natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Marine research cooperation between Norway and Russia goes all the way back to the early 1900s, and was formalised in the 1950s.
Havforskningssamarbeidet mellom Norge og Russland begynte allerede tidlig på 1900-tallet og ble formalisert i 1950-årene.
The results of this research form the basis for the management decisions made each year by the Joint Norwegian-Russian Fisheries Commission, and are therefore of crucial importance for the management of the joint fish stocks in the Barents Sea.
Resultatene av denne forskningen utgjør grunnlaget for forvaltningsvedtakene som hvert år fattes av Den blandede norsk-russiske fiskerikommisjon, og er derfor svært avgjørende for forvaltningen av de samlede fiskebestandene i Barentshavet.
With regard to control matters, the parties have been particularly successful in their cooperation on dealing with the problems of over-fishing of quotas and the unregistered trans-shipment of catches in the high seas to third-party vessels.
Når det gjelder kontrollspørsmål, har partene i særlig grad lykkes i samarbeidet om å løse problemer med overfiske i forhold til kvoter og uregistrert omlasting av fangst til tredjelands fartøyer på åpent hav.
Such illegal, unregulated and unreported fisheries (so-called IUU fisheries), which were previously a major problem in the Barents Sea, have in recent years been largely brought to an end.
Slike former for ulovlig, uregulert og urapportert fiske (såkalt IUU-fiske), som tidligere var et stort problem i Barentshavet, er det i de siste årene stort sett blitt slutt på.
The total catch quotas that are set in the Joint Norwegian-Russian Fisheries Commission also include shares for third countries such as EU countries, the Faroe Islands, Iceland and Greenland.
De samlede fangstkvotene som fastsettes av Den blandede norsk-russiske fiskerikommisjon, omfatter også andeler for tredjeland, for eksempel EU-stater, Færøyene, Island og Grønland.
These allocations have previously varied, but in recent years the total allocations for cod fisheries by third parties have amounted to a fixed share of 14,15 % of the TAC.
Disse andelene har tidligere variert, men de siste årene har den samlede andelen av tredjelands torskefiske fast utgjort 14,5 % av største tillatte fangstmengde.
The total catch quotas have fluctuated widely over time, but in recent years the major fish stocks such as cod have grown to very high levels, with cod yielding a TAC of one million tonnes in 2013.
De samlede fangskvotene har svingt mye over tid, men de siste årene har viktige fiskebestander som torsk nådd svært høye nivåer, med en største tillatte fangstmengde for torsk på en million tonn i 2013.
The catch quotas apply to the entire migratory range of the stocks in question.
Fangstkvotene gjelder hele utbredelsessområdet for de aktuelle bestandene.
The trilateral "Loophole Agreement"
Den trilaterale "Smutthull-avtalen"
In May 1999 Norway, Iceland and Russia signed an agreement (the "Loophole Agreement") designed to bring an end to unregulated fishing for straddling stocks (primarily cod) in the enclave of waters beyond 200 n. miles, i.e. the high seas in the Barents Sea.
I mai 1999 inngikk Norge, Island og Russland en avtale ("Smutthull-avtalen") med det formål å få slutt på uregulert fiske etter bestander (hovedsakelig torsk) i havområdene utenfor 200 nautiske mil, dvs. på åpent hav i Barentshavet.
The effect of this agreement was to ensure that the total harvesting of the fish resources in the entire migratory range would not exceed the catch limits (TAC's) established on the basis of scientific advice from ICES.
Resultatet av avtalen var at man sikret at den samlede høstingen av fiskeressursene i hele migrasjonsområdet ikke oversteg de største tillatte fangstmengdene som fastsettes på grunnlag av vitenskapelige råd fra ICES.
In a broader perspective, the Loophole Agreement is also an example of direct cooperation between coastal and high seas fishing nations over the management of straddling fish stocks on the high seas which the 1995 UN Agreement on the Conservation and Management of Straddling Fish Stocks envisages as a possible alternative to management through a regional fisheries organization.
