natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For substances which are not authorized for use in food-producing animals, the limit of detection should be as low as possible. 
For stoffer som er forbudt brukt for slaktedyr, må påvisningsgrensen være så lav som mulig.
Practicability: 
Gjennomførbarhet
A high sample throughput capability is desirable and costs should be low. 
Det er ønskelig at metoden gjør det mulig å analysere et stort antall prøver og at kostnadene er begrenset.
As far as possible, confirmatory methods must provide unambiguous information on the chemical structure of the analyte. 
Bekreftelsesmetodene må i størst mulig grad gi entydige opplysninger om analyttens kjemiske struktur.
When more than one compound gives the same response, then the method cannot discriminate between these compounds. 
Dersom flere bestanddeler gir samme respons, kan metoden ikke skille mellom disse bestanddelene.
Methods based only on chromatographic analysis without the use of molecular spectrometric detection are not suitable for use as confirmatory methods. 
Metoder som utelukkende er basert på kromatografisk analyse og ikke omfatter påvisning ved molekylær spektrometri, egner seg ikke som verifiseringsmetoder.
If a single technique lacks sufficient specificity, the desired specificity may be achieved by analytical procedures consisting of suitable combinations of clean-up, chromatographic separation(s) and spectrometric or immunochemical detection, e.g. GC-MS, LC-MS, IAC/GC-MS, GC-IR, LC-IR, LC/IMG. 
Dersom en bestemt teknikk ikke gir tilstrekkelig spesifisitet, kan den ønskede spesifisitet oppnås ved analytiske metode med passende kombinasjoner av rensing, kromatografisk(e) separasjon(er) og spektrometrisk eller immunokjemisk påvisning, f. eks. GC-MS, LC-MS, IAC/GC-MS, GC-IR, LC-IR, LC/IMG.
In the case of repeated analysis of a reference material, the guideline ranges for the deviation of the mean experimentally determined content (after applying any correction for recovery) from the true value are as follows: 
Ved gjentatt analyse av referansestoffet skal forskjellen mellom den gjennomsnittlige verdi fastsatt ved forsøk og den sanne verdi (etter eventuell korreksjon for gjenfinning) ikke ligge utenfor følgende grenser:
In the case of repeated analysis of a reference material under reproducibility conditions, typical values for the inter-laboratory coefficient of variation (CV) calculated according to the Horwitz equation [(CV(%) = 2(5) 0,5 logC), where C is the content expressed as a power of 10] are as follows: 
Ved gjentatt analyse av referansematerialet under reproduserbarhetsvilkår er de typiske verdier for variasjonskoeffisienten (CV) mellom laboratorier, utregnet etter Horwitz' ligning [(CV(%) = 2 (1-0,5 logC) , der C er innholdet uttrykt som en potens av 10], følgende:
It is usually sufficient that the required reagents and equipment are available. 
Det er vanligvis tilstrekkelig at reagenser og nødvendig utstyr står til rådighet.
Adequate for the purpose. 
Fastsettes ut fra formålet.
Speed and cost are of lesser importance compared with screening methods. 
Hastighet og kostnader er mindre viktige enn for påvisningsmetoder.
For confirmatory methods, most aspects of practicability are of minor significance compared with the other criteria defined in this Decision. 
For bekreftelsesmetodene er de fleste gjennomførbarhetsaspektene lite viktige i forhold til de andre kriteriene fastsatt i dette vedtak.
- the mathematical formula which describes the calibration curve, 
den matematiske formelen som beskriver kalibreringskurven,
- acceptable ranges within which the parameters of the calibration curve may vary from day to day, 
de akseptable grensene som kalibreringskurvens parametrer kan variere mellom fra dag til dag,
- the working range of the calibration curve. 
kalibreringskurvens arbeidsområde.
Whenever possible, suitable internal standards and reference materials should be used for the quality control of calibration curves of confirmatory methods, and details of the variance of the variables which is valid at least for the working range of the calibration curve should be given. 
Der det er mulig skal passende interne standarder og referansestoffer benyttes til å kontrollere kvaliteten på bekreftelsesmetodenes kalibreringskurver, og det skal gis opplysninger om endringer i variablene som minst gjelder for kalibreringskurvens arbeidsområde.
For all experimental conditions which could in practice be subject to fluctuation (e.g. stability of reagents, composition of the sample, pH, temperature) any variations which could affect the analytical result should be indicated. 
For alle forsøksvilkår som i praksis kan utsettes for variasjoner (f.eks. reagensenes stabilitet, prøvens sammensetning, pH, temperatur), skal alle variasjoner som kan påvirke resultatet av analysen oppgis.
