natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The fluoride content of the wine, added to a buffer solution, is determined using a solid membrane selective electrode. 
Innholdet av fluorider i vinen, tilsatt en bufferløsning, bestemmes ved hjelp av en selektiv elektrode med fast membran.
The measured potential is proportionate to the logarithm of the activity of the fluoride ions in the medium being analysed, in accordance with the following equation: 
Det målte potensial er proporsjonalt med logaritmen til aktiviteten av fluoridionene i det analyserte medium, i samsvar med følgende formel:
Fluoride-ion-selective crystal membrane electrode. 
Fluoridioneselektiv elektrode med krystallmembran.
Reference electrode (calomel or Ag/AgCl). 
Referanseelektrode (kalomel eller Ag/AgCl).
Millivoltmeter (pH meter with extended scale in millivolts), accurate to 0,1 mV. 
Millivoltmeter (pH-meter med skalagradering i millivolt), med en nøyaktighet på 0,1 mV.
Magnetic stirrer with an insulating plate to protect the analysis solution from the heat of the motor. 
Magnetrører med isolasjonsplate som beskytter analyseløsningen mot varmen fra motoren.
Stirring vessel covered with plastic (polythene or equivalent material). 
Rørestav belagt med plast (polyetylen eller tilsvarende materiale).
Plastic beakers with a capacity of 30 or 50 ml, and plastic bottles (polythene or equivalent material). 
30 eller 50 ml plastbegre samt plastflasker (polyetylen eller tilsvarende materiale).
Precision pipettes (pipettes graduated in microlitres or any other equivalent pipettes). 
Presisjonspipetter (pipetter gradert i mikroliter eller tilsvarende pipetter).
Stock fluoride solution of 1 g/l. 
Stamløsning av fluorid, 1 g/l.
Standard fluoride solutions of appropriate concentration are prepared by diluting the stock solution with distilled water and kept in plastic bottles. 
Standardløsninger med passende fluoridkonsentrasjoner framstilles ved å fortynne stamløsningen med destillert vann, og oppbevares i plastflasker.
Solutions the fluoride content of which is in mg/l must not be prepared in advance. 
Løsninger med fluoridkonsentrasjoner i mg/l må framstilles rett før bruk.
Place a defined volume of wine in a plastic beaker with an equal volume of buffer solution. 
Hell et bestemt volum vin over i et begerglass av plast sammen med et tilsvarende volum bufferløsning.
The solution is stirred in an even and moderate manner. 
Løsningen omrøres jevnt og forsiktig.
When the indicator is stable (stability is reached when the potential varies by not more than 0,2 to 0,3 mV/three minutes), read the value of the potential in mV. 
Når indikatoren er stabil (stabilitet oppnås når potensialet varierer med høyst 0,2 til 0,3 mV/tre minutter) avleses verdien av potensialet i mV.
The known additions method 
Metode med kjente tilsetninger
Stirring continuously, add a known volume of standard fluoride solution to the analysis medium using a precision pipette. 
Under konstant omrøring tilsettes en kjent mengde standard fluoridløsning med en presisjonspipette.
When the indicator is stable, read the value of the potential in mV. 
Når indikatoren er stabil avleses verdien av potensialet i mV.
The concentration of the standard solution to be added is selected as follows: 
Konsentrasjonen i standardløsningen velges på følgende måte:
(a) double or treble the fluoride concentration in the analysis medium; 
a) ved å doble eller tredoble fluoridkonsentrasjonen i analyseprøven,
(b) the volume of the analysis medium must remain practically constant (an increase in volume of 1 % or less). 
b) volumet av analyseprøven må i praksis holde seg konstant (volumøkning på høyst 1 %).
The approximate concentration of the analysis medium is read on a calibration line drawn on a semi-logarithmic scale with the standard fluoride solutions with titres of 0,1, 0,2, 0,5, 1,0, 2,0 mg/l. 
Den tilnærmede konsentrasjon i analyseprøven avleses på en kalibreringskurve som tegnes inn på halvlogaritmisk målepapir med standardløsninger som inneholder henholdsvis 0,1, 0,2, 0,5, 1,0 og 2,0 mg/l fluorider.
If the approximate concentration of the analysis medium lies outside the concentration range of the standard solutions, dilute the sample. 
