natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The operators may determine quantities of inherent CO 2 transferred out of the installation both at the transferring and at the receiving installation. 
Den driftsansvarlige kan bestemme mengdene av iboende CO 2 som overføres fra anlegget, både ved overføringsanlegget og mottaksanlegget.
In that case, the quantities of respectively transferred and received inherent CO 2 shall be identical. 
I så fall skal mengdene av henholdsvis overført og mottatt iboende CO 2 være identiske.
Where the quantities of transferred and received inherent CO 2 are not identical, the arithmetic average of both measured values shall be used in both the transferring and receiving installations’ emission reports, where the deviation between the values can be explained by the uncertainty of the measurement systems. 
Dersom mengdene av overført eller mottatt iboende CO 2 ikke er identiske, skal det aritmetiske gjennomsnittet av begge de målte verdiene brukes i både overføringsanleggets og mottaksanleggets utslippsrapporter, dersom avviket mellom verdiene kan forklares med målesystemenes usikkerhet.
In such case, the emission report shall refer to the alignment of that value. 
Dersom dette er tilfelle, skal utslippsrapporten vise til tilpasningen av denne verdien.
Where the deviation between the values cannot be explained by the approved uncertainty range of the measurement systems, the operators of the transferring and receiving installations shall align the values by applying conservative adjustments approved by the competent authority. 
Dersom avviket mellom verdiene ikke kan forklares ut fra den godkjente usikkerhetsmarginen i målesystemene, skal de driftsansvarlige for overføringsanleggene og mottaksanleggene justere verdiene ved å anvende forsiktige justeringer som er godkjent av vedkommende myndighet.
The operator shall subtract from the emissions of the installation any amount of CO 2 originating from fossil carbon in activities covered by Annex I to Directive 2003/87/EC, which is not emitted from the installation, but transferred out of the installation to any of the following: 
Den driftsansvarlige skal fra anleggets utslipp trekke fra alle mengder av CO 2 som stammer fra fossilt karbon i virksomheter som omfattes av vedlegg I til direktiv 2003/87/EF, som ikke slippes ut fra anlegget, men som overføres fra anlegget til et av følgende:
a) a capture installation for the purpose of transport and long-term geological storage in a storage site permitted under Directive 2009/31/EC; 
a) et fangstanlegg for transport og langsiktig geologisk lagring på et lagringssted som er godkjent i henhold til direktiv 2009/31/EF,
b) a transport network with the purpose of long-term geological storage in a storage site permitted under Directive 2009/31/EC; 
b) et transportnett for langsiktig geologisk lagring på et lagringssted som er godkjent i henhold til direktiv 2009/31/EF,
c) a storage site permitted under Directive 2009/31/EC for the purpose of long-term geological storage. 
c) et lagringssted som er godkjent i henhold til direktiv 2009/31/EF for langsiktig geologisk lagring.
For any other transfer of CO 2 out of the installation, no subtraction of CO 2 from the installation’s emissions shall be allowed. 
For all annen overføring av CO 2 fra anlegget skal det ikke trekkes fra CO 2 fra anleggets utslipp.
The operator of the installation out of which the CO 2 transferred shall provide in its annual emission report the receiving installation’s installation identification code recognised in accordance with Commission Regulation (EU) No 1193/2011 of 18 November 2011 establishing a Union Registry for the trading period commencing on 1 January 2013, and subsequent trading periods, of the Union emissions trading scheme pursuant to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council and Decision No 280/2004/EC of the European Parliament and of the Council and amending Regulations (EC) No 2216/2004 and (EU) No 920/2010( ). 
Den driftsansvarlige for anlegget som CO 2 overføres fra, skal i sin årlige utslippsrapport angi mottaksanleggets anleggskode som er anerkjent i samsvar med kommisjonsforordning (EU) nr. 1193/2011 av 18. november 2011 om opprettelse av et unionsregister for den handelsperioden i unionsordningen for handel med utslippskvoter som begynner 1. januar 2013, og etterfølgende handelsperioder, i samsvar med europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/87/EF og europaparlaments- og rådsvedtak nr. 280/2004/EF, og om endring av kommisjonsforordning (EF) nr. 2216/2004 og (EU) nr. 920/2010( ).
