natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore plastic materials and articles that are printed, coated or held together by adhesives should be allowed to contain in the printing, coating or adhesive layer other substances than those authorised at EU level for plastics. 
Derfor bør plastgjenstander og plastartikler som er påført trykk eller belegg, eller som er forbundet med hverandre ved hjelp av klebemidler, ha tillatelse til i trykket, belegget eller det klebende laget å innholde andre stoffer enn dem som på unionsplan er godkjent for plast.
Those layers may be subject to other EU or national rules. 
Disse lagene kan være underlagt andre EU-regler eller nasjonale regler.
Plastics as well as ion exchange resins, rubbers and silicones are macromolecular substances obtained by polymerisation processes. 
Både plast og ionebytteharpikser, gummi og silikoner er makromolekylære stoffer som framstilles ved polymerisasjonsprosesser.
Regulation (EC) No 1935/2004 foresees that for ion exchange resins, rubbers and silicones specific measures can be adopted. 
Ved forordning (EF) nr. 1935/2004 er det fastsatt at det kan vedtas særlige tiltak for ionebytteharpikser, gummi og silikoner.
As those materials are composed of different substances than plastics and have different physico-chemical properties specific rules for them need to apply and it should be made clear that they are not within the scope of this Regulation. 
Siden disse materialene består av andre stoffer enn plast, og har forskjellige fysisk-kjemiske egenskaper, må det gjelde særlige regler for dem, og det bør gjøres klart at de ikke hører inn under denne forordnings virkeområde.
Plastics are made of monomers and other starting substances which are chemically reacted to a macromolecular structure, the polymer, which forms the main structural component of the plastics. 
Plast framstilles av monomerer og andre utgangsstoffer som gjennomgår en kjemisk reaksjon og danner en makromolekylær struktur, polymeren, som utgjør den strukturelle hovedbestanddelen i plast.
To the polymer additives are added to achieve defined technological effects. 
Polymeren tilsettes tilsetningsstoffer for å frambringe bestemte teknologiske virkninger.
The polymer as such is an inert high molecular weight structure. 
Polymeren selv er inert og har høy molekylvekt.
As substances with a molecular weight above 1000 Da usually cannot be absorbed in the body the potential health risk from the polymer itself is minimal. 
Siden stoffer med en moleklyvekt på over 1000 Da vanligvis ikke kan tas opp i kroppen, er den mulige helsefaren fra selve polymeren minimal.
Potential health risk may occur from non- or incompletely reacted monomers or other starting substances or from low molecular weight additives which are transferred into food via migration from the plastic food contact material. 
Mulig helsefare kan komme fra monomerer som ikke har reagert, eller som har reagert ufullstendig, eller fra andre utgangsstoffer eller tilsetningsstoffer med lav molekylvekt, som overføres til næringsmidler gjennom migrasjon fra det plastmaterialet som er i kontakt med næringsmidler.
Therefore monomers, other starting substances and additives should be risk assessed and authorised before their use in the manufacture of plastic materials and articles. 
Derfor bør monomerer, andre utgangsstoffer og tilsetningsstoffer gjennomgå risikovurdering og godkjennes før de brukes ved framstilling av plastmaterialer og plastgjenstander.
The risk assessment of a substance to be performed by the European Food Safety Authority (hereinafter the Authority) should cover the substance itself, relevant impurities and foreseeable reaction and degradation products in the intended use. 
Den risikovurderingen av et stoff som skal gjøres av Den europeiske myndighet for næringsmiddeltrygghet (heretter kalt Myndigheten), bør omfatte selve stoffet, relevante urenheter og forutsigbare reaksjons- og nedbrytingsprodukter ved beregnet bruk.
The risk assessment should cover the potential migration under worst foreseeable conditions of use and the toxicity. 
Risikovurderingen bør omfatte mulig migrasjon under verst tenkelige bruksforhold, samt toksisiteten.
Based on the risk assessment the authorisation should if necessary set out specifications for the substance and restrictions of use, quantitative restrictions or migration limits to ensure the safety of the final material or article. 
På grunnlag av risikovurderingen bør godkjenningen om nødvendig fastsette spesifikasjoner for stoffene og bruksrestriksjoner, kvantitative restriksjoner eller migrasjonsgrenser for å sikre at det ferdige materialet eller den ferdige gjenstanden er trygg.
No rules have yet been set out at EU level for the risk assessment and use of colorants in plastics. 
Det er på unionsplan ennå ikke fastsatt noen regler for risikovurderingen og bruken av fargestoffer i plast.