Dersom den tilnærmede konsentrasjon i analyseprøven overstiger konsentrasjonen i standardløsningene, fortynnes prøven.
The volume of wine taken from the sample is cooled to around 0 °C and mixed with a sufficient quantity of sodium hydroxide to give a pH of 10 to 11. 
Det volum vin som uttas fra prøven, avkjøles til ca. 0 °C og blandes med en tilstrekkelig mengde natriumhydroksid til å gi en pH-verdi på mellom 10 og 11.
Titration is carried out with an acid solution in the presence of carbonic anhydrase. 
Titrering gjennomføres med en syreløsning i nærvær av karbonanhydrase.
The carbon dioxide content is calculated from the volume of acid needed to change the pH from 8,6 (bicarbonate form) to 4,0 (carbonic acid). 
Karbondioksidinnholdet beregnes ut fra det syrevolum som er nødvendig for å endre pH-verdien fra 8,6 (bikarbonat) til 4,0 (karbonsyre).
A blank titration is carried out in the same conditions on decarbonated wine in order to take account of the volume of sodium hydroxide solution taken up by the wine acids. 
En blindtitrering foretas under samme forhold på avkarbonisert vin for å ta hensyn til det volum natriumhydroksid som opptas av vinsyrene.
Sparkling and semi-sparkling wines 
Musserende og perlende viner
The sample of wine to be analysed is cooled near to freezing point. 
Analyseprøven avkjøles til nær frysepunktet.
After removal of a quantity to be used as a blank after decarbonation, the remainder of the bottle is made alkaline to fix all the carbon dioxide in the form of Na2CO3. 
Etter uttak av en mengde som skal brukes som blindprøve etter avkarboniseringen, gjøres resten av innholdet i flasken alkalisk for å binde alt karbondioksid som Na 2 CO 3 .
The carbon dioxide content is calculated from the volume of acid solution needed to change the pH from 8,6 (bicarbonate form) to 4,0 (carbonic acid). 
Karbondioksidinnholdet beregnes ut fra det syrevolum som er nødvendig for å endre pH-verdien fra 8,6 (bikarbonat) til 4,0 (karbonsyre).
A blank titration is carried out in the same conditions in decarbonated wine in order to take account of the volume of sodium hydroxide taken up by the wine acids. 
En blindtitrering foretas under samme forhold på avkarbonisert vin for å ta hensyn til det volum natriumhydroksid som opptas av vinsyrene.
Manometric method: the excess pressure of the carbon dioxide is measured directly in the bottle using an aphrometer. 
Manometrisk metode: overtrykket av karbondioksid måles direkte i flasken ved hjelp av et afrometer.
Remove CO2 from approximately 50 ml of the wine sample by agitation under vacuum for three minutes, the flask being heated in a waterbath to about 25 °C. 
Fjern CO 2 fra ca. 50 ml av vinprøven ved omrøring under vakuum i tre minutter, mens kolben oppvarmes til ca. 25 °C i vannbad.
Mark the level of wine in the bottle and then cool until freezing begins. 
Marker nivået av vin i flasken og avkjøl til den begynner å fryse.
Allow the bottle to warm up slightly, while shaking, until ice crystals disappear. 
La flasken oppvarmes noe under omristing, inntil iskrystallene forsvinner.
Remove the stopper rapidly and place 45 to 50 ml of wine in a measuring cylinder for blank titration. 
Åpne flasken hurtig og hell 45 til 50 ml vin over i en målesylinder til bruk som blindprøve.
The exact volume removed, v ml, is determined by reading on the cylinder after it has returned to room temperature. 
Det eksakte volum av denne prøve, v ml, avleses på sylinderen når prøven igjen har nådd romtemepratur.
Immediately after the blank sample has been removed, add 20 ml of the sodium hydroxide solution (2.2.2.1) in the bottle with a capacity of 750 ml. 
Rett etter at blindprøven er uttatt helles 20 ml natriumhydroksidløsning (2.2.2.1) over i en 750 ml flaske.
Wait until the wine has reached room temperature. 
Vent til vinen igjen har nådd romtemperatur.
Place 30 ml of boiled distilled water and two drops of the carbonic anhydrase solution (2.2.2.3) into a 100 ml beaker. 
