natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Most of this loss is from the Antarctic Peninsula and the area south of the Amundsen Sea in West Antarctica.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5] The ice shelves around the Antarctic Peninsula are changing: the ice has retreated, become fissured, and large areas have collapsed on both sides of the Peninsula.
Isen har trukket seg tilbake, slått sprekker, og store deler har kollapset på begge sider av halvøya.
Over the last 50 years, the total area of the ice shelves has decreased by an estimated 28 000 km2.
Reduksjonen i isbremmene i løpet av de siste 50 årene er estimert til over 28 000 km2.
The ice is now retreating about 6 000 kilometres per decade.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5]
Hastigheten på tilbaketrekningen ligger nå på rundt 6 000 km per tiår.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5]
Ice shelves retreat when the ice cracks and the cracks are filled with meltwater.
Isbremmenes tilbaketrekning skjer ved at isen sprekker opp, og at sprekkene fylles med smeltevann.
Relatively warm seawater also penetrates in under the shelves.
Relativt varmt havvann trenger også inn under isbremmene.
When parts of an ice shelf disappear, the inland glaciers that feed into the shelf increase their flow rate.
Når deler av isbremmene forsvinner, øker også hastigheten på isstrømmen fra innlandsisen.
Collapse of some ice shelves on the Antarctic Peninsula has led to a 300-800% increase in the flow rate of glaciers in the areas where the ice shelves have disappeared.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5]
Kollaps av enkelte isbremmer ved Antarktishalvøya har resultert i 300–800 % økt avrenningshastighet på isbreene i de aktuelle områdene hvor bremmene har forsvunnet.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5]
The area south of the Amundsen Sea is the part of Antarctica where the glaciers of inland ice sheet are retreating fastest.
Området rundt Amundsenhavet er den delen av innlandsisen i Antarktis hvor isbreene trekker seg raskest tilbake.
For example, the retreat of the Pine Island glacier has sped up 40% since 1970.Antarctic climate change and the environment.
For eksempel har hastigheten til Pine Island-breen økt med 40 % siden 1970.Antarctic climate change and the environment.
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[6] Thwaite Glacier and four other glaciers in this sector are thinning at an accelerating rate.
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[6] Thwaitesbreen og fire andre isbreer i denne sektoren minker i tykkelse i stadig raskere tempo.
The flow rate of Smith Glacier has increased 83% since 1992.Antarctic climate change and the environment.
Smithbreen har økt hastigheten på isstrømmen med 83 % siden 1992.Antarctic climate change and the environment.
This is a significant contribution to global sea level rise.
Dette er et betydelig bidrag til global havnivåstigning.
The mass of the inland parts of the ice cap is growing moderately because of increased precipitation.
Iskappens masse øker moderat i innlandet på grunn av økt nedbør.
Ice shelves differ: some are thickening slightly, others are thinning substantially.
Isbremmene varierer mellom å øke moderat og minke sterkt i tykkelse.
Data from passive microwave instruments suggest increased melting of ice shelves.Antarctic climate change and the environment.
Data fra passive mikrobølger antyder økt kystnær smelting av isbremmene.Antarctic climate change and the environment.
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[6]
DOI:10.1017/S0954102009990642." class="reflink">[6]
Available knowledge suggests that the world’s glaciers will continue to shrink, losing between 15 and 85% of their mass before the end of the century, depending on the Read more about RCPs">representative concentration pathway .Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5] The mass balance of the Greenland ice sheet is expected to continue its negative trend.
En vurdering av tilgjengelig kunnskap tilsier at isbreer verden rundt vil fortsette å miste masse, med et spenn på 15 til 85 % massetap innen utgangen av århundret, avhengig av Les mer om utviklingsbaner">utviklingsbane .Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5] Det forventes fortsatt negative endringer i massebalansen i Grønlandsisen.
Prosessesc
Prosesser
Tidal glaciers can also surge, leading to increased calving when the glacier begins to retreat after the surge.
Tidevannsbreer som surger vil kunne få økt kalving når breen begynner å trekke seg tilbake etter surge.
This increases the number of icebergs and has implications for shipping.
Dette fører til mer breis i sjøen, noe som har betydning for skipstrafikken.
Surges can also dam up lakes or rivers, leading to flooding when the glacier front retreats and the ice dam is breached.
