natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the mixture itself has not been tested to determine its aspiration toxicity, but there are sufficient data on the individual ingredients and similar tested mixtures to adequately characterise the hazard of the mixture, these data shall be used in accordance with the bridging principles set out in section 1.1.3. However, in the case of application of the dilution bridging principle, the concentration of aspiration toxicant(s) shall be 10 % or more. 
Dersom forsøk for å bestemme stoffblandingens aspirasjonsgiftighet ikke er foretatt på stoffblandingen selv, men det finnes tilstrekkelige data om enkeltbestanddeler og stoffblandinger som har gjennomgått tilsvarende forsøk til at stoffblandingens fareegenskaper kan beskrives på en tilfredsstillende måte, skal de nevnte dataene benyttes i samsvar med ekstrapoleringsprinsippene fastsatt i avsnitt 1.1.3. Dersom imidlertid ekstrapoleringsprinsipper som gjelder fortynning benyttes, skal det eller de aspirasjonsgiftige stoffet/stoffene ha en konsentrasjon på minst 10 %.
Annex I to Regulation (EC) No 1907/2006 was not amended by Regulation (EC) No 1272/2008 and should be updated to reflect these changes and ensure consistency throughout. 
Vedlegg I til forordning (EF) nr. 1907/2006 ble ikke endret ved forordning (EF) nr. 1272/2008 og bør ajourføres slik at det avspeiler disse endringene og for å sikre konsekvens i hele teksten.
Classification when data are available for all components or only some components of the mixture 
Klassifisering når data finnes for alle eller bare noen av bestanddelene i stoffblandingen
A mixture which contains a total of 10 % or more of a substance or substances classified in Category 1, and has a kinematic viscosity of 20,5 mm 2 /s or less, measured at 40 o C, shall be classified in Category 1. 
En stoffblanding som samlet sett inneholder minst 10 % av et stoff klassifisert i kategori 1, og som har en kinematisk viskositet på 20,5 mm 2 /s eller mindre, målt ved 40 o C, skal klassifiseres i kategori 1.
In the case of a mixture which separates into two or more distinct layers, one of which contains 10 % or more of a substance or substances classified in Category 1 and has a kinematic viscosity of 20,5 mm o /s or less, measured at 40 o C, then the entire mixture is classified in Category 1. 
Dersom en stoffblanding som deler seg i to eller flere lag, der det ene laget inneholder minst 10 % av et stoff som er klassifisert i kategori 1, og har en kinematisk viskositet på 20,5 mm o /s eller mindre, målt ved 40 o C, skal hele stoffblandingen klassifiseres i kategori 1.
Aspiration toxicity label elements 
Merking for aspirasjonsgiftighet
Definitions and General Considerations 
Definisjoner og alminnelige bestemmelser
Acute aquatic toxicity means the intrinsic property of a substance to be injurious to an organism in a short-term exposure to that substance. 
Med «akutt giftighet i vann» menes et stoffs iboende egenskap til å skade en organisme som eksponeres for stoffet i en kort periode.
Availability of a substance means the extent to which this substance becomes a soluble or disaggregate species. 
Med et stoffs «tilgjengelighet» menes i hvilken grad stoffet kan bli løselig eller spaltbart.
For metal availability, the extent to which the metal ion portion of a metal (M o ) compound can disaggregate from the rest of the compound (molecule). 
For metalltilgjengelighet dreier det som om i hvilken grad andelen metallioner i en metallforbindelse (M o ) kan spaltes fra resten av forbindelsen (molekylet).
Bioavailability (or biological availability) means the extent to which a substance is taken up by an organism, and distributed to an area within the organism. 
Med «biotilgjengelighet» (eller biologisk tilgjengelighet) menes i hvilken grad et stoff suges opp av en organisme og fordeles til et område inne i den nevnte organismen.
It is dependent upon physico-chemical properties of the substance, anatomy and physiology of the organism, pharmacokinetics, and route of exposure. 