( ) OJ L 315, 29.11.2011, p. 1. 
( ) EUT L 315 av 29.11.2011, s. 1.
The first subparagraph shall also apply to the receiving installation with respect to the transferring installation’s installation identification code. 
Første ledd får også anvendelse på mottaksanlegget med hensyn til overføringsanleggets anleggskode.
For the determination of the quantity of CO 2 transferred from one installation to another, the operator shall apply a measurement-based methodology including in accordance with Articles 43, 44 and 45. 
For å bestemme mengden av CO 2 som er overført fra ett anlegg til et annet, skal den driftsansvarlige anvende en målingsbasert metode, herunder i samsvar med artikkel 43, 44 og 45.
The emission source shall correspond to the measurement point and the emissions shall be expressed as the quantity of CO 2 transferred. 
Utslippskilden skal være i samsvar med målingspunktet, og utslippene skal uttrykkes som mengden av overført CO 2 .
For determining the quantity of CO 2 transferred from one installation to another, the operator shall apply tier 4 as defined in section 1 of Annex VIII. 
For å bestemme mengden av CO 2 som er overført fra ett anlegg til et annet, skal den driftsansvarlige anvende nivå 4 i avsnitt 1 i vedlegg VIII.
However, the operator may apply the next lower tier provided that it establishes that applying tier 4 as defined in section 1 of Annex VIII is technically not feasible or incurs unreasonable costs. 
Den driftsansvarlige kan imidlertid anvende det neste, lavere nivået, forutsatt at vedkommende kan dokumentere at anvendelsen av nivå 4 som definert i avsnitt 1 i vedlegg VIII, ikke er teknisk mulig eller vil føre til urimelig høye kostnader.
The operators may determine quantities of CO 2 transferred out of the installation both at the transferring and at the receiving installation. 
De driftsansvarlige kan bestemme mengdene av CO 2 som overføres fra anlegget, både ved overføringsanlegget og mottaksanlegget.
In that case, Article 48(3) shall apply. 
I dette tilfellet får artikkel 48 nr. 3 anvendelse.
MONITORING OF EMISSIONS AND TONNE-KILOMETRE DATA FROM AVIATION 
OVERVÅKING AV UTSLIPP OG TONNKILOMETERDATA FRA LUFTFARTEN
Each aircraft operator shall monitor and report emissions from aviation activities for all flights included in Annex I to Directive 2003/87/EC that are performed by that aircraft operator during the reporting period and for which the aircraft operator is responsible. 
Hver luftfartøyoperatør skal overvåke og rapportere utslipp fra luftfartsvirksomhet for alle flyginger som omfattes av vedlegg I til direktiv 2003/87/EF, og som utføres av denne luftfartøyoperatøren i løpet av rapporteringsperioden, og som luftfartøyoperatøren er ansvarlig for.
To that end, the aircraft operator shall attribute all flights to the calendar year according to the time of departure measured in Coordinated Universal Time. 
For å oppnå dette skal luftfartøyoperatøren henføre alle flyginger til kalenderåret i henhold til avgangstid målt i Greenwich middeltid.
The aircraft operator intending to apply for an allocation of allowances free of charge pursuant to Articles 3e or 3f of Directive 2003/87/EC shall also monitor tonne-kilometre data for the same flights during the respective monitoring years. 
Luftfartøyoperatører som har til hensikt å søke om vederlagsfri tildeling av kvoter i samsvar med artikkel 3e eller 3f i direktiv 2003/87/EF, skal også overvåke tonnkilometerdata for de samme flygingene i de aktuelle overvåkingsårene.
