natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its Communication of 4 March 2009 entitled ‘Driving European Recovery’, the Commission proposed to put forward draft legislation creating a European system of financial supervision and a European systemic risk board.
I sin melding av 4. mars 2009 med tittelen «Europa som drivkraft bak det økonomiske oppsvinget» foreslo Kommisjonen å legge fram utkast til regelverk om opprettelse av et europeisk finanstilsynssystem og et europeisk systemrisikoutvalg.
In its Communication of 27 May 2009 entitled ‘European Financial Supervision’, it provided more detail about the possible architecture of such a new supervisory framework reflecting the main thrust of the de Larosière Report.
I sin melding av 27. mai 2009 med tittelen «Europeisk finanstilsyn» beskrev Kommisjonen nærmere hvordan strukturen i et slikt nytt tilsynssystem ville kunne være, basert på de viktigste konklusjonene i de Larosière-rapporten.
The European Council, in its conclusions of 19 June 2009, confirmed that a European System of Financial Supervisors, comprising three new European Supervisory Authorities, should be established.
Det europeiske råd bekreftet i sine konklusjoner av 19. juni 2009 at et europeisk finanstilsynssystem bestående av tre nye europeiske tilsynsmyndigheter burde opprettes.
It emphasised that the European Supervisory Authorities should also have supervisory powers in relation to credit rating agencies and invited the Commission to prepare concrete proposals on how the European System of Financial Supervisors could play a strong role in crisis situations, while stressing that decisions taken by the European Supervisory Authorities should not impinge on the fiscal responsibilities of Member States.
Rådet understreket at de europeiske tilsynsmyndighetene også burde ha fullmakt til å føre tilsyn med kredittvurderingsbyråer, og oppfordret Kommisjonen til å utarbeide konkrete forslag til hvordan det europeiske finanstilsynssystemet skal kunne spille en sterk rolle i krisesituasjoner, samtidig som det la vekt på at beslutninger truffet av de europeiske tilsynsmyndighetene ikke burde berøre medlemsstatenes finanspolitiske ansvar.
On 17 June 2010, the European Council agreed that ‘Member States should introduce systems of levies and taxes on financial institutions to ensure fair burden-sharing and to set incentives to contain systemic risk.
Den 17. juni 2010 ble Det europeiske råd enig om at «medlemsstatene bør innføre skatte- og avgiftsordninger for finansinstitusjonene for å sikre en rettferdig byrdedeling og unngå systemrisiko.
A European Systemic Risk Board (hereinafter ‘the ESRB’) should form part of the ESFS for the purposes of the tasks as specified in this Regulation and in Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council( ).
En europeisk komité for systemrisiko (heretter kalt «ESRB») bør inngå som en del av ESFS når det gjelder de oppgaver som er fastsatt i denne forordning og i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1092/2010( ).
The European Supervisory Authorities (hereinafter collectively referred to as the ‘ESAs’) should replace the Committee of European Banking Supervisors established by Commission Decision 2009/78/EC( ), the Committee of European Insurance and Occupational Pensions Supervisors established by Commission Decision 2009/79/EC( ) and the Committee of European Securities Regulators established by Commission Decision 2009/77/EC( ), and should assume all of the tasks and competences of those committees including the continuation of ongoing work and projects, where appropriate.
De europeiske tilsynsmyndigheter bør erstatte Den europeiske banktilsynskomite nedsatt ved kommisjonsbeslutning 2009/78/EF( ), Den europeiske tilsynskomité for forsikring og tjenestepensjoner nedsatt ved Kommisjonsbeslutning 2009/79/EF( ) og Komiteen av europeiske verdipapirtilsyn nedsatt ved Kommisjonsbeslutning 2009/77/EF( ), og bør overta alle disse komiteenes oppgaver og fullmakter, herunder videreføre pågående arbeid og prosjekter der det er nødvendig.
The Court of Justice of the European Union in its judgment of 2 May 2006 in Case C-217/04 (United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland v. European Parliament and Council of the European Union) held that ‘nothing in the wording of Article 95 EC [now Article 114 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU)] implies that the addressees of the measures adopted by the Community legislature on the basis of that provision can only be the individual Member States.