Biotilgjengelighet avhenger av stoffets fysikalsk-kjemiske egenskaper, av organismens anatomi og fysiologi og av farmakokinetikk og eksponeringsvei.
Availability is not a prerequisite for bioavailability. 
Tilgjengelighet er ikke en forutsetning for biotilgjengelighet.
Bioaccumulation means the net result of uptake, transformation and elimination of a substance in an organism due to all routes of exposure (i.e. air, water, sediment/soil and food). 
Med «bioakkumulering» menes nettoresultatet av opptak, transformasjon og eliminering av et stoff i en organisme gjennom alle eksponeringsveier (dvs. luft, vann, sedimenter/jord og næringsmidler).
Bioconcentration means the net result of uptake, transformation and elimination of a substance in an organism due to waterborne exposure. 
Med «biokonsentrasjon» menes nettoresultatet av opptak, transformasjon og eliminering av et stoff i en organisme ved overføring gjennom vann.
Chronic aquatic toxicity means the intrinsic property of a substance to cause adverse effects to aquatic organisms during exposures which are determined in relation to the life-cycle of the organism. 
Med «kronisk giftighet i vann» menes et stoffs iboende egenskap til å forårsake skadevirkninger på vannorganismer i løpet av eksponeringer bestemt i forhold til organismens livssyklus.
Degradation means the decomposition of organic molecules to smaller molecules and eventually to carbon dioxide, water and salts. 
Med «nedbryting» menes oppløsning av organiske molekyler i mindre molekyler og til slutt karbondioksid, vann og salter.
Basic elements 
Grunnleggende elementer
Hazardous to the Aquatic Environment is differentiated into: 
Farlig for vannmiljøet deles inn i
Acute aquatic hazard; 
akutt fare for vannmiljøet,
Chronic (long term) aquatic hazard. 
kronisk (langsiktig) fare for vannmiljøet.
The basic elements used for classification for aquatic environmental hazards are: 
De grunnleggende elementene som brukes til klassifisering av farer for vannmiljøet er
Acute aquatic toxicity; 
akutt giftighet i vann,
Potential for or actual bioaccumulation; 
potensial for eller faktisk bioakkumulering,
Degradation (biotic or abiotic) for organic chemicals; and 
nedbryting (biotisk eller abiotisk) av organiske kjemikalier, og
Chronic aquatic toxicity. 
kronisk giftighet i vann.
Preferably data shall be derived using the standardised test methods referred to in Article 8(3). 
Data skal helst utledes ved hjelp av de standardiserte forsøksmetodene nevnt i artikkel 8 nr. 3.
In practice data from other standardised test methods such as national methods shall also be used where they are considered as equivalent. 
I praksis skal data fra andre standardiserte forsøksmetoder, som nasjonale metoder, også benyttes dersom de anses som likeverdige.
Where valid data are available from non-standard testing and from non-testing methods, these shall be considered in classification provided they fulfil the requirements specified in section 1 of Annex XI to Regulation (EC) No 1907/2006. In general, both freshwater and marine species toxicity data are considered suitable for use in classification provided the test method used are equivalent. 
Dersom data framkommet ved ikke-standardiserte forsøksmetoder og metoder som ikke omfatter forsøk, er tilgjengelige, skal disse vurderes ved klassifiseringen, forutsatt at de oppfyller kravene fastsatt i avsnitt 1 i vedlegg XI til forordning (EF) nr. 1907/2006. Som regel anses toksisitetsdata fra både ferskvannsarter og saltvannsarter å egne seg for klassifiseringsformål, forutsatt at forsøksmetodene som brukes, er likeverdige.
Where such data are not available classification shall be based on the best available data. 
Dersom slike data ikke finnes, skal klassifiseringen skje på grunnlag av de beste tilgjengelige opplysningene.
See also Part 1. 
Se også del 1.
Classification of substances and mixtures for environmental hazards requires the identification of the hazards they present to the aquatic environment. 
Klassifisering av stoffer og stoffblandinger for miljøfarer krever at faren de utgjør for vannmiljøet, påvises.
