b) tilføyes ordene «for stoffblandingen».
in section 2.6.4.4, Table 2.6.3, the complete row ‘British Standard Institute, BS 2000 Part 170 as amended (identical to EN ISO 13736)’ is deleted; 
I tabell 2.6.3 i avsnitt 2.6.4.4 utgår hele raden «British Standard Institute, BS 2000 Part 170, med endringer (identisk med EN ISO 13736)».
Liquids with a flash point of more than 35 °C and not more than 60 °C need not be classified in Category 3 if negative results have been obtained in the sustained combustibility test L.2, Part III, section 32 of the UN RTDG, Manual of Tests and Criteria.’; 
Væsker med et flammepunkt over 35 o C og ikke over 60 °C behøver ikke å klassifiseres i kategori 3 dersom det er oppnådd negative resultater i L.2-forsøket med vedvarende forbrenning, beskrevet i del III, avsnitt 32 i FNs anbefalinger for transport av farlig gods: forsøkshåndbøker og kriterier.»
the following new section 2.6.4.6 is inserted: 
Nytt avsnitt 2.6.4.6 skal lyde:
Possible test methods for determining the initial boiling point of flammable liquids are listed in Table 2.6.4. 
Mulige forsøksmetoder for bestemmelse av brannfarlige væskers startkokepunkt er angitt i tabell 2.6.4.
Methods for determining the initial boiling point of flammable liquids 
Metoder for bestemmelse av startkokepunktet for brannfarlige væsker
Petroleum products — Determination of distillation characteristics at atmospheric pressure 
Petroleumsprodukter — Bestemmelse av destillasjonskarakteristikker ved atmosfærisk trykk
Petroleum products — Determination of boiling range distribution — Gas chromatography method 
Petroleumsprodukter — Bestemmelse av kokepunktintervall — Gasskromatografisk metode
Volatile organic liquids — Determination of boiling range of organic solvents used as raw materials 
Flyktige organiske væsker — Bestemmelse av kokepunktintervall for organiske løsemidler brukt som råstoffer
Regulation (EC) No 440/2008 ( *) 
Forordning (EF) nr. 440/2008( * )
Method A.2 as described in Part A of the Annex to Regulation (EC) No 440/2008 
Metode A.2, som beskrevet i del A i vedlegget til forordning (EF) nr. 440/2008
OJ L 142, 31.5.2008, p. 1. ’ 
EUT L 142 av 31.5.2008, s. 1.»
in section 2.7.2.3, the Note under Table 2.7.1 is replaced by the following: 
I avsnitt 2.7.2.3 erstattes merknaden under tabell 2.7.1 med følgende merknader:
Aerosols shall not be classified as flammable solids; see section 2.3.’; 
Aerosoler skal ikke klassifiseres som brannfarlige faste stoffer; se avsnitt 2.3.»
Self-heating of a substance or a mixture is a process where the gradual reaction of that substance or mixture with oxygen (in the air) generates heat. 
Selvoppheting av et stoff eller en stoffblanding er en prosess der stoffets eller stoffblandingens gradvise reaksjon med oksygen (i luften) produserer varme.
If the rate of heat production exceeds the rate of heat loss, then the temperature of the substance or mixture will rise which, after an induction time, may lead to self-ignition and combustion.’; 
Dersom hastigheten på denne varmeproduksjonen overstiger varmetapets hastighet, øker stoffets eller stoffblandingens temperatur, hvilket etter en induksjonstid kan føre til selvantenning og forbrenning.»
Substances can be allocated to one of four toxicity categories based on acute toxicity by the oral, dermal or inhalation route according to the numeric criteria shown in Table 3.1.1. 
Stoffer kan plasseres i én av fire giftighetskategorier etter akutt giftighet ved eksponering gjennom munnen, gjennom huden eller ved innånding, i henhold til de numeriske kriteriene vist i tabell 3.1.1.
Acute toxicity values are expressed as (approximate) LD 50 (oral, dermal) or LC 50 (inhalation) values or as acute toxicity estimates (ATE). 