Therefore their use should remain subject to national law. 
Derfor bør bruken av disse fortsatt være underlagt nasjonal lovgivning.
Solvents used in the manufacture of plastics to create a suitable reaction environment are expected to be removed in the manufacturing process as they are usually volatile. 
Løsemidler som brukes i framstillingen av plast for å skape gunstige reaksjonsbetingelser, forventes å bli tatt ut av framstillingsprosessen, siden de normalt er flyktige.
No rules have yet been set out at EU level for the risk assessment and use of solvents in the manufacture of plastics. 
Det er på unionsplan ennå ikke fastsatt noen regler for risikovurderingen og bruken av løsemidler i framstillingen av plast.
Plastics can also be made of synthetic or natural occurring macromolecular structures which are chemically reacted with other starting substances to create a modified macromolecule. 
Plast kan også framstilles av syntetiske eller naturlig forekommende makromolekylære strukturer som gjennomgår en kjemisk reaksjon med andre utgangsstoffer for å danne et modifisert makromolekyl.
Synthetic macromolecules used are often intermediate structures which are not fully polymerised. 
Syntetiske makromolekyler som brukes, er ofte intermediære strukturer som ikke er fullstendig polymerisert.
Potential health risk may occur from the migration of non- or incompletely reacted other starting substances used to modify the macromolecule or an incompletely reacted macromolecule. 
Mulig helsefare kan komme fra migrasjon av andre utgangsstoffer som har ikke har reagert eller har reagert ufullstendig, og som brukes til å modifisere makromolekylet, eller fra et makromolekyl som har reagert ufullstendig.
Therefore the other starting substances as well as the macromolecules used in the manufacture of modified macromolecules should be risk assessed and authorised before their use in the manufacture of plastic materials and articles. 
Derfor bør de andre utgangsstoffene samt de makromolekylene som brukes i framstillingen av modifiserte makromolekyler, gjennomgå risikovurdering og godkjennes før de brukes ved framstilling av plastmaterialer og plastgjenstander.
Plastics can also be made by micro-organisms that create macromolecular structures out of starting substances by fermentation processes. 
Plast kan også framstilles av mikroorganismer som danner makromolekylære strukturer av utgangsstoffer gjennom fermenteringsprosesser.
The macromolecule is then either released to a medium or extracted. 
Makromolekylet avgis så til et medium eller ekstraheres.
Potential health risk may occur from the migration of non- or incompletely reacted starting substances, intermediates or by-products of the fermentation process. 
Mulig helsefare kan komme fra migrasjon av utgangsstoffer som har ikke har reagert eller har reagert ufullstendig, mellomprodukter eller biprodukter av fermenteringsprosessen.
In this case the final product should be risk assessed and authorised before its use in the manufacture of plastic materials and articles. 
I dette tilfellet bør sluttproduktet gjennomgå risikovurdering og godkjennes før det brukes ved framstilling av plastmaterialer og plastgjenstander.
Directive 2002/72/EC contains different lists for monomers or other starting substances and for additives authorised for the manufacture of plastic materials and articles. 
Direktiv 2002/72/EF inneholder forskjellige lister over monomerer eller andre utgangsstoffer og over tilsetningsstoffer som er godkjent ved framstilling av plastmaterialer og plastgjenstander.
For monomers, other starting substances and additives the Union list is now complete, this means that only substances authorised at EU level may be used. 
For monomerer, andre utgangsstoffer og tilsetningsstoffer er unionslisten nå fullstendig, noe som innebærer at bare stoffer som er godkjent på unionsplan, kan brukes.
Therefore a separation of monomers or other starting substances and of additives in separate lists due to their authorisation status is no longer necessary. 
Det er derfor ikke lenger nødvendig å skille monomerer eller andre utgangsstoffer og tilsetningsstoffer på forskjellige lister, siden deres godkjenningsstatus ikke lenger er nødvendig.
As certain substances can be used both as monomer or other starting substances and as additive for reasons of clarity they should be published in one list of authorised substances indicating the authorised function. 
Siden visse stoffer kan brukes både som monomerer eller andre utgangsstoffer og som tilsetningsstoffer, bør de av klarhetshensyn offentliggjøres på én liste over godkjente stoffer, med angivelse av godkjent funksjon.
Polymers can not only be used as main structural component of plastics but also as additives achieving defined technological effects in the plastic. 
Polymerer kan ikke bare brukes som strukturell hovedbestanddel i plast, men også som tilsetningsstoffer som frambringer bestemte teknologiske virkninger på plast.