Surge kan også føre til oppdemming av sjøer eller elver, for deretter å gi flom når isdemningen brister under tilbakesmeltingen av brefronten.
Melting ice will lead to a continued rise in average sea level, and the rate of increase will exceed that seen between 1971 and 2010.
Som konsekvens av smeltende is vil det gjennomsnittlige havnivået fortsette å stige, raskere enn i perioden 1971–2010.
A sea level increase of 0.52-0.98 metres before 2100 has been projected, but the model simulations depend on warming.
En økning på 0,52–0,98 meter innen 2100 er modellert, men modellresultatene avhenger av oppvarmingen.
So far most of the sea level rise is attributed to thermal expansion of the ocean, and this factor is expected to continue to contribute 30-50% of future sea level rise as well.
Så langt har det meste av økningen vært på grunn av termisk utvidelse av havet som forventes å fortsette å utgjøre 30–50 % framover.
Changing mass balance in the Greenland ice sheet will continue to raise sea level.
Det forventes at endringer i massebalansen i Grønlandsisen vil fortsette å bidra til havnivåstigningen.
The loss of ice along the coast of Antarctica (calving and melting) is expected to exceed accumulation in the inland parts of the ice sheet owing to increased precipitation; thus Antarctica will continue to contribute to sea level rise.
Likeledes forventes det at tapet av is langs kysten av Antarktis (kalving og smelting) vil være større enn økningen på innlandsisen forårsaket av økt nedbør, slik at Antarktis totalt vil fortsette å bidra til havnivåstigningen.
For example, Bangladesh and the Netherlands are particularly threatened by more frequent storm surges and flooding, and some islands in the Pacific Ocean may be completely inundated.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
For eksempel er Bangladesh og Nederland særlig utsatt for økt hyppighet av stormflo og oversvømmelser, mens noen stillehavsøyer står i fare for å forsvinne helt i havet.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
The world’s glaciers, excluding the ice sheets of Greenland and Antarctica, lose ice mass corresponding to a yearly rise in sea level of about 0.77 mm (±0.22 for the period 1991-2003).Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5] The Greenland ice sheet contains so much water that if it were to melt entirely, global sea level would rise about 7 metres.
Verdens isbreer, foruten innlandsisen på Grønland og i Antarktis, taper masse som tilsvarer en årlig havnivåøkning på omtrent 0,77 mm (±0,22 for perioden 1991–2003).Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5] Iskappen på Grønland inneholder så mye vann at skulle hele smelte, ville det globale havnivået stige med omtrent 7 meter.
In the late 1990s, it contributed only 5%.
Sent på 1990-tallet utgjorde Grønlandsisens bidrag bare 5 %.
Available knowledge shows that global warming above a threshold level can lead to the Greenland ice sheet melting away completely – and sea levels rising 7 metres – over the coming millennium.
Tilgjengelig kunnskap viser at global oppvarming over en viss terskel kan føre til at innlandsisen på Grønland kan forsvinne totalt og føre til havnivåstigning på 7 meter, sett i et tusenårsperspektiv.
This temperature threshold appears to be somewhere between 1°C and 4°C above the pre-industrial average.Stability of the West Antarctic ice sheet in a warming world.
Denne temperaturterskelen ser ut til å være høyere enn 1 °C temperaturøkning i forhold til førindistustriell tid, men lavere enn 4 °C.Stability of the West Antarctic ice sheet in a warming world.
DOI:10.1038/ngeo1194 " class="reflink">[2] The inland ice sheet of Antarctica contains fresh water corresponding to a global sea level rise of 57 metres.
DOI:10.1038/ngeo1194 " class="reflink">[2] Innlandsisen i Antarktis inneholder ferskvann tilsvarende 57 meter global havnivåstigning.
It appears that on the short term, the only scenario that would yield a considerably greater sea level rise than previously estimated is collapse of those parts of the Antarctic ice sheet that are in contact with the ocean, or where the bedrock is under sea level.
På kort sikt er det kun en kollaps av de antarktiske ismassene som er i kontakt med havet – eller der hvor berggrunnen ligger under havnivå – som ser ut til å kunne gi en betydelig større havnivåstigning enn anslått.
Current understanding shows that such a situation would lead to an increase of only a few decimetres during this century.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5]
Foreløpig tilsier kunnskapen at en slik eventuell situasjon bare vil føre til noen tidels meter mer innenfor dette århundret.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[5]
DOI:10.1038/ngeo1194
DOI:10.1038/ngeo1194
E.J.Rignot 2011.