The aquatic environment is considered in terms of the aquatic organisms that live in the water, and the aquatic ecosystem of which they are part. 
Med vannmiljøet menes både vannorganismer som lever i vannet, og vannøkosystemet som de er en del av.
The basis, therefore, of the identification of hazard is the aquatic toxicity of the substance or mixture, although this shall be modified by taking account of further information on the degradation and bioaccumulation behaviour, if appropriate. 
Faren identifiseres derfor på grunnlag av stoffets eller stoffblandingens giftighet i vann, selv om denne skal endres ved å ta hensyn til ytterligere opplysninger om nedbrytingen eller bioakkumuleringen dersom det er aktuelt.
While the classification system applies to all substances and mixtures, it is recognised that for special cases the Agency will issue guidance. 
Selv om klassifiseringssystemet gjelder for alle stoffer og stoffblandinger, vil Byrået likevel sende ut veiledninger i spesielle tilfeller.
The core classification system for substances consists of one acute classification category and three chronic classification categories. 
Hovedklassifiseringssystemet for stoffer består av én kategori for akutt giftighet og tre kategorier for kronisk giftighet.
The acute and the chronic classification categories are applied independently. 
Kategoriene for klassifisering for akutt og kronisk giftighet anvendes uavhengig av hverandre.
The criteria for classification of a substance in acute Category 1 are defined on the basis of acute aquatic toxicity data only (EC 50 or LC 50 ). 
Kriteriene for klassifisering av et stoff i kategori 1, akutt giftighet, defineres utelukkende på grunnlag av data om akutt giftighet i vann (EC 50 eller LC 50 ).
The criteria for classification of a substance into the chronic categories combine two types of information, i.e. acute aquatic toxicity data and environmental fate data (degradability and bioaccumulation data). 
I kriteriene for klassifisering av et stoff i kategoriene for kronisk giftighet kombineres to typer opplysninger, nemlig data om akutt giftighet i vann og data om videre skjebne i miljøet (nedbrytbarhet og bioakkumulering).
The system also introduces a ‘safety net’ classification (referred to as Chronic Category 4) for use when the data available do not allow classification under the formal criteria but there are nevertheless some grounds for concern (see example in table 4.1.0). 
I systemet innføres også en «sikkerhetsnett»-klassifisering (kalt kategori 4, kronisk giftighet) som er ment å brukes når de tilgjengelige dataene ikke tillater klassifisering i henhold til de offisielle kriteriene, men som likevel gir grunn til en viss bekymring (se eksempel i tabell 4.1.0).
The system for classification recognises that the core intrinsic hazard to aquatic organisms is represented by both the acute and chronic toxicity of a substance. 
I systemet tas hensyn til at et stoffs vesentlige iboende fare for vannorganismer består både av stoffets akutte og kroniske giftighet.
Separate hazard categories are defined for both properties representing a gradation in the level of hazard identified. 
For begge egenskaper defineres separate farekategorier, noe som representerer en gradering av det identifiserte farenivået.
The lowest of the available toxicity values shall normally be used to define the appropriate hazard category(ies). 
De laveste tilgjengelige giftighetsverdiene skal vanligvis brukes for å definere den eller de hensiktsmessige farekategoriene.
There are circumstances, however, when a weight of evidence approach is appropriate. 
Under visse omstendigheter er imidlertid en beviskraftmetode hensiktsmessig.
The principal hazard of a «hazardous to the aquatic environment» substance is defined by chronic toxicity, although acute toxicity at L(E)C 50 levels ≤ 1 mg/l are also considered hazardous. 
Den største faren ved et stoff som er «farlig for vannmiljøet», er kronisk giftighet, selv om akutt giftighet ved nivåene L(E)C 50 ≤ 1 mg/l også anses som farlig.
The intrinsic properties of a lack of rapid degradability and/or a potential to bioconcentrate in combination with acute toxicity are used to assign a substance to a chronic (long term) hazard category. 
De iboende egenskapene som brukes for å plassere et stoff i en farekategori for kronisk giftighet, er manglende rask nedbrytbarhet og/eller potensial for biokonsentrasjon samt akutt giftighet.