I et større perspektiv er Smutthull-avtalen også et eksempel på direkte samarbeid mellom nasjoner som driver kystfiske og fiske på åpent hav, om forvaltning av vandrende fiskebestander på åpent hav, som i FN-avtalen fra 1995 om bevaring og forvaltning av vandrende fiskebestander fremstilles som et mulig alternativ til forvaltning gjennom en regional fiskeriorganisasjon.
The agreement provides a robust, sustainable and successful management regime, which could well serve as a model for other high seas enclaves.
I avtalen fastsettes det en solid, bærekraftig og vellykket forvaltningsordning som meget godt kan fungere som modell for andre åpne havområder utenfor nasjonal jurisdiksjon.
The Fisheries Protection Zone around Svalbard
Fiskevernsonen ved Svalbard
The developments in the law of the sea in the last decades of the 20th century brought extended coastal state jurisdiction, to 200 nautical miles.
Utviklingen innen havretten de siste tiårene av det tjuende århundret førte til at kyststatene fikk utvidet sin jurisdiksjon til 200 nautiske mil.
This was adopted into Norwegian legislation with the Economic Zone Act of 1976.
Dette ble innlemmet i norsk lovgivning gjennom Lov om Norges økonomiske sone av 1976.
In terms of the Economic Zone Act, Norway in 1977 established the Fisheries Protection Zone (715,312 km2).[1]
Med hjemmel i loven om den økonomiske sonen fastsatte Norge i 1977 fiskevernsonen (715.312 km2).[1]
The main purpose of the zone was to ensure the protection and sound management of the living resources, since this is one of the most important nursery areas for important fish stocks.[2]
Hovedformålet med sonen var å sikre vern og sunn forvaltning av de levende ressursene ettersom dette er et av de mest betydningsfulle områdene for viktige fiskebestander.[2]
The Fisheries Protection Zone is a part of the larger Barents Sea ecosystem.
Fiskevernsonen inngår i det større økosystemet i Barentshavet.
Catch quotas and other regulations are implemented by Norwegian legislation and enforced by Norwegian authorities.
Fangstkvoter og andre reguleringstiltak iverksettes ved norsk lov og håndheves av norske myndigheter.
The regulations of the fisheries in the Fisheries Protection Zone have evolved over time into a comprehensive regulatory framework, which includes catch limitations and technical measures such as closure of areas with undersized fish.
Reguleringstiltakene for fiske i fiskevernsonen er utviklet over tid til omfattende rammeregler som omfatter fangstbegrensninger og tekniske tiltak som forbud mot fiske i områder med undermåls fisk.
For Norway, the wider objective of its management policies in the Fisheries Protection Zone (as well as in other waters under its jurisdiction) remains to facilitate, attain and safeguard the responsible and sustainable harvesting of the marine living resources.
For Norge er den overordnede målsettingen med forvaltningspolitikken i fiskevernsonen (samt i andre havområder under norsk jurisdiksjon) fortsatt å tilrettelegge for og sikre ansvarlig og bærekraftig høsting av levende ressurser i havet.
Thus, in step with the evolvement of contemporary international law, Norway has endeavoured to establish and maintain a robust and viable management regime.
Derfor har Norge i takt med utviklingen av folkeretten arbeidet for å fastsette og opprettholde en solid og levedyktig forvaltningsordning for de levende marine ressursene.
Integrated Ocean Management
Integrert havforvaltning
Norway takes an ecosystem- and science-based approach to sustainable resource management and economic activity.
Norge har en økosystem- og vitenskapsbasert holdning til bærekraftig ressursforvaltning og økonomisk aktivitet.
Integrated management plans that establish a framework for all activities in the relevant sea areas are among our most important tools.
Integrerte forvaltningsplaner som legger rammene for alle aktiviteter i de relevante havområdene, er ett av våre viktigste verktøy.
The last decade has seen the elaboration of such management plans for the
I det siste tiåret er det utarbeidet slike forvaltningsplaner for
Barents, Norwegian and the North Sea.
