natgillin/translations-raw huggingface dataset:
thiacloprid was not on the market on the date referred to in Article 34(1) of Directive 98/8/EC as an active substance of a biocidal product. 
Tiakloprid var på datoen nevnt i artikkel 34 nr. 1 i direktiv 98/8/EF ikke blitt markedsført som et aktivt stoff i et biocidprodukt.
That list includes disodium tetraborate. 
Denne listen omfatter dinatriumtetraborat.
Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council( ) establishes a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community (Community scheme) in order to promote reductions of greenhouse gas emissions in a cost-effective and economically efficient manner. 
Europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/87/EF( ) opprettet en ordning for handel med utslippskvoter for klimagasser i Fellesskapet («fellesskapsordningen») for å redusere utslippene av klimagasser på en kostnadseffektiv og økonomisk effektiv måte.
The ultimate objective of the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC), which was approved on behalf of the European Community by Council Decision 94/69/EC( ), is to stabilise greenhouse gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthropogenic interference with the climate system. 
Det endelige målet for De forente nasjoners rammekonvensjon om klimaendring (UNFCCC), som ble godkjent på vegne av Fellesskapet ved rådsvedtak 94/69/EF av 15. desember 1993( ), er å stabilisere konsentrasjonene av klimagasser i atmosfæren på et nivå som vil hindre farlig menneskeskapte forstyrrelser i klimasystemet.
In order to meet that objective, the overall global annual mean surface temperature increase should not exceed 2 °C above pre-industrial levels. 
For å nå dette målet bør økningen i den samlede globale årlige middels overflatetemperaturen ikke være mer enn 2 °C over de førindustrielle nivåene.
The latest Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) Assessment Report shows that in order to reach that objective, global emissions of greenhouse gases must peak by 2020. 
Den seneste vurderingsrapporten fra FNs klimapanel (IPCC) viser at for å nå dette målet, må de globale utslippene av klimagasser nå sin høyeste verdi innen 2020.
This implies the increasing of efforts by the Community, the quick involvement of developed countries and encouraging the participation of developing countries in the emission reduction process. 
Dette betyr at Fellesskapet må øke sin innsats, at industrilandene raskt må treffe tiltak og at utviklingslandene må oppfordres til å delta i utslippsreduksjonsprosessen.
The European Council of March 2007 made a firm commitment to reduce the overall greenhouse gas emissions of the Community by at least 20 % below 1990 levels by 2020, and by 30 % provided that other developed countries commit themselves to comparable emission reductions and economically more advanced developing countries contribute adequately according to their responsibilities and respective capabilities. 
Europarådet forpliktet seg i mars 2007 til å redusere de samle klimagassutslippene i Fellesskapet med minst 20 % under 1990 nivåene innen 2020, og med 30 % under forutsetning om at andre industriland forplikter seg til lignende utslippsreduksjoner og at økonomisk mer avanserte utviklingsland i tilstrekkelig grad bidrar i samsvar med sine ansvarsområder og respektive evner.
By 2050, global greenhouse gas emissions should be reduced by at least 50 % below their 1990 levels. 
Innen 2050 bør globale klimagassutslipp være redusert med minst 50 % i forhold til 1990 nivåene.
All sectors of the economy should contribute to achieving these emission reductions, including international maritime shipping and aviation. 
Alle økonomiske sektorer bør bidra til å oppnå disse utslippsreduksjonene, herunder internasjonal skipsfart og luftfart.
Aviation is contributing to these reductions through its inclusion in the Community scheme. 
Luftfarten bidrar til disse reduksjonene ved sin deltakelse i fellesskap sordningen.
In the event that no international agreement which includes international maritime emissions in its reduction targets through the International Maritime Organisation has been approved by the Member States or no such agreement through the UNFCCC has been approved by the Community by 31 December 2011, the Commission should make a proposal to include international maritime emissions according to harmonised modalities in the Community reduction commitment, with the aim of the proposed act entering into force by 2013. 
Dersom ingen internasjonal avtale som omfatter utslipp fra internasjonal skipsfart i sine reduksjonsmål gjennom Den internasjonale sjøfartsorganisasjon (IMO) er godkjent av medlemsstatene eller ingen slik avtale gjennom De forente nasjoners rammekonvensjon om klimaendring (UNFCCC) blir godkjent av Fellesskapet innen 31. desember 2011, bør Kommisjonen legge fram et forslag om å inkludere utslippene fra internasjonal skipsfart i overensstemmelse med harmoniserte metoder i Fellesskapets reduksjonsforpliktelse, rettet mot den foreslåtte rettsaktens ikrafttredelse innen 2013.