Den europeiske unions domstol fastslo i sin dom av 2. mai 2006 i sak C-217/04 (Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland mot Europaparlamentet og Rådet for Den europeiske union) at «intet i ordlyden i artikkel 95 EF [nå artikkel 114 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte (TEUV)] tilsier at adressatene for tiltakene vedtatt av Fellesskapets lovgivere på grunnlag av nevnte bestemmelse, bare kan være de enkelte medlemsstater.
The legislature may deem it necessary to provide for the establishment of a Community body responsible for contributing to the implementation of a process of harmonisation in situations where, in order to facilitate the uniform implementation and application of acts based on that provision, the adoption of non-binding supporting and framework measures seems appropriate’( ).
Lovgiverne kan anse at det er nødvendig å sørge for at det opprettes et fellesskapsorgan som får ansvar for å bidra til gjennomføringen av en harmoniseringsprosess i situasjoner der vedtakelsen av ikke-bindende støtte- og rammetiltak synes egnet for å lette ensartet gjennomføring og anvendelse av rettsakter vedtatt hjemlet i denne bestemmelse»( ).
The purpose and tasks of the Authority – assisting competent national supervisory authorities in the consistent interpretation and application of Union rules and contributing to financial stability necessary for financial integration – are closely linked to the objectives of the Union acquis concerning the internal market for financial services.
Myndighetens formål og oppgaver – å bistå vedkommende nasjonale tilsynsmyndigheter med en konsekvent fortolkning og anvendelse av unionsreglene og bidra til den finansielle stabilitet som er nødvendig for finansiell integrasjon – er nært forbundet med gjeldende unionsretts mål for det indre marked for finansielle tjenester.
The Authority should therefore be established on the basis of Article 114 TFEU.
Myndigheten bør derfor opprettes på grunnlag av artikkel 114 TEUV.
Directive 2006/48/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions( ), Directive 2006/49/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions( ) and Directive 94/19/EC of the European Parliament and of the Council of 30 May 1994 on deposit-guarantee schemes( ).
europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/48/EF av 14. juni 2006 om adgang til å starte og utøve virksomhet som kredittinstitusjon( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/49/EF av 14. juni 2006 om investeringsforetaks og kredittinstitusjoners kapitaldekningsgrad ( ) og europaparlaments- og rådsdirektiv 94/19/EF av 30. mai 1994 om innskuddsgarantiordninger ( ).
Existing Union legislation regulating the field covered by this Regulation also includes Directive 2002/87/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate( ), Directive 98/78/EC of the European Parliament and of the Council of 27 October 1998 on the supplementary supervision of insurance undertakings in an insurance group( ), Regulation (EC) No 1781/2006 of the European Parliament and of the Council of 15 November 2006 on information on the payer accompanying transfers of funds( ), Directive 2009/110/EC of the European Parliament and of the Council of 16 September 2009 on the taking up, pursuit and prudential supervision of the business of electronic money institutions( ), and the relevant parts of Directive 2005/60/EC of the European Parliament and of the Council of 26 October 2005 on the prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering and terrorist financing( ), of Directive 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council of 23 September 2002 concerning the distance marketing of consumer financial services( ) and of Directive 2007/64/EC of the European Parliament and of the Council of 13 November 2007 on payment services in the internal market( ).
Gjeldende unionsregelverk som regulerer området som omfattes av denne forordning, omfatter også europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/87/EF av 16. desember 2002 om utvidet tilsyn med kredittinstitusjoner, forsikringsforetak og investeringsforetak i et finansielt konglomerat( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 98/78/EF av 27. oktober 1998 om utvidet tilsyn med forsikringsforetak som er del av en forsikringsgruppe( ), europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1781/2006 av 15. november 2006 om opplysninger om oppdragsgiveren som skal følge med pengeoverføringer( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/110/EF av 16. september 2009 om adgang til å starte og utøve virksomhet som institusjon for elektroniske penger og om tilsyn med slik virksomhet( ), og relevante deler av europaparlaments- og rådsdirektiv 2005/60/EF av 26. oktober 2005 om tiltak for å hindre at det finansielle system brukes til hvitvasking og finansiering av terrorisme( ), europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/65/EF av 23. september 2002 om fjernsal av finansielle tenester til forbrukarar( ) og europaparlaments- og rådsdirektiv 2007/64/EF av 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked( ).