The method description shall include means of overcoming any foreseeable interference. 
I beskrivelsen av metoden skal det hvordan eventuelle problemer med hensyn til forstyrrelser kan unngås.
If necessary, alternative detection principles suited for confirmation shall be described. 
Om nødvendig beskrives andre påvisningsprinsipper for bekreftelse.
If co-chromatography is carried out, then only one peak should be obtained, the enhanced peak height (or area) being equivalent to the amount of added analyte. 
Ved ko-kromatografi skal det bare oppnås en topp, der toppens forsterkede høyde (eller område) tilsvarer mengden av tilsatt analytt.
With GC or LC, the peak width at half maximum height should be within the range 90-110 % of the original width, and the retention times should be identical within a margin of 5 %. 
Ved GC eller LC må bredden på toppen ved halvparten av maksimumshøyden være mellom 90 % og 110 % av den opprinnelige bredden, og retensjonstidene må være identiske med en margin på 5 %.
For TLC methods, the spot presumed to be due to the analyte should be intensified only; 
For TLC-metoder må flekken som skriver seg fra analytten, bare intensiveres.
a new spot should not appear, and the visual appearance should not change. 
Det må ikke vise seg noen ny flekk, og utseendet må ikke endre seg.
Relationship between permitted residue levels and analytical limits 
Forholdet mellom tillatte restkonsentrasjoner og analysegrenser
For substances which are not authorized for use in food-producing animals, the limit of detection of the analytical method must be sufficiently low that residue levels which would be expected after illegal use will be detected with at least 95 % probability. 
For stoffer som ikke tillates brukt til slaktedyr, må analysemetodens påvisningsgrense være tilstrekkelig lav til at de restmengder som kan forventes etter bruk av et ulovlig stoff, skal kunne påvises med en sannsynlighet på minst 95 %.
For substances with an established maximum residue limit, the limit of determination of the method plus three times the standard deviation which the method produces for a sample at the maximum residue limit shall not exceed the established maximum residue limit. 
For stoffer med en øvre grenseverdi for restmengder må metodens påvisningsgrense pluss tre ganger standardavviket som metoden angir for en prøve med et innhold som tilsvarer den øvre grenseverdien, ikke være større enn denne verdien.
For substances with an established maximum residue limit, the method should be validated at that limit and at one-half and twice the limit. 
For stoffer med en øvre grenseverdi for restmengder må metoden valideres for denne verdien og for halvparten og det dobbelte av denne verdien.
CRITERIA FOR THE IDENTIFICATION AND QUANTIFICATION OF RESIDUES 
KRITERIER FOR IDENTIFIKASJON OG KVANTITATIV BESTEMMELSE AV RESTMENGDER
Laboratories carrying out analyses for the final confirmation of the presence of residues of low molecular weight organic substances shall ensure that the criteria for the interpretation of results are fulfilled in accordance with the requirements of this section. 
Laboratorier som foretar analyser med sikte på en endelig bekreftelse av forekomst av organiske reststoffer med lav molekylvekt, må sørge for at kriteriene for tolking av resultatene oppfylles i samsvar med kravene i dette avsnitt.
The criteria are designed for the identification of the analyte and aim to prevent false positive results. 
Kriteriene er beregnet på identifikasjon av analytten og skal gjøre det mulig å unngå falske positive resultater.
For a positive conclusion, the analytical results have to fulfil the criteria laid down for the particular analytical method. 
For at resultatene av analysen skal anses som positive, må kriteriene for analysemetoden overholdes.
General considerations for the whole analytical method 
Generelle merknader om analysemetoden
The sample should be obtained, handled and processed in such away that there is a maximum chance of detecting the analyte, if present. 
Prøven må tas, håndteres og behandles på en slik måte at muligheten for å påvise analytten dersom den er tilstede, er størst mulig.
Information as detailed under 1.2.5 (Susceptibility to interference) should be submitted. 
Opplysningene nevnt i punkt 1.2.5. (følsomhet for forstyrrelser) må oppgis.
General criteria for the whole procedure 
Generelle kriterier for framgangsmåten
The specificity (1.1.7) and the limits of detection (1.1.10) and determination (1.1.11) of the method for the analyte in the sample material under investigation have to be known. 
Metodens spesifisitet (1.1.7), påvisningsgrenser (1.1.10) og kvantifiseringsgrenser (1.1.11) for analytten i prøven som undersøkes, må være kjent.
This information can be obtained from experimental data and/or theoretical considerations. 
Disse opplysningene kan bygge på forsøksdata og/eller teoretiske betraktninger.