Substances with acute toxicities well below 1 mg/l contribute as components of a mixture to the toxicity of the mixture even at a low concentration and shall normally be given increased weight in applying the summation of classification approach (see note 1 of Table 4.1.0 and 4.1.3.5.5). 
Stoffer hvis akutte giftighet ligger godt under 1 mg/l, bidrar i egenskap av bestanddeler i en stoffblanding til stoffblandingens giftighet selv ved lav konsentrasjon, og skal vanligvis gis økt vekt ved å anvende summeringsmetoden for klassifisering (se merknad 1 i tabell 4.1.0 og 4.1.3.5.5).
The criteria for classifying and categorising substances as ‘hazardous to the aquatic environment’ are summarised in Table 4.1.0. 
Kriteriene som gjelder for klassifisering og kategorisering av stoffer som «farlige for vannmiljøet», er sammenfattet i tabell 4.1.0.
Table 4.1.0 
Tabell 4.1.0
Classification categories for hazardous to the aquatic environment 
Klassifiseringskategorier for stoffer som er farlige for vannmiljøet
Acute (short-term) aquatic hazard 
Akutt (kortsiktig) fare for vannmiljøet
96 hr LC 50 (for fish) 
96 h LC 50 (for fisk)
≤ 1 mg/l and/or 
≤ 1 mg/l og/eller
48 hr EC 50 (for crustacea) 
48 h EC 50 (for krepsdyr)
72 or 96 hr ErC 50 (for algae or other aquatic plants) 
72 eller 96 h ErC 50 (for alger eller andre vannplanter)
> 1 to ≤10 mg/l (Note 2) 
> 1 til ≤10 mg/l (merknad 2)
Chronic (long-term) aquatic hazard 
Kronisk (langsiktig) fare for vannmiljøet
and the substance is not rapidly degradable and/or the experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, the log K ow ≥ 4). 
og stoffet ikke nedbrytes raskt og/eller den forsøksmessig bestemte BCF ≥ 500 (eller om verdien ikke finnes, log K ow ≥ 4)
> 1 to ≤10 mg/l and/or 
> 1 til ≤ 10 mg/l og/eller
and the substance is not rapidly degradable and/or the experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, the log K ow ≥ 4) unless the chronic toxicity NOECs are > 1 mg/l. 
og stoffet ikke nedbrytes raskt og/eller den forsøksmessig bestemte BCF ≥ 500 (eller om verdien ikke finnes, log K ow ≥ 4), med mindre den kroniske giftigheten NOECs > 1 mg/l.
«Safety net» classification 
«Sikkerhetsnett»-klassifisering
Cases when data do not allow classification under the above criteria but there are nevertheless some grounds for concern. 
Tilfeller der dataene ikke tillater klassifisering i henhold til de ovennevnte kriteriene, men der det likeveler grunn til en viss bekymring.
This includes, for example, poorly soluble substances for which no acute toxicity is recorded at levels up to the water solubility (note 3), and which are not rapidly degradable and have an experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, a log K ow ≥ 4), indicating a potential to bioaccumulate, will be classified in this category unless other scientific evidence exists showing classification to be unnecessary. 
Dette omfatter f.eks. tungt løselige stoffer som det ikke er registrert noen akutt giftighet for ved nivåer opp til vannløseligheten (merknad 3), og som ikke er raskt nedbrytbare, og som har en forsøksmessig bestemt BCF ≥ 500 (eller om verdien ikke finnes, en log K ow ≥ 4) som tyder på potensial for biokonsentrasjon. Slike stoffer klassifiseres i denne kategorien, med mindre det finnes andre vitenskapelige bevis som viser at klassifisering ikke er nødvendig.
Such evidence includes chronic toxicity NOECs > water solubility or > 1 mg/l, or evidence of rapid degradation in the environment. 
Slike bevis omfatter kronisk giftighet NOECs > vannløselighet eller > 1 mg/l, eller bevis på rask nedbryting i miljøet.
