natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If profit-sharing and bonus payments are not expected to be settled wholly before twelve months after the end of the annual reporting period in which the employees render the related service, those payments are other long-term employee benefits (see paragraphs 153–158). 
Dersom overskuddsdeling og bonusutbetalinger ikke forventes å bli gjort opp i sin helhet innen tolv måneder etter slutten av den årsregnskapsperioden da de ansatte utfører det tilknyttede arbeidet, er disse utbetalingene å anse som andre langsiktige ytelser til ansatte (se nr. 153-158).
Although this Standard does not require specific disclosures about short-term employee benefits, other IFRSs may require disclosures. 
Selv om denne standard ikke krever særskilte opplysninger om kortsiktige ytelser til ansatte, kan det være andre internasjonale standarder for finansiell rapportering som krever slike opplysninger.
For example, IAS 24 requires disclosures about employee benefits for key management personnel. 
IAS 24: «Opplysninger om nærstående parter» krever for eksempel at det gis opplysninger om ytelser til ansatte for nøkkelpersoner i ledelsen.
IAS 1 Presentation of Financial Statements requires disclosure of employee benefits expense. 
IAS 1: «Presentasjon av finansregnskap» krever opplysninger om kostnader ved ytelser til ansatte.
Post-employment benefits include items such as the following: 
Pensjonsytelser omfatter for eksempel poster som
An entity applies this Standard to all such arrangements whether or not they involve the establishment of a separate entity to receive contributions and to pay benefits. 
Et foretak skal anvende denne standard på alle slike ordninger, enten de innebærer at det opprettes et separat foretak som skal motta bidrag og utbetale ytelser, eller ikke.
Under defined contribution plans the entity’s legal or constructive obligation is limited to the amount that it agrees to contribute to the fund. 
Under innskuddsbaserte pensjonsordninger er foretakets juridiske eller underforståtte plikt begrenset til det beløp som foretaket avtaler å bidra med til fondet.
Thus, the amount of the post-employment benefits received by the employee is determined by the amount of contributions paid by an entity (and perhaps also the employee) to a post-employment benefit plan or to an insurance company, together with investment returns arising from the contributions. 
Derfor er størrelsen på pensjonsytelsene som de ansatte får utbetalt etter ansettelsesperioden lik størrelsen på bidragene som innbetales av foretaket (og eventuelt også av den ansatte) til en pensjonsordning eller til et forsikringsselskap, sammen med avkastningen som oppstår av disse.
In consequence, actuarial risk (that benefits will be less than expected) and investment risk (that assets invested will be insufficient to meet expected benefits) fall, in substance, on the employee. 
Følgelig faller den aktuarmessige risikoen (at ytelsene vil bli mindre enn forventet) og investeringsrisikoen (at investerte eiendeler ikke vil være tilstrekkelig til å oppfylle forventede ytelser) i realiteten på den ansatte.
Examples of cases where an entity’s obligation is not limited to the amount that it agrees to contribute to the fund are when the entity has a legal or constructive obligation through: 
Eksempler på tilfeller der et foretaks plikt ikke er begrenset til det beløpet som foretaket avtaler å bidra med til fondet, er når foretaket har en juridisk eller underforstått plikt i form av
a plan benefit formula that is not linked solely to the amount of contributions and requires the entity to provide further contributions if assets are insufficient to meet the benefits in the plan benefit formula; 
en opptjeningsformel for ordningen som ikke er knyttet bare til størrelsen på bidragene og krever at foretaket bidrar ytterligere dersom eiendeler ikke er tilstrekkelige til å oppfylle ytelsene i ordningens opptjeningsformel,
the entity’s obligation is to provide the agreed benefits to current and former employees; and 
foretakets plikt være å sørge for de avtalte ytelsene til nåværende og tidligere ansatte, og
actuarial risk (that benefits will cost more than expected) and investment risk fall, in substance, on the entity. 
den aktuarmessige risikoen (at ytelsene vil koste mer enn forventet) og investeringsrisikoen i realiteten falle på foretaket.
If actuarial or investment experience are worse than expected, the entity’s obligation may be increased. 
Dersom den aktuarmessige eller investeringsmessige utviklingen bli dårligere enn forventet, kan foretakets plikt øke.
Paragraphs 32–49 explain the distinction between defined contribution plans and defined benefit plans in the context of multi-employer plans, defined benefit plans that share risks between entities under common control, state plans and insured benefits. 