For a positive result, the physical and chemical behaviour of the analyte during the analysis should be indistinguishable from those of the corresponding standard analyte in the appropriate sample material. 
For at et resultat skal anses som positivt, må analyttens fysiske og kjemiske atferd under analysen ikke være forskjellig fra standardanalyttens atferd i et passende prøvemateriale.
The positive or negative result of the analysis will hold only within the borders of specificity and limits of detection and determination of the procedure for the analyte and sample material under investigation. 
Et positivt eller negativt resultat av analysen er bare gyldig innenfor metodens grenser for spesifisitet, påvisning og bestemmelse for analytten og prøven som analyseres.
Reference or fortified material containing known amounts of analyte should prefereably be carried through the entire procedure simultaneously with each batch of test samples analysed. 
Referansemateriale eller materiale som inneholder kjente mengder av analytten, skal helst gjennomgå hele analysemetoden samtidig med hver batch av prøver som analyseres.
Alternatively, an internal standard may be added to test samples. 
En intern standardløsning kan eventuelt tilsettes i prøvene som skal analyseres.
Criteria for off-line physical and/or chemical preconcentration, purification, and separation 2.2.4.1. 
Kriterier for uavhengig fysisk og/eller kjemisk forkonsentrasjon, rensing og ekstraksjon
The analyte should be in the fraction which is typical for the corresponding standard analyte in the appropriate sample material under the same experimental conditions. 
Analytten må være i den fraksjonen som er karakteristisk for den tilsvarende standardanalytten i et passende prøvemateriale og under de samme forsøksvilkår.
Criteria for quantitative measurements 
Kriterier for kvantitative målinger
The recovery must be measured and specified for all quantitative measurements. 
Gjenfinning må måles og spesifiseres for alle kvantitative målinger.
Intra-laboratory variability in recovery should be as low as possible. 
Variasjonen i gjenfinning mellom laboratorier må være så lav som mulig.
It must be clearly stated whether or not final results have been corrected for recovery. 
Det må klart angis om de endelige resultatene er blitt korrigert for gjenfinning.
If they have, then the method used for correction must be described. 
Dersom de er blitt det, må korrigeringsmetoden oppgis.
Criteria for methods of analysis which may be used for confirmatory purposes only in combination with other methods. 
Kriterier for analysemetoder som kan brukes til bekreftelse bare sammen med andre metoder
The working range of the calibration curve has to be specified and has in general to cover a concentration range of at least one decade. 
Arbeidsområdet for kalibreringskurven må oppgis, og den må normalt dekke et konsentrasjonsområde på minst 10 desimalenheter.
A minimum of six calibration points is required, adequately distributed along the calibration curve. 
Det må være minst seks kalibreringspunkter, jevnt fordelt langs kalibreringskurven.
Adequate quality control parameters have to be in line with those of preceding assays, e.g. NSB and parameters of the calibration curve. 
De passende kvalitetskontrollparametrer må tilsvare parametrerne fra tidligere forsøk, f. eks. NSB og parametrer for kalibreringskurven.
Control samples have to be included in each assay. 
Kontrollprøveoppløsninger skal tas med i hvert forsøk.
Concentration levels: 
Konsentrasjonsnivå:
zero and at lower, middle and upper parts of the working range. 
null og den nedre, midtre og øvre del av arbeidsområdet.
Results for these have to be in line with those of previous assays. 
Resultatene for disse må være i samsvar med resultatene fra tidligere forsøk.
Criteria for the determination of an analyte by GC or LC using non-specific detection 
Kriterium for bestemmelse av en analytt ved GC eller LC med ikke-spesifikk påvisning
The analyte should elute at the retention time which is typical for the corresponding standard analyte under the same experimental conditions. 
Analytten må eluere med den retensjonstid som er karakteristisk for den tilsvarende standardanalytt under de samme forsøksvilkår.
The nearest peak maximum in the chromatogram should be separated from the designated analyte peak by at least one full width at 10 % of the maximum height. 
Det nærmeste toppmaksimum i kromatogrammet skal være atskilt fra analytt-toppen med minst en hel bredde ved 10 % av topphøyden.
For additional information, co-chromatography may be used and chromatography using at least two columns of different polarity. 
For ytterligere informasjon kan ko-kromatografi benyttes, samt kromatografi med minst to kolonner med forskjellig polaritet.
Criteria for the determination of an analyte by TLC 
Kriterier for bestemmelse av en analytt ved TLC
The Rf value(s) of the analyte should agree with the Rf value(s) typical for the standard analyte. 
Analyttens R 1 -verdi(er) skal samsvare med R 1 -verdien(e) som er karakteristiske for standardanalutten.