Verdier for akutt giftighet uttrykkes som anslåtte LD 50 verdier (gjennom munnen, gjennom huden) eller LC 50 verdier (ved innånding), eller som anslåtte verdier for akutt giftighet (ATE – acute toxicity estimate).
Exposure route 
Eksponeringsvei
Dermal (mg/kg bodyweight) 
Ved hudkontakt (mg/kg kroppsvekt)
Gases (ppmV ( * )) 
Gasser (ppmV( * ))
Dusts and mists (mg/l) 
Støv og tåke (mg/l)
Notes to Table 3.1.1: 
Merknader til tabell 3.1.1:
The acute toxicity estimate (ATE) for the classification of a substance is derived using the LD 50 /LC 50 where available. 
Anslått verdi for akutt giftighet (ATE) ved klassifisering av et stoff utledes ved hjelp av LD 50 /LC 50 -verdien, dersom data er tilgjengelige.
The acute toxicity estimate (ATE) for the classification of a substance in a mixture is derived using: 
Anslått verdi for akutt giftighet (ATE) ved klassifisering av et stoff i en stoffblanding utledes ved hjelp av:
Generic concentration limits for inhalation toxicity in the table are based on 4-hour testing exposures. 
De generiske konsentrasjonsgrenser for giftighet ved innånding i tabellen er basert på fire timers eksponering.
Conversion of existing inhalation toxicity data which have been generated using a 1-hour exposure can be carried out by dividing by a factor of 2 for gases and vapours and 4 for dusts and mists. 
Det er mulig å omregne eksisterende data om giftighet ved innånding som er framkommet etter eksponering i én time, ved å dividere med en faktor på 2 for gasser og damper og en faktor på 4 for støv og tåke.
For some substances the test atmosphere will not just be a vapour but will consist of a mixture of liquid and vapour phases. 
For noen stoffer består forsøksatmosfæren ikke bare av damp, men av en blanding av væske- og dampfaser.
For other substances the test atmosphere may consist of a vapour which is near the gaseous phase. 
For andre stoffer kan forsøksatmosfæren bestå av en damp som er nær gassfasen.
In these latter cases, classification shall be based on ppmV as follows: Category 1 (100 ppmV), Category 2 (500 ppmV), Category 3 (2500 ppmV), Category 4 (20000 ppmV). 
I de sistnevnte tilfellene skal klassifiseringen, i ppmV, baseres på følgende verdier: kategori 1 (100 ppmV), kategori 2 (500 ppmV), kategori 3 (2 500 ppmV), kategori 4 (20 000 ppmV).
The terms “dust”, “mist” and “vapour” are defined as follows: 
Uttrykkene «støv», «tåke» og «damp» defineres på følgende måte:
dust: solid particles of a substance or mixture suspended in a gas (usually air), 
«støv»: faste partikler av et stoff eller en stoffblanding suspendert i en gass (vanligvis luft),
mist: liquid droplets of a substance or mixture suspended in a gas (usually air), 
«tåke»: små væskedråper av et stoff eller en stoffblanding suspendert i en gass (vanligvis luft),
vapour: the gaseous form of a substance or mixture released from its liquid or solid state. 
«damp»: gassformen av et stoff eller en stoffblanding, avgitt fra stoffet eller stoffblandingen i dets/dens flytende eller faste tilstand.
Dusts and mists generally have sizes ranging from less than 1 to about 100 µm.’; 
For støv og tåke er partikkelstørrelsen vanligvis fra under 1 til ca. 100 μm.»
For acute toxicity each route of exposure shall be considered for the classification of mixtures, but only one route of exposure is needed as long as this route is followed (estimated or tested) for all components and there is no relevant evidence to suggest acute toxicity by multiple routes. 
Ved klassifisering av stoffblandinger etter akutt giftighet skal hver eksponeringsvei vurderes, men bare én eksponeringsvei er nødvendig så lenge den følges (ved beregning eller forsøk) for alle bestanddeler, og det ikke foreligger relevante opplysninger som indikerer akutt giftighet via flere eksponeringsveier.