If such a polymeric additive is identical to a polymer that can form the main structural component of a plastic material the risk from polymeric additive can be regarded as evaluated if the monomers have already been evaluated and authorised. 
Dersom et slikt polymerisk tilsetningsstoff er identisk med en polymer som kan danne den strukturelle hovedbestanddelen i et plastmateriale, kan faren fra det polymeriske tilsetningsstoffet anses som evaluert dersom monomerne allerede er evaluert og godkjent.
In such a case it should not be necessary to authorise the polymeric additive but it could be used on the basis of the authorisation of its monomers and other starting substances. 
I et slikt tilfelle bør det ikke være nødvendig å godkjenne det polymeriske tilsetningsstoffet, men det kan brukes på grunnlag av godkjenningen av dets monomerer og andre utgangsstoffer.
If such a polymeric additive is not identical to a polymer that can form the main structural component of a plastic material then the risk of the polymeric additive can not be regarded as evaluated by evaluation of the monomers. 
Dersom et slikt polymerisk tilsetningsstoff ikke er identisk med en polymer som kan danne den strukturelle hovedbestanddelen i et plastmateriale, kan faren fra det polymeriske tilsetningsstoffet ikke anses som evaluert ved evalueringen av monomerne.
In such a case the polymeric additive should be risk assessed as regards its low molecular weight fraction below 1000 Da and authorised before its use in the manufacture of plastic materials and articles. 
I dette tilfellet bør det polymeriske tilsetningsstoffet gjennomgå risikovurdering med hensyn til dets lave molekylvektfraksjon under 1000 Da og godkjennes før det brukes ved framstilling av plastmaterialer og plastgjenstander.
In the past no clear differentiation has been made between additives that have a function in the final polymer and polymer production aids (PPA) that only exhibit a function in the manufacturing process and are not intended to be present in the final article. 
Tidligere er det ikke klart skilt mellom tilsetningsstoffer som har en funksjon i den ferdige polymeren, og polymerisasjonshjelpestoffer (PPA) hvis funksjon bare utnyttes i framstillingsprosessen og ikke er beregnet å være til stede i den ferdige gjenstanden.
Some substances acting as PPA had already been included in the incomplete list of additives in the past. 
Noen stoffer som fungerer som PPA, har tidligere allerede vært oppført på den ufullstendige listen over tilsetningsstoffer.
These PPA should remain in the Union list of authorised substances. 
Disse PPA-ene bør fortsatt stå på unionslisten over godkjente stoffer.
However, it should be made clear that the use of other PPA will remain possible, subject to national law. 
Det bør imidlertid gjøres klart at bruken av andre PPA-er fortsatt vil være mulig, underlagt nasjonal lovgivning.
The Union list contains substances authorised to be used in the manufacture of plastics. 
Unionslisten inneholder stoffer som er godkjent for bruk ved framstilling av plast.
Substances such as acids, alcohols and phenols can also occur in form of salts. 
Stoffer som syrer, alkoholer og fenoler kan også forekomme i form av salter.
As the salts usually are transformed in the stomach to acid, alcohol or phenol the use of salts with cations that have undergone a safety evaluation should in principle be authorised together with the acid, alcohol or phenol. 
Siden saltene vanligvis omdannes til syre, alkohol eller fenol i magen, bør bruken av salter med kationer som har gjennomgått en sikkerhetsevaluering, i prinsippet godkjennes sammen med syre, alkohol eller fenol.
In certain cases, where the safety assessment indicates concerns on the use of the free acids, only the salts should be authorised by indicating in the list the name as ‘… acid(s), salts’. 
I visse tilfeller der sikkerhetsvurderingen angir bekymringer om bruken av de frie syrene, bør bare saltene godkjennes med en angivelse i listen av navnet som «… syre(r), salter».
Substances used in the manufacture of plastic materials or articles may contain impurities originating from their manufacturing or extraction process. 
Stoffer som brukes ved framstillingen av plastmaterialer eller plastgjenstander, kan inneholde urenheter som stammer fra framstillingen av disse stoffene eller fra ekstraksjonsprosessen.
These impurities are non-intentionally added together with the substance in the manufacture of the plastic material (non-intentionally added substance – NIAS). 
Disse urenhetene er utilsiktet tilsatt sammen med stoffet ved framstillingen av plastmaterialet (utilsiktet tilsatt stoff – NIAS).