E.J.Rignot 2011.
Is the Antarctic Ice Sheet melting?.
Is the Antarctic Ice Sheet melting?.
The SAO/NASA Astrophysics Data System
The SAO/NASA Astrophysics Data System
DOI:10.1073/pnas.0705414105
DOI:10.1073/pnas.0705414105
Sea ice plays an important role in the global climate system, and the ice both influences and is influenced by global warming.
Havisen har en betydelig rolle i det globale klimasystemet, og isen både påvirker og påvirkes av global oppvarming.
Sea ice is an important climate indicator because it responds to climate-related changes in the atmosphere and the ocean.
Havis er en viktig klimaindikator, fordi den responderer på endringer i atmosfæren og i havet når klimaet forandrer seg.
The new record lows in the extent of sea ice in the Arctic signal that the earth is approaching a climatic tipping point.
Stadig rekordlave forekomster av havis i nord forteller oss at kloden vår nærmer seg et klimavippepunkt.
Sea ice in the Arctic is melting at an accelerating rate, much faster than the climate models could predict, whereas the extent of sea ice around Antarctica is stable or increasing slightly, though the regional variations are large.
Havisen i Arktis smelter i akselererende fart, mye raskere enn hva klimamodellene har kunnet framskrive, mens havisutbredelsen i Antarktis er stabil eller svakt økende, med store regionale forskjeller.
Monthly September ice extent for 1979 to 2013 shows a decline of 13.7% per decade.
Monthly September ice extent for 1979 to 2013 shows a decline of 13.7% per decade.
Figure: National Snow and Ice Data Center
Figur: National Snow and Ice Data Center
Arctic sea ice extent for September 2013 was 5.35 million square kilometers (2.07 million square miles).
Arctic sea ice extent for September 2013 was 5.35 million square kilometers (2.07 million square miles).
The magenta line shows the 1981 to 2010 median extent for that month.
The magenta line shows the 1981 to 2010 median extent for that month.
The black cross indicates the geographic North Pole.
The black cross indicates the geographic North Pole.
Photo: IPPC 2013
Foto: IPPC 2013
The extent of sea ice in the northern hemisphere varies with the season.
Havisutbredelsen på den nordlige halvkule varierer med årstidene, og dekker normalt et areal på ca.
Normally it covers an area of 5-15 million km2, corresponding to 0.5-1.5 the area of Europe.
5–15 millioner km2, som tilsvarer 0,5–1,5 ganger Europas flateinnhold.
Formation of sea ice in the winter is essentially counterbalanced by melting in the summer, aided by factors such as the East Greenland Current, which transports 2 000-3 000 km3 of drift ice out of the Arctic Ocean annually.
2 000 til 3 000 km3 drivis ut av Polhavet i løpet av et år.
The extent of the ice is smallest in September and largest in March.
Isens utstrekning er minst i september og størst i mars.
It is impossible to give any precise figures on ice extent prior to 1979, but some descriptions of the ice extent can be found in historic records and old maps.
Det er ikke mulig å si noe nøyaktig om isens utbredelse før 1979, men det finnes beskrivelser av isens utbredelse blant annet i historiske kilder og på gamle kart.
Since 1978, sea ice has been monitored round the clock from satellites fitted with passive microwave instrumentation.
Havisen har vært døgnkontinuerlig overvåket av satellittmonterte instrumenter med passive mikrobølger siden 1978.
Each image covers 25-50 km, making the resolution rather low.
Hvert bilde dekker omtrent 25–50 km, og presisjonen er dermed liten.
Changes in snow cover, water on top of the ice, and its salinity and temperature can also lead to misinterpretation of its extent.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Endringer i snødekke, vann på isen, saltinnhold og temperatur i isen kan dessuten føre til noe feiltolkninger av isens utstrekning.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Since the beginning of the 1990s, analyses are based on SAR data (synthetic aperture radar data), yielding ice charts with greater detail and more precision.
Siden begynnelsen av 1990-tallet baseres analysene på SAR-data (Synthetic Aperture Radar Data), som gir mer detaljerte og nøyaktige iskart.
Sea ice thickness was previously measured by drilling holes at specific sites along the Arctic coast.
Havistykkelse har vært målt gjennom å bore hull i isen på faste stasjoner langs den arktiske kysten.
