natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rentals for furnished dwellings may also be used if scaled down so as to exclude payment for the use of the furniture. 
Leie for møblerte boliger kan også brukes dersom de nedsettes med et beløp tilsvarende betalingen for bruken av møblene.
In countries where the privately rented sector is small, exceptionally, duly increased public rentals may be used to enlarge the basis for imputed rentals. 
I stater med et lite privat leiemarked kan leie i offentlig sektor økt med et passende beløp unntaksvis brukes for å utvide grunnlaget for beregnet leie.
In exceptional and duly justified cases, Member States may apply other objective methods, such as the user-cost method. 
Unntaksvis og i behørig begrunnede tilfeller kan medlemsstatene bruke andre objektive metoder, for eksempel brukerkostmetoden.
No justification shall be required for use of the user-cost method in compiling the output of owner-occupied dwellings, provided that both of the following conditions are met: 
Det er ingen krav om å begrunne bruk av brukerkostmetoden til utarbeiding av produksjon av egne boliger, forutsatt at følgende vilkår er oppfylt:
privately rented dwellings must represent less than 10 % of the dwelling stock; and 
utleide boliger i privat sektor må utgjøre høyst 10 % av boligmassen, og
the disparity between private and other paid rentals must exceed a factor of three. 
forskjellen mellom leier som betales i privat sektor og andre leier, må være større enn en faktor på tre.
Within three years of the date of adoption of this Regulation the GNI Committee shall review the functioning of the user-cost method. 
Innen tre år etter at denne forordning er vedtatt, skal BNI-komiteen gjennomgå brukerkostmetodens virkemåte.
Member States using a base year approach shall extrapolate a given base year figure using appropriate quantity, price and quality indicators. 
Medlemsstater som bruker en framgangsmåte med basisår, skal ekstrapolere tallet for et gitt basisår ved hjelp av relevante indikatorer for mengde, pris og kvalitet.
The further and more detailed principles for the estimation of output, intermediate consumption and transactions with the rest of the world, in the context of dwelling services, shall be as contained in the Annex. 
Ytterligere og nærmere prinsipper for beregning av produksjon, produktinnsats og transaksjoner med utlandet når det gjelder boligtjenester, finnes i vedlegget.
the role of social partners in ensuring all aspects of continuing vocational training in the workplace; 
partene i arbeidslivets rolle med hensyn til å ivareta alle sider ved yrkesrettet etter- og videreutdanning,
For the purpose of Regulation (EC, Euratom) No 1287/2003, the following points aim to clarify the principles for the estimation of output, intermediate consumption and transactions with the rest of the world, regarding dwelling services. 
Ved gjennomføringen av forordning (EF, Euratom) nr. 1287/2003 skal følgende bidra til å klargjøre prinsippene for beregning av produksjon, produktinnsats og transaksjoner med utlandet når det gjelder boligtjenester.
OUTPUT OF DWELLING SERVICES 
PRODUKSJON AV BOLIGTJENESTER
Basic methods 
Grunnleggende metoder
In national accounts, by convention, the output of dwelling services comprises not only the services produced by rented dwellings but also those provided by owner-occupied dwellings. 
I nasjonalregnskaper er det enighet om at produksjonen av boligtjenester ikke omfatter bare tjenester i forbindelse med leide boliger, men også tjenester i forbindelse med egne boliger.
With regard to the valuation of output of dwelling services, the European System of National and Regional Accounts (ESA95) stipulates in paragraph 3.64, that 
Med hensyn til verdsetting av produksjon av boligtjenester er det fastsatt i det europeiske nasjonal- og regionalregnskapssystem (ENS 95) punkt 3.64 at
«the output of services of owner-occupied dwellings should be valued at the estimated value of rental( ) that a tenant would pay for the same accommodation, taking into account factors such as location, neighbourhood amenities, etc. as well as the size and quality of the dwelling itself». 
«produksjon av boligtjenester av eier av egen bolig bør verdsettes til den anslåtte verdien av den leien( ) som en leietaker ville ha betalt for samme bolig, idet det tas hensyn til faktorer som beliggenhet, infrastruktur i nabolaget osv., i tillegg til størrelsen og kvaliteten på selve boligen».
For consistency with ESA95 the term «rental» is used throughout this text. 
Gjelder ikke denne språkversjon.