Such a proposal should minimise any negative impact on the Community’s competitiveness while taking into account the potential environmental benefits. 
Et slikt forslag bør få minimal negativ virkning på Fellesskapet s konkurranseevne og samtidig ta hensyn til eventuelle miljøfordeler.
In advance of such an agreement, greater certainty should none the less be provided regarding the continued use of credits from outside the Community. 
I forkant av en slik avtale bør det likevel sørges for større sikkerhet med hensyn til fortsatt bruk av tilgodehavender fra stater utenfor Fellesskapet .
In its resolution of 31 January 2008 on the outcome of the Bali Conference on Climate Change (COP 13 and COP/MOP 3)( ), the European Parliament recalled its position that industrialised countries should commit to reducing their greenhouse gas emissions by at least 30 % by 2020 and by 60 to 80 % by 2050, compared to 1990 levels. 
I sin resolusjon av 31. januar 2008 om resultatet av Bali konferansen om klimaendring (COP 13 og COP/MOP 3)( ), minnet Europaparlamentet om sin innstilling om at industrialiserte land burde forplikte seg til å redusere sine utslipp av klimagasser med minst 30 % innen 2020 og med 60 til 80 % innen 2050, sammenlignet med 1990 nivåene.
Given that it anticipates a positive outcome to the COP 15 negotiations that will be held in Copenhagen in 2009, the European Union should begin to prepare tougher emission reduction targets for 2020 and beyond, and should seek to ensure that, after 2013, the Community scheme allows, if necessary, for more stringent emission caps, as part of the Union’s contribution to a future international agreement on climate change (hereinafter referred to as the international agreement on climate change). 
Under forutsetning av et forventet positivt resultat av COP 15 forhandlingene som skal holdes i København i 2009, bør Den europeiske union begynne å forberede strengere utslippsreduksjonsmål for 2020 og framover, og bør arbeide mot å sikre at fellesskap sordningen etter 2013 om nødvendig tillater strengere utslippstak, som en del av Unionens bidrag til en framtidig internasjonal avtale om klimaendring (heretter kalt «den internasjonale avtalen om klimaendring»).
In order to contribute to achieving those long-term objectives, it is appropriate to set out a predictable path according to which the emissions of installations covered by the Community scheme should be reduced. 
For å bidra til å nå disse langsiktige målene er det hensiktsmessig å legge opp en forutsigbar utvikling som utslippene fra anlegg som omfattes av fellesskap sordningen bør reduseres i samsvar med.
To achieve cost-effectively the commitment of the Community to at least a 20 % reduction in greenhouse gas emissions below 1990 levels, emission allowances allocated in respect of those installations should be 21 % below their 2005 emission levels by 2020. 
For å oppnå Fellesskapets forpliktelse til en reduksjon i klimagassutslippene på minst 20 % i forhold til 1990 nivåene på en mest mulig kostnadseffektiv måte, bør tildelte utslippskvoter for disse anleggene innen 2020 være 21 % under deres utslippsnivåer i 2005.
In order to enhance the certainty and predictability of the Community scheme, provisions should be specified to increase the level of contribution of the Community scheme to achieving an overall reduction of more than 20 %, in particular in view of the European Council’s objective of a 30 % reduction by 2020 which is considered scientifically necessary to avoid dangerous climate change. 
For å bedre fellesskap sordningens sikkerhet og forutsigbarhet bør det fastsettes bestemmelser om å øke nivået for bidrag i fellesskap sordningen til å oppnå en samlet reduksjon på mer enn 20 %, særlig med sikte på Europarådets mål på en 30 % reduksjon innen 2020, som er det som anses for vitenskapelig nødvendig for å unngå farlige klimaendringer.
Once the Community and third countries conclude an international agreement on climate change in accordance with which appropriate global action will be taken beyond 2012, considerable support should be given to credit emission reductions made in those countries. 
Når Fellesskapet og tredjestater inngår en internasjonal avtale om klimaendring som det vil bli truffet hensiktsmessige globale tiltak i samsvar med i årene etter 2012, bør det gis betraktelig støtte til godskriving av utslippsreduksjoner som er foretatt i disse statene.