Nr. 32–49 forklarer sondringen mellom innskuddsbaserte og ytelsesbaserte pensjonsordninger i sammenheng med flerforetaksordninger, ytelsesbaserte pensjonsordninger som deler risiko mellom foretak under samme kontroll, lovregulerte pensjonsordninger og forsikrede ytelser.
If an entity participates in a multi-employer defined benefit plan, unless paragraph 34 applies, it shall: 
Dersom et foretak deltar i en ytelsesbasert flerforetaksordning, og med mindre nr. 34 kommer til anvendelse, skal foretaket
disclose the information required by paragraphs 135–148 (excluding paragraph 148(d)). 
gi de opplysningene som kreves av nr. 135–148 (unntatt nr. 148 d)).
When sufficient information is not available to use defined benefit accounting for a multi-employer defined benefit plan, an entity shall: 
Når det ikke finnes tilstrekkelig informasjon til å regnskapsføre en flerforetaksordning som en ytelsesbasert pensjonsordning, skal et foretak
account for the plan in accordance with paragraphs 51 and 52 as if it were a defined contribution plan; and 
regnskapsføre ordningen i samsvar med nr. 51 og 52 som om den var en innskuddsbasert pensjonsordning, og
disclose the information required by paragraph 148. 
gi de opplysninger som kreves av nr. 148.
One example of a multi-employer defined benefit plan is one where: 
Ett eksempel på en flerforetaksordning er en ytelsesbasert pensjonsordning der
the plan is financed on a pay-as-you-go basis: contributions are set at a level that is expected to be sufficient to pay the benefits falling due in the same period; and future benefits earned during the current period will be paid out of future contributions; and 
ordningen blir finansiert ved løpende inndekking, slik at bidrag fastsettes til et nivå som forventes å være tilstrekkelig til å betale for de ytelser som forfaller i samme periode, og slik at framtidige ytelser opptjent i løpet av inneværende periode, vil bli betalt av framtidige bidrag, og
employees’ benefits are determined by the length of their service and the participating entities have no realistic means of withdrawing from the plan without paying a contribution for the benefits earned by employees up to the date of withdrawal. 
ytelser til ansatte blir fastsatt ut fra hvor lenge de har utført arbeid, og de deltakende foretakene ikke har noen realistiske måter å trekke seg fra ordningen på uten å måtte innbetale et bidrag for de ytelsene som ansatte har opptjent fram til tidspunktet da foretaket trekker seg fra ordningen.
Such a plan creates actuarial risk for the entity: if the ultimate cost of benefits already earned at the end of the reporting period is more than expected, the entity will have either to increase its contributions or to persuade employees to accept a reduction in benefits. 
En slik ordning skaper en aktuarmessig risiko for foretaket, dvs. dersom de endelige utgiftene knyttet til ytelser som allerede er opptjent ved slutten av rapporteringsperioden, er større enn forventet, vil foretaket enten måtte øke sine bidrag eller overtale de ansatte til å godta en reduksjon av ytelsene.
Where sufficient information is available about a multi-employer defined benefit plan, an entity accounts for its proportionate share of the defined benefit obligation, plan assets and post-employment cost associated with the plan in the same way as for any other defined benefit plan. 
Der det finnes tilstrekkelig informasjon tilgjengelig om en flerforetaksordning som er en ytelsesbasert pensjonsordning, regnskapsfører et foretak sin forholdsmessige andel av den ytelsesbaserte pensjonsforpliktelsen, pensjonsmidlene og pensjonskostnadene tilknyttet ordningen på samme måte som for alle andre ytelsesbaserte pensjonsordninger.
However, an entity may not be able to identify its share of the underlying financial position and performance of the plan with sufficient reliability for accounting purposes. 
Det kan imidlertid være at et foretak ikke er i stand til å identifisere sin andel av ordningens underliggende økonomiske stilling og resultat med tilstrekkelig grad av pålitelighet for regnskapsmessige formål.
the plan exposes the participating entities to actuarial risks associated with the current and former employees of other entities, with the result that there is no consistent and reliable basis for allocating the obligation, plan assets and cost to individual entities participating in the plan; or 
pensjonsordningen utsetter de deltakende foretakene for aktuarmessig risiko tilknyttet nåværende og tidligere ansatte i andre foretak, med det resultat at det ikke er noe konsekvent og pålitelig grunnlag for å fordele forpliktelsen, pensjonsmidlene og kostnadene på de enkelte foretakene som deltar i pensjonsordningen, eller
the entity does not have access to sufficient information about the plan to satisfy the requirements of this Standard. 
foretaket ikke har tilgang til tilstrekkelig informasjon om pensjonsordningen til å tilfredsstille kravene i denne standard.