In principle, several methods are available for estimating the value of services produced by owner-occupied dwellings: 
I prinsippet kan flere metoder brukes for å beregne verdien av tjenester som produseres gjennom egne boliger:
the stratification method based on actual rentals, which combines information on the housing stock, broken down by various strata, with information on actual rentals paid in each stratum, 
stratifiseringsmetoden basert på faktisk leie, som kombinerer opplysninger om boligmassen oppdelt i forskjellige strata, med opplysninger om faktisk leie som betales i hvert stratum,
the user-cost method, where separate estimates are made of intermediate consumption, consumption of fixed capital, other taxes less subsidies on production and net operating surplus. 
brukerkostmetoden, der det gjøres særskilte beregninger av produktinnsats, kapitalslit, næringsskatter minus næringssubsidier samt netto driftsresultat.
The output of dwelling services is the sum of these components, 
Produksjonen av boligtjenester er summen av disse delene,
the self-assessment method, where owner-occupiers are asked to estimate a potential rental for their property, 
egenvurderingsmetoden, der eieren av egen bolig anmodes om å anslå en mulig leie for boligen,
administrative assessment methods, where a potential rental is determined by third parties, e.g. by government for fiscal purposes. 
metoder med administrativ vurdering, der en mulig leie fastsettes av tredjemann, for eksempel av staten for skatte- og avgiftsformål.
The stratification method based on actual rentals is the preferred method. 
Stratifiseringsmetoden basert på faktisk leie er den foretrukne metoden.
This method can also be used for estimating the value of all actual rentals from a sample of actual rentals and for estimating the value of dwelling services from dwellings let at a zero or low rental (see section 1.4.1 for detail). 
Metoden kan også brukes til å beregne verdien av alle faktiske leier fra et utvalg av faktiske leier, og til å beregne verdien av boligtjenester for boliger som leies ut gratis eller til en lav leie (se avsnitt 1.4.1 for nærmere opplysninger).
The user-cost method should be applied only under certain conditions and only for those strata of the housing stock where actual rentals are missing or statistically unreliable. 
Brukerkostmetoden bør brukes bare under visse forhold og bare for de strata av boligmassen der opplysninger om faktisk leie mangler eller er statistisk upålitelige.
The self-assessment method should not be used due to a largely subjective influence on the estimate which leads to substantial uncertainties in the results. 
Egenvurderingsmetoden bør ikke brukes fordi den har en svært subjektiv virkning på beregningen og kan skape betydelig usikkerhet om resultatene.
Administrative assessment methods, especially when related to taxation, may produce biased results. 
Metoder med administrativ vurdering kan gi skjeve resultater, særlig i forbindelse med skatt.
However, sometimes results from objective assessment methods may be available for some strata. 
Noen ganger kan det imidlertid for visse strata foreligge resultater fra objektive vurderingsmetoder.
It is acceptable to use the results when the objectivity of the method and the comparability of the results can be demonstrated. 
Disse resultatene kan brukes dersom det kan påvises at metoden er objektiv og at resultatene er sammenlignbare.
The stratification method uses information about actual rentals from rented dwellings to obtain an estimate of the rental value of the stock of dwellings. 
I stratifiseringsmetoden brukes opplysninger om faktisk leie for leide boliger til å beregne leieverdien for den samlede boligmassen.
This may be interpreted as a grossing-up procedure based on a price times quantity approach. 
Dette kan tolkes som ekstrapolering basert på en metode der pris ganges med mengde.
A stratification of the housing stock is required to obtain a reliable estimate and to include relative price differences properly. 
Boligmassen må stratifiseres for å oppnå en pålitelig beregning og ta hensyn til relative prisforskjeller på en riktig måte.
Subsequently, the average actual rental per stratum is applied to all dwellings in that particular stratum. 
Deretter anvendes gjennomsnittlig faktisk leie for hvert stratum på alle boliger i gjeldende stratum.
If the available information is derived from sample surveys, this grossing-up relates to both a part of the rented and all owner-occupied dwellings. 
Dersom de tilgjengelige opplysningene stammer fra utvalgsundersøkelser, gjelder ekstrapoleringen både en del av de leide boligene og alle egne boliger.
The detailed procedure to determine a rental per stratum is usually carried out for a base year and is then extrapolated to the current years. 
Den detaljerte framgangsmåten for å fastsette en leie for hvert stratum gjennomføres vanligvis for et basisår og ekstrapoleres deretter til inneværende år.
The rental to be applied to owner-occupied dwellings in the stratification method is defined as the private market rental due for the right to use an unfurnished dwelling. 