Barentshavet, Norskehavet og Nordsjøen.
The first of these plans, the Barents Sea plan, was adopted in 2006 and updated in 2011.[3]
Den første av disse planene, Barentshav-planen, ble vedtatt i 2006 og ajourført i 2011.[3]
The purpose of these plans is to provide clear, predictable and operational frameworks for value creation through the sustainable use of resources and ecosystem services in the sea areas and at the same time maintain the structure, functioning, productivity and diversity of the ecosystems.
Formålet med disse planene er å sørge for tydelige, forutsigbare og funksjonelle rammer for verdiskaping gjennom bærekraftig bruk av ressurser og økosystemtjenester i havområdene og samtidig opprettholde økosystemenes struktur, funksjoner, produktivitet og mangfold.
Furthermore, the plans have been designed to identify measures which enable the authorities to reconcile the need for economic activity within petroleum industry, fisheries and maritime transport with the need to protect the marine environment.
Videre er planene utformet med tanke på å finne frem til tiltak som kan sette myndighetene i stand til å forene behovet for økonomisk aktivitet innen petroleumsindustri, fiskerinæring og sjøtransport med behovet for å verne havmiljøet.
The keyword is co-existence within the parameters of sustainable development.
Nøkkelordet er sameksistens innenfor parametrene for bærekraftig utvikling.
By adopting an ecosystem approach to marine management, Norway is at the forefront of international efforts in this area and a responsible steward of the abundant resources in the Arctic.
Ved å innføre en økosystembasert holdning til havforvaltning leder Norge an i det internasjonale arbeidet på dette området og forvalter ressursene i nordområdene på en ansvarlig måte.
Melting Ice and Changes in Fish Stocks Migration, Distribution and Abundance?
Issmelting og endringer i fiskebestandenes forflytning, utbredelse og mengde?
Norway is following the possible impact of climate change on migration patterns of fish stocks closely.
Norge følger tett de mulige konsekvensene av klimaendring for fiskebestandenes migrasjonsmønstre.
Based on the best available scientific data, we do not expect commercial fisheries to take place in the central Arctic Ocean in any foreseeable future.
På grunnlag av de beste, tilgjengelige vitenskapelige data forventer vi ikke at kommersielt fiske vil foregå i det sentrale Polhavet i nær fremtid.
In adjacent (i.e. sub-Arctic) waters the likelihood of climate-related changes could be a more realistic possibility in a more long-term perspective.
I tilgrensende (dvs. subarktiske) havområder er det mer sannsynlig at menneskeskapte, klimarelaterte endringer har betydning.
Thus, scientists have suggested that under given circumstances and conditions, migrations could be expected to occur with regard to certain fish species such as cod, haddock, redfish and capelin.[4]
Derfor har forskere antatt at det under gitte omstendigheter og forhold kan forventes endringer i utbredelse når det gjelder fiskearter som torsk, hyse, uer og lodde.[4]
Observations indicate that in recent years, the distribution area of the Northeast Arctic Cod (aka Arcto-Norwegian cod) has extended further eastward in the Barents Sea than seems to have been the case previously.
Observasjoner tyder på at utbredelsesområdet for den nordøstarktiske torsken de siste årene har beveget seg lenger østover i Barentshavet enn tidligere.
If nevertheless any fish stocks in any fishable quantities or abundance should migrate into the central Arctic Ocean, this would first happen within the fisheries jurisdiction areas of the coastal states.
Dersom fiskebestander i mengder som det kan fiskes på forflytter seg til det sentrale Polhavet, vil dette finne sted innenfor kyststatenes fiskerijurisdiksjonsområder.
The coastal states have a particular responsibility to monitor any such developments, and to initiate cooperation, should that become necessary.
Kyststatene har et særlig ansvar for å overvåke en eventuell slik utvikling og for å innlede samarbeid dersom det blir nødvendig.
