natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The waste status of uncontaminated excavated soils and other naturally occurring material which are used on sites other than the one from which they were excavated should be considered in accordance with the definition of waste and the provisions on by-products or on the end of waste status under this Directive. 
Avfallsstatus for ikke forurenset overskuddsmasse og andre naturlig forekommende materialer som benyttes på andre steder enn der de kommer fra, bør vurderes i samsvar med definisjonen av avfall og bestemmelsene om biprodukter eller for når avfall opphører å være avfall i henhold til dette direktiv.
Regulation (EC) No 1774/2002 of the European Parliament and of the Council of 3 October 2002 laying down health rules concerning animal by-products not intended for human consumption( ) provides, inter alia, for proportionate controls as regards the collection, transport, processing, use and disposal of all animal by-products including waste of animal origin, preventing it from presenting a risk to animal and public health. 
Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1774/2002 av 3. oktober 2002 om hygieneregler for animalske biprodukter som ikke er beregnet på konsum( ) fastsetter blant annet bestemmelser om forholdsmessige kontroller med hensyn til innsamling, transport, behandling, bruk og disponering av alle animalske biprodukter, herunder avfall av animalsk opprinnelse, for å forhindre at dette kan føre til risiko for menneskers og dyrs helse.
It is therefore necessary to clarify the link with that Regulation, avoiding duplication of rules by excluding from the scope of this Directive animal by-products where they are intended for uses that are not considered waste operations. 
Det er derfor nødvendig å klargjøre forholdet til nevnte forordning for å unngå overlappende bestemmelser ved å unnta animalske biprodukter fra virkeområdet til dette direktiv som er beregnet på bruk som ikke kan anses som avfallshåndtering.
In the light of the experience gained in applying Regulation (EC) No 1774/2002, it is appropriate to clarify the scope of waste legislation and of its provisions on hazardous waste as regards animal by-products regulated by Regulation (EC) No 1774/2002. 
I lys av den erfaring som er oppnådd ved anvendelsen av forordning (EF) nr. 1774/2002 er det hensiktsmessig å klargjøre virkeområdet for avfallsregelverket og dets bestemmelser om farlig avfall med hensyn til animalske biprodukter som omfattes av forordning (EF) nr. 1774/2002.
Where animal by-products pose potential health risks, the appropriate legal instrument to address these risks is Regulation (EC) No 1774/2002 and unnecessary overlaps with waste legislation should be avoided. 
Der animalske biprodukter utgjør en mulig helserisiko, er forordning (EF) nr. 1774/2002 det relevante rettslige virkemiddelet med hensyn til slik risiko, og unødvendig overlapping med avfallsregelverket bør derfor unngås.
The classification of waste as hazardous waste should be based, inter alia, on the Community legislation on chemicals, in particular concerning the classification of preparations as hazardous, including concentration limit values used for that purpose. 
Klassifisering av avfall som farlig avfall bør blant annet være basert på Fellesskapets regelverk for kjemikalier, særlig når det gjelder klassifisering av stoffblandinger som farlige, herunder konsentrasjonsgrenseverdier som benyttes for slike formål.
Hazardous waste should be regulated under strict specifications in order to prevent or limit, as far as possible, the potential negative effects on the environment and on human health due to inappropriate management. 
Farlig avfall bør reguleres i henhold til strenge spesifikasjoner for så langt som mulig å forebygge eller begrense de mulige negative virkningene for miljøet og for menneskers helse som skyldes uheldig håndtering.
Furthermore, it is necessary to maintain the system by which waste and hazardous waste have been classified in accordance with the list of the types of waste as last established by Commission Decision 2000/532/EC( ), in order to encourage a harmonised classification of waste and ensure the harmonised determination of hazardous waste within the Community. 
Videre vil det være nødvendig å opprettholde systemet som avfall og farlig avfall har vært klassifisert under i samsvar med listen over avfallstyper, sist fastsatt av kommisjonsvedtak 2000/532/EF( ), for å oppfordre til en harmonisert klassifisering av avfall og sikre harmonisert fastsettelse av hva som anses som farlig avfall i Fellesskapet.
Decision 2000/532/EC of 3 May 2000 replacing Decision 94/3/EC establishing a list of wastes pursuant to Article 1(a) of Council Directive 75/442/EEC on waste and Council Decision 94/904/EC establishing a list of hazardous waste pursuant to Article 1(4) of Council Directive 91/689/EEC on hazardous waste (OJ L 226, 6.9.2000, p. 3). 