In advance of such an agreement, greater certainty should none the less be provided regarding the continued use of credits from outside the Community. 
I forkant av en slik avtale bør det likevel sørges for større sikkerhet vedrørende fortsatt bruk av tilgodehavender fra stater utenfor Fellesskapet .
While experience gathered during the first trading period shows the potential of the Community scheme and the finalisation of national allocation plans for the second trading period will deliver significant emission reductions by 2012, a review undertaken in 2007 has confirmed that a more harmonised emission trading system is imperative in order to better exploit the benefits of emission trading, to avoid distortions in the internal market and to facilitate the linking of emissions trading systems. 
Selv om erfaring som er tilkommet i løpet av den første handelsperioden viser fellesskap sordningens potensiale og avslutningen av nasjonale tildelingsplaner for den andre handelsperioden vil gi betydelige utslippsreduksjoner innen 2012, har en vurdering foretatt i 2007 bekreftet at et mer harmonisert system for handel med utslippskvoter er tvingende nødvendig for bedre å kunne utnytte fordelene med handel med utslippskvoter, for å unngå konkurransevridning i det indre marked og for å legge forholdene til rette for sammenkoblingen av systemene for handel med utslippskvoter.
Furthermore, more predictability should be ensured and the scope of the system should be extended by including new sectors and gases with a view to both reinforcing a carbon price signal necessary to trigger the necessary investments and by offering new abatement opportunities, which will lead to lower overall abatement costs and the increased efficiency of the system. 
Videre bør det sikres bedre forutsigbarhet, og systemets virkeområde bør utvides ved å inkludere nye sektorer og klimagasser med sikte på å både forsterke et signal om prisen på karbon som er nødvendig for å utløse de nødvendige investeringene og ved å tilby nye forurensningsreduserende muligheter, som vil føre til lavere samlede forurensningsreduserende kostnader og økt effektivitet i systemet.
The definition of greenhouse gases should be aligned with the definition contained in the UNFCCC, and greater clarity should be given on the setting and updating of global warming potentials for individual greenhouse gases. 
Definisjonen av klimagasser bør bringes på linje med definisjonen i De forente nasjoners rammekonvensjon om klimaendring (UNFCCC), og det bør sørges for større klarhet vedrørende fastsettelse og ajourføring av de enkelte klimagassenes potensialer for global oppvarming.
The Community scheme should be extended to other installations the emissions of which are capable of being monitored, reported and verified with the same level of accuracy as that which applies under the monitoring, reporting and verification requirements currently applicable. 
Fellesskap sordningen bør utvides til andre anlegg hvis utslipp kan overvåkes, rapporteres og verifiseres med samme nøyaktighetsnivå som det som gjelder i henhold til de gjeldende kravene til overvåking, rapportering og verifikasjon.
Where equivalent measures to reduce greenhouse gas emissions, in particular taxation, are in place for small installations the emissions of which do not exceed a threshold of 25000 tonnes of CO 2 equivalent per year, there should be a procedure enabling Member States to exclude such small installations from the emissions trading system for as long as those measures are applied. 
Der tilsvarende tiltak, særlig skatteordninger, for å redusere utslipp av klimagasser er på plass for små anlegg hvis utslipp ikke overstiger en terskel på 25 000 tonn CO 2 ekvivalenter per år, bør det foreligge en framgangsmåte som gjør at medlemsstatene kan utelukke slike små anlegg fra systemene for handel med utslippskvoter så lenge de nevnte tiltakene får anvendelse.
Hospitals may also be excluded if they undertake equivalent measures. 
Sykehus kan også unntas dersom de treffer tilsvarende tiltak.
This threshold offers the maximum gain, in relative terms, of reduction of administrative costs for each tonne of CO 2 equivalent excluded from the system, for reasons of administrative simplicity. 
Denne terskelen gir relativt sett de største fordelene for reduksjon av administrative kostnader for hvert tonn CO 2 ekvivalenter som utelukkes fra systemet, av grunner knyttet til administrativ enkelhet.
As a consequence of the move from five-year allocation periods, and in order to increase certainty and predictability, provisions should be laid down regarding the frequency of revision of greenhouse gas emission permits. 
Som en følge av endringen fra femårs tildelingsperioder, og for å øke sikkerhet og forutsigbarhet, bør det fastsettes bestemmelser vedrørende hyppigheten for revisjon av utslippstillatelser for klimagasser.