When classifying substances as Acute Category 1 and/or Chronic Category 1 it is necessary at the same time to indicate an appropriate M-factor (see table 4.1.3). 
Når stoffer klassifiseres som akutt giftige, kategori 1 og/eller kronisk giftige, kategori 1, må samtidig en passende M-faktor angis (se tabell 4.1.3).
Classification shall be based on the ErC 50 [= EC 50 (growth rate)]. 
Klassifiseringen skal skje på grunnlag av ErC 50 [= EC 50 (vekstrate)].
In circumstances where the basis of the EC 50 is not specified or no ErC 50 is recorded, classification shall be based on the lowest EC 50 available. 
I tilfeller der EC 50 ikke er spesifisert eller ingen ErC 50 er registrert, skal klassifiseringen skje på grunnlag av den laveste tilgjengelige EC 50 verdien.
‘No acute toxicity’ is taken to mean that the L(E)C 50 (s) is/are above the water solubility. 
«Ingen akutt giftighet» betyr at verdien(e) for L(E)C 50 ligger over vannløseligheten.
Also for poorly soluble substances, (water solubility < 1 mg/l), where there is evidence that the acute test does not provide a true measure of the intrinsic toxicity. 
Dette gjelder også for tungt løselige stoffer (vannløselighet < 1 mg/l) der det finnes bevis for at undersøkelsen av akutt giftighet ikke resulterer i et sant mål for iboende giftighet.
Acute aquatic toxicity is normally determined using a fish 96 hour LC 50 , a crustacea species 48 hour EC 50 and/or an algal species 72 or 96 hour EC 50 . 
Akutt giftighet i vann bestemmes vanligvis ved hjelp av forsøkene 96h LC 50 (fisk), 48h EC 50 (krepsdyr) og/eller 72h EC 50 eller 96h EC 50 (alger).
These species cover a range of trophic levels and taxa and are considered as surrogate for all aquatic organisms. 
Disse artene omfatter en rekke trofiske nivåer og taksa og anses som erstatninger for alle vannorganismer.
Data on other species (e.g. Lemna spp.) shall also be considered if the test methodology is suitable. 
Data om andre arter (f.eks. Lemna spp.) skal også vurderes dersom forsøksmetoden er egnet.
The aquatic plant growth inhibition tests are normally considered as chronic tests but the EC 50 s are treated as acute values for classification purposes (see note 2). 
Veksthemmingsforsøk for vannplanter betraktes vanligvis som forsøk med kronisk giftighet, men EC 50 –verdiene behandles som akutte verdier for klassifiseringsformål (se merknad 2).
For determining chronic aquatic toxicity for classification purposes data generated according to the standardised test methods referred to in Article 8(3) shall be accepted, as well as results obtained from other validated and internationally accepted test methods. 
For å bestemme kronisk giftighet i vann for klassifiseringsformål, skal data som er framkommet i henhold til de standardiserte forsøksmetodene nevnt i artikkel 8 nr. 3 samt resultater som oppnås på grunnlag av validerte og internasjonalt godkjente forsøksmetoder, godtas.
The NOECS or other equivalent L(E)C x (e.g. EC 10 ) shall be used. 
NOECS-verdiene eller andre likeverdige L(E)C x -verdier (f.eks. EC 10 ) skal brukes.
Bioaccumulation of substances within aquatic organisms can give rise to toxic effects over longer time scales even when actual water concentrations are low. 
Bioakkumulering av stoffer i vannorganismer kan føre til giftvirkninger over lengre tid når de faktiske vannkonsentrasjonene er lave.
For organic substances the potential for bioaccumulation shall normally be determined by using the octanol/water partition coefficient, usually reported as a log K ow . 
For organiske stoffer skal potensialet for bioakkumulering som regel bestemmes ved hjelp av fordelingskoeffisienten oktanol/vann, vanligvis uttrykt som en log K ow .
The relationship between the log K ow of an organic substance and its bioconcentration as measured by the bioconcentration factor (BCF) in fish has considerable scientific literature support. 