V edtak 2000/532/EF av 3. mai 2000 om erstatning av vedtak 94/3/EF om utarbeiding av en liste over avfall i henhold til artikkel 1 bokstav a) i rådsdirektiv 75/442/EØF om avfall og rådsvedtak 94/904/EF om utarbeiding av en liste over farlig avfall i henhold til artikkel 1 nr. 4 i rådsdirektiv 91/689/EØF om farlig avfall (EFT L 226 av 6.9.2000, s. 3).
It is necessary to distinguish between the preliminary storage of waste pending its collection, the collection of waste and the storage of waste pending treatment. 
Det er nødvendig å skille mellom foreløpig lagring av avfall i påvente av innsamling, innsamling av avfall og lagring av avfall i påvente av behandling.
Establishments or undertakings that produce waste in the course of their activities should not be regarded as engaged in waste management and subject to authorisation for the storage of their waste pending its collection. 
Virksomheter eller foretak som produserer avfall bør ikke anses for å drive med avfallshåndtering og være underlagt godkjenning for lagring av eget avfall i påvente av innsamling av avfallet.
Preliminary storage of waste within the definition of collection is understood as a storage activity pending its collection in facilities where waste is unloaded in order to permit its preparation for further transport for recovery or disposal elsewhere. 
Foreløpig lagring av avfall innenfor definisjonen av innsamling forstås som lagring i påvente av innsamling i anlegg der avfallet lastes av som forberedelse til videre transport for gjenvinning eller disponering annetsteds.
OJ L 269, 21.10.2000, p. 34. 
EFT L 269 av 21.10.2000, s. 34.
OJ L 190, 12.7.2006, p. 1. 
EUT L 190 av 12.7.2006, s. 1.
The distinction between preliminary storage of waste pending collection and the storage of waste pending treatment should be made, in view of the objective of this Directive, according to the type of waste, the size and time period of storage and the objective of the collection. 
Skillet mellom foreløpig lagring av avfall i påvente av innsamling og lagring av avfall i påvente av behandling bør fastsettes, i lys av formålet med dette direktiv, i samsvar med typen avfall, størrelse på og tidsrom for lagringen og formålet med innsamlingen.
This distinction should be made by the Member States. 
Dette skillet bør fastsettes av medlemsstatene.
The storage of waste prior to recovery for a period of three years or longer and the storage of waste prior to disposal for a period of one year or longer is subject to Council Directive 1999/31/EC of 26 April 1999 on the landfill of waste( ). 
Lagring av avfall før gjenvinning i et tidsrom på tre år eller mer og lagring av avfall før disponering i et tidsrom på ett år eller mer er underlagt rådsdirektiv 1999/31/EF av 26. april 1999 om deponering av avfall( ).
Waste collection schemes which are not conducted on a professional basis should not be subject to registration as they present a lower risk and contribute to the separate collection of waste. 
Ordninger for innsamling av avfall som ikke utføres på yrkesmessig grunnlag, bør ikke være gjenstand for registrering ettersom de utgjør en lavere risiko og bidrar til separat innsamling av avfall.
Examples of such schemes are waste medicines collected by pharmacies, take-back schemes in shops for consumer goods and community schemes in schools. 
Eksempler på slike ordninger er apotekenes innsamling av legemiddelavfall, butikkers returordninger for forbruksvarer og felles innsamlingsordninger i skoler.
Definitions of prevention, re-use, preparing for re-use, treatment and recycling should be included in this Directive, in order to clarify the scope of these concepts. 
Definisjoner av begrepene forebygging, ombruk, forberedende ombruk, behandling og resirkulering bør omfattes av dette direktiv for å klargjøre disse begrepenes anvendelsesområde.
The definitions of recovery and disposal need to be modified in order to ensure a clear distinction between the two concepts, based on a genuine difference in environmental impact through the substitution of natural resources in the economy and recognising the potential benefits to the environment and human health of using waste as a resource. 
Definisjonene av begrepene gjenvinning og disponering må endres for å sikre et klart skille mellom de to begrepene, basert på en reell forskjell i miljøvirkning, ved å erstatte naturressurser i økonomien og å erkjenne de potensielle fordelene for miljøet og menneskers helse ved å bruke avfall som en ressurs.
In addition, guidelines may be developed in order to clarify cases where this distinction is difficult to apply in practice or where the classification of the activity as recovery does not match the real environmental impact of the operation. 
