natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This Directive amends Council Directives 73/239/EEC of 24 July 1973 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance( ), 85/611/EEC of 20 December 1985 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS)( ), 91/675/EEC of 19 December 1991 setting up an insurance committee , 92/49/EEC of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance (third non-life insurance Directive)( ) and 93/6/EEC of 15 March 1993 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions( ) and Directives of the European Parliament and of the Council 94/19/EC of 30 May 1994 on deposit-guarantee schemes( ), 98/78/EC of 27 October 1998 on the supplementary supervision of insurance undertakings in an insurance group( ), 2000/12/EC of 20 March 2000 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions( ), 2001/34/EC of 28 May 2001 on the admission of securities to official stock exchange listing and on information to be published on those securities( ), 2002/83/EC of 5 November 2002 concerning life assurance({10 &gt; fn &lt; 10}) and 2002/87/EC of 16 December 2002 on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate.
Ved dette direktiv endres rådsdirektiv 73/239/EØF av 24. juli 1973 om samordning av lover og forskrifter om adgang til å starte og utøve virksomhet innen direkte forsikring med unntak av livsforsikring( ), 85/611/EØF av 20. desember 1985 om samordning av lover og forskrifter om visse foretak for kollektiv investering i verdipapirer (UCITS-fond)( ), 91/675/EØF av 19. desember 1991 om nedsettelse av en forsikringskomité , 92/49/EØF av 18. juni 1992 om samordning av lover og forskrifter om direkte forsikring med unntak av livsforsikring (tredje direktiv om annen forsikring enn livsforsikring)( ) og 93/6/EØF av 15. mars 1993 om investeringsforetaks og kredittinstitusjoners kapitaldekningsgrad( ) samt europaparlaments- og rådsdirektiv 94/19/EF av 30. mai 1994 om innskuddsgarantiordninger( ), 98/78/EF av 27. oktober 1998 om utvidet tilsyn med forsikringsforetak som er del av en forsikringsgruppe( ), 2000/12/EF av 20. mars 2000 om adgang til å starte og utøve virksomhet som kredittinstitusjon( ), 2001/34/EF av 28. mai 2001 om vilkår for opptak av verdipapirer til offisiell notering på en fondsbørs og opplysninger som skal offentliggjøres om disse verdipapirene( ), 2002/83/EF av 5. november 2002 om livsforsikring({10 &gt; fn &lt; 10}) og 2002/87/EF av 16. desember 2002 om utvidet tilsyn med kredittinstitusjoner, forsikringsforetak og investeringsforetak i et finansielt konglomerat.
In its Resolution of 5 February 2002, the European Parliament endorsed the four-level approach for securities, on the basis of a solemn declaration made before Parliament the same day by the Commission and the letter of 2 October 2001 addressed by the Internal Market Commissioner to the Chairman of the Parliament's Committee on Economic and Monetary Affairs with regard to the safeguards for the European Parliament's role in this process.
Europaparlamentet godkjente i sin resolusjon av 5. februar 2002 metoden med fire nivåer for verdipapirer, på grunnlag av den høytidelige erklæring avgitt av Kommisjonen overfor Europaparlamentet samme dag og brevet av 2. oktober 2001 fra kommisjonsmedlemmet med ansvar for det indre marked til lederen for Europaparlamentets komité for økonomiske og monetære spørsmål om ivaretakelse av Europaparlamentets rolle i denne prosessen.
In its Resolution of 21 November 2002 the Parliament called for certain aspects of that approach to be extended to the banking and insurance sectors subject to a clear commitment on the part of the Council to guarantee a proper institutional balance.
I sin resolusjon av 21. november 2002 oppfordret Kommisjonen til at visse sider ved denne metoden ble utvidet til bank- og forsikringssektorene, under forutsetning av at Rådet klart forpliktet seg til å sikre en tilfredsstillende institusjonell balanse.
The commitments made by the Commission regarding securities legislation via the abovementioned declaration of 5 February 2002 and letter of 2 October 2001 should be complemented by sufficient guarantees concerning a proper institutional balance.
De forpliktelser Kommisjonen har påtatt seg med hensyn til Fellesskapets regelverk på verdipapirområdet i ovennevnte erklæring av 5. februar 2002 og brevet av 2. oktober 2001, bør utfylles med tilstrekkelige garantier for en tilfredsstillende institusjonell balanse.
On 3 December 2002, the Council invited the Commission to implement arrangements for the remaining financial services sectors based upon the Final Report of the Committee of Wise Men.