When there is relevant evidence of toxicity by multiple routes of exposure, classification is to be conducted for all appropriate routes of exposure. 
Dersom det foreligger relevante bevis på giftighet via flere eksponeringsveier, skal det foretas klassifisering for alle relevante eksponeringsveier.
All available information shall be considered. 
Alle tilgjengelige opplysninger skal tas i betraktning.
The pictogram and signal word used shall reflect the most severe hazard category and all relevant hazard statements shall be used.’; 
Piktogrammet og varselordet som brukes, skal avspeile den strengeste farekategorien, og alle relevante faresetninger skal brukes.»
in section 3.1.3.3, points (c) and (d) are added: 
I avsnitt 3.1.3.3 skal ny bokstav c) og d) lyde:
If the converted acute toxicity point estimates for all components of a mixture are within the same category, then the mixture should be classified in that category. 
Dersom de omregnede anslåtte punktverdiene for akutt giftighet for alle bestanddeler i en stoffblanding ligger innenfor samme kategori, bør stoffblandingen klassifiseres i denne kategorien.
When only range data (or acute toxicity hazard category information) are available for components in a mixture, they may be converted to point estimates in accordance with Table 3.1.2 when calculating the classification of the new mixture using the formulas in sections 3.1.3.6.1 and 3.1.3.6.2.3.’; 
Dersom det bare foreligger intervalldata (eller opplysinger om farekategori for akutt giftighet) for bestanddeler i en stoffblanding, kan de omregnes til anslåtte punktverdier i samsvar med tabell 3.1.2 når klassifiseringen av den nye stoffblandingen beregnes på grunnlag av formlene angitt i avsnitt 3.1.3.6.1 og 3.1.3.6.2.3.»
section 3.1.3.5.2 is replaced by the following: 
Avsnitt 3.1.3.5.2 skal lyde:
If a tested mixture is diluted with a diluent that has an equivalent or lower toxicity classification than the least toxic original components, and which is not expected to affect the toxicity of other components, then the new diluted mixture may be classified as equivalent to the original tested mixture. 
Dersom en undersøkt stoffblanding fortynnes med et fortynningsmiddel som tilhører samme eller en lavere giftighetskategori enn de minst giftige av de opprinnelige bestanddelene, og som ikke forventes å påvirke andre bestanddelers giftighet, kan den nye fortynnede stoffblandingen klassifiseres i samme kategori som den opprinnelige undersøkte stoffblandingen.
Alternatively, the formula explained in section 3.1.3.6.1 can be applied.’; 
Alternativt kan formelen som er forklart i avsnitt 3.1.3.6.1, anvendes.»
section 3.1.3.6.1, is amended as follows: 
I avsnitt 3.1.3.6.1 gjøres følgende endringer:
ignore components if the data available are from a limit dose test (at the upper threshold for Category 4 for the appropriate route of exposure as provided in Table 3.1.1) and do not show acute toxicity.’; 
bestanddeler der de tilgjengelige data stammer fra grensedoseforsøk (ved øvre grenseverdi for kategori 4 for den relevante eksponeringsveien, som angitt i tabell 3.1.1) og ikke viser akutt giftighet, skal utelates.»
the first sentence beneath point (c) is replaced by the following: 
Første punktum etter bokstav c) skal lyde:
‘Components that fall within the scope of this section are considered to be components with a known acute toxicity estimate (ATE). 
«For bestanddeler som kommer inn under dette underavsnitt, skal den anslåtte verdien for akutt giftighet (ATE) anses som kjent.
See note (b) to Table 3.1.1 and section 3.1.3.3 for appropriate application of available data to the equation below, and section 3.1.3.6.2.3.’; 
Se merknad b) til tabell 3.1.1 og avsnitt 3.1.3.3 for riktig bruk av tilgjengelige data i formelen nedenfor, samt avsnitt 3.1.3.6.2.3.»
in section 3.1.3.6.2.1, point (a), the footnote is replaced by the following: 
I avsnitt 3.1.3.6.2.1 bokstav a) skal fotnoten lyde:
When mixtures contain components that do not have acute toxicity data for each route of exposure, acute toxicity estimates may be extrapolated from the available data and applied to the appropriate routes (see section 3.1.3.2). 