I tillegg kan det utvikles retningslinjer for å klargjøre tilfeller der dette skillet er vanskelig å anvende i praksis eller der klassifiseringen av virksomheten som gjenvinning ikke svarer til virksomhetens virkelige miljøvirkning.
This Directive should also clarify when the incineration of municipal solid waste is energy-efficient and may be considered a recovery operation. 
Dette direktiv bør også klargjøre når forbrenning av kommunalt fast avfall er energieffektivt og dermed kan anses som gjenvinning.
Disposal operations consisting of release to seas and oceans including sea bed insertion are also regulated by international conventions, in particular the Convention on the Prevention of Marine Pollution by Dumping of Wastes and Other Matter, done at London on 13 November 1972, and the 1996 Protocol thereto as amended in 2006. 
Disponering som består av utslipp i havet, herunder nedgraving i sjøbunnen, reguleres også av internasjonale konvensjoner, særlig konvensjonen av 1972 om hindring av havforurensning som følge av dumping av avfall og andre stoffer, utferdiget i London 13. november 1972, og protokollen av 1996 til denne konvensjonen, endret i 2006.
There should be no confusion between the various aspects of the waste definition, and appropriate procedures should be applied, where necessary, to by-products that are not waste, on the one hand, or to waste that ceases to be waste, on the other hand. 
Det bør ikke være uklarheter mellom de ulike sidene av definisjonen av avfall, og egnede framgangsmåter bør, der dette er nødvendig, anvendes på biprodukter som på den ene siden ikke er avfall eller på avfall som på den annen side opphører å være avfall.
In order to specify certain aspects of the definition of waste, this Directive should clarify: 
For å spesifisere visse sider av definisjonen av avfall bør dette direktiv klargjøre
when substances or objects resulting from a production process not primarily aimed at producing such substances or objects are by-products and not waste. 
når stoffer eller gjenstander som er resultat av en produksjonsprosess som i hovedsak ikke er rettet mot å produsere slike stoffer eller gjenstander, er biprodukter og ikke avfall.
The decision that a substance is not waste can be taken only on the basis of a coordinated approach, to be regularly updated, and where this is consistent with the protection of the environment and human health. 
Avgjørelsen om når et stoff ikke er avfall, kan bare tas på grunnlag av en samordnet strategi som ajourføres jevnlig, og der dette er i samsvar med vern av miljøet og menneskers helse.
If the use of a by-product is allowed under an environmental licence or general environmental rules, this can be used by Member States as a tool to decide that no overall adverse environmental or human health impacts are expected to occur; an object or substance should be regarded as being a by-product only when certain conditions are met. 
Dersom bruken av et biprodukt er tillatt i henhold til en miljølisens eller allminnelige miljøbestemmelser, kan dette benyttes av medlemsstatene som verktøy for å avgjøre at ingen generelle skadelige miljøvirkninger eller virkninger for menneskers helse forventes å forekomme, og en gjenstand eller stoff bør anses som et biprodukt bare når visse vilkår er oppfylt.
Since by-products fall into the category of products, exports of by-products should meet the requirements of the relevant Community legislation; and 
Ettersom biprodukter faller inn under kategorien produkter, bør eksport av biprodukter oppfylle kravene i relevante deler av Fellesskapets regelverk, og
when certain waste ceases to be waste, laying down end-of-waste criteria that provide a high level of environmental protection and an environmental and economic benefit; possible categories of waste for which ‘end-of-waste’ specifications and criteria should be developed are, among others, construction and demolition waste, some ashes and slags, scrap metals, aggregates, tyres, textiles, compost, waste paper and glass. 
fastsette, når visse typer avfall opphører å være avfall, kriterier for når avfall opphører å være avfall som gir et høyt nivå av vern av miljøet og en miljømessig og økonomisk fordel; mulige kategorier av avfall som det bør utvikles spesifikasjoner og kriterier for når avfallet opphører å være avfall, er blant annet bygge og rivingsavfall, enkelte typer asker og slagg, skrapmetaller, steinmaterialer, bildekk, tekstiler, kompost, avfallspapir og glass.
For the purposes of reaching end-of-waste status, a recovery operation may be as simple as the checking of waste to verify that it fulfils the end-of-waste criteria. 
For å oppnå status som avfall som ikke lenger er avfall, kan gjenvinningen av avfallet være så enkel som kontroll av avfallet for å verifisere om det oppfyller kriteriene for når det ikke lenger skal anses som avfall.