30 ml kokt destillert vann (2.1.2.1) helles over i et 100 ml begerglass og tilsettes to dråper karbonanhydraseløsning (2.2.2.3).
Add 10 ml of wine which has been made alkaline. 
Tilsett deretter 10 ml alkalisk vin.
Place the beaker on the magnetic stirrer, set up the electrode and magnetic rod and stir moderately. 
Plasser begerglasset på magnetrøreren, sett på plass pH-elektroden og rør forsiktig.
Titrate with the sulphuric acid solution (2.2.2.2) slowly until the pH reaches 8,6. 
Titrer langsomt med svovelsyreløsning (2.2.2.2) til pH-verdien er lik 8,6.
Continue titrating slowly with the sulphuric acid (2.2.2.2) until the pH reaches 4,0. 
Fortsett titreringen med svovelsyreløsning (2.2.2.2) til pH-verdien er lik 4,0.
Let n ml be the volume used between pH 8,6 and 4,0. 
Det antall ml som er tilsatt mellom pH 8,6 og 4,0 uttrykkes ved n.
Remove 10 ml of decarbonated wine and add to 30 ml of boiled distilled water, add two to three drops of sodium hydroxide solution (2.2.2.1) to bring the pH to 10 to 11. Then follow the above procedure. 
10 ml av den avkarboniserte vin tilsettes 30 ml kokt destillert vann. Tilsett deretter to til tre dråper natriumhydroksidløsning (2.2.2.1), og følg videre framgangsmåten ovenfor.
Let n2 ml be the volume of 0,5 M sulphuric acid added. 
Det antall ml 0,05 M svovelsyreløsning som tilsettes, uttrykkes ved n'.
1 ml of 0,05 M sulphuric acid corresponds to 4,4 mg of CO2. 
1 ml 0,05 M svovelsyre tilsvarer 4,4 mg CO 2 .
Empty the bottle of wine which has been made alkaline and determine to within 1 ml the initial volume of wine by making up to the mark with water, say V ml. 
Tøm flasken for den alkaliserte vin og bestem det opprinnelige volum, uttrykt som V ml, med en nøyaktighet på 1 ml ved å fylle opp til merket med vann.
The quantity of CO2 in grams per litre of wine is given by the following formula: 
Mengden av CO 2 i g/l vin er gitt ved formelen:
The result is quoted to two decimal places. 
Den angis med to desimaler.
Aphrometer 
Afrometer
The apparatus enabling the excess pressure in bottles of sparkling and semi-sparkling wine is called an aphrometer. 
Det apparat som muliggjør måling av overtrykk i flasker med musserende og perlende vin, kalles et afrometer.
It takes a different form according to the way in which the bottle is stoppered (metallic top, cap, cork or plastic stopper, see Figures 1 and 2). 
Det er utformet forskjellig avhengig av hvordan flasken er tilproppet (metallpropp, kapsel, korkpropp eller plastpropp, se figur 1 og 2).
They are graduated in pascals (Pa) (12), although it is more practical to use 105 Pa or the kilopascal (kPa) as the unit. 
Apparatet er gradert i pascal (Pa), selv om det er mer praktisk å bruke 10 5 Pa eller kilopascal (kPa) som måleenhet.
They fall into various classes. 
Apparatene er inndelt i ulike klasser.
The class of a manometer is the precision of a reading in relation to a full scale reading expressed as a percentage (e.g. a 1 000 kPa manometer class I means that the maximum pressure of 1 000 kPa can be read to within ±10 kPa). 
Med manometerklasse menes avlesningens nøyaktighet i forhold til hele skalaen uttrykt som en prosentandel (med et 1 000 kPa klasse I-manometer menes eksempelvis at det maksimale trykk 1 000 kPa kan avleses med en nøyaktighet på ±10 kPa).
A class I instrument is recommended for accurate measurement. 
Det anbefales å bruke instrumenter av klasse I ved nøyaktige målinger.
Measurements must be carried out on bottles whose temperature has been stabilized for at least 24 hours. 
Målingene må foretas på flasker som har holdt en stabil temperatur i minst 24 timer.
After having pierced the cap, the cork or the stopper, the bottle must then be shaken vigorously until the pressure is constant in order to take the reading. 
Etter å ha gjennomboret kapselen, korken eller proppen, må flasken før avlesning ristes kraftig til trykket er konstant.