Rådet oppfordret 3. desember 2002 Kommisjonen til å gjennomføre ordninger for de øvrige sektorene for finansielle tjenester på grunnlag av sluttrapporten fra vismannskomiteen.
The measures necessary for the implementation of Directive 2000/12/EC are measures of general scope and should be adopted in accordance with Article 5 of Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission .
De tiltak som er nødvendige for gjennomføringen av direktiv 2000/12/EF, er tiltak med generelt virkeområde og bør vedtas i samsvar med artikkel 5 i rådsbeslutning 1999/468/EF av 28. juni 1999 om fastsettelse av nærmere regler for utøvelsen av den gjennomføringsmyndighet som er tillagt Kommisjonen .
In order to ensure institutional and legal consistency with the approach taken in other Community sectors, Commission Decision 2004/10/EC( ) established the European Banking Committee in an advisory capacity to assist the Commission as regards the development of Community banking legislation.
For å sikre institusjonelt og juridisk samsvar med den metoden som benyttes i andre sektorer innenfor Fellesskapet, ble Den europeiske komité for bankspørsmål nedsatt ved kommisjonsbeslutning 2004/10/EF( ) som en rådgivende komité som skal bistå Kommisjonen med utviklingen av Fellesskapets regelverk for bankvirksomhet.
The establishment of the European Banking Committee should not rule out other forms of cooperation between the different authorities involved in the regulation and supervision of credit institutions, in particular within the Committee of European Banking Supervisors established by Commission Decision 2004/5/EC .
Nedsettelsen av Den europeiske komité for bankspørsmål bør ikke utelukke andre former for samarbeid mellom ulike myndigheter som deltar i regulering av og tilsyn med kredittinstitusjoner, særlig innenfor Den europeiske banktilsynskomité, nedsatt ved kommisjonsbeslutning 2004/5/EF .
The Commission Communication of 11 May 1999 entitled «Implementing the framework for financial markets: action plan» identifies a series of actions that are required in order to complete the single market for financial services.
I kommisjonsmeldingen av 11. mai 1999 med tittelen «Gjennomføring av rammebestemmelser om finansielle tjenester: en handlingsplan» er det angitt en rekke tiltak som er nødvendige for å gjennomføre det felles marked for finansielle tjenester.
At its meeting in Lisbon of 23 and 24 March 2000, the European Council called for the implementation of this Action Plan by 2005.
Det europeiske råd oppfordret på sitt møte i Lisboa 23. og 24. mars 2000 til gjennomføring av denne handlingsplanen innen 2005.
On 17 July 2000, the Council set up the Committee of Wise Men on the Regulation of European Securities Markets.
Rådet nedsatte på sitt møte 17. juli 2000 en vismannskomité for regulering av europeiske verdipapirmarkeder.
However, Articles 35(3), 36, 37 and 39(1) to (4) of this Directive shall not apply with respect to assets and liabilities that are valued in accordance with Section 7a of Directive 78/660/EEC.
Artikkel 35 nr. 3, artikkel 36 og 37 og artikkel 39 nr. 1 4 i dette direktiv får imidlertid ikke anvendelse på eiendeler og forpliktelser som verdsettes i samsvar med del 7a i direktiv 78/660/EØF.
Regulation (EC) No 994/98 empowers the Commission to declare, in accordance with Article 87 of the Treaty, that under certain conditions aid for employment is compatible with the common market and not subject to the notification requirement of Article 88(3) of the Treaty.
Forordning (EF) nr. 994/98 gir Kommisjonen myndighet til å erklære, i samsvar med traktatens artikkel 87, at støtte til sysselsetting på visse vilkår er forenlig med det felles marked og ikke omfattes av plikten til å gi forhåndsmelding omhandlet i traktatens artikkel 88 nr. 3.
Regulation (EC) No 994/98 also empowers the Commission to declare, in accordance with Article 87 of the Treaty, that aid that complies with the map approved by the Commission for each Member State for the grant of regional aid is compatible with the common market and is not subject to the notification requirement of Article 88(3) of the Treaty.
Forordning (EF) nr. 994/98 gir dessuten Kommisjonen myndighet til å erklære, i samsvar med traktatens artikkel 87, at støtte som er i samsvar med kartet som er godkjent av Kommisjonen for hver medlemsstat for tildeling av regionstøtte, er forenlig med det felles marked og ikke omfattes av plikten til å gi forhåndsmelding omhandlet i traktatens artikkel 88 nr. 3.