For the purpose of identifying the unique aircraft operator referred to in point (o) of Article 3 of Directive 2003/87/EC that is responsible for a flight, the call sign used for air traffic control purposes, shall be used. 
For å identifisere entydig den luftfartøyoperatøren som er nevnt i artikkel 3 bokstav o) i direktiv 2003/87/EF og som er ansvarlig for en flyging, skal kjenningssignalet som benyttes til flygekontrollformål, brukes.
The call sign shall be one of the following: 
Kjenningssignalet skal være ett av følgende:
a) the ICAO designator laid down in box 7 of the flight plan; 
a) ICAO-betegnelsen fastsatt i felt 7 i reiseplanen,
b) where the ICAO designator of the aircraft operator is not available, the registration markings of the aircraft. 
b) luftfartøyets registreringsmerker når ICAO-betegnelsen for luftfartøyoperatøren ikke er tilgjengelig.
Where the identity of the aircraft operator is not known, the competent authority shall consider the owner of the aircraft as aircraft operator unless it proves the identity the aircraft operator responsible. 
Dersom identiteten til luftfartøyoperatøren ikke er kjent, skal vedkommende myndighet anse eieren av luftfartøyet som luftfartøyoperatør, med mindre denne kan godtgjøre den ansvarlige luftfartøyoperatørens identitet.
Submission of monitoring plans 
Framlegging av overvåkingsplaner
At the latest four months before an aircraft operator commences aviation activities covered by Annex I to Directive 2003/87/EC, it shall submit to the competent authority a monitoring plan for the monitoring and reporting of emissions in accordance with Article 12. 
Senest fire måneder før en luftfartøyoperatør begynner med luftfartsvirksomhet som omfattes av vedlegg I til direktiv 2003/87/EF, skal luftfartøyoperatøren framlegge for vedkommende myndighet en overvåkingsplan for overvåking og rapportering av utslipp i samsvar med artikkel 12.
By way of derogation from the first subparagraph, an aircraft operator that performs an aviation activity covered by Annex I to Directive 2003/87/EC for the first time that could not be foreseen four months in advance of the activity, shall submit a monitoring plan to the competent authority without undue delay, but no later than six weeks after performance of that activity. 
Som unntak fra første ledd skal en luftfartøyoperatør som utfører luftfartsvirksomhet som omfattes av vedlegg I til direktiv 2003/87/EF for første gang, som ikke kunne forutses fire måneder før virksomheten ble påbegynt, framlegge en overvåkingsplan for vedkommende myndighet uten unødig opphold, men senest seks uker etter at virksomheten er utført.
The aircraft operator shall provide adequate justification to the competent authority why a monitoring plan could not be submitted four months in advance of the activity. 
Luftfartøyoperatøren skal gi vedkommende myndighet en tilstrekkelig begrunnelse for hvorfor det ikke var mulig å framlegge en overvåkingsplan fire måneder før virksomheten.
Where the administering Member State referred to in Article 18a of Directive 2003/87/EC is not known in advance, the aircraft operator shall without undue delay submit the monitoring plan when information on the competent authority of the administering Member State becomes available. 
Dersom den administrerende medlemsstaten nevnt i artikkel 18a i direktiv 2003/87/EF, ikke er kjent på forhånd, skal luftfartøyoperatøren uten unødig opphold framlegge overvåkingsplanen når opplysninger om vedkommende myndighet i den administrerende medlemsstaten blir tilgjengelige.
Where the aircraft operator is intending to apply for an allocation of allowances free of charge pursuant to Articles 3e or 3f of Directive 2003/87/EC, it shall also submit a monitoring plan for the monitoring and reporting of tonne-kilometre data. 
Dersom luftfartøyoperatøren har til hensikt å søke om vederlagsfri tildeling av kvoter i samsvar med artikkel 3e eller 3f i direktiv 2003/87/EF, skal den også framlegge en overvåkingsplan for overvåking og rapportering av tonnkilometerdata.