Når stoffblandinger inneholder bestanddeler der det ikke finnes data om akutt giftighet for hver eksponeringsvei, kan anslåtte verdier for akutt giftighet ekstrapoleres fra de data som foreligger, og anvendes på de relevante eksponeringsveiene (se avsnitt 3.1.3.2).
However, specific legislation may require testing for a specific route. 
Særlig regelverk kan imidlertid omfatte krav om forsøk for en bestemt eksponeringsvei.
section 3.1.3.6.2.2 is replaced by the following: 
Avsnitt 3.1.3.6.2.2 skal lyde:
In those cases, classification shall be performed for that route based upon the legal requirements.’; 
I slike tilfeller skal klassifiseringen foretas for denne eksponeringsveien på grunnlag av de rettslige kravene.»
In the event that a component without any useable information for classification is used in a mixture at a concentration of 1 % or greater, it is concluded that the mixture cannot be attributed a definitive acute toxicity estimate. 
Dersom en bestanddel som det ikke foreligger noen brukbare opplysninger om med henblikk på klassifiseringen, brukes i en stoffblanding i en konsentrasjon på 1 % eller høyere, antas det at det ikke kan gis en definitiv anslått verdi for akutt giftighet for stoffblandingen.
In this situation the mixture shall be classified based on the known components only, with the additional statement on the label and in the SDS that: “× percent of the mixture consists of component(s) of unknown toxicity”.’; 
I et slikt tilfelle skal bare de kjente bestanddelene brukes for klassifisering av stoffblandingen, som skal inneholde følgende tilleggsangivelse på etiketten og i sikkerhetsdatabladet: «x prosent av stoffblandingen består av en eller flere bestanddeler med ukjent giftighet.»»
in Tables 3.1.3, 3.2.5, 3.3.5, 3.4.4 and 3.8.4, the pictogram with the exclamation mark is replaced by the following pictogram: 
I tabell 3.1.3, 3.2.5, 3.3.5, 3.4.4 og 3.8.4 erstattes piktogrammet med utropstegn med følgende piktogram:
Opinion of the European Parliament of 17 November 2005 (not yet published in the Official Journal), Council Common Position of 27 June 2006 (OJ C 276E, 14.11.2006, bls. 1) and Position of the European Parliament of 13 December 2006 (not yet published in the Official Journal). 
Europaparlamentsuttalelse av 17. november 2005 (ennå ikke offentliggjort i EUT), Rådets felles holdning av 27. juni 2006 (EUT C 276 E av 14.11.2006, s. 1) og Europaparlamentets holdning av 13. desember 2006 (ennå ikke offentliggjort i EUT).
Substances shall be classified as respiratory sensitisers (Category 1) where data are not sufficient for sub-categorisation in accordance with the following criteria: 
Stoffer skal klassifiseres som åndedrettsallergener (kategori 1) dersom dataene ikke er tilstrekkelige til å klassifisere dem i underkategorier, i samsvar med følgende kriterier:
if there is evidence in humans that the substance can lead to specific respiratory hypersensitivity; and/or 
dersom det er bevist at stoffet kan føre til særlig overfølsomhet i åndedrettsorganene hos mennesker og/eller
Sub-category 1B: 
Underkategori 1B:
Substances showing a high frequency of occurrence in humans; or a probability of occurrence of a high sensitisation rate in humans based on animal or other tests ( *) . 
Stoffer som har høy forekomst hos mennesker eller som kan forventes å føre til høy grad av sensibilisering hos mennesker på grunnlag av dyreforsøk eller andre undersøkelser ( * ) .
Severity of reaction may also be considered. 
Reaksjonens alvor kan også tas i betraktning.
Substances showing a low to moderate frequency of occurrence in humans; or a probability of occurrence of a low to moderate sensitisation rate in humans based on animal or other tests ( *) . 