This requirement is fulfilled when the Rf value(s) of the analyte is (are) within ± 3 % of the Rf value(s) of the standard analyte under the same experimental conditions. 
Dette kravet er oppfylt når R 1 -verdien(e) er innenfor ± 3 % av R 1 -verdien(e) for standardanalytten under de samme forsøksvilkår.
The visual appearance of the analyte should be indistinguishable from that of the standard analyte. 
Analyttens utseende skal ikke kunne skilles fra standardanalyttens utseende.
The centre of the spot nearest to that due to the analyte should be separated from it by at least half the sum of the spot diameters. 
Sentrum av flekken som ligger nærmest den flekk som tilskrives analytten, skal være atskilt fra den med minst halvparten av summen av flekkenes diametere.
For additional information, co-chromatography and/or two-dimensional TLC may be used. 
Ko-kromatografi og/eller todimensjonal TLC kan benyttes for å oppnå ytterligere opplysninger.
Criteria for methods of analysis which may be used for confirmatory purposes 
Kriterier for analysemetoder som kan brukes til bekreftelse
Criteria for the determination of an analyte by LC/IA or LC/IMG 
Kriterier for bestemmelse av en analytt ved LC/IA eller LC/Img
For LC/IMG, the analyte peak in the IMG should be constructed from at least five LC fractions. 
For LC/Img-metoden må analytt-toppen i Img bestå av minst 5 LC-fraksjoner.
Criteria 2.2.4.1 and 2.2.4.2 must be fulfilled. 
Kriteriene i punkt 2.2.4.1 og 2.2.4.2 må oppfylles.
The source and characteristics of the antibody and other reagents should be specified. 
Det skal angis hvor antistoffer og andre reagenser stammer fra og hvilke egenskaper de har.
As the method depends on calibration curves, the information itemised under 1.2.4 (Calibration curves) must be given. 
Ettersom metoden avhenger av kalibreringskurver, må opplysningene nevnt i punkt 1.2.4 (kalibreringskurver) oppgis.
The quality requirements specified for IA (2.3.1.1 to 2.3.1.4) must be fulfilled. 
Kvalitetskravene oppgitt for IA (2.3.1.1 til 2.3.1.4.) må oppfylles.
For confirmatory purposes, if the method is not used in combination with other methods, then two different LC separations or two immunograms using antibodies with different specificities must be carried out. 
Dersom metoden ikke benyttes i kombinasjon med andre metoder, må det for bekreftelse foretas to forskjellige LC-separasjoner eller to immunogrammer med forskjellige antistoffer.
Criteria for the determination of an analyte LC-SP 
Kriterier for bestemmelse av en analytt ved LC-SP
Criteria 2.3.2.1 and 2.3.2.2 must be fulfilled. 
Kriteriene nevnt i 2.3.2.1 og 2.3.2.2 må oppfylles.
The absorption maxima in the spectrum of the analyte should be at the same wavelengths as those of the standard analyte within a margin determined by the resolution of the detection system. 
Den største absorpsjonsbølgelengden i analyttens spektrum skal være lik standardanalyttens bølgelengde, innenfor en margin som bestemmes av oppløsningen i påvisningssystemet.
For diode array detection this is typically within ± 2 nm. 
For påvisning ved diodeoppstilling ligger denne verdi vanligvis innenfor ±2 nm.
The spectrum of the analyte above 220 nm should not be visually different from the spectrum of the standard analyte for those parts of the two spectra with a relative absorbance & ge; 10 %. 
Analyttens spektrum over 220 nm skal ikke være visuelt forskjellig fra standardanalyttens spektrum for de deler av de to spektrene som har en relativ absorbans lik eller over 10 %.
This criterion is met when the same maxima are present and at no observed point is the difference between the two spectra more than 10 % of the absorbance of the standard analyte. 
Dette kriteriet er oppfylt når de samme høyeste verdier foreligger og forskjellen mellom de to spektrene ikke på noe observert punkt er større enn 10 % av standardanalyttens absorbans.
For confirmatory purposes, if the method is not used in combination with other methods, then co-chromatography in the LC step is mandatory. 
Dersom metoden ikke benyttes i kombinasjon med andre metoder, kreves det en ko-kromatografi i LC-fasen for bekreftelse.
See 1.2.5.2 for the requirements to be fulfilled by co-chromatography. 
Se punkt 1.2.5.2 for krav som må oppfylles ved ko-kromatografi.
Criteria for the determination of an analyte by TLC-SP 
Kriterier for bestemmelse av en analytt ved TLC-SP
The method must fulfil the criteria specified for TLC (2.3.3.1 to 2.3.3.3). 