In accordance with the Declaration (No 39) on Article 290 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), annexed to the Final Act of the Intergovernmental Conference which adopted the Treaty of Lisbon, the elaboration of regulatory technical standards requires assistance of technical expertise in a form which is specific to the financial services area.
I samsvar med erklæringen (nr. 39) til artikkel 290 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte (TEUV), vedlagt sluttakten fra den mellomstatlige konferansen som vedtok Lisboa-traktaten, krever utarbeidelsen av tekniske reguleringsstandarder sakkyndig bistand fra spesialister innen området finansielle tjenester.
The Commission should endorse those draft regulatory technical standards by means of delegated acts pursuant to Article 290 TFEU in order to give them binding legal effect.
Kommisjonen bør godkjenne disse utkastene til tekniske reguleringsstandarder ved hjelp av delegerte rettsakter i henhold til artikkel 290 TEUV for å gjøre dem rettslig bindende.
Draft regulatory technical standards would be subject to amendment if they were incompatible with Union law, did not respect the principle of proportionality or ran counter to the fundamental principles of the internal market for financial services as reflected in the acquis of Union financial services legislation.
Utkast til tekniske reguleringsstandarder bør endres dersom de er uforenlige med unionsretten, ikke respekterer forholdsmessighetsprinsippet eller strider imot de grunnleggende prinsippene for det indre marked for finansielle tjenester slik disse kommer til uttrykk i gjeldende unionsrett for finansielle tjenester.
The Commission should also be empowered to adopt implementing technical standards by means of implementing acts pursuant to Article 291 TFEU.
Kommisjonen bør også gis myndighet til å vedta tekniske gjennomføringsstandarder i form av gjennomføringsrettsakter i henhold til artikkel 291 TEUV.
The action undertaken by the Authority in this respect should be without prejudice to the Commission’s powers pursuant to Article 258 TFEU to initiate infringement proceedings against the Member State of that supervisory authority for its failure to take such action, and without prejudice to the Commission’s right in such circumstances to seek interim measures in accordance with the rules of procedure of the Court of Justice of the European Union.
Tiltaket som treffes av Myndigheten i den forbindelse, bør gjennomføres med forbehold for Kommisjonens myndighet i henhold til artikkel 258 TEUV til å innlede traktatbruddsbehandling mot den medlemsstat hvis tilsynsmyndighet har unnlatt å treffe et slikt tiltak, og med forbehold for Kommisjonens rett i slike situasjoner til å treffe midlertidige tiltak i henhold til rettergangsordningen for Den europeiske unions domstol.
Furthermore, it should be without prejudice to any liability that that Member State might incur in accordance with the case law of the Court of Justice of the European Union if its supervisory authorities fail to take the action required by the Authority.
Videre bør det være med forbehold for ethvert ansvar som nevnte medlemsstat kan pådra seg i samsvar med rettspraksis ved Den europeiske unions domstol, dersom dens tilsynsmyndigheter unnlater å treffe de tiltak som Myndigheten krever .
In the current review of Directive 94/19/EC and Directive 97/9/EC of the European Parliament and of the Council of 3 March 1997 on investor-compensation schemes( ), the Commission’s intention to pay special attention to the need to ensure further harmonisation throughout the Union is noted.
I forbindelse med den pågående revisjonen av direktiv 94/19/EF og europaparlaments- og rådsdirektiv 97/9/EF av 3. mars 1997 om erstatningsordninger for investorer( ) anføres Kommisjonens intensjon om å legge særlig vekt på behovet for å sikre ytterligere harmonisering i hele Unionen.
The Authority should actively promote a coordinated Union supervisory response, in particular to ensure the orderly functioning and integrity of financial markets and the stability of the financial system in the Union.
Myndigheten bør aktivt bidra til å fremme samordningen i Unionens tilsynsarbeid, særlig for å sikre finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet og stabiliteten i finanssystemet i Unionen .
Participation in the work of the Authority should be open to countries which have concluded agreements with the Union whereby they have adopted and are applying Union law, and the Authority should be able to cooperate with third countries which apply legislation that has been recognised as equivalent to that of the Union.
Stater som har inngått avtaler med Unionen som innebærer at de har vedtatt og anvender unionsretten, bør kunne delta i Myndighetens arbeid, og Myndigheten bør kunne samarbeide med tredjestater som anvender lovgivning som er anerkjent som likeverdig med Unionens.