The Commission has applied Articles 87 and 88 of the Treaty to employment aid in and outside assisted areas in numerous decisions and has also stated its policy, in the guidelines on aid to employment( ), in the notice on monitoring of State aid and reduction of labour costs( ), in the guidelines on national regional aid( ) and in Commission Regulation (EC) No 70/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid to small and medium-sized enterprises( ).
Kommisjonen har i en rekke vedtak anvendt traktatens artikkel 87 og 88 på sysselsettingsstøtte innenfor og utenfor regioner som er gitt støtte, og har dessuten redegjort for sin politikk i retningslinjene for sysselsettingsstøtte( ), i kunngjøringen om kontroll av statsstøtte og reduksjon av arbeidskraftkostnader( ), i retningslinjene for nasjonal regionstøtte( ) og i kommisjonsforordning (EF) nr. 70/2001 av 12. januar 2001 om anvendelse av EF-traktatens artikkel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellomstore bedrifter( ).
In the light of the Commissions experience in applying those provisions, it is appropriate, with a view to ensuring efficient supervision and simplifying administration without weakening Commission monitoring, that the Commission should make use of the powers conferred by Regulation (EC) No 994/98.
I lys av Kommisjonens erfaring med anvendelsen av disse bestemmelsene bør den, for å sikre et effektivt tilsyn samt for å forenkle saksbehandlingen uten å svekke Kommisjonens kontroll, benytte myndigheten den er gitt i henhold til forordning (EF) nr. 994/98.
Such notifications will be assessed by the Commission in particular in the light of the criteria set out in this Regulation, in Regulation (EC) No 70/2001 or in accordance with any relevant Community guidelines or frameworks.
Kommisjonen vil vurdere slike meldinger, særlig i lys av kriteriene fastsatt i denne forordning og i forordning (EF) nr. 70/2001, eller i samsvar med Fellesskapets relevante retningslinjer eller rammebestemmelser.
The guidelines on State aid for employment( ) cease to apply from the date of entry into force of this Regulation, as do the notice on monitoring of State aid and reduction of labour costs and the notice on an accelerated procedure for processing notifications of employment aid( ).
Retningslinjene for statsstøtte til sysselsetting( ) opphører å gjelde fra ikrafttredelsesdatoen for denne forordning, og det samme gjør kunngjøringen om kontroll av statsstøtte og reduksjon av arbeidskraftkostnader og kunngjøringen om en rask framgangsmåte for behandling av meldinger om sysselsettingsstøtte( ).
It is appropriate to lay down transitional provisions concerning the application of this Regulation to employment aid granted before its entry into force and in breach of the obligation in Article 88(3) of the Treaty.
Det bør fastsettes overgangsbestemmelser om anvendelsen av denne forordning på sysselsettingsstøtte som gis før den trer i kraft, og uten at plikten til å gi forhåndsmelding omhandlet i traktatens artikkel 88 nr. 3 er overholdt.
This Regulation applies only to employment measures which fulfil all the conditions of Article 87(1) of the Treaty and thus constitute State aid.
Denne forordning får anvendelse bare på sysselsettingsfremmende tiltak som oppfyller samtlige vilkår i traktatens artikkel 87 nr. 1 og dermed utgjør statsstøtte.
A number of employment policy measures do not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) because they constitute aid to individuals that does not favour certain undertakings or the production of certain goods, or because they do not affect trade between Member States or because they are general measures to promote employment which do not distort or threaten to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods.
En rekke sysselsettingsfremmende tiltak er ikke statsstøtte i henhold til artikkel 87 nr. 1, fordi de utgjør støtte til enkeltpersoner og ikke begunstiger visse foretak eller visse typer produksjon, eller fordi de ikke påvirker handelen mellom medlemsstater, eller fordi de er generelle sysselsettingsfremmende tiltak som ikke vrir eller truer med å vri konkurransen ved å begunstige visse foretak eller visse typer produksjon.
This is also the case of measures which are deemed not to meet all the criteria of Article 87(1) of the Treaty and therefore do not fall under the notification requirement of Article 88(3) of the Treaty by virtue of Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid( ).
Dette gjelder også for tiltak som ikke anses å oppfylle alle kriteriene i traktatens artikkel 87 nr. 1 og derfor ikke omfattes av plikten til å gi forhåndsmelding omhandlet i traktatens artikkel 88 nr. 3 i henhold til kommisjonsforordning (EF) nr. 69/2001 av 12. januar 2001 om anvendelse av EF-traktatens artikkel 87 og 88 på bagatellmessig støtte( ).