That monitoring plan shall be submitted at the latest four months prior to the start of one of the following: 
Denne overvåkingsplanen skal framlegges senest fire måneder før begynnelsen av et av følgende:
a) the monitoring year mentioned in Article 3e(1) of Directive 2003/87/EC for applications pursuant to that Article; 
a) overvåkingsåret nevnt i artikkel 3e nr. 1 i direktiv 2003/87/EF for søknader i henhold til nevnte artikkel,
b) the second calendar year of the period referred to in Article 3c(2) of Directive 2003/87/EC for applications pursuant to Article 3f of that Directive. 
b) det andre kalenderåret i perioden nevnt i artikkel 3c nr. 2 i direktiv 2003/87/EF for søknader i henhold til nevnte direktiv.
Monitoring methodology for emissions from aviation activities 
Overvåkingsmetoder for utslipp fra luftfartsvirksomhet
Each aircraft operator shall determine the annual CO 2 emissions from aviation activities by multiplying the annual consumption of each fuel expressed in tonnes by the respective emission factor. 
Hver luftfartøyoperatør skal bestemme de årlige CO 2 -utslippene fra luftfartsvirksomhet ved å multiplisere det årlige forbruket av hvert drivstoff uttrykt i tonn med den respektive utslippsfaktoren.
Each aircraft operator shall determine the fuel consumption for each flight and for each fuel, including fuel consumed by the auxiliary power unit. 
Hver luftfartøyoperatør skal bestemme drivstofforbruket for hver flyging og hvert drivstoff, herunder drivstoff forbrukt av hjelpeaggregatet.
For that purpose, the aircraft operator shall use one of the methods laid down in section 1 of Annex III. 
For dette formål skal luftfartøyoperatøren benytte en av metodene fastsatt i avsnitt 1 i vedlegg III.
The aircraft operator shall choose the method which provides for the most complete and timely data combined with the lowest uncertainty without incurring unreasonable costs. 
Luftfartøyoperatøren skal velge den metoden som gir de mest fullstendige og aktuelle opplysningene i kombinasjon med den laveste usikkerheten, uten at det fører til urimelig høye kostnader.
Each aircraft operator shall determine the fuel uplift referred to in section 1 of Annex III based on one of the following: 
Hver luftfartøyoperatør skal bestemme det tankede drivstoffet som er nevnt i avsnitt 1 i vedlegg III, basert på ett av følgende:
a) the measurement by the fuel supplier, as documented in the fuel delivery notes or invoices for each flight; 
a) måling foretatt av drivstoffleverandøren, som dokumentert i leveringssedlene for drivstoff eller fakturaene for hver flyging,
b) data from aircraft onboard measurement systems recorded in the mass and balance documentation, in the aircraft technical log or transmitted electronically from the aircraft to the aircraft operator. 
b) data fra målesystemer om bord på luftfartøyet som er registrert i masse- og balansedokumentasjonen, i luftfartøyets tekniske journal eller er overført elektronisk fra luftfartøyet til luftfartøyoperatøren.
The aircraft operator shall determine fuel contained in the tank using data from aircraft onboard measurement systems and recorded in the mass and balance documentation, in the aircraft technical log or transmit it electronically from the aircraft to the aircraft operator. 
Luftfartøyoperatøren skal bestemme mengden av drivstoff i tanken ved hjelp av data fra målesystemer om bord i luftfartøyet og som er registrert i masse- og balansedokumentasjonen, i luftfartøyets tekniske journal eller som er overført elektronisk fra luftfartøyet til luftfartøyoperatøren.
Aircraft operators shall apply tier 2 as set out in section 2 of Annex III. 
Luftfartøyoperatører skal anvende nivå 2 som fastsatt i avsnitt 2 i vedlegg III.
However, aircraft operators having reported average annual emissions over the trading period immediately preceding the current trading period, which were equal to or less than 50000 tonnes of fossil CO 2 may apply as a minimum tier 1 as defined in section 2 of Annex III. 