Stoffer som har lav til middels høy forekomst hos mennesker eller som kan forventes å føre til lav til middels grad av sensibilisering hos mennesker på grunnlag av dyreforsøk eller andre undersøkelser ( *) .
Chronic 1 + Chronic 2 + Chronic 3 + Chronic 4 ≥ 25 % 
Kronisk 1 + kronisk 2 + kronisk 3 + kronisk 4 ≥ 25 %
At present, recognised and validated animal models for the testing of respiratory hypersensitivity are not available. 
For øyeblikket finnes ingen anerkjente og validerte dyremodeller for forsøk med overfølsomhet i åndedrettsorganene.
Under certain circumstances, data from animal studies may provide valuable information in a weight of evidence assessment. 
Under visse omstendigheter kan data fra dyreforsøk gi verdifulle opplysninger ved en vurdering av beviskraft .
Evidence that a substance can lead to specific respiratory hypersensitivity will normally be based on human experience. 
Bevis for at et stoff kan føre til særlig overfølsomhet i åndedrettsorganene vil vanligvis være basert på erfaringer fra mennesker.
The use of human data is discussed in sections 1.1.1.3, 1.1.1.4 and 1.1.1.5. 
Bruk av data fra mennesker drøftes i avsnitt 1.1.1.3, 1.1.1.4 og 1.1.1.5.
The evidence referred to above could be: 
Dataene nevnt ovenfor kan være
Data from appropriate animal studies ( * ) which may be indicative of the potential of a substance to cause sensitisation by inhalation in humans ( ** ) may include: 
Data fra egnede dyreundersøkelser( * ) som kan indikere et stoffs evne til å forårsake sensibilisering ved innånding hos mennesker( ** ), kan omfatte
Skin sensitisers shall be classified in Category 1 where data are not sufficient for sub-categorisation. 
Hudallergener skal klassifiseres i kategori 1 dersom dataene ikke er tilstrekkelige til å klassifisere dem i underkategorier.
Where data are sufficient a refined evaluation according to section 3.4.2.2.1.3 allows the allocation of skin sensitisers into sub-category 1A, strong sensitisers, or sub-category 1B for other skin sensitisers. 
Dersom dataene er tilstrekkelige, skal en nærmere vurdering i henhold til avsnitt 3.4.2.2.1.3 gjøre det mulig å klassifisere hudallergener som sterke allergener i underkategori 1A eller som andre hudallergener i underkategori 1B.
Effects seen in either humans or animals will normally justify classification in a weight of evidence approach for skin sensitisers as described in section 3.4.2.2.2. 
Virkninger observert hos mennesker eller dyr vil vanligvis begrunne klassifisering etter en metode med bestemmelse av dataenes beviskraft for hudallergener, som beskrevet i avsnitt 3.4.2.2.2.
Substances may be allocated to one of the two sub-categories 1A or 1B using a weight of evidence approach in accordance with the criteria given in Table 3.4.2 and on the basis of reliable and good quality evidence from human cases or epidemiological studies and/or observations from appropriate studies in experimental animals according to the guidance values provided in sections 3.4.2.2.2.1 and 3.4.2.2.3.2 for sub-category 1A and in sections 3.4.2.2.2.2 and 3.4.2.2.3.3 for sub-category 1B. 
Stoffer kan klassifiseres i underkategori 1A eller 1B etter en metode med bestemmelse av dataenes beviskraft, i samsvar med kriteriene i tabell 3.4.2 og på grunnlag av pålitelige bevis av høy kvalitet fra undersøkelser med mennesker eller epidemiologiske undersøkelser og/eller observasjoner fra relevante undersøkelser med forsøksdyr, i samsvar med de veiledende verdiene fastsatt i avsnitt 3.4.2.2.2.1 og 3.4.2.2.3.2 for underkategori 1A, og i avsnitt 3.4.2.2.2.2 og 3.4.2.2.3.3 for underkategori 1B.
Substances shall be classified as skin sensitisers in accordance with the criteria in Table 3.4.2: 
Stoffer skal klassifiseres som hudallergener i samsvar med kriteriene i tabell 3.4.2.