, Norway is closely monitoring developments, as there is a need for continuous information on the developments of fish stocks and the impacts of climate change and temperature changes.
Norge overvåker utviklingen tett ettersom det er behov for løpende informasjon om utviklingen i fiskebestandene og konsekvensene av klima- og temperaturendringer.
By: Alf Håkon Hoel, Research Director, Institute of Marine Research, Tromsø (alf.haakon.hoel@imr.no); and Odd Gunnar Skagestad, Specialist Director (Marine Resources); Norwegian Ministry of Foreign Affairs, Oslo (ogs@mfa.no).
Alf Håkon Hoel, forskningsdirektør, Havforskningsinstituttet, Tromsø (alf.haakon.hoel@imr.no) og Odd Gunnar Skagestad, fagdirektør (marine ressurser), Utenriksdepartementet, Oslo (ogs@mfa.no).
Article prepared for the "High North Study Tour", July 2013.
Artikkel skrevet til "High North Study Tour", juli 2013.
Royal Decree of 3 June 1977. http://www.lovdata.no/for/sf/ud/ud-19770603-0006.html.
Kongelig resolusjon av 3. juni 1977. http://www.lovdata.no/for/sf/ud/ud-19770603-0006.html.
Meld.St.10 (2010-2011) Report to the Storting (white paper) First update of the Integrated management Plan for the Marine Environment of the Barents Sea-Lofoten Area.
Meld.St.10 (2010-2011) Melding til Stortinget (hvitbok) Oppdatering av forvaltningsplanen for det marine miljø i Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten.
See i.a.
Se f.eks.
Harald Loeng "Climate change and the Arctic" ICES Insight, September 2012, pp.23-30.
Harald Loeng "Climate change and the Arctic" ICES Insight, september 2012, s.
Sist oppdatert: 23.
Foto: Havforskningsinstituttet.
August 2013 Institute of Marine Research
Sist oppdatert: 23. august 2013 Havforskningsinstituttet (IMR)
This also applies to the sea.
Slik er det på sjøen også.
There is free access to the sea and everyone can reap the vast resources along the coast at no charge.
Det er fritt og ferdes på sjøen og alle kan høste gratis av de enorme ressursene på kysten.
But there are some simple rules that must be followed.
Men det er noen enkle regler som skal følges.
The most important are the equipment limitations, minimum catch sizes and a limit to how much recreational fishermen can sell.
De viktigste er redskapsbegrensingen, minstemål og grense for hvor mye du som fritidsfisker kan omsette for.
The rules for persons living in Norway and foreign tourists are somewhat different.
Reglene for personer med fast bopel i Norge og utenlandske turister er noe forskjellige.
More information on recreational fishing rules from the Directorate of Fisheries.
Mer informasjon om reglene for fritidsfiske hos fiskeridirektoratet.
May 2013 The Directorate of Fisheries
Sist oppdatert: 03. mai 2012 Fiskeridirektoratet
High levels of hazardous substances in some fjords and harbours are mainly the result of earlier industrial discharges.
De høye konsentrasjonene av miljøgifter i noen fjorder og havner kan fortsatt skyldes gamle industriutslipp, men også utslipp fra befolkningen og urbanisering er kilde til utslipp av miljøgifter.
The use of chemical pesticides in the agricultural sector can also play a part.
Også landbruket kan bidra, gjennom utslipp av kjemiske plantevernmidler.
Emissions from landbased industry have been reduced, but seepage from old landfills and leakage from contaminated soil and sediments still poses a serious problem.
Store utslippsreduksjoner er gjennomført mange steder i Norge, men tilførsler fra gamle avfallsdeponier og utlekking av miljøgifter fra sedimenter og forurenset grunn er fortsatt et alvorlig problem.
In some fjords there are still problems caused by earlier use of pesticides, such as DDT.
I noen fjorder skaper også tidligere bruk av plantevernmidler som DDT problemer.
Long-range pollution, carried to Norway by wind or ocean currents, is another important source of hazardous substances.