Luftfartøyoperatører som har rapporterte gjennomsnittlige årlige utslipp i handelsperioden umiddelbart før den inneværende handelsperioden, som var lik eller mindre enn 50 000 tonn fossilt CO 2 , kan imidlertid som minstekrav anvende nivå 1 som definert i avsnitt 2 i vedlegg III.
All aircraft operators may apply as a minimum tier 1 as defined in section 2 of Annex III for source streams jointly corresponding to less than 5000 tonnes of fossil CO 2 per year or less than 10 %, up to a maximum contribution of 100000 tonnes of fossil CO 2 per year, whichever is highest in terms of absolute value. 
Alle luftfartøyoperatører kan som minstekrav anvende nivå 1 som definert i avsnitt 2 i vedlegg III for kildestrømmer som til sammen tilsvarer mindre enn 5 000 tonn fossilt CO 2 eller mindre per år, eller mindre enn 10 %, opptil et høyeste bidrag på høyst 100 000 tonn fossilt CO 2 per år, eller den av disse verdiene som er høyest regnet i absolutt verdi.
Where, for the purposes of this subparagraph reported emissions are not available or no longer applicable, the aircraft operator may use a conservative estimate or projection to determine the average annual emissions. 
Dersom de rapporterte utslippene ikke er tilgjengelige eller ikke lenger er gyldige i henhold til dette ledd, kan den driftsansvarlige bruke et forsiktig anslag eller en prognose for å fastslå de gjennomsnittlige årlige utslippene.
Where the amount of fuel uplift or the amount of fuel remaining in the tanks is determined in units of volume, expressed in litres, the aircraft operator shall convert that amount from volume to mass by using actual density values. 
Dersom mengden av tanket drivstoff eller mengden av drivstoff som er igjen i luftfartøyets tanker, bestemmes i volumenheter, uttrykt i liter, skal luftfartøyoperatøren konvertere denne mengden fra volum til masse ved hjelp av faktiske densitetsverdier.
The aircraft operator shall determine the actual density by using one of the following: 
Luftfartøyoperatøren skal bestemme den faktiske densiteten ved å bruke ett av følgende:
a) on-board measurement systems; 
a) målesystemer om bord,
b) the density measured by the fuel supplier at fuel uplift and recorded on the fuel invoice or delivery note. 
b) densiteten som måles av drivstoffleverandøren ved tanking av drivstoff, og som registreres på drivstoffakturaen eller leveringsseddelen.
The actual density shall be expressed in kg/litre and determined for the applicable temperature for a specific measurement. 
Den faktiske densiteten skal uttrykkes i kg/liter og bestemmes for den temperaturen der en bestemt måling skjer.
In cases for which actual density values are not available, a standard density factor of 0,8 kg/litre shall be applied upon approval by the competent authority. 
I tilfeller hvor de faktiske densitetsverdiene ikke er tilgjengelige, skal en standardfaktor for densitet på 0,8 kg/liter anvendes etter godkjenning av vedkommende myndighet.
For the purposes of the calculation referred to in paragraph 1, the aircraft operator shall use the default emission factors set out in Table 2 in Annex III. 
For beregningen nevnt i nr. 1, skal luftfartøyoperatøren anvende standardfaktorene for utslipp angitt i tabell 2 i vedlegg III.
For reporting purposes, that approach shall be considered as tier 1. 
For rapporteringsformål anses denne framgangsmåten som nivå 1.
For fuels not listed in that table, the aircraft operator shall determine the emission factor in accordance with Article 32, considered as tier 2. 
For drivstoff som ikke er oppført i denne tabellen, skal luftfartøyoperatøren bestemme utslippsfaktoren i samsvar med artikkel 32, som anses som nivå 2.
For such fuels, the net calorific value shall be determined and reported as a memo-item. 
For slik drivstoff skal netto brennverdi fastsettes og rapporteres som en memopost.