It is for Member States to propose measures applying to small installations which will achieve a contribution to emission reductions equivalent to those achieved by the Community scheme. 
Det er opp til medlemsstatene å foreslå tiltak som får anvendelse på små anlegg som skal utgjøre et bidrag til reduksjoner av utslipp tilsvarende de som fellesskapsordningen fører til.
Such measures could include taxation, agreements with industry and regulation. 
Slike tiltak kan omfatte skatteordninger, avtaler med industrien og regulering.
Taking into account the need to reduce unnecessary administrative burdens for smaller emitters, Member States may set up simplified procedures and measures to comply with this Directive. 
Idet det tas hensyn til behovet for å redusere unødvendige administrative byrder for mindre utslippsenheter, kan medlemsstatene fastsette forenklede framgangsmåter og tiltak for å overholde dette direktiv.
Information on the application of this Directive should be easily accessible, in particular for small and medium-sized enterprises (SMEs). 
Opplysninger om anvendelsen av dette direktiv bør være lett tilgjengelige, særlig for små og mellomstore bedrifter (SMBer).
The Community-wide quantity of allowances should decrease in a linear manner calculated from the mid-point of the period from 2008 to 2012, ensuring that the emissions trading system delivers gradual and predictable reductions of emissions over time. 
Det samlede antallet utslippskvoter i hele Fellesskapet bør gå lineært ned, beregnet fra midten av tidsrommet 2008 til 2012, idet det sikres at systemene for handel med utslippskvoter fører til gradvise og forutsigbare reduksjoner av utslipp over tid.
The annual decrease of allowances should be equal to 1,74 % of the allowances issued by Member States pursuant to Commission Decisions on Member States’ national allocation plans for the period from 2008 to 2012, so that the Community scheme contributes cost-effectively to achieving the commitment of the Community to an overall reduction in emissions of at least 20 % by 2020. 
Den årlige nedgangen i utslippskvoter bør tilsvare 1,74 % av de utslippskvoter som er utstedt av medlemsstatene i henhold til Kommisjonens vedtak om medlemsstatenes nasjonal tildelingsplaner for tidsrommet 2008 til 2012, slik at fellesskap sordningen på en kostnadseffektiv måte kan bidra til å nå Fellesskapets forpliktelse om en samlet reduksjon i utslippene på minst 20 % innen 2020.
This contribution is equivalent to a reduction of emissions in 2020 in the Community scheme of 21 % below reported 2005 levels, including the effect of the increased scope from the period from 2005 to 2007 to the period from 2008 to 2012 and the 2005 emission figures for the trading sector used for the assessment of the Bulgarian and Romanian national allocation plans for the period from 2008 to 2012, leading to an issue of a maximum of 1 720 million allowances in 2020. 
Dette bidraget tilsvarer en reduksjon av utslipp i 2020 i fellesskap sordningen på 21 % i forhold til de rapporterte 2005 nivåene, herunder virkningen av det økte virkeområdet fra tidsrommet 2005 til 2007 til tidsrommet 2008 til 2012, og utslippstallene for 2005 for kvotehandelssektoren som er benyttet for vurderingen av de bulgarske og rumenske nasjonale tildelingsplanene for tidsrommet 2008 til 2012, noe som vil føre til at det utstedes høyst 1 720 millioner utslippskvoter i 2020.
Exact quantities of emissions will be calculated once Member States have issued allowances pursuant to Commission decisions on their national allocation plans for the period from 2008 to 2012, as the approval of allocations to some installations was contingent upon their emissions having been substantiated and verified. 
Nøyaktige utslippsmengder vil bli beregnet når medlemsstatene har utstedt utslippskvoter i henhold til kommisjonsvedtak vedrørende sine nasjonale tildelingsplaner for tidsrommet 2008 til 2012, ettersom godkjenningen av tildelinger til enkelte anlegg var betinget av at deres utslipp ble begrunnet og verifisert.
Once the issue of allowances for the period from 2008 to 2012 has taken place, the Commission will publish the Community-wide quantity of allowances. 
Når utstedelsen av utslippskvoter for tidsrommet 2008 til 2012 har funnet sted, vil Kommisjonen offentliggjøre det samlede antallet utslippskvoter i Fellesskapet.
Adjustments should be made to the Community-wide quantity in relation to installations which are included in, or excluded from, the Community scheme during the period from 2008 to 2012 or from 2013 onwards. 