The quantity of carbon dioxide contained in a wine is given by the following relationships: 
Karbondioksidinnholdet i en vin er gitt ved følgende formler:
ALLYL ISOTHIOCYANATE 
ALLYLISOTIOCYANAT
Any allyl isothiocyanate present in the wine is collected by distillation and identified by gas chromatography. 
Eventuelt allylisotiocyanat som er til stede i vinen, isoleres ved destillasjon og påvises ved gasskromatografi.
Standard solution: solution of allyl isothiocyanate in absolute alcohol containing 15 mg of allyl isothiocyanate per litre. 
Standardløsning: løsning av allylisotiocyanat i absolutt alkohol som inneholder 15 mg allylisotiocyanat per liter.
Distillation apparatus as shown in the figure overleaf. 
Destillasjonsapparat som vist på figuren på neste side.
A stream of nitrogen is passed continuously through the apparatus. 
En konstant nitrogenstrøm ledes gjennom apparatet.
Heating mantle, thermostatically controlled. 
Termostatregulert varmekappe.
Gas chromatograph fitted with a flame spectrophotometer detector equipped with a selective filter for sulphur compounds (wavelength = 394 nm) or any other suitable detector. 
Gasskromatograf med flammespektrofotometrisk detektor, utstyrt med et selektivt filter for svovelforbindelser (bølgelengde = 394 nm) eller enhver annen egnet detektor.
Put two litres of wine into the distillation flask, introduce a few millilitres of ethanol (2.1) into the two collecting tubes so that the porous parts of the gas dispersion rods are completely immersed. 
2 l vin helles over i destillasjonskolben. Deretter tilsettes noen få milliliter etanol (2.1) i de to oppsamlingsrør, slik at de porøse deler av gassdispersjonsrøret er fullstendig nedsenket.
Cool the two tubes externally with the freezing mixture. 
De to rørene avkjøles utenfra med fryseblandingen.
Connect the flask to the collecting tubes and begin to flush the apparatus with nitrogen at a rate of three litres per hour. 
Kolben kobles til oppsamlingsrørene, og en nitrogenstrøm på 3 l per time ledes gjennom apparatet.
Heat the wine to 80 °C with the heating mantle, distil and collect 45 to 50 ml of the distillate. 
Varm opp vinen til 80 E C med varmekappen, destiller og samle opp 45 til 50 ml av destillatet.
With the microsyringe, introduce a volume of the standard solution such that the peak corresponding to the allyl isothiocyanate can easily be identified on the gas chromatogram. 
Med mikroinjeksjonssprøyten tilsettes et volum av standardløsningen som er tilstrekkelig til at toppen som skapes av allylisotiocyanat lett kan identifiseres på gasskromatogrammet.
Similarly introduce an aliquot of the distillate into the chromatograph. 
På samme måte innsprøytes en delmengde av destillatet i kromatografen.
Check that the retention time of the peak obtained corresponds with that of the peak of allyl isothiocyanate. 
Kontroller at det er samsvar mellom retensjonstiden for allylisotiocyanatet og den framkomne topp.
Under the conditions described above, compounds naturally present in the wine will not produce interfering peaks on the chromatogram of the sample solution. 
Under ovennevnte forhold vil ikke forbindelser som normalt er til stede i vinen, forårsake forstyrrende topper på kromatogrammet for standardløsningen.
CHROMATIC PROPERTIES 
KROMATISKE EGENSKAPER
The chromatic properties of a wine are defined as its luminosity and its chromaticity. 
Med en vins kromatiske egenskaper menes vinens luminositet og kromatisitet.
The luminosity is represented by the transmittance and it varies inversely with the colour intensity of the wine. 
Luminositeten tilsvarer transmisjonen og er omvendt proporsjonal med vinens fargeintensitet.
Thechromaticity is represented by the dominant wavelength (which characterizes the tint) an the purity of the colour. 
Kromatisiteten tilsvarer den dominerende bølgelengde (som karakteriserer fargenyansen) og fargerenheten.
By convention, and for reasons of convenience, the chromatic properties of red and rosé wines are given as the colour intensity and the tint, in keeping with a procedure adopted as the usual method. 