By way of derogation from paragraph 7, the aircraft operator may, upon approval by the competent authority, derive the emission factor or the carbon content, on which it is based, or the net calorific value for commercially traded fuels from the purchasing records for the respective fuel provided by the fuel supplier, provided that those have been derived based on internationally accepted standards and the emission factors listed in Table 2 in Annex III cannot be applied. 
Som unntak fra nr. 7 kan luftfartøyoperatøren etter godkjenningen fra vedkommende myndighet, utlede utslippsfaktoren eller det karboninnholdet som den er basert på, eller netto brennverdi for kommersielle drivstoff, av innkjøpsdokumentasjonen for de respektive drivstoffene fra drivstoffleverandøren, forutsatt at dette er utledet på grunnlag av aksepterte internasjonale standarder, og utslippsfaktorene oppført i tabell 2 i vedlegg III, ikke kan anvendes.
Specific provisions for biomass 
Særlige bestemmelser om biomasse
Article 39 shall apply accordingly to the determination of the biomass fraction of a mixed fuel. 
Bestemmelsene i artikkel 39 får anvendelse på bestemmelsen av biomassefraksjonen av brenselblandinger.
Notwithstanding Article 39(2), the competent authority shall allow the use of a methodology uniformly applicable in all Member States for the determination of the biomass fraction, as appropriate. 
Uten hensyn til artikkel 39 nr. 2 skal vedkommende myndighet når det er relevant, tillate bruk av en metode for bestemmelse av biomassefraksjonen, som får ensartet anvendelse i alle medlemsstater.
Under that methodology, the biomass fraction, net calorific value and emission factor or carbon content of the fuel used in an EU ETS aviation activity listed in Annex I to Directive 2003/87/EC shall be determined using fuel purchase records. 
Innenfor rammen av denne metoden skal biomassefraksjonen, netto brennverdi og utslippsfaktor eller karboninnhold i drivstoffet som brukes i en luftfartsvirksomhet som omfattes av EUs ordning for handel med utslippskvoter, som er oppført i vedlegg I til direktiv 2003/87/EF, bestemmes ved hjelp av innkjøpsdokumentasjon for drivstoff.
The methodology shall be based on the guidelines provided by the Commission to facilitate its consistent application in all Member States. 
Metoden skal være basert på Kommisjonens retningslinjer for å tilrettelegge for en ensartet anvendelse i alle medlemsstater.
The use of biofuels for aviation shall be assessed in accordance with Article 18 of Directive 2009/28/EC. 
Bruken av biodrivstoff for luftfart skal vurderes i samsvar med artikkel 18 i direktiv 2009/28/EF.
Small emitters 
Små utslippere
Aircraft operators operating fewer than 243 flights per period for three consecutive four-month periods and aircraft operators operating flights with total annual emissions lower than 25000 tonnes CO 2 per year shall be considered small emitters. 
Luftfartøyoperatører med færre enn 243 flyginger per periode i tre påfølgende firemånedersperioder og luftfartøyoperatører med flyginger med samlede årlige utslipp på mindre enn 25 000 tonn CO 2 per år, skal anses som små utslippere.
By way of derogation from Article 52, small emitters may estimate the fuel consumption using tools implemented by Eurocontrol or another relevant organisation, which can process all relevant air traffic information corresponding to that available to Eurocontrol and avoid any underestimations of emissions. 
Som unntak fra artikkel 52 kan små utslippere anslå drivstofforbruket ved hjelp av verktøy innført av Eurocontrol eller annen relevant organisasjon, som kan behandle all relevant lufttrafikkinformasjon som tilsvarer den informasjonen som er tilgjengelig for Eurocontrol, og unngå eventuell undervurdering av utslipp.
The applicable tools may only be used if they are approved by the Commission including the application of correction factors to compensate for any inaccuracies in the modelling methods. 
De relevante verktøyene kan bare benyttes dersom de er godkjent av Kommisjonen, herunder anvendelsen av korreksjonsfaktorer for å kompensere for eventuelle unøyaktigheter i modellmetodene.