Without prejudice to the competencies of the competent authorities concerned, the Authority should be able to provide its opinion on the prudential assessment of mergers and acquisitions under Directive 2006/48/EC, as amended by Directive 2007/44/EC( ) in those cases in which that Directive requires consultation between competent authorities from two or more Member States.
Med forbehold for de berørte vedkommende myndigheters myndighet bør Myndigheten kunne avgi uttalelse om tilsynsmessige vurderinger av fusjoner og overtakelser i henhold til direktiv 2006/48/EF, som endret ved direktiv 2007/44/EF( ) i de tilfeller der nevnte direktiv krever samråd mellom vedkommende myndigheter fra to eller flere medlemsstater.
Directive 2007/44/EC of the European Parliament and of the Council of 5 September 2007 amending Council Directive 92/49/EEC and Directives 2002/83/EC, 2004/39/EC, 2005/68/EC and 2006/48/EC as regards procedural rules and evaluation criteria for the prudential assessment of acquisitions and increase of holdings in the financial sector (OJ L 247, 21.9.2007, p. 1).
Europaparlaments- og rådsdirektiv 2007/44/EF av 5. september 2007 om endring av rådsdirektiv 92/49/EØF og direktiv 2002/83/EF, 2004/39/EF, 2005/68/EF og 2006/48/EF med hensyn til saksbehandlingsregler og evalueringskriterier for tilsynsmessig vurdering av overtakelse og økning av eierandeler i finanssektoren (EUT L 247 av 21.9.2007, s. 1).
The measures for the collection of information should be without prejudice to the legal framework of the European Statistical System and the European System of Central Banks in the field of statistics.
Tiltakene for innsamling av opplysninger bør ikke påvirke den rettslige rammen for det europeiske statistikksystemet og Det europeiske system av sentralbanker på statistikkområdet .
This Regulation should therefore be without prejudice both to Regulation (EC) No 223/2009 of the European Parliament and of the Council of 11 March 2009 on European statistics( ) and to Council Regulation (EC) No 2533/98 of 23 November 1998 concerning the collection of statistical information by the European Central Bank( ).
Denne forordning bør derfor verken berøre europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 223/2009 av 11. mars 2009 om europeiske statistikker( ) eller rådsforordning (EF) nr. 2533/98 av 23. november 1998 om Den europeiske sentralbanks innsamling av statistiske opplysninger( ).
The right of the addressees of the Authority’s decisions to be heard should be fully respected.
Retten til adressatene for Myndighetens avgjørelser til å bli hørt, bør overholdes fullt ut.
Representatives of the Commission, the ESRB, the European Central Bank, the European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority) and the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority) should participate as observers.
Representanter for Kommisjonen, ESRB, Den europeiske sentralbank, Den europeiske tilsynsmyndighet (D en europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjon ) og Den europeiske tilsynsmyndighet ( Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet ) bør delta som observatører.
However, for acts of a general nature, including those relating to regulatory and implementing technical standards, guidelines and recommendations, for budgetary matters as well as in respect of requests by a Member State to reconsider a decision by the Authority to temporarily prohibit or restrict certain financial activities, it is appropriate to apply the rules of qualified majority voting as laid down in Article 16(4) of the Treaty on European Union and in the Protocol (No 36) on transitional provisions annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty on the Functioning of the European Union.
For avgjørelser av en mer allmenn art, herunder de som gjelder tekniske regulerings- og gjennomføringsstandarder, retningslinjer og anbefalinger, samt når det gjelder anmodninger fra en medlemsstat om å revurdere en beslutning truffet av Myndigheten om midlertidig å forby eller begrense en viss finansiell virksomhet, er det hensiktsmessig å anvende reglene om kvalifisert flertall som fastsatt i artikkel 16 nr. 4 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte og i protokollen (nr. 36) om overgangsbestemmelser vedlagt traktaten om Den europeiske union og traktaten om Den europeiske unions virkemåte.
However, with regard to decisions taken by the consolidating supervisor, the decision proposed by the panel could be rejected by members representing a blocking minority of the votes as defined in Article 16(4) of the Treaty on European Union and in Article 3 of the Protocol (No 36) on transitional provisions.