Sedvanemessig og for letthets skyld oppgis rødviners og roséviners kromatiske egenskaper som fargeintensitet og -nyanse, etter en framgangsmåte vedtatt som alminnelig metode.
This is a spectrophotometric method which makes it possible to determine the tristimulus values and three chromaticity coordinates necessary for the specification of the colour as laid down by the International Commission on Illumination (CIE). 
Dette er en spektrofotometrisk metode som muliggjør bestemmelse av de tristimulusverdier og de tre kromatisitetskoordinater som kreves for spesifikasjon av farge som fastsatt av Den internasjonale kommisjon for belysning (CIE).
Usual method (applicable to red and rosé wines) 
Alminnelig metode (gjelder rødviner og roséviner)
This is a spectrophotometric method by which the chromatic properties are expressed by convention as follows: 
Ved denne spektrofotometriske metode uttrykkes de kromatiske egenskaper sedvanemessig på følgende måte:
The colour intensityis given by the sum of the absorbences at wavelengths af 420, 520 and 620 nm for radiation traversing a 1 cm optical path in the sample. 
Fargeintensiteten er gitt ved summen av absorbansene ved en optisk lysvei på under 1 cm for bølgelengdene 420, 520 og 620 nm.
The tint is expressed by the ratio of the absorbences at 420 nm and 520 nm. 
Fargenyansen uttrykkes ved forholdet mellom absorbansene ved 420 nm og 520 nm. Spektrofotometer som muliggjør målinger mellom 300 og 700 nm.
Glass cells in pairs, with optical paths, b, equal to 0,1, 0,2, 0,5, 1,2 and 4 cm. 
Parvise glassceller, med optisk lysvei b på henholdsvis 0,1, 0,2, 0,5, 1,2 og 4 cm.
Cloudy wine must be clarified by centrifugation. 
Uklar vin bør klares ved sentrifugering.
The bulk of the carbon dioxide in young and sparkling wines must be removed by shaking under vacuum. 
Mesteparten av karbondioksidet i unge og musserende viner må fjernes ved omristing under vakuum.
The optical path, b, in the glass cell should be so chosen that the measured absorbence lies between 0,3 and 0,7. 
Den optiske lysvei b i glasscellene skal fastsettes slik at den målte absorbans ligger mellom 0,3 og 0,7.
The following guidance is given for the appropriate choice of the optical path: use cells of 2 (or 4) cm optical path for white wines, with 1 cm for rosé wines and with 0,1 cm (or 0,2 cm) for red wines. 
Det anbefales å velge celler med 2 cm (eller 4 cm) lysvei for hvitviner, med 1 cm lysvei for roséviner og med 0,1 cm (eller 0,2 cm) lysvei for rødviner.
The spectrophotometric measurements should be made using distilled water, in a cell with the same optical path, b, as reference liquid to establish the zero of the absorbence scale at wavelengths 445, 495, 550 and 625 nm. 
De spektrofotometriske målinger bør foretas med destillert vann i en celle med samme optiske lysvei b som referansevæsken for å nullstille absorbansskalaen på bølgelengdene 445, 495, 550 og 625 nm.
The four corresponding absorbences for the wine should then be measured to three decimal places for the optical path, b. Let these be A445, A495, A550, A625. 
Vinens fire absorbansverdier, A 445 , A 495 , A 550 og A 625 , måles med tre desimaler for den optiske lysvei b.
Together with Table I, use these values of the absorbences for the optical path, b cm to obtain the corresponding transmittances (T %). 
Sammen med tabell I brukes disse absorbansverdier for den optiske lysvei, b cm, til å finne de tilsvarende transmisjoner (T %), T 445 , T 495 , T 550 og T 625 .
Calculate the tristimulus values X, Y and Z expressed as decimal fractions from the following expressions: 
Beregn tristimulusverdiene X, Y og Z, uttrykt som desimalbrøker, ut fra følgende formler:
Calculate the chromaticity coordinates x and y from: 
Beregn kromatisitetskoordinatene x og y ut fra følgende formler:
The relative luminosity is given by the value of Yexpressed as a percentage. 
Den relative luminositet er gitt ved verdien av Y uttrykt som en prosentandel.
(For complete darkness, Y = 0 %; for colourless liquids, Y = 100 %.) 
(For svart, Y = 0 %, for farveløse væsker, Y = 100 %.)