Forholdet mellom et organisk stoffs log K ow -verdi og dets bioakkumulering, målt ved hjelp av biokonsentrasjonsfaktoren (BCF) i fisk, har betydelig støtte i vitenskapelig litteratur.
Using a cut-off value of log K ow ≥ 4 is intended to identify only those substances with a real potential to bioconcentrate. 
Ved bruk av en grenseverdi for log K ow ≥ 4 tas det sikte på å identifisere bare de stoffene som har et reelt biokonsentrasjonspotensial.
While this represents a potential to bioaccumulate, an experimentally determined BCF provides a better measure and shall be used in preference if available. 
Selv om dette er et godt mål på bioakkumuleringspotensialet, er en BCF bestemt ved forsøk et bedre mål, og skal brukes som førstevalg dersom det er tilgjengelig.
A BCF in fish of ≥ 500 is indicative of the potential to bioconcentrate for classification purposes. 
En BCF hos fisk på ≥ 500 gir for klassifiseringsformål en antydning om biokonsentrasjonspotensialet.
Rapid degradability of organic substances 
Rask nedbrytbarhet for organiske stoffer
Substances that rapidly degrade can be quickly removed from the environment. 
Stoffer som nedbrytes raskt, kan raskt fjernes fra miljøet.
While effects of such substances can occur, particularly in the event of a spillage or accident, they are localised and of short duration. 
Selv om virkninger av slike stoffer kan oppstå, særlig ved lekkasjer eller ulykker, er virkningene lokale og av kort varighet.
In the absence of rapid degradation in the environment a substance in the water has the potential to exert toxicity over a wide temporal and spatial scale. 
I mangel av en rask nedbryting i miljøet, har et stoff i vann potensial til å være giftig over et langt tidsrom og over et stort område.
One way of demonstrating rapid degradation utilises the biodegradation screening tests designed to determine whether an organic substance is ‘readily biodegradable’. 
Én framgangsmåte for å påvise rask nedbryting består i å bruke kartleggingsforsøkene for biologisk nedbryting til å bestemme om et organisk stoff er «raskt bionedbrytbart».
Where such data are not available, a BOD(5 days)/COD ratio ≥ 0,5 is considered as indicative of rapid degradation. 
Dersom slike data ikke finnes, anses et BOD(5 dager)/COD-forhold ≥ 0,5 som et tegn på rask nedbryting.
Thus, a substance which passes this screening test is considered likely to biodegrade ‘rapidly’ in the aquatic environment, and is thus unlikely to be persistent. 
Et stoff som oppfyller kravene i de nevnte kartleggingsforsøkene, anses derfor tilbøyelig til å brytes raskt ned i vannmiljøer, og er derfor sannsynligvis ikke persistent.
However, a fail in the screening test does not necessarily mean that the substance will not degrade rapidly in the environment. 
Et negativt resultat av et kartleggingsforsøk, betyr imidlertid ikke nødvendigvis at stoffet ikke vil nedbrytes raskt i miljøet.
Other evidence of rapid degradation in the environment may therefore also be considered and are of particular importance where the substances are inhibitory to microbial activity at the concentration levels used in standard testing. 
Andre bevis på rask nedbryting i miljøet kan derfor også vurderes, og er spesielt viktige dersom stoffet virker hemmende på mikrobiell virksomhet ved de konsentrasjonsgrensene som brukes i standardforsøksmetodene.
Thus, a further classification criterion is included which allows the use of data to show that the substance did actually degrade biotically or abiotically in the aquatic environment by > 70 % in 28 days. 
Et ytterligere klassifiseringskriterium er derfor tatt med, som muliggjør bruk av data som viser at stoffet faktisk nedbrytes biotisk eller abiotisk i vannmiljøet med > 70 % på 28 dager.
Thus, if degradation is demonstrated under environmentally realistic conditions, then the criterion of ‘rapid degradability’ is met. 
Dersom nedbryting vises under miljømessig realistiske forhold, er derfor kriteriet «rask nedbrytbarhet» oppfylt.