In order to verify or calculate if the recycling and recovery targets set in European Parliament and Council Directive 94/62/EC of 20 December 1994 on packaging and packaging waste( ), Directive 2000/53/EC of the European Parliament and of the Council of 18 September 2000 on end-of life vehicles( ), Directive 2002/96/EC of the European Parliament and of the Council of 27 January 2003 on waste electrical and electronic equipment (WEEE)( ) and Directive 2006/66/EC of the European Parliament and of the Council of 6 September 2006 on batteries and accumulators and waste batteries and accumulators( ) as well as other relevant Community legislation are met, the amounts of waste which have ceased to be waste should be accounted for as recycled and recovered waste when the recycling or recovery requirements of that legislation are satisfied. 
For å kontrollere eller beregne om de mål for resirkulering og gjenvinning fastsatt i europaparlaments- og rådsdirektiv 94/62/EF av 20. desember 1994 om emballasje og emballasjeavfall( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 2000/53/EF av 18. september 2000 om kasserte kjøretøyer( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/96/EF av 27. januar 2003 om avfall fra elektrisk og elektronisk utstyr (WEEE)( ) og europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/66/EF av 6. september 2006 om batterier og akkumulatorer og brukte batterier og akkumulatorer( ), samt andre relevante deler av Fellesskapets regelverk er oppfylt, bør mengdene av avfall som ikke lenger anses som avfall, regnes som resirkulert og gjenvunnet avfall når kravene til resirkuleringen eller gjenvinningen i det nevnte regelverket er oppfylt.
On the basis of the definition of waste, in order to promote certainty and consistency, the Commission may adopt guidelines to specify in certain cases when substances or objects become waste. 
På grunnlag av definisjonen av avfall, og for å fremme sikkerhet og samsvar, kan Kommisjonen vedta retningslinjer for i visse tilfeller å angi nærmere når stoffer eller gjenstander blir ansett som avfall.
Such guidelines may be developed inter alia for electrical and electronic equipment and vehicles. 
Slike retningslinjer kan utarbeides for blant annet elektrisk og elektronisk utstyr og kjøretøyer.
It is appropriate that costs be allocated in such a way as to reflect the real costs to the environment of the generation and management of waste. 
Det er hensiktsmessig at kostnader blir fordelt på en måte som viser de reelle kostnadene for miljøet med hensyn til produksjon og håndtering av avfall.
The polluter-pays principle is a guiding principle at European and international levels. 
Prinsippet om at forurenser betaler er et retningsgivende prinsipp på europeisk og internasjonalt plan.
The waste producer and the waste holder should manage the waste in a way that guarantees a high level of protection of the environment and human health. 
Avfallsprodusenten og avfallsbesitteren bør håndtere avfallet på en måte som sikrer et høyt nivå av vern av miljøet og menneskers helse.
The introduction of extended producer responsibility in this Directive is one of the means to support the design and production of goods which take into full account and facilitate the efficient use of resources during their whole life-cycle including their repair, re-use, disassembly and recycling without compromising the free circulation of goods on the internal market. 
Innføringen av utvidet produsentansvar i dette direktiv er et av midlene til støtte for utforming og produksjon av varer som fullt ut tar hensyn til og legger forholdene til rette for effektiv bruk av ressurser i hele varenes livssyklus, herunder reparasjon, ombruk, demontering og resirkulering uten å tilsidesette det frie varebyttet i det indre markedet.
This Directive should help move the EU closer to a ‘recycling society’, seeking to avoid waste generation and to use waste as a resource. 
Dette direktiv bør bidra til at EU i større grad blir et «resirkuleringssamfunn» som prøver å unngå avfallsproduksjon, men som bruker avfall som en ressurs.
In particular, the Sixth Community Environment Action Programme calls for measures aimed at ensuring the source separation, collection and recycling of priority waste streams. 
Særlig Fellesskapets sjette miljøhandlingsprogram oppfordrer til tiltak rettet mot å sikre kildesortering, innsamling og resirkulering av prioriterte avfallsstrømmer.
In line with that objective and as a means to facilitating or improving its recovery potential, waste should be separately collected if technically, environmentally and economically practicable, before undergoing recovery operations that deliver the best overall environmental outcome. 
I lys av dette målet og som et middel for å legge forholdene til rette for eller bedre avfallets gjenvinningspotensial, bør avfall samles inn separat dersom dette er teknisk, miljømessig og økonomisk mulig før det skjer en gjenvinning som gir det helhetlig beste miljømessige resultatet.