En annen viktig kilde er langtransportert forurensning.
Sist oppdatert: 02.
Illustrasjonsfoto: Miljødirektoratet.
April 2013 Norwegian Environment Agency
Sist oppdatert: 24. oktober 2014 Miljødirektoratet
This is not the case onshore.
Slik er det ikke på fastlandet.
"Th geology forms the entire basis for our having oil and gas on the Norwegian Continental Shelf", notes Espen Simonstad, geologist at the Norwegian Petroleum Directorate.
– Geologien er hele grunnlaget for at vi har olje og gass på norsk sokkel, slår Espen Simonstad, geolog ved Oljedirektoratet, fast.
Three main geological conditions
Tre geologiske hovedforutsetninger
Oil and gas are formed by plankton organisms that sank to the bottom of the sea several million years ago.
Olje og gass er dannet av planktonorganismer som sank ned til havbunnen for flere millioner år siden.
Plankton from the Jurassic period 200-146 million years ago is the basis for large parts of our petroleum deposits.
Plankton fra Juratida 200-146 millioner år tilbake i tid, er grunnlaget for store deler av våre petroleumsforekomster.
In time, the plankton remains were converted into oil or gas under high pressure and high temperature in a so-called source rock.
Med tida ble planktonrestene omdannet til olje eller gass under høyt trykk og høy temperatur i en såkalt kildebergart.
Source rock is often dark or black slate with high organic content.
En kildebergart er ofte mørk eller svart skifer med høyt organisk innhold.
Oil is formed when the source rock is exposed to temperatures between 60 and 130 degrees, while gas is formed at 130 to 180 degrees.
Olje dannes når kildebergarten utsettes for en temperatur mellom 60-130 grader, mens gass dannes ved 130-180 grader.
These processes start when the source rock has reached a depth of about 2,000 metres.
Disse prosessene starter når kildebergarten er kommet på et dyp på cirka 2000 meter.
In order for it to be possible to find the oil and gas, it must be collected in sedimentary reservoir rock.
For at det skal være mulig å finne oljen og gassen, må den samles opp i en sedimentær reservoarbergart.
This occurs when the source rock is covered by eroded material such as sand, silt and mud.
Det skjer der kildebergarten dekkes av erodert materiale som sand, silt og leire.
When this is pressed together, a sedimentary rock is formed that can become a reservoir for the oil and gas that flows up from the source rock.
Når dette trykkes sammen, dannes en sedimentær bergart som kan bli et reservoar for oljen og gassen som strømmer opp fra kildebergarten.
It is a prerequisite that the sedimentary rock is porous and permeable; in other words, that it has an airy and "spongy" structure.
Forutsetningen er at den sedimentære bergarten er porøs og permeabel (gjennomstrømbar), altså med en luftig og «svampaktig» struktur.
After the oil and gas has been formed in the source rock and then flowed into and been absorbed by the reservoir rock, it must be kept in place by an impermeable caprock.
Etter at oljen og gassen er dannet i kildebergarten, og deretter strømmet inn i og absorbert av reservoarbergarten, må den holdes på plass av en tett takbergart.
If it is not, the oil and gas will flow onwards out of the reservoir and disappear.
Hvis ikke vil oljen og gassen strømme videre ut av reservoaret og forsvinne.
Oil and gas can be captured under caprock under various conditions, such as in folds in the rocks and in fault blocks.
Olje og gass kan fanges under takbergarter under ulike forhold, som for eksempel i folder i bergartene, og i forkastningsblokker.
Oil and gas at sea, not on land
Olje og gass til sjøs, ikke på land
The three main geological conditions are found on the Norwegian Continental Shelf.
De tre geologiske hovedforutsetningene finnes på den norske sokkelen.
This is why there are so many viable oil and gas fields there.
Det gjør at det er så mange drivverdige olje- og gassfelt der.
The geology is different onshore.
Geologien er annerledes på fastlandet.
Mainland Norway mainly consist of igneous and metamorphic (transformed) rocks.