Leien som i henhold til stratifiseringsmetoden skal anvendes på egne boliger, defineres som leien som betales på det private marked for retten til å bruke en umøblert bolig.
The rentals for unfurnished dwellings from all private market contracts should be used to determine imputed rentals. 
Leie for umøblerte boliger fra alle avtaler på det private marked bør brukes for å fastsette beregnet leie.
Private market rentals that are at a low level due to government regulation should be included. 
Leie på det private marked som ligger på et lavt nivå på grunn av offentlig regulering, bør også inngå i beregningen.
If the information source is the tenant, it may be necessary to correct the observed rental by adding any specific rental allowance, which is paid directly to the landlord. 
Dersom leietakeren har gitt opplysningene, kan det være nødvendig å korrigere den observerte leien ved å legge til eventuelle boligtilskudd som betales direkte til utleier.
If the sample size for the observed rentals as defined above is not large enough, also observed rentals for furnished dwellings may be used for imputation purposes, provided they are adjusted for the furniture element. 
Dersom utvalget for de observerte leiene som beskrevet ovenfor, ikke er stort nok, kan også observerte leier for møblerte boliger brukes for beregningsformål, forutsatt at den justeres for møbeldelen.
Exceptionally, also increased rentals for public-owned dwellings may be used. 
Unntaksvis kan også økt leie for offentlig eide boliger brukes.
Low rentals for dwellings let to relatives or to employees should not be used (see sections 1.2.3 and 1.4.1 for details). 
Lav leie for boliger utleid til slektninger eller lønnstakere bør ikke brukes (se avsnitt 1.2.3 og 1.4.1 for nærmere opplysninger).
The stratification method may be used also for grossing up to all rented dwellings. 
Stratifiseringsmetoden kan også brukes til ekstrapolering av alle leide boliger.
For example, scaled-down rentals for furnished dwellings or increased public rentals may not be appropriate for the respective actually rented dwellings. 
For eksempel kan nedsatt leie for møblerte boliger eller økt leie for offentlig eide boliger være uegnet for de tilsvarende faktisk utleide boligene.
Separate strata for actually rented furnished or social dwellings combined with appropriate average rentals can overcome this problem. 
Problemet kan løses ved å kombinere særskilte strata for faktisk utleide leide møblerte boliger eller boliger med bostøtte med relevante gjennomsnittsleier.
In principle, the rental should exclude charges for heating, water, electricity etc. 
I prinsippet bør leien ikke omfatte utgifter til oppvarming, vann, strøm osv.
Where the data sources do not allow this, coherence between the rentals and intermediate consumption must be ensured (see section 2 for details). 
Gir datakildene ingen mulighet for det, skal det være samsvar mellom leiene og produktinnsatsen (se avsnitt 2 for nærmere opplysninger).
Where for certain strata of owner-occupied dwellings a representative actual rental is missing, this can be overcome in most cases by applying extrapolation or regression techniques. 
Mangler det for visse strata av egne boliger opplysninger om en representativ faktisk leie, kan dette i de fleste tilfeller løses ved ekstrapolering eller regresjon.
An alternative to the standard stratification method which relies on extrapolating average rentals per stratum is the use of hedonic regression methods. 
Et alternativ til den vanlige stratifiseringsmetoden som bygger på ekstrapolering av gjennomsnittsleier i hvert stratum, er metoder for hedonisk regresjon.
Briefly, such methods use the sample data for rented dwellings to determine a price of each dwelling characteristic (size, location, presence of a balcony, etc.). 
I korthet går slike metoder ut på å bruke utvalgsopplysningene for leide boliger til å fastsette en pris for hver enkelt boligegenskap (størrelse, beliggenhet, balkong osv.).
Output is obtained by multiplying each characteristic of (a representative sample of) the dwelling stock with the hedonic price of this characteristic. 
Produksjonen beregnes ved å gange hver egenskap ved (et representativt utvalg av) boligmassen med den hedoniske prisen for gjeldende egenskap.
Regression methods permit an enlarged number of variables to be taken into account and can be particularly effective when for some strata observed rentals are missing. 
Regresjonsmetoder gjør det mulig å ta hensyn til et større antall variabler og kan være svært effektive dersom det mangler observerte leier for enkelte strata.
Obviously this does not solve the problem in the extreme case of all dwellings being owner-occupied or in the absence of a developed rental market. 
Det løser naturligvis ikke problemet i ekstreme tilfeller når alle boliger er egne boliger eller når det ikke finnes et utviklet leiemarked.