In those cases, an entity accounts for the plan as if it were a defined contribution plan and discloses the information required by paragraph 148. 
I slike tilfeller regnskapsfører et foretak pensjonsordningen som om den var en innskuddsbasert pensjonsordning, og gir dessuten den informasjonen som kreves av nr. 148.
Example illustrating paragraph 37 ( ) 
Eksempel som illustrerer nr. 37 ( )
In this Standard monetary amounts are denominated in ‘currency units (CU)’. 
I denne standard angis beløp i «valutaenheter» (VE).
A non-IAS 19 funding valuation shows a deficit of CU100 million* in the plan. 
En verdsetting av finansieringen som ikke er foretatt på grunnlag av IAS 19, viser at ordningen har et underskudd på VE 100 millioner.
The entity’s total contributions under the contract are CU8 million. 
Foretakets samlede bidrag i henhold til avtalen er VE 8 millioner.
The definitions in this Standard require an entity to classify a group administration plan as a defined contribution plan or a defined benefit plan in accordance with the terms of the plan (including any constructive obligation that goes beyond the formal terms). 
Definisjonene i denne standard krever at et foretak klassifiserer en samstyrt pensjonsordning som en innskuddsbasert eller en ytelsesbasert pensjonsordning i samsvar med vilkårene i pensjonsordningen (herunder eventuelle underforståtte plikter som går utover de formelle vilkårene).
In determining when to recognise, and how to measure, a liability relating to the wind-up of a multi-employer defined benefit plan, or the entity’s withdrawal from a multi-employer defined benefit plan, an entity shall apply IAS 37 Provisions, Contingent Liabilities and Contingent Assets . 
Når det skal avgjøres når det skal skje en innregning, og hvordan denne skal måles, av en forpliktelse knyttet til avviklingen av en flerforetaksordning som er en ytelsesbasert pensjonsordning, eller når foretaket trekker seg fra en flerforetaksordning som er en ytelsesbasert pensjonsordning, skal et foretak anvende IAS 37: «Avsetninger, betingede forpliktelser og betingede eiendeler».
Defined benefit plans that share risks between entities under common control 
Ytelsesbaserte pensjonsordninger som deler risiko mellom foretak under samme kontroll
Defined benefit plans that share risks between entities under common control, for example, a parent and its subsidiaries, are not multi-employer plans. 
Ytelsesbaserte pensjonsordninger som deler risiko mellom foretak under samme kontroll, for eksempel et morforetak og dets datterforetak, er ikke flerforetaksordninger.
An entity participating in such a plan shall obtain information about the plan as a whole measured in accordance with this Standard on the basis of assumptions that apply to the plan as a whole. 
Et foretak som deltar i en slik ordning, skal ha informasjon om ordningen i sin helhet, målt i samsvar med denne standard på grunnlag av de forutsetninger som gjelder for ordningen som helhet.
If there is a contractual agreement or stated policy for charging to individual group entities the net defined benefit cost for the plan as a whole measured in accordance with this Standard, the entity shall, in its separate or individual financial statements, recognise the net defined benefit cost so charged. 
Dersom det finnes en avtale eller et fast prinsipp om at netto ytelsesbaserte pensjonskostnader for ordningen som helhet, målt i samsvar med denne standard, skal pålegges konsernforetakene enkeltvis, skal foretaket innregne slike pålagte ytelsesbaserte netto pensjonskostnader i sitt separate eller individuelle finansregnskap.
An entity shall therefore, in its separate or individual financial statements, disclose the information required by paragraph 149. 
Et foretak skal i sitt separate eller individuelle finansregnskap derfor gi de opplysninger som kreves av nr. 149.
State plans 
Lovregulerte pensjonsordninger
An entity shall account for a state plan in the same way as for a multi-employer plan (see paragraphs 32–39). 
Et foretak skal regnskapsføre lovregulerte pensjonsordninger på samme måte som en flerforetaksordning (se nr. 32 39).
State plans are established by legislation to cover all entities (or all entities in a particular category, for example, a specific industry) and are operated by national or local government or by another body (for example, an autonomous agency created specifically for this purpose) that is not subject to control or influence by the reporting entity. 
Lovregulerte pensjonsordninger er opprettet ved lov for å omfatte alle foretak (eller alle foretak i en bestemt kategori, for eksempel i én næring), og drives av nasjonale eller lokale myndigheter eller av et annet organ (for eksempel et frittstående organ som er opprettet spesielt for dette formålet), som ikke er underlagt det rapporterende foretakets kontroll eller innflytelse.