Hazard category and sub-categories for skin sensitisers 
Farekategori og underkategorier for hudallergener
Substances shall be classified as skin sensitisers (Category 1) where data are not sufficient for sub-categorisation in accordance with the following criteria: 
Stoffer skal klassifiseres som hudallergener (kategori 1) dersom dataene ikke er tilstrekkelige til å klassifisere dem i underkategorier, i samsvar med følgende kriterier:
if there is evidence in humans that the substance can lead to sensitisation by skin contact in a substantial number of persons; or 
dersom det finnes bevis hos mennesker for at stoffet kan føre til sensibilisering ved hudkontakt hos et stort antall personer, eller
if there are positive results from an appropriate animal test (see specific criteria in section 3.4.2.2.4.1). 
dersom det finnes positive resultater av et egnet dyreforsøk (se særlige kriterier i avsnitt 3.4.2.2.4.1).
Substances showing a high frequency of occurrence in humans and/or a high potency in animals can be presumed to have the potential to produce significant sensitisation in humans. 
Stoffer som har høy forekomst hos mennesker og/eller kraftig virkning på dyr, kan antas å ha evnen til å forårsake betydelig sensibilisering hos mennesker.
Substances showing a low to moderate frequency of occurrence in humans and/or a low to moderate potency in animals can be presumed to have the potential to produce sensitisation in humans. 
Stoffer som har lav til middels forekomst hos mennesker og/eller svak til middels virkning på dyr, kan antas å ha evnen til å forårsake sensibilisering hos mennesker.
Human evidence for sub-category 1A can include: 
Erfaringer fra mennesker for underkategori 1A kan omfatte:
For Category 1, a stimulation index of three or more is considered a positive response in the local lymph node assay. 
For kategori 1 anses en stimuleringsindeks på minst tre som en positiv reaksjon ved lokalt lymfeknuteforsøk.
Test methods for skin sensitisation are described in the OECD Guideline 406 (the Guinea Pig Maximisation test and the Buehler guinea pig test) and Guideline 429 (Local Lymph Node Assay). 
Forsøksmetodene for hudsensibilisering er beskrevet i OECDs retningslinje 406 (maksimeringsforsøk på marsvin og Buehler-forsøk på marsvin) og retningslinje 429 (lokalt lymfeknuteforsøk).
Other methods may be used provided that they are well-validated and scientific justification is given. 
Andre metoder kan brukes, forutsatt at de er tilstrekkelig validert og vitenskapelig begrunnet.
For example, the mouse ear swelling test (MEST) could be a reliable screening test to detect moderate to strong sensitisers, and could be used as a first stage in the assessment of skin sensitisation potential. 
For eksempel kan ørehevelsesforsøk på mus (MEST) være et pålitelig kartleggingsforsøk for å påvise middels til sterkt sensibiliserende stoffer, og kan brukes som første trinn i vurderingen av hudsensibiliserende evne.
Animal test results for sub-category 1A can include data with values indicated in Table 3.4.3 
Resultater fra dyreforsøk for underkategori 1A kan omfatte data med verdiene angitt i tabell 3.4.3.
Animal test results for sub-category 1A 
Resultater fra dyreforsøk for underkategori 1A
Assay 
Forsøk
Local lymph node assay 
Lokalt lymfeknuteforsøk
EC3 value ≤ 2 % 
EC3-verdi ≤ 2 %
Guinea pig maximisation test 
Maksimeringsforsøk på marsvin
≥ 30 % responding at ≤ 0,1 % intradermal induction dose or 
≥ 30 % reagerer på en intradermal induksjonsdose på ≤ 0,1 %, eller
Buehler assay 
Buehler-forsøk
≥ 15 % responding at ≤ 0,2 % topical induction dose or 
≥ 15 % reagerer på en lokal induksjonsdose på ≤ 0,2 %, eller
≥ 60 % responding at > 0,1 % to ≤ 1 % intradermal induction dose 
≥ 60 % reagerer på en intradermal induksjonsdose på > 0,1 % til ≤ 1 %
EC3 value > 2 % 
EC3-verdi > 2 %