As far as they are relevant for the risk assessment the main impurities of a substance should be considered and if necessary be included in the specifications of a substance. 
I den grad de er relevante for risikovurderingen, bør de viktigste urenhetene i et stoff vurderes og om nødvendig tas med i stoffets spesifikasjoner.
However it is not possible to list and consider all impurities in the authorisation. 
Det er imidlertid ikke mulig å føre opp og vurdere alle urenheter i godkjenningen.
Therefore they may be present in the material or article but not included in the Union list. 
De kan derfor være til stede i materialet eller gjenstanden, uten å være oppført på unionslisten.
In the manufacture of polymers substances are used to initiate the polymerisation reaction such as catalysts and to control the polymerisation reaction such as chain transfer, chain extending or chain stop reagents. 
Ved framstillingen av polymerer brukes det stoffer til å sette i gang polymerisasjonsreaksjonen, for eksempel katalysatorer, og til å kontrollere polymerisasjonsreaksjonen, for eksempel kjedeoverførings-, kjedeforlengelses- eller kjedestoppreagenser.
These aids to polymerisation are used in minute amounts and are not intended to remain in the final polymer. 
Disse polymerisasjonsstoffene brukes i svært små mengder, og det er ikke meningen at de skal være til stede i den ferdige polymeren.
Therefore they should at this point of time not be subject to the authorisation procedure at EU level. 
De bør derfor på nåværende tidspunkt ikke være omfattet av framgangsmåten for godkjenning på unionsplan.
Any potential health risk in the final material or article arising from their use should be assessed by the manufacturer in accordance with internationally recognised scientific principles on risk assessment. 
Alle potensielle helsefarer i det ferdige materialet eller den ferdige gjenstanden som følge av bruken av stoffene, bør vurderes av produsenten i samsvar med internasjonalt anerkjente vitenskapelige prinsipper for risikovurdering.
During the manufacture and use of plastic materials and articles reaction and degradation products can be formed. 
Ved framstilling og bruk av plastmaterialer og plastgjenstander kan det dannes reaksjons- og nedbrytingsprodukter.
These reaction and degradation products are non-intentionally present in the plastic material (NIAS). 
Disse reaksjons- og nedbrytingsproduktene er utilsiktet til stede i plastmaterialet (NIAS).
As far as they are relevant for the risk assessment the main reaction and degradation products of the intended application of a substance should be considered and included in the restrictions of the substance. 
I den grad de er relevante for risikovurderingen, bør de viktigste reaksjons- og nedbrytingsproduktene fra den beregnede anvendelsen av et stoff vurderes og tas med i restriksjonene for stoffet.
However it is not possible to list and consider all reaction and degradation products in the authorisation. 
Det er imidlertid ikke mulig å føre opp og vurdere alle reaksjons- og nedbrytingsprodukter i godkjenningen.
Therefore they should not be listed as single entries in the Union list. 
De bør derfor ikke oppføres som enkeltposter på unionslisten.
Any potential health risk in the final material or article arising from reaction and degradation products should be assessed by the manufacturer in accordance with internationally recognised scientific principles on risk assessment. 
Alle potensielle helsefarer i det ferdige materialet eller den ferdige gjenstanden som følge av reaksjons- og nedbrytingsprodukter, bør vurderes av produsenten i samsvar med internasjonalt anerkjente vitenskapelige prinsipper for risikovurdering.
Prior to the establishment of the Union list of additives, other additives than those authorised at EU level could be used in the manufacture of plastics. 
Før unionslisten over tilsetningsstoffer blir utarbeidet, kan andre tilsetningsstoffer enn dem som er godkjent på unionsplan, brukes ved framstillingen av plast.
For those additives which were permitted in the Member States, the time limit for the submission of data for their safety evaluation by the Authority with a view to their inclusion in the Union list expired on 31 December 2006. 
For de tilsetningsstoffene som var tillatt i medlemsstatene, utløp fristen for innlevering av opplysninger til deres sikkerhetsevaluering fra myndigheten med sikte på at de skal føres opp på unionslisten, 31. desember 2006.
Additives for which a valid application was submitted within this time limit were listed in a provisional list. 
Tilsetningsstoffer som det var innlevert en gyldig søknad for innenfor denne fristen, var oppført på en foreløpig liste.
For certain additives on the provisional list a decision on their authorisation at EU level has not yet been taken. 
For visse tilsetningsstoffer på den foreløpige listen er det ennå ikke gjort noen beslutning om godkjenning på unionsplan.