This Regulation should not exempt from notification State aid in the shipbuilding and coal-mining sectors, for which special rules are laid down in, respectively, Council Regulation (EC) No 1540/98( ) and Council Regulation (EC) No 1407/2002( ).
Statsstøtte i skipsbyggings- og kullgruvesektoren, som det er fastsatt særlige regler for i henholdsvis rådsforordning (EF) nr. 1540/98( ) og rådsforordning (EF) nr. 1407/2002( ), bør ikke unntas fra meldingsplikten i henhold til denne forordning.
The reference rates should be those which are periodically fixed by the Commission on the basis of objective criteria and published in the Official Journal of the European Communities and on the Internet.
Referansesatsene bør være de som jevnlig fastsettes av Kommisjonen på grunnlag av objektive kriterier og offentliggjøres i De Europeiske Fellesskaps Tidende og på Internett.
In order to eliminate differences that might give rise to distortions of competition, in order to facilitate coordination between different Community and national initiatives, and for reasons of administrative clarity and legal certainty, the definition of «small and medium-sized enterprises» (SMEs) used in this Regulation should be that laid down in Commission Recommendation 96/280/EC of 3 April 1996 concerning the definition of small and medium-sized enterprises( ). That definition was also used in Regulation (EC) No 70/2001.
For å fjerne ulikheter som kan føre til konkurransevridning, og for å lette samordningen mellom ulike initiativer i Fellesskapet og på nasjonalt plan som gjelder små og mellomstore bedrifter, samt av hensyn til klarhet i saksbehandlingen og til rettssikkerheten, bør definisjonen av «små og mellomstore bedrifter» brukt i denne forordning være den samme som den i kommisjonsrekommandasjon 96/280/EF av 3. april 1996 om definisjonen av små og mellomstore bedrifter( ). Den definisjonen er også brukt i forordning (EF) nr. 70/2001.
In the interests of coherence, the ceilings should be harmonised with those fixed in the guidelines on national regional aid and in Regulation (EC) No 70/2001, which allowed aid to be calculated by reference to the creation of employment linked to investment projects.
For å oppnå sammenheng bør de øvre grensene harmoniseres med dem som er fastsatt i retningslinjene for nasjonal regionstøtte og i forordning (EF) nr. 70/2001, som gir adgang til å beregne støtte i forhold til de arbeidsplasser som skapes gjennom investeringsprosjekter.
For the application of the 100 % global exposure limit relating to derivatives, Member States are recommended to ensure that both points 3 and 4 are respected.
Ved anvendelsen av den samelde eksponeringsgrensen på 100 % for derivater, anbefales medlemsstatene å sikre at både nr. 3 og 4 overholdes.
In conformity with the overarching principle mentioned under point 1 and established in Article 21(1) of Directive 85/611/EEC, Member States are recommended to allow a differentiated methodological approach for the respective categories of 'non-sophisticated UCITS', which have overall less and simpler derivative positions by using e.g. a few plain vanilla options, and «sophisticated UCITS» .
I samsvar med det overordnede prinsippet nevnt i nr. 1 og fastsatt i artikkel 21 nr. 1 i direktiv 85/611/EØF, anbefales medlemsstatene å tillate ulike metodiske tilnærminger ut fra om UCITS-fondet kan anses som «enkelt», med generelt færre og enklere derivatposisjoner som f.eks. omfatter et fåtall standardiserte opsjoner, eller «avansert».
For the application of Article 21(2) and the third subparagraph of Article 21(3) of that Directive, Member States are recommended to consider that, a management or investment company should generally be prevented from using financial derivative instruments based on a self-composed index with the intent to circumvent the issuer concentration limits of Article 22.
Ved anvendelse av artikkel 21 nr. 2 og artikkel 21 nr. 3 tredje ledd i samme direktiv anbefales medlemsstatene å vurdere hvorvidt et forvaltningsselskap eller investeringsselskap generelt bør forhindres fra å bruke finansielle derivater basert på en indeks de selv har satt sammen i den hensikt å omgå grensene for utsteders egne investeringer fastsatt i artikkel 22.
The distinction between, and exact definition of, these categories requires further work in accordance with point 3.4.
For å skille mellom og definere disse kategoriene mer nøyaktig, kreves ytterligere arbeid i samsvar med nr. 3.4.
Pending completion of such work, Member States should move towards a more calibrated approach for measuring market risk in accordance with points 3.2 and 3.3.