The chromaticity is expressed by the dominant wavelength and the purity. 
Kromatisiteten uttrykkes ved den dominerende bølgelengde og renheten.
The determination of these two quantities makes use of the chromaticity diagram bounded by the spectral locus as given in Figure 1. 
Ved bestemmelsen av disse to størrelser benyttes kromatisitetsdiagrammet begrenset av locusspekteret som vist på figur 1.
The point O plotted in this diagram represents the white light source used and has the coordinates of a standard source, C,xo = 0,3101 and yo = 0,3163, representing daylight of average brightness. 
Punktet O som er inntegnet på diagrammet representerer den benyttede kilde for hvitt lys, og har koordinatene til en standard lyskilde, C x 0 = 0,3101 og y 0 = 0,3163, som representerer middels dagslys.
Plot the point C with coordinates x, y on the chromaticity diagram. 
Tegn inn punktet C med koordinatene x og y i diagrammet.
If C is outside the triangle AOB, draw the straight line joining O to C and extend it to cut the spectral locus at the point S, which corresponds to the dominant wavelength. 
Dersom C ligger utenfor trekanten AOB, trekkes en rett linje fra punkt O til punkt C. Denne forlenges slik at den skjærer locusspekteret i punktet S, som tilsvarer den dominerende bølgelengde.
If C is inside the triangle AOB, draw the straight line from C to O and extend it to intersect the spectral locus at a point corresponding to the wavelength of the colour complementary to that of the wine. 
Dersom C ligger innenfor trekanten AOB, trekkes en rett linje fra punkt C til punkt O. Denne forlenges slik at den skjærer locusspekteret i et punkt som tilsvarer bølgelengden for vinens komplementærfarge.
This wavelength is denoted by its value followed by the letter C. 
Bølgelengden angis ved sin verdi etterfulgt av bokstaven C.
If the point C is outside the triangle AOB, the purity is given as a percentage by the ratio: 
Dersom C ligger utenfor trekanten AOB, er renheten i prosent gitt ved forholdet:
If the point C is inside the triangle AOB, the purity is given as a percentage by the ratio: 
Dersom C ligger innenfor trekanten AOB, er renheten i prosent gitt ved forholdet:
where P is the point where the straight line OC cuts the line of purples (line AB). 
Renheten kan også avleses direkte fra kromatisitetsdiagrammene når verdiene av x og y er kjent (figur 2, 3, 4, 5 og 6).
The colour of a wine is completely defined by its luminosity, its chromaticity (expressed by the dominant wavelength) and its purity. 
Vinens farge defineres fullt ut av dens luminositet, kromatisitet (uttrykt ved den dominerende bølgelengde) og renhet.
These should be indicated in the analysis report with the value of the optical path in which the measurements were made. 
Disse skal være påført analyserapporten sammen med verdien for den optiske lysvei der målingene ble foretatt.
Spectrophotometer enabling measurements to be made between 300 and 700 nm. 
Spektrofotometer som muliggjør målinger mellom 300 og 700 nm.
Glass cells in pairs, with optical paths, b, equal to 0,1, 0,2, 0,5 and 1 cm. 
Parvise glassceller, med optisk lysvei b på henholdsvis 0,1, 0,2, 0,5 og 1 cm.
Preliminary preparation of the sample 
Foreløpig klargjøring av prøven
The optical path, b, in the glass cell should be chosen so that the measured absorbence A lies between 0,3 and 0,7. 
Den optiske lysvei b i glasscellene skal fastsettes slik at den målte absorbans A ligger mellom 0,3 og 0,7.
The spectrophotometric measurements should be made using distilled water, in a cell with the same optical path,b, as reference liquid to establish the zero of the absorbence scale at wavelengths 420, 520 and 620 nm. 
De spektrofotometriske målinger bør foretas med destillert vann i en celle med samme optiske lysvei b som referansevæsken for å nullstille absorbansskalaen på bølgelengdene 420, 520 og 620 nm.
Calculate the absorbences at the three wavelengths for an optical path of 1 cm by dividing the measured absorbances by b in cm. Let these be A420, A520 and A620. 
Absorbansene for en optisk lysvei på 1 cm beregnes for de tre bølgelengder ved å dividere de målte absorbanser, A 420 , A 520 og A 620 , med b, uttrykt i cm.