Member States should encourage the separation of hazardous compounds from waste streams if necessary to achieve environmentally sound management. 
Medlemsstatene bør oppfordre til at farlige avfallsforbindelser skilles fra avfallsstrømmer dersom dette er nødvendig for å oppnå en miljømessig sunn avfallshåndtering.
Member States should support the use of recyclates, such as recovered paper, in line with the waste hierarchy and with the aim of a recycling society, and should not support the landfilling or incineration of such recyclates whenever possible. 
Medlemsstatene bør støtte bruken av ombrukbare materialer, som for eksempel gjenvunnet papir, i henhold til avfallshåndteringshierarkiet og med det mål å bli et resirkuleringssamfunn, og bør ikke støtte deponering eller forbrenning av slike ombrukbare materialer der dette er mulig.
In order to implement the precautionary principle and the principle of preventive action enshrined in Article 174(2) of the Treaty, it is necessary to set general environmental objectives for the management of waste within the Community. 
For å gjennomføre føre-var-prinsippet og prinsippet om forebyggende tiltak i traktatens artikkel 174 nr. 2, er det nødvendig å fastsette allmenne miljømål for håndtering av avfall innenfor Fellesskapet.
OJ L 194, 25.7.1975, p. 23. 
EFT L 194 av 25.7.1975, s. 23.
By virtue of those principles, it is for the Community and the Member States to establish a framework to prevent, reduce and, in so far as is possible, eliminate from the outset the sources of pollution or nuisance by adopting measures whereby recognised risks are eliminated. 
I samsvar med disse prinsippene er det opp til Fellesskapet og medlemsstatene å innføre en ramme for å forebygge, redusere og så langt det er mulig eliminere fra begynnelsen, kildene til forurensning eller ulempe ved å vedta tiltak som fjerner en erkjent risiko.
The waste hierarchy generally lays down a priority order of what constitutes the best overall environmental option in waste legislation and policy, while departing from such hierarchy may be necessary for specific waste streams when justified for reasons of, inter alia, technical feasibility, economic viability and environmental protection. 
Avfallshåndteringshierarkiet fastsetter generelt en prioriteringsrekkefølge for hva som utgjør det beste generelle miljøalternativet innenfor avfallsregelverk og politikk, men det kan være nødvendig å avvike fra dette hierarkiet når det gjelder særlige avfallsstrømmer og der dette kan begrunnes i blant annet teknisk og økonomisk gjennomførbarhet og miljøvern.
It is necessary, in order to enable the Community as a whole to become self-sufficient in waste disposal and in the recovery of mixed municipal waste collected from private households and to enable the Member States to move towards that aim individually, to make provision for a network of cooperation as regards disposal installations and installations for the recovery of mixed municipal waste collected from private households, taking into account geographical circumstances and the need for specialised installations for certain types of waste. 
For å sette Fellesskapet under ett i stand til selv å kunne disponere sitt avfall og gjenvinne blandet kommunalt avfall innsamlet fra private husstander og for at medlemsstatene skal kunne arbeide med dette som mål hver for seg, er det nødvendig å opprette et nett for samarbeid med hensyn til disponeringsanlegg og anlegg for gjenvinning av blandet kommunalt avfall innsamlet fra private husholdninger, idet det tas hensyn til geografiske forhold og behovet for spesialiserte anlegg for visse typer avfall.
For the purposes of applying Regulation (EC) No 1013/2006 of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on shipments of waste( ), mixed municipal waste as referred to in Article 3(5) of that Regulation remains mixed municipal waste even when it has been subject to a waste treatment operation that has not substantially altered its properties. 
Når det gjelder anvendelsen av europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1013/2006 av 14. juni 2006 om overføring av avfall( ), vil blandet kommunalt avfall som omhandlet i artikkel 3 nr. 5 i nevnte forordning, fortsatt være blandet kommunalt avfall selv når det har vært gjenstand for en avfallsbehandling som ikke i vesentlig grad har endret avfallets egenskaper.
It is important that hazardous waste be labelled in accordance with international and Community standards. 
Det er viktig at farlig avfall blir merket i samsvar med internasjonale standarder og fellesskapsstandarder.
However, where such waste is collected separately from households, this should not result in householders being obliged to complete the requisite documentation. 
Der slikt avfall samles inn separat fra husholdninger, bør dette imidlertid ikke føre til at husholdningene blir forpliktet til å fylle ut den pålagte dokumentasjonen.