As an objective assessment for such cases the user-cost method should be applied. 
For en objektiv vurdering av slike tilfeller bør brukerkostmetoden brukes.
The user-cost method should only be applied to owner-occupied dwellings. 
Brukerkostmetoden bør brukes bare på egne boliger.
Details of the user-cost method 
Nærmere opplysninger om brukerkostmetoden
The user-cost method should only be applied when the stratification method based on actual rentals cannot be used because the rental market is unrepresentative. 
Brukerkostmetoden bør brukes bare når stratifiseringsmetoden basert på faktisk leie ikke kan brukes fordi leiemarkedet ikke er representativt.
By convention, this is considered to be the case when the two following conditions are met simultaneously: 
Ifølge sedvane anses dette å være tilfellet når følgende to vilkår er oppfylt:
(1) the number of privately rented dwellings represents less than 10 % of the total number of dwellings and (2) the disparity between private and other paid rentals exceeds a factor of three. 
(1) Antall utleide boliger i privat sektor utgjør høyst 10 % av det samlede antall boliger, og (2) forskjellen mellom leier som betales i privat sektor, og andre leier, er større enn en faktor på tre.
Even when both conditions apply, a country may still choose to use the stratification method provided that the results are of sufficient quality. 
Selv om begge vilkårene er oppfylt, kan en stat likevel velge å bruke stratifiseringsmetoden, forutsatt at resultatene er av god nok kvalitet.
When one or both of the conditions are not met, the stratification method should be used unless it can be demonstrated that the user-cost method produces more comparable results. 
Dersom bare ett eller ingen av vilkårene er oppfylt, bør stratifiseringsmetoden brukes, med mindre det kan påvises at brukerkostmetoden gir mer sammenlignbare resultater.
Under the user-cost method, the output of dwelling services is the sum of intermediate consumption, consumption of fixed capital (CFC), other taxes less subsidies on production and net operating surplus (NOS). 
Etter brukerkostmetoden er produksjonen av boligtjenester lik summen av produktinnsats, kapitalslit, næringsskatter minus næringssubsidier samt netto driftsresultat.
For owner-occupied dwellings, no labour input is recorded for work done by the owners( ). 
For egne boliger registreres det ingen arbeidskraftinnsats for arbeid som utføres av eiere( ).
It is conceptually possible that owner-occupiers, individually or collectively, employ housekeepers without involving other statistical units such as housing corporations or management service companies. 
I teorien kan eiere av egen bolig hver for seg eller i fellesskap ha hushjelp uten å involvere andre statistiske enheter som boligselskaper eller tjenesteforetak.
Where this situation occurs, output according to the user-cost method should include an allowance for compensation of employees. 
I slike tilfeller bør det etter brukerkostmetoden inngå et tillegg i produksjonen for avlønning av ansatte.
Experience suggests that CFC and NOS are the two largest items, each representing 30 to 40 % of output. 
Erfaring viser at kapitalslit og netto driftsresultat er de to største postene, som hver og en utgjør 30 40 % av produksjonen.
CFC should be calculated based on a perpetual inventory model (PIM) or other approved methods. 
Kapitalslit bør utregnes etter årgangsmetoden (PIM) eller andre godkjente metoder.
A separate estimate for the owner-occupied residential buildings should be available. 
Det bør foreligge en særskilt beregning for egne boliger.
The net operating surplus should be measured by applying a constant real annual rate of return of 2,5 % to the net value of the stock of owner-occupied dwellings at current prices (replacement costs). 
Netto driftsresultat bør måles gjennom en fast årlig realavkastning på 2,5 % av nettoverdien av boligmassen av egne boliger i løpende priser (gjenanskaffelseskost).
The real rate of return of 2,5 % is applied to the value of the stock at current prices since the increase in current value of dwellings is already taken account of in the PIM. 
Realavkastningen på 2,5 % anvendes på verdien av boligmassen i løpende priser ettersom det allerede er tatt hensyn til stigningen i boligenes løpende pris i forbindelse med PIM-metoden.
The same rate of return should be applied to the value of the land at current prices on which the owner-occupied dwellings are located. 
Samme avkastning bør anvendes på verdien av grunnen de egne boligene ligger på.
The value of land at current prices may be difficult to observe annually. 
Verdien av grunn i løpende priser kan være vanskelig å beregne årlig.
Ratios of land value to the value of buildings in different strata may be derived from an analysis of the composition of the costs of new houses and associated land. 