I påvente av at dette arbeidet fullføres bør medlemsstatene gradvis innføre en mer tilpasset metode for å måle markedsrisiko i samsvar med nr. 3.2 og 3.3.
In compliance with the fixed quantitative prudential limits already imposed by Directive 2001/108/EC, Member States are recommended to require the assessment of counterparty risk with regard to OTC-derivatives in accordance with the marking-to-market method laid down in Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council 3 , notwithstanding the need of appropriate pricing models when the market price is not available.
I samsvar med de fastsatte kvantitative tilsynsgrenser som allerede er innført ved direktiv 2001/108/EF, anbefales medlemsstatene å kreve at motpartsrisikoen med hensyn til ikke-børsomsatte derivater vurderes i samsvar med markedsverdimetoden fastsatt i europaparlaments- og rådsdirektiv 2000/12/EF( 1 ), uavhengig av behovet for hensiktsmessige modeller for prisfastsetting når markedsprisen ikke er tilgjengelig.
In compliance with the fixed quantitative prudential limits already imposed by Directive 2001/108/EC, Member States are recommended to require the assessment of counterparty risk with regard to OTC-derivatives in accordance with the marking-to-market method laid down in Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council( ), notwithstanding the need of appropriate pricing models when the market price is not available.
I samsvar med de fastsatte kvantitative tilsynsgrensene som allerede er innført ved direktiv 2001/108/EF, anbefales medlemsstatene å kreve at motpartsrisikoen med hensyn til ikke-børsomsatte derivater vurderes i samsvar med markedsverdimetoden fastsatt i europaparlaments- og rådsdirektiv 2000/12/EF( ), uavhengig av behovet for hensiktsmessige modeller for prisfastsetting når markedsprisen ikke er tilgjengelig.
For the application of VaR-approaches, Member States are recommended to require the use of appropriate standards in conformity with point 3.1.
Når det gjelder anvendelse av VaR-metoder, anbefales medlemsstatene å kreve at det brukes hensiktsmessige standarder i samsvar med nr. 3.1.
For this purpose, Member States should consider, as a possible reference the following parameters: a 99 % confidence interval, a holding period of one month and 'recent' volatilities, i.e. no more than one year from the calculation date without prejudice to further testing by the competent authorities.
Medlemsstatene bør derfor vurdere følgende parametrer som en mulig referanse: et konfidensintervall på 99 %, en eiertid på en måned og «nyeste» volatilitet, dvs. høyst et år fra beregningsdatoen, med forbehold for ytterligere prøvinger fra vedkommende myndigheters side.
Once common standards have been developed by further work undertaken by Member States in accordance with point 3.4, Member States should allow management or investment companies to deviate from these standards only on a case-by-case basis, subject to the appropriate examination of the competent authorities in accordance with what is provided for in point 3.3.3.
Når det som følge av ytterligere arbeid fra medlemsstatenes side er utviklet felles standarder i samsvar med nr. 3.4, bør medlemsstatene bare tillate at forvaltningsselskaper og investeringsselskaper avviker fra disse standardene i enkelttilfeller, etter at vedkommende myndigheter har gjennomført en tilfredsstillende undersøkelse i samsvar med nr. 3.3.3.
Considering that the fourth subparagraph of Article 21(3) of Directive 85/611/EEC provides that, in order to include financial derivative instruments into the issuer concentration limits foreseen by Article 22, they should be converted into equivalent underlying positions, Member States are recommended to require the use of methodologies adequate to the type of instrument considered.
Da det i artikkel 21 nr. 3 fjerde ledd i direktiv 85/611/EØF er fastsatt at for at finansielle derivater skal inkluderes i grensene for investering hos samme utsteder fastsatt i artikkel 22, bør de konverteres til tilsvarende underliggende posisjoner, anbefales medlemsstatene å bruke metoder som egner seg for vedkommende derivattype.
Member States are advised, in the use of their discretionary powers for the application of the option foreseen by the third subparagraph of Article 21(3) of Directive 85/611/EEC, to take into account whether the underlying index of a financial derivative instrument meets the requirements of Article 22a of that Directive.
Når medlemsstatene benytter seg av adgangen til skjønnsutøvelse ved anvendelse av muligheten fastsatt i artikkel 21 nr. 3 tredje ledd i direktiv 85/611/EØF, anbefales de å vurdere hvorvidt den underliggende indeksen for et finansielt derivat oppfyller kravene i artikkel 22a i nevnte direktiv.