natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mobile: +47 901 77 804 [javascript required to view e-mail address]
Mobil: 901 77 804 [javascript required to view e-mail address]
Telephone: +47 77 75 06 50
Telefon: 77 75 06 50
Mobile: +47 482 89 545 [javascript required to view e-mail address]
Mobil: 482 89 545 [javascript required to view e-mail address]
Telephone: +47 77 75 06 60
Telefon: 77 75 06 60
Mobile: +47 466 83 068 [javascript required to view e-mail address]
Mobil: 466 83 068 [javascript required to view e-mail address]
Telephone: +47 79 02 26 12/00 (Svalbard) or +47 77 75 05 20 (Tromsø office)
Telefon: 79 02 26 12/00 (Svalbard) eller +47 77 75 05 20 (Tromsø)
Mobile: +47 480 02 935
Mobil: 480 02 935
Red List status (Svalbard): EN - Endangered
Rødlistestatus (Svalbard): EN - Sterkt truet
The razorbill breeds in temperate, boreal and low-arctic coastal regions of the North Atlantic.
Den hekker i tempererte, boreale og lavarktiske kystområder i det nordlige Atlanterhavet.
Razorbill.
Alke.
Razorbill in other languages
Alke på flere språk
Alca torda
Alca torda
Alke
Razorbill
Tordalk
Tordalk
Petit pingouin
Petit pingouin
Razorbills from Svalbard most likely winter off southwestern Norway and in the Skagerrak.
Den har et høyt, svart nebb som er flattrykt fra sidene og med hvite vertikale streker.
The razorbill breeds in temperate, boreal and low-arctic coastal regions of theNorth Atlantic.
Alken hekker i tempererte, boreale og lavarktiske kystområder i det nordlige Atlanterhavet.
Bjørnøya, Bellsund and Krossfjorden are the only known breeding sites for razorbills inSvalbard.
Lite er kjent om alkens hekkebiologi på Svalbard.
The total breeding population is estimated to be about 100 pairs, the majority of which breed on Bjørnøya.
Den totale hekkebestanden er anslått til 100 par, hvor majoriteten hekker på Bjørnøya.
Red-necked phalarope in other languages
Svømmesnipe på flere språk
Phalaropus lobatus
Phalaropus lobatus
Odinshühnchen
Odinshühnchen
Phalarope á bec étroit
Phalarope á bec étroit
The red-throated diver is the smallest of the world’s four species of divers.
Smålommen er den minste av verdens fire lomarter, og den er betydelig mindre enn islommen.
The red-throated diver’s breeding distribution is circumpolar in the Arctic, but it also lives in the northern parts of the coniferous forest region.
Smålommen har en arktisk sirkumpolar utbredelse, i tillegg til at den finnes i nordlige deler av barskogbeltet.
Red-throated diver.
Smålom.
Red-throated diverl in other languages
Smålom på flere språk
Gavia stellata
Gavia stellata
Smålom
Red-throated diver
Sterntaucher
Sterntaucher
Plongeon catmarin
Plongeon catmarin
At a distance the red-brown throat may look black.
Den røde strupen kan på avstand virke svart.
The young resemble the adult birds in winter plumage.
I flukt har smålommene en kaklende, monoton låt «kah, kah, kah...».
In flight, the red-throated diver emits a loud and monotonous cackling, ”kah kah kah...”, and when sitting on the water it emits a high wailing ”eeaaooh”.
Når smålommen ligger på vannet har den et langtrukket og klagende skrik «eeaaooh...».
The red-throated diver’s breeding distribution is circumpolar in the Arctic; it also lives in the northern parts of the coniferous forest region.
Smålommen har en arktisk sirkumpolar utbredelse, i tillegg til at den finnes i nordlige deler av barskogbeltet.
It is found in North-America, Greenland, Iceland, Scandinavia and northern Russia.
Den forekommer i Nord-Amerika, på Grønland, Island, i Skandinavia og Russland.
The species breeds over most of Svalbard, but nest densities are highest in the western parts of Spitsbergen, on Bjørnøya and within Tusenøyane.
Smålommen hekker over det meste av Svalbard, men i størst tetthet på Bjørnøya, langs vestkysten av Spitsbergen og på Tusenøyane.