After 1958, measurements using sonar have been taken sporadically from submarines, and as of the 1990s, also from permanent installations.
Siden 1958 har det vært gjort sporadiske målinger med sonar, som måler isen fra undersiden ved hjelp av ubåt og fra 1990-tallet fra faste installasjoner.
Sea ice was measured from satellites fitted with radars starting in 1993, and with lasers starting in 2003.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Fra 1993 har det vært satellittbasert radarmålinger, og fra 2003 satellittbasert lasermålinger.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] The Norwegian Polar Institute also monitors ice with the ”EM-bird”, an instrument that employs electromagnetic induction to calculate ice thickness.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] På Norsk Polarinstitutt gjennomføres det også målinger av havistykkelse med «EM-bird», et instrument som er basert på elektromagnetisk induksjon.
Other ice measurement methods include buoys in the ice that calculate mass balance over large geographic areas, and sonars mounted on arrays of buoys that measure ice mass balance continuously over long spans of time.
I tillegg brukes bøyer i isen som måler massebalanse over store geografiske områder, og sonarer er plassert på flere bøyerigger som måler ismassebalanse kontinuerlig på lang tidsskala.
This information helps validate results obtained using satellite data and models of sea ice.
Dette bidrar til å validere resultater fra satelittmålinger og havismodeller.
In recent years, the sea ice in the Arctic has decreased significantly in both extent and thickness.
Havisen i Arktis har de senere årene minket betydelig både i utstrekning og i tykkelse.
Over the period 2001-2011, the average sea ice extent in September was 5.49 million km2, which is 22% less than the 7.04 million km2 average for the period 1979-2000.
Den gjennomsnittlige havisutbredelsen i september for perioden 2001–2011 var 5,49 millioner km2, som er 22 % lavere enn 1979–2000 gjennomsnittet på 7,04 millioner km2.
The ice extent in September has decreased considerably in recent years, reaching a record low extent of 3.41 million km2 in the middle of September 2012.
Isutbredelsen i september har minket kraftig de seneste år og nådde en rekordlav utbredelse i midten av september 2012 med et areal på 3,41 millioner km2.
The trend over the past decade (2001-2011) is a loss of 191 000 km2 per year (which corresponds to a loss of 27% per decade relative to the average extent for 1979-2000.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Trenden for det siste tiåret (2001–2011) er et tap på 191 000 km2 per år (som utgjør et tap på 27 % per tiår relativt til 1979–2000-gjennomsnittet).Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] The extent of the ice has not declined as much in the winter season, but even there we see a reduction.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] Vinterutbredelsen av havis har ikke gått like mye tilbake, men også der er det en nedgang.
The smallest maximum ever was noted in March 2011.
Den minste mars-utstrekningen var i 2011.
The IPCC summary of available knowledge indicates that the total extent of sea ice decreased by 3.5-4.1% per decade between 1979 and 2012, while the amount of sea ice that has survived at least one summer decreased by 9.4-13.6% per decade.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[2] Changes in ice extent are almost certainly more rapid than previously, and the fastest changes of all are occurring in summer and autumn.
FNs klimapanels oppsummering av tilgjengelig kunnskap viser at utbredelsen av havisen har minket med mellom 3,5 og 4,1 % per tiår i perioden 1979 til 2012, mens havis som har overlevd minst én sommer har minket med 9,4–13,6 % per tiår i samme periode.Fifth assessment report contribution." class="reflink">[2] Endringene i havisutbredelsen skjer med stor sikkerhet raskere enn før, og de raskeste endringene skjer i sommer- og høstmånedene.
There is documentation suggesting that the ice in the Arctic Ocean has become 1.3 to 2.3 metres thinner (on average) between 1980 and 2008.
Dokumentasjonen tyder også på at istykkelsen i Polhavet har blitt redusert med 1,3–2,3 meter i gjennomsnitt i perioden mellom 1980 og 2008.
There is documentation suggesting that the ice in the Arctic Ocean has become 1.3 to 2.3 metres thinner (on average) between 1980 and 2008.
I enkelte områder i Arktis gjør disse endringene at perioden med isfrie forhold er økt med opptil 2 måneder.
In some parts of the Arctic, this means that ice-free conditions last up to two months longer.
De panarktiske trendene observeres også i våre nære havområder, Barentshavet og Framstredet.