Some plans established by an entity provide both compulsory benefits, as a substitute for benefits that would otherwise be covered under a state plan, and additional voluntary benefits. 
Noen pensjonsordninger som er opprettet av et foretak, sørger for både lovfestede ytelser som erstatning for ytelser som ellers ville være omfattet av en lovregulert pensjonsordning, og for frivillige tilleggsytelser.
Such plans are not state plans. 
Disse pensjonsordningene anses ikke som lovregulerte pensjonsordninger.
State plans are characterised as defined benefit or defined contribution, depending on the entity’s obligation under the plan. 
Lovregulerte pensjonsordninger anses enten som ytelsesbaserte eller innskuddsbaserte, avhengig av foretakets forpliktelser i henhold til ordningen.
Many state plans are funded on a pay-as-you-go basis: contributions are set at a level that is expected to be sufficient to pay the required benefits falling due in the same period; future benefits earned during the current period will be paid out of future contributions. 
Mange lovregulerte pensjonsordninger blir inndekket løpende, slik at bidrag fastsettes til et nivå som forventes å være tilstrekkelig til å betale for periodens ytelser, og slik at framtidige ytelser opptjent i løpet av inneværende periode, vil bli betalt av framtidige bidrag.
Nevertheless, in most state plans the entity has no legal or constructive obligation to pay those future benefits: its only obligation is to pay the contributions as they fall due and if the entity ceases to employ members of the state plan, it will have no obligation to pay the benefits earned by its own employees in previous years. 
Likevel har foretaket i de fleste lovregulerte pensjonsordninger ingen rettslig eller underforstått plikt til å betale disse framtidige ytelsene; foretakets eneste plikt er å betale bidragene etter hvert som de forfaller, og dersom foretaket ikke lenger sysselsetter medlemmer av den lovregulerte pensjonsordningen, vil det ikke være forpliktet til å betale for de ytelsene som foretakets ansatte har opptjent i tidligere år.
For this reason, state plans are normally defined contribution plans. 
Av denne grunn er lovregulerte pensjonsordninger vanligvis innskuddsbaserte pensjonsordninger.
However, when a state plan is a defined benefit plan an entity applies paragraphs 32–39. 
Når den lovregulerte pensjonsordningen imidlertid er en ytelsesbasert pensjonsordning, skal et foretak anvende nr. 32–39.
The entity shall treat such a plan as a defined contribution plan unless the entity will have (either directly, or indirectly through the plan) a legal or constructive obligation either: 
Foretaket skal behandle en slik pensjonsordning som en innskuddsbasert pensjonsordning, med mindre foretaket har (enten direkte, eller indirekte i henhold til ordningen) en juridisk eller underforstått plikt til enten
to pay the employee benefits directly when they fall due; or 
å utbetale ytelsene til ansatte direkte når de forfaller, eller
to pay further amounts if the insurer does not pay all future employee benefits relating to employee service in the current and prior periods. 
å utbetale ytterligere beløp dersom forsikringsgiver ikke betaler alle framtidige ytelser til ansatte som gjelder arbeid som ansatte ufører eller har utført i inneværende og tidligere perioder.
The benefits insured by an insurance policy need not have a direct or automatic relationship with the entity’s obligation for employee benefits. 
Ytelser som er forsikret gjennom en forsikringspolise, trenger ikke ha noe direkte eller automatisk forhold til foretakets plikter med hensyn til ytelser til ansatte.
Post-employment benefit plans involving insurance policies are subject to the same distinction between accounting and funding as other funded plans. 
Pensjonsordninger som omfatter forsikringspoliser, er underlagt den samme sondringen mellom regnskapsføring og finansiering som andre fondsfinansierte pensjonsordninger.
recognises other insurance policies as reimbursement rights (if the policies satisfy the criterion in paragraph 116). 
innregner andre forsikringspoliser som refusjonsrettigheter (dersom polisene oppfyller kriteriet i nr. 116).
POST-EMPLOYMENT BENEFITS: DEFINED CONTRIBUTION PLANS 
PENSJONSYTELSER: INNSKUDDSBASERTE PENSJONSORDNINGER
Accounting for defined contribution plans is straightforward because the reporting entity’s obligation for each period is determined by the amounts to be contributed for that period. 
Regnskapsføring av innskuddsbaserte pensjonsordninger er ukomplisert fordi det rapporterende foretakets forpliktelse i hver enkelt periode bestemmes av beløpene som foretaket skal bidra med i denne perioden.