Fastlands-Norge består hovedsaklig av vulkanske og metamorfe (omdanna) bergarter.
These types of rock do not contain oil or gas.
Slike bergarter inneholder verken olje eller gass.
There are some smaller areas of sedimentary rock in mainland Norway too, but they are not suitable for oil and gas formation.
Det finnes noen mindre områder med sedimentære bergarter også på fastlandet, men de er ikke egnet for olje- eller gassdannelse.
However, the erosion of Norwegian mountains is the basis for the sedimentary reservoir rocks on the Continental Shelf.
Derimot er erosjon av norske fjell grunnlaget for de sedimentære reservoarbergartene på sokkelen.
The conditions have been especially favourable for the formation of oil and gas fields in the North Sea.
Forholdene har vært spesielt gunstige for dannelse av olje- og gassfelt i Nordsjøen.
The Barents Sea was originally just as good as the North Sea, but here natural forces have caused much of the oil and gas to leak out.
Barentshavet var opprinnelig like bra som Nordsjøen, men her har naturkrefter gjort at mye olje og gass har lekket ut.
"In several places the glaciers of the ice ages have eroded away the caprock, so that the oil and gas beneath seeped out.
– Flere steder har istidenes isbreer erodert bort takbergartene slik at oljen og gassen under kunne sive ut.
Today, we find oil and gas where caprock remains", Simonstad explains.
I dag finner vi olje og gass de stedene der det fortsatt er takbergarter igjen, forklarer Simonstad.
The glaciers scoured deep.
Isbreene skurte seg dypt ned.
In the northern parts of the Barents Sea, glaciers have eroded away up to 3,000 metres of bedrock.
I de nordlige delene av Barentshavet har isen erodert bort opptil 3000 meter av berggrunnen.
In the southern parts of the Barents Sea, glaciers have scoured down about 1,000 metres.
I de sørlige delene av Barentshavet har isen skurt seg rundt 1000 meter ned.
The Norwegian Sea also has good conditions for petroleum, but there has turned out to be less oil and gas here.
Norskehavet har også gode forutsetninger for petroleum, men det har vist seg å være mindre olje og gass her.
A challenge, not least in western parts of the Norwegian Sea, is that the subsea geological layers have intrusions of basalt rock.
En utfordring, ikke minst i vestre deler av Norskehavet, er at den geologiske lagrekken under havet har intrusjoner av basalt.
This igneous (volcanic) rock is so hard and impermeable that it is difficult to use seismic surveys to map the types of rock beneath the basalt rock.
Denne magmatiske (vulkanske) bergarten er så hard og tett at det er vanskelig å bruke seismikk for å kartlegge bergartene under basalten.
Increasing knowledge
Vet stadig mer
The knowledge that geologists have about the geology of the Continental Shelf improves all the time.
Geologenes kunnskap om geologien på sokkelen øker hele tida.
More and more wells are being drilled into the sedimentary reservoir rock.
Det bores stadig flere brønner ned til den sedimentære reservoarbergarten.
This provides concrete evidence of what the bedrock consists of.
Det gir håndfaste bevis på hva berggrunnen består av.
These findings are interpreted along with seismic data.
Disse funnene tolkes sammen med seismikkdata.
Tests are done in the wells both during and after drilling.
Det kjøres flere tester i brønnene både under og etter boring.
In summary, the four most common logs are:
Kort oppsummert er de fire vanligste loggene:
• Radio activity
• Radioaktivitet
Measurement instruments are lowered in to the drill hole and measure the natural gamma radiation (gamma log).
Måleinstrumenter senkes ned i borehullet og måler den naturlige gammastrålingen (gammalogg).
This shows whether the sedimentary rock consists of sand, silt or mud (slate).
Det viser om den sedimentære bergarten består av sand, silt eller leire (skifer).
Finding sand is best, as this gives more hope of finding a promising reservoir.
Det er best å finne sand, da det gir større håp om et lovende reservoar.