Forholdet mellom grunnens verdi og bygningenes verdi i ulike strata kan beregnes på grunnlag av en analyse av sammensetningen av kostnadene for nye hus og tilhørende grunn.
The GNI Committee should review the above detail on the user-cost method based on the experience in Member States within three years of the date of adoption of this Commission Regulation. 
BNI-komiteen bør gjennomgå ovennevnte opplysninger om brukerkostmetoden på grunnlag av medlemsstatenes erfaringer innen tre år etter at denne kommisjonsforordningen ble vedtatt.
To compile the output of dwelling services Member States shall apply the stratification method based on actual rentals, either by direct extrapolation or by means of econometric regression. 
For å utarbeide produksjonen av boligtjenester skal medlemsstatene bruke stratifiseringsmetoden basert på faktisk leie, enten gjennom direkte ekstrapolering eller økonometrisk regresjon.
In respect of owner-occupied dwellings, this implies the use of actual rentals for similar rented dwellings. 
Når det gjelder egne boliger, brukes faktisk leie for tilsvarende leide boliger.
In the justified and exceptional case where actual rentals are missing or statistically unreliable, other objective methods, like the user-cost method, may be employed. 
I begrunnede tilfeller og unntaksvis, når opplysninger om faktisk leie mangler eller er statistisk upålitelige, kan andre objektive metoder brukes, f.eks. brukerkostmetoden.
No additional justification is required for compiling the output of owner-occupied dwellings with the user-cost method provided that two conditions are met simultaneously: 
Ingen ytterligere begrunnelse kreves for å utarbeide produksjonen av egne boliger etter brukerkostmetoden, forutsatt at følgende to vilkår er oppfylt:
privately rented dwellings represent less than 10 % of the dwelling stock and the disparity between private and other paid rentals exceeds a factor of three. 
Antall utleide boliger i privat sektor utgjør høyst 10 % av boligmassen, og forskjellen mellom leier som betales i privat sektor og andre leier, er større enn en faktor på tre.
Stratification of the housing stock 
Stratifisering av boligmassen
Factors affecting the rental level 
Faktorer som påvirker leienivået
A first set of variables determining the level of rentals concern the characteristics of the dwelling and the building. 
Den første gruppen av variabler som påvirker leienivået, er boligens og bygningens egenskaper.
To start with, the size of a dwelling will be important, both in terms to the area and the number of rooms. 
For det første er boligens størrelse viktig, både når det gjelder areal og antall rom.
The bigger the dwelling, the higher will be the rental. 
Jo større bolig, jo høyere leie.
At the same time, the rental per square metre tends to fall with the size of a dwelling. 
Samtidig har leien per kvadratmeter en tendens til å synke jo større boligen er.
However, for some categories of dwellings (e.g. flats in capital cities) there may be a U-shaped relation between the price per square metre and the size of the dwelling. 
For visse boligtyper (for eksempel hovedstadsleiligheter) kan imidlertid forholdet mellom pris per kvadratmeter og boligens størrelse beskrives med en U-formet kurve.
Another important factor will concern the amenities of a dwelling. 
En annen viktig faktor er utstyret i boligen.
These may cover variables like the existence of a bathroom, a balcony/terrace, special flooring or wall covering, an open fire, central heating, air-conditioning, special glazing and other noise or thermal insulation measures; the layout of the dwelling is also relevant. 
Det kan gjelde variabler som bad, balkong/terrasse, særskilt gulvbelegg eller veggkledning, peis, sentralvarme, klimaanlegg, spesialglass i vinduer og andre lyd- eller varmeisolerende tiltak, samt boligens planløsning.
With regard to the building, certain facilities may have an influence like a garage, a lift, a swimming-pool, a (roof-) garden or the position of a dwelling within the building. 
Med hensyn til bygningen kan visse forhold være av betydning, f.eks. om det finnes garasje, heis, svømmebasseng, takterrasse eller hage, eller boligens plassering i bygningen.
The type of the building (detached, semi-detached house, flat), the architecture, the age, or the number of dwellings in a building may also affect the rental. 
Bygningstype (frittstående, rekkehus, leilighet), arkitektur, alder og antall boliger i bygningen kan også påvirke leien.
A second set of variables relate to environmental characteristics. 
Den andre gruppen med variabler gjelder omgivelsene.
A well-known factor is the rental difference between a comparable dwelling in a city and a remote location. 
Det er velkjent at leien vil variere mellom en bolig i en by og en tilsvarende, mer avsidesliggende bolig.