Det bør foretas justeringer av det samlede antallet utslippskvoter i Fellesskapet i tilknytning til anlegg som omfattes av, eller er utelukket fra, fellesskap sordningen i løpet av tidsrommet 2008 til 2012 eller fra 2013 og framover.
The additional effort to be made by the Community economy requires, inter alia, that the revised Community scheme operate with the highest possible degree of economic efficiency and on the basis of fully harmonised conditions of allocation within the Community. 
Den ekstra innsatsen som skal gjøres av fellesskap søkonomien krever blant annet at den reviderte fellesskap sordningen opererer med høyest mulig grad av økonomisk effektivitet og på grunnlag av fullt ut harmoniserte vilkår for tildeling innenfor Fellesskapet .
Auctioning should therefore be the basic principle for allocation, as it is the simplest, and generally considered to be the most economically efficient, system. 
Auksjonssalg bør derfor være det grunnleggende prinsippet for tildelingen, siden dette er det enkleste, og generelt ansett for å være det mest økonomisk effektive, systemet.
This should also eliminate windfall profits and put new entrants and economies growing faster than average on the same competitive footing as existing installations. 
Dette bør også fjerne eksepsjonelle gevinster og sette nyinntredere og økonomier som vokser raskere enn gjennomsnittet konkurransemessig på samme linj e som eksisterende anlegg.
In order to maintain the environmental and administrative efficiency of the Community scheme, avoid distortions of competition and the early depletion of the new entrants reserve, the rules on new entrants should be harmonised so as to ensure that all Member States adopt the same approach, in particular in relation to the meaning of ‘significant extensions’ of installations. 
For å opprettholde fellesskap sordningens miljømessige og administrative effektivitet, unngå konkurransevridning og tidlig utarming av reserven for nyinntredere, bør reglene for nyinntredere harmoniseres for å sikre at alle medlemsstatene vedtar den samme tilnærmingsmåten, særlig i forhold til betydningen av «betydelige utvidelser» av anlegg.
Provisions for the adoption of harmonised rules for the implementation of this Directive should therefore be included. 
Det bør derfor innføres bestemmelser for vedtakelse av harmoniserte regler for gjennomføringen av dette direktiv.
In these rules, ‘significant extension’ should, wherever appropriate, be defined as an extension by at least 10 % of the installation’s existing installed capacity or a substantial increase in the emissions of the installation linked to the increase in the installed capacity. 
I disse reglene bør «betydelig utvidelse», der dette er hensiktsmessig, defineres som en utvidelse med minst 10 % av anleggets eksisterende installerte kapasitet eller en vesentlig økning i utslippene fra anlegget knyttet til økningen i den installerte kapasiteten.
Allocation from the new entrants reserve should only take place in respect of the significant extension of the installation. 
Tildeling fra nyinntredernes reserve bør bare finne sted når det gjelder den betydelige utvidelsen av anlegget.
All Member States will need to make substantial investments to reduce the carbon intensity of their economies by 2020 and those Member States where income per capita is still significantly below the Community average and the economies of which are in the process of catching up with the richer Member States will need to make a significant effort to improve energy efficiency. 
Alle medlemsstatene vil måtte foreta vesentlige investeringer for å redusere karbonintensiteten i sine økonomier innen 2020, og de medlemsstater der inntekt per innbygger fremdeles ligger betydelig under Fellesskapets gjennomsnitt og hvis økonomier er i ferd med å ta igjen de mer velstående medlemsstatene, vil måtte gjøre betydelige anstrengelser for å forbedre sin energieffektivitet.
The objectives of eliminating distortions to intra-Community competition and of ensuring the highest degree of economic efficiency in the transformation of the Community economy towards a safe and sustainable low-carbon economy make it inappropriate to treat economic sectors differently under the Community scheme in individual Member States. 
Målene med å eliminere konkurransevridning i konkurransen innenfor Fellesskapet og å sikre størst mulig grad av økonomisk effektivitet i omdanningen av Fellesskapets økonomi mot en sikker og bærekraftig lav-karbon økonomi, gjør det uhensiktsmessig å behandle økonomiske sektorer forskjellig under fellesskap sordningen i de enkelte medlemsstatene.
It is therefore necessary to develop other mechanisms to support the efforts of those Member States with relatively lower income per capita and higher growth prospects. 
Det er derfor nødvendig å utvikle andre ordninger til støtte for medlemsstatenes innsats med relativt lavere inntekt per innbygger og høyere vekstutsikter.