Metoden må oppfylle kriteriene fastsatt for TLC (punkt 2.3.3.1 til 2.3.3.3).
The absorption maxima in the spectrum of the analyte should be at the same wavelengths as those of the standard analyte, within a margin determined by the resolution of the detection system. 
Den største absorpsjonsbølgelengden i analyttens spektrum skal være lik standardanalyttens bølgelengde, innenfor en margin som bestemmes av oppløsningen i påvisningssystemet.
The spectrum of the analyte should not be visually different from the spectrum of the standard analyte. 
Analyttens spektrum skal ikke være visuelt forskjellig fra standardanalyttens spektrum.
For confirmatory purposes, if the method is not used in combination with other methods, then co-chromatography in the TLC step is mandatory. 
Dersom metoden ikke benyttes i kombinasjon med andre metoder, kreves det en ko-kromatografi i TLC-fasen for bekreftelse.
Criteria for the determination of an analyte by GC-MS 
Kriterier for bestemmelse av en analytt ved GC-MS
GC criteria 
Kriterier for GC
An internal standard should be used if a material suitable for this purpose is available. 
Det må benyttes en intern standard dersom det finnes materiale for dette.
It should preferably be a stable isotope labelled form of the analyte or, if this is not available, a related standard with a retention time close to that of the analyte. 
Det bør helst være en analytt merket med en stabil isotop eller, dersom en slik ikke er tilgjengelig, en beslektet standard med en retensjonstid nær analyttens.
The ratio of the retention time of the analyte on GC to that of the internal standard, i.e. the relative retention time of the analyte, should be the same as that of the standard analyte in the appropriate matrix, within a margin of ± 0,5 %. 
Forholdet mellom analyttens retensjonstid ved GC og den interne standardens retensjonstid, det vil si analyttens relative retensjonstid, må være den samme som for standardanalyttens retensjonstid i en passende matrise, innenfor en margin på ± 0,5 %.
For use as a confirmatory method, if no internal standard is used, then identification of the analyte must be supported by using co-chromatography. 
Dersom metoden benyttes til bekreftelse og det ikke benyttes noen intern standard, må identifikasjon av analytten bekreftes ved ko-kromatografi.
Criteria for LRMS 
Kriterier for SMFR-metoden
For use as a screening method, at least the intensity of the most abundant diagnostic ion must be measured. 
For påvisning må minst intensiteten til det hyppigst forekommende diagnostiske ionet måles.
For use as a confirmatory method, the intensities of preferably at least four diagnostic ions should be measured. 
For bekreftelse bør intensiteten til minst fire diagnostiske ioner måles.
If the compound does not yield four diagnostic ions with the method used, then identification of the analyte should be based on the results of at least two independent GC-LRMS methods with different derivatives and/or ionization techniques, each producing two or three diagnostic ions. 
Når analytten ikke gir fire diagnostiske ioner ved metoden som benyttes, skal dens identifikasjon baseres på resultatene av minst to uavhengige GC-LRMS-metoder, basert på forskjellige derivater og/eller ioniseringsteknikker, der hver av dem gir to eller tre diagnostiske ioner.
The molecular ion should preferably be one of the diagnostic ions selected. 
Molekylær-ionet bør helst være et av de utvalgte diagnostiske ionene.
The relative abundances of all diagnostic ions monitored from the analyte should match those of the standard analyte, preferably within a margin of ± 10 % (EI mode) or ± 20 % (CI mode). 
Den relative hyppigheten til alle de diagnostiske ionene i analytten må tilsvare standardmaterialets, helst innenfor en margin på ±º10 % (EI-modus) eller ±º20 % (CI-modus).
Criteria for the identification of an analyte by IR 
Kriterier for identifikasjon av en analytt ved IR
Definition of adequate peaks 
Definisjon av egne detopper
Adequate peaks are absorption maxima in the infrared spectrum of a standard analyte, fulfilling the following requirements. 
Egnede topper er absorpsjonsmaksima i det infrarøde spekteret for en standardanalytt som oppfyller kravene nedenfor.
The absorption maximum is in the wave-number range 1 800-500 cm 1. 
Absorpsjonsmaksimumet skal ligge i bølgetallsområdet 1 800-500 cm -1 .
The intensity of the absorption is not less than: 
Absorpsjonsintensiteten skal være minst:
a specific molar absorbance of 40 with respect to zero absorbance and 20 with respect to peak base line; 
en spesifikk molar absorbans på 40 i forhold til null absorbans og på 20 i forhold til toppens basislinje, eller