For those additives, it should be possible to continue to be used in accordance with national law until their evaluation is completed and a decision is taken on their inclusion in the Union list. 
Disse tilsetningsstoffene bør fortsatt kunne brukes i samsvar med nasjonal lovgivning fram til evalueringen av dem er fullført og det er besluttet om de skal føres opp på unionslisten.
When an additive included in the provisional list is inserted in the Union list or when it is decided not to include it in the Union list, that additive should be removed from the provisional list of additives. 
Når et tilsetningsstoff oppført på den foreløpige listen, er ført opp på unionslisten, eller når det er besluttet at det ikke skal føres opp på unionslisten, bør dette tilsetningsstoffet tas ut av den foreløpige listen over tilsetningsstoffer.
New technologies engineer substances in particle size that exhibit chemical and physical properties that significantly differ from those at a larger scale, for example, nanoparticles. 
Ny teknologi gjør det mulig å framstille stoffer med begrenset partikkelstørrelse som utviser kjemiske og fysiske egenskaper som skiller seg vesentlig fra egenskapene hos stoffer med større partikkelstørrelse, for eksempel nanopartikler.
These different properties may lead to different toxicological properties and therefore these substances should be assessed on a case-by-case basis by the Authority as regards their risk until more information is known about such new technology. 
Disse forskjellige egenskapene kan føre til forskjellige toksikologiske egenskaper, og derfor bør disse stoffene i hvert enkelt tilfelle vurderes av myndigheten med hensyn til risiko, inntil det foreligger flere opplysninger om slik ny teknologi.
Therefore it should be made clear that authorisations which are based on the risk assessment of the conventional particle size of a substance do not cover engineered nanoparticles. 
Det bør presiseres at godkjenninger som bygger på risikovurdering for den vanlige partikkelstørrelsen for et stoff, ikke dekker kunstig framstilte nanopartikler.
Based on the risk assessment the authorisation should if necessary set out specific migration limits to ensure the safety of the final material or article. 
På grunnlag av risikovurderingen bør godkjenningen om nødvendig fastsette spesifikke migrasjonsgrenser for å sikre at det ferdige materialet eller den ferdige gjenstanden er trygg.
If an additive that is authorised for the manufacture of plastic materials and articles is at the same time authorised as food additive or flavouring substance it should be ensured that the release of the substance does not change the composition of the food in an unacceptable way. 
Dersom et tilsetningstoff som er godkjent ved framstillingen av plastmaterialer og plastgjenstander, også er godkjent som tilsetningsstoff eller aromastoff i næringsmidler, bør det sikres at avgivelse av stoffet ikke endrer næringsmiddelets sammensetning på en uakseptabel måte.
Therefore the release of such a dual use additive or flavouring should not exhibit a technological function on the food unless such a function is intended and the food contact material complies with the requirements on active food contact materials set out in Regulation (EC) No 1935/2004 and Commission Regulation (EC) No 450/2009 of 29 May 2009 on active and intelligent materials and articles intended to come into contact with food( ). 
Avgivelse av et slikt tilsetningsstoff eller aromastoff med to bruksområder bør derfor ikke ha noen teknologisk funksjon på næringsmiddelet, med mindre en slik funksjon er tilsiktet, og materialet som er i kontakt med næringsmidler, oppfyller kravene til materialer som er beregnet på å komme i kontakt med næringsmidler i forordning (EF) nr. 1935/2004 og kommisjonsforordning (EF) nr. 450/2009 av 29. mai 2009 om aktive og intelligente materialer og gjenstander beregnet på å komme i kontakt med næringsmidler( ).
The requirements of Regulations (EC) No 1333/2008 of the European Parliament and of the Council of 16 December 2008 on food additives( ) or (EC) No 1334/2008 of the European Parliament and of the Council of 16 December 2008 on flavourings and certain food ingredients with flavouring properties for use in and on foods and amending Council Regulation (EEC) No 1601/91, Regulations (EC) No 2232/96 and (EC) No 110/2008 and Directive 2000/13/EC( ) should be respected where applicable. 
Kravene i europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1333/2008 av 16. desember 2008 om tilsetningsstoffer i næringsmidler( ) eller europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1334/2008 av 16. desember 2008 om aromaer og visse næringsmiddelingredienser med aromatiserende egenskaper til bruk i og på næringsmidler og om endring av rådsforordning (EØF) nr. 1601/91, forordning (EF) nr. 2232/96 og (EF) nr. 110/2008 og direktiv 2000/13/EF( ) bør overholdes i det omfang de får anvendelse.