Når det gjelder beslutninger som treffes på konsolidert grunnlag, kan beslutningen som foreslås av panelet, forkastes av et antall medlemmer som representerer et blokkerende mindretall som angitt i artikkel 16 nr. 4 i traktaten om Den europeiske union og i artikkel 3 i protokollen (nr. 36) om overgangsbestemmelser.
Before the selected person takes up his duties, and up to 1 month after his selection by the Board of Supervisors, the European Parliament should be entitled, after having heard the person selected, to object to his designation.
Før den valgte personen tiltrer sitt embete og senest én måned etter at tilsynsstyret har gjort sitt valg, bør Europaparlamentet, etter å ha hørt den valgte personen, ha anledning til å komme med innsigelser mot at denne utpekes.
In order to ensure that the minimum amount of cover is not eroded over time, a periodic review clause should be provided using as a benchmark the European Index of Consumer Prices (EICP) published by Eurostat, as provided for in Council Regulation (EC) No 2494/95 of 23 October 1995 concerning harmonised indices of consumer prices ( ).
For å sikre at verdien av minstebeløpet for dekning ikke svekkes over tid, bør det innføres en klausul om regelmessig ajourføring med utgangspunkt i den europeiske konsumprisindeksen (EKPI) offentliggjort av Eurostat i henhold til rådsforordning (EF) nr. 2494/95 av 23. oktober 1995 om harmoniserte konsumprisindeksar( ).
However, Member States should be given the possibility of applying certain limited exclusions as regards the payment of compensation by that body and of providing that compensation for damage to property caused by an unidentified vehicle may be limited or excluded in view of the danger of fraud.
Medlemsstatene bør imidlertid ha mulighet til å anvende visse begrensede unntak med hensyn til betaling av erstatning fra dette organet, og til å fastsette at erstatning for tingsskade forårsaket av et ukjent kjøretøy kan begrenses eller utelukkes på bakgrunn av faren for bedrageri .
This same procedure should also apply mutatis mutandis where the accident is settled by the system of national insurers’ bureaux.
Den samme framgangsmåten bør få tilsvarende anvendelse dersom ulykken behandles gjennom ordningen med nasjonale forsikringsbyråer.
Under Article 11(2) read in conjunction with Article 9(1)(b) of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters ( ), injured parties may bring legal proceedings against the civil liability insurance provider in the Member State in which they are domiciled.
I henhold til artikkel 11 nr. 2 i rådsforordning (EF) nr. 44/2001 av 22. desember 2000 om domsmyndighet og om anerkjennelse og fullbyrding av dommer i sivile og kommersielle saker( ), lest i sammenheng med artikkel 9 nr. 1 bokstav b) i samme forordning, kan den skadelidte framsette sitt krav overfor forsikringsgiveren i den medlemsstat der den skadelidte er bosatt.
The appointment of representatives responsible for settling claims should be one of the conditions for access to and carrying on the activity of insurance listed in class 10 of point A of the Annex to First Council Directive 73/239/EEC of 24 July 1973 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance ( ), except for carriers’ liability.
Utpeking av representanter med ansvar for erstatningsoppgjør bør være et av vilkårene for å få adgang til og for fortsatt å utøve forsikringsvirksomhet som oppført i klasse 10 i avsnitt A i vedlegget til første rådsdirektiv 73/239/EØF av 24. juli 1973 om samordning av lover og forskrifter om adgang til å starte og utøve virksomhet innen direkte forsikring med unntak av livsforsikring( ), unntatt transportøransvaret.
That condition should therefore be covered by the single official authorisation issued by the authorities of the Member State where the insurance undertaking establishes its head office, as specified in Title II of Council Directive 92/49/EEC of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance and amending Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (third non-life insurance Directive) ( ).
Dette vilkår bør derfor komme inn under den enkelte offentlige tillatelse som utstedes av myndighetene i den medlemsstat der foretaket oppretter sitt hovedkontor, som beskrevet i avdeling II i rådsdirektiv 92/49/EØF av 18. juni 1992 om samordning av lover og forskrifter om direkte forsikring med unntak av livsforsikring og om endring av direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje direktiv om annen forsikring enn livsforsikring)( ).
Those information centres should also make available to injured parties information concerning claims representatives.
Informasjonssentrene bÃ¸r ogsÃ¥ gi skadelidte opplysninger om skaderepresentanter.