Moreover, the obligations are measured on an undiscounted basis, except where they are not expected to be settled wholly before twelve months after the end of the annual reporting period in which the employees render the related service. 
Videre måles forpliktelsene på udiskontert grunnlag, bortsett fra tilfeller der de i sin helhet ikke forventes å gjøres opp innen tolv måneder etter avslutning av den årsregnskapsperioden da de ansatte utfører det tilknyttede arbeidet.
When an employee has rendered service to an entity during a period, the entity shall recognise the contribution payable to a defined contribution plan in exchange for that service: 
Når en ansatt har utført arbeid for et foretak i løpet av en regnskapsperiode, skal foretaket innregne bidraget som skal betales til en innskuddsbasert pensjonsordning som motytelse for arbeidet
If the contribution already paid exceeds the contribution due for service before the end of the reporting period, an entity shall recognise that excess as an asset (prepaid expense) to the extent that the prepayment will lead to, for example, a reduction in future payments or a cash refund. 
Dersom bidraget som allerede er betalt, overstiger det skyldige bidraget for arbeidet før slutten av rapporteringsperioden, skal et foretak innregne det overskytende som eiendel (førtidig betalt kostnad) i den utstrekning den førtidige betalingen for eksempel vil føre til en reduksjon i framtidige betalinger eller en kontantrefusjon, og
as an expense, unless another IFRS requires or permits the inclusion of the contribution in the cost of an asset (see, for example, IAS 2 and IAS 16). 
som kostnad, med mindre en annen internasjonal standard for finansiell rapportering krever eller tillater at bidraget inkluderes i anskaffelseskost for en eiendel (se for eksempel IAS 2: «Beholdninger» og IAS 16: «Eiendom, anlegg og utstyr»).
When contributions to a defined contribution plan are not expected to be settled wholly before twelve months after the end of the annual reporting period in which the employees render the related service, they shall be discounted using the discount rate specified in paragraph 83. 
Når bidragene til en innskuddsbasert pensjonsordning ikke forventes å gjøres opp i sin helhet innen tolv måneder etter avslutning av den årsregnskapsperioden da de ansatte utfører det tilknyttede arbeidet, skal bidragene diskonteres med en diskonteringsrente som angitt i nr. 83.
Moreover, the obligations are measured on a discounted basis because they may be settled many years after the employees render the related service. 
Videre måles forpliktelsene på diskontert grunnlag, fordi de kan bli gjort opp mange år etter at de ansatte utfører det tilknyttede arbeidet.
The payment of funded benefits when they fall due depends not only on the financial position and the investment performance of the fund but also on an entity’s ability, and willingness, to make good any shortfall in the fund’s assets. 
Framtidige utbetalinger av fondsbaserte ytelser avhenger ikke bare av fondets finansielle stilling og investeringsresultat, men også av foretakets evne og vilje til å dekke eventuell underdekning i fondets eiendeler.
determining the deficit or surplus. 
fastsetter overskuddet eller underskuddet.
This involves: 
Dette innebærer at
using an actuarial technique, the projected unit credit method, to make a reliable estimate of the ultimate cost to the entity of the benefit that employees have earned in return for their service in the current and prior periods (see paragraphs 67–69). 
foretaket benytter en aktuarmessig teknikk, «påløpte ytelsers metode», til å foreta et pålitelig estimat av foretakets endelige utgifter til den ytelsen som ansatte har opptjent som motytelse for deres arbeid i inneværende og tidligere perioder (se nr. 67–69).
This requires an entity to determine how much benefit is attributable to the current and prior periods (see paragraphs 70–74) and to make estimates (actuarial assumptions) about demographic variables (such as employee turnover and mortality) and financial variables (such as future increases in salaries and medical costs) that will affect the cost of the benefit (see paragraphs 75–98). 
Dette krever at foretaket fastsetter hvor stor del av ytelsene som kan henføres inneværende og tidligere perioder (se nr. 70-74) og foretar estimater (aktuarmessige forutsetninger) om demografiske variabler (for eksempel personalutskiftinger og dødelighet) og økonomiske variabler (for eksempel framtidige økninger i lønn og legehjelpsutgifter) som vil ha betydning for utgiften ved ytelsene (se nr. 75-98),
discounting that benefit in order to determine the present value of the defined benefit obligation and the current service cost (see paragraphs 67–69 and 83–86). 
foretaket diskonterer denne ytelsen for å fastsette nåverdien av den ytelsesbaserte pensjonsforpliktelsen og inneværende periodes pensjonsopptjening (se nr. 67–69 og 83–86),