Data from ice cores, tree rings and lake-bottom sediments show that there is less sea ice cover in the Arctic now than at any time over the past 1450 yearsReconstructed changes in Arctic sea ice over the past 1,450 years.
Data fra iskjerner, årringer i trær og innsjøsedimenter viser at dagens utbredelse av havis i Arktis er mindre enn noen gang i løpet av de siste 1450 år.Reconstructed changes in Arctic sea ice over the past 1,450 years.
Nature 479, 509–512.
Nature 479, 509–512.
The study also shows that the ice reached its greatest extent in 1912, in the final phase of the “Little Ice Age”.
Studien viser også at isutbredelsen nådde et maksimum i 1912, i sluttfasen av «Den lille istid».
The study’s reconstruction reveals no clear relationship between historic ice coverage and atmospheric temperature; rather it appears that sea ice extent is the result of complex interactions between atmospheric circulation and ocean currents – confirming what we see today.
Denne rekonstruksjonsstudien viser også at det ikke finnes noen entydig sammenheng mellom den historiske isutbredelsen og atmosfærisk temperatur, men at havisutbredelsen er et resultat av komplekst samvirke mellom atmosfærisk sirkulasjon og havstrømmer, slik vi også ser i dagens situasjon.
Every year since 2007, the observed minimum sea ice extent has been considerably under the minimum predicted by climate models, on the order of two standard deviations below the average extent for 1979-2000.Warm Arctic—cold continents: climate impacts of the newly open Arctic Sea.
Havisminimum har hvert år siden 2007 vært betydelig mindre enn det klimamodellene kunne forutsi, i størrelsesorden to ganger standardavvik under 1979–2000 gjennomsnittlig havisutbredelse.Warm Arctic—cold continents: climate impacts of the newly open Arctic Sea.
DOI:10.3402/polar.v30i0.15787" class="reflink">[4] The models have thus been unable to predict this rapid melting.
DOI:10.3402/polar.v30i0.15787" class="reflink">[4] Modellene har altså ikke vært i stand til å vise den raske smeltingen.
Every year after 2007, the minimum extent of sea ice has been lower than was ever observed before 2007.
Minimumutbredelsen av havis etter 2007 er hvert år lavere enn noen sinne før 2007.
The low ice coverage has lasted through October, when ice normally starts to form and ice extent increases.
Den lave havisutbredelsen har også holdt seg gjennom oktober, når isen vanligvis legger seg og utbredelsen øker.
In addition to the record low ice extent in summer, sea ice coverage hit a record low in January 2011.
I tillegg til minimum sommerutbredelse, var også havisutbredelsen rekordlav i januar 2011.
Hudson Bay did not freeze over until the middle of January – about a month later than usual.
Hudson Bay frøs ikke helt igjen før i midten av januar, som er omtrent en måned senere enn normalt.
At that time, the Labrador Sea was still essentially ice-free.
Da var fortsatt Labradorhavet stort sett isfritt.
Low ice coverage in September is a consequence of little ice at the beginning of the summer season.
Liten havisutbredelse i september følger av lite is på starten av sommersesongen.
The record low sea ice extent in September of 2012 was on the same order of magnitude as what the IPCC, in 2007, predicted would not be seen until 2070.Fourth assessment report contribution." class="reflink">[5] SWIPAArctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Den rekordlave havisutbredelsen i september 2012 var i samme størrelsesorden som FNs klimapanel i 2007 anslo vi først ville se i 2070.Fourth assessment report contribution." class="reflink">[5] SWIPAArctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] adjusted the projections to show this amount of ice in 2040.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] justerte disse framskrivningene til å kunne inntreffe i 2040.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] The climate models must still be improved so they can describe changes that have already been observed, and provide more accurate projections for the future.
Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA) 2011 Overview Report." class="reflink">[1] Klimamodellene må fortsatt forbedres for å kunne beskrive de observerte endringene og dermed framskrive utviklingen med større sikkerhet.
Currently available climate models show an ice-free Arctic Ocean in summer by the end of this century – probably even within the next 30 to 40 years.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.
Polhavet ventes med dagens klimamodeller å bli nesten isfritt om sommeren i løpet av dette århundret, og sannsynligvis allerede i løpet av de neste 30–40 årene.Arctic Climate Issues 2011: Changes in Arctic Snow, Water, Ice and Permafrost.