It nests on small islands in freshwater lakes, ponds and lagoons as well as along their shorelines.
Den foretrekker åpne, flate tundraområder, som på Svalbard hovedsakelig finnes langs kysten.
Red-throated divers prefer open, flat tundra areas, and this habitat is mainly found along the coast inSvalbard.
Smålommen ankommer Svalbard i mai – juni, og den forlater øygruppen igjen i september–oktober.
While waiting for the ice to break up on the lakes in spring, the divers remain at sea.
I påvente av at isen skal forsvinne fra hekkeplassen om våren, ligger fuglene på sjøen.
Red-throated divers arrive in Svalbard in May-June and leave in September-October.
Smålommen overvintrer trolig i kystnære områder langs norskekysten og i Nordsjøen.
They winter in more southerly areas along coasts, in bays, and sometimes on lakes, at times in large, loosely scattered gatherings, but more often they are seen singly or in small groups.
Fra tid til annen kan den forekomme i større, løse flokker, men vanligvis opptrer den alene eller i små grupper.
It is somewhat more gregarious than the other divers, but still shows strong territorial behaviour both in flight over its territory and on the water.
Smålommen er mer sosial enn de andre lomartene, men den viser sterk territoriell adferd både i flukt over territoriet og på vannet der den hekker.
The olive-green eggs (clutch size ranges from one to three) are laid towards the end of June or during the first part of July, because the ice usually does not come off Arctic lakes until this time.
De legges vanligvis mot slutten av juni eller første del av juli.
The eggs are incubated alternately by both parents for 26–28 days, and both parents take part in caring for the chicks.
Begge foreldrene deltar i rugingen som varer i 26 til 28 døgn.
The number of red-throated divers in Svalbard is not known with certainty, but there are probably between 500–1000 breeding pairs.
Smålommens bestandsstørrelse på Svalbard er ikke kjent, men ligger trolig i størrelsesorden 500–1000 hekkende par.
The European breeding population declined sharply in the 1970s and 80s, but has subsequently shown recovery and is now estimated to be 92000 pairs.
Den europeiske hekkebestanden gikk kraftig tilbake på 1970- og 1980-tallet, men har økt noe siden.
This species is very shy during the breeding season and is vulnerable to disturbance.
Den er anslått til å være opp i mot 92 000 par.
Photographers and other intruders approaching too closely can easily disrupt nesting.
Smålommen er sky i hekkeperioden, og den forlater reiret ved forstyrrelse.
Unattended eggs are quickly preyed upon by arctic foxes, glaucous gulls or great skuas.
Egg som blir liggende ubeskyttet vil raskt bli tatt av fjellrev, polarmåke eller storjo.
The ringed plover is a small wader that is easily recognized by its broad black breast band.
Sandloen er en liten vadefugl som er karakteristisk med sitt brede, svarte brystbånd og sine oransje bein.
It breeds in the north-eastern parts of Canada, on Greenland, Iceland, in north-west Europe throughout Scandinavia, Svalbard and arctic regions from Russia to the Bering Sea.
Sandloen hekker i de nordøstre deler av Canada, på Grønland, Island, i Nordvest-Europa, Skandinavia, på Svalbard og i den arktiske delen av Russland til Beringstredet.
In the breeding season ringed plovers occur on plains with sand, gravel or sparse vegetation, usually near water.
I hekkesesongen foretrekker sandloen sand og grussletter, eller andre vegetasjonsfattige områder, gjerne nær salt ellers ferskvann.
Ringed plover.
Sandlo.
Ringed plover in other languages
Sandlo på flere språk
Charadrius hiaticula
Charadrius hiaticula
Sandlo
Ringed plover
Sandregenpfeifer
Sandregenpfeifer
Grand gravelot
Grand gravelot
The ringed plover is a small wader that is easily recognized by its broad black breast band.
Sandloen er en liten vadefugl som er karakteristisk med sitt brede svarte brystbånd og sine oransje bein.
They have a short orange-yellow bill that has a black tip and they have yellow legs.
Kjønnene er nesten like, men hunnene kan ha innslag av brunt i de svarte tegningene på hode og halsen.
The back, crown and neck are brown and the wings have distinct white wing bars.
Sandloen har en gråbrun overside og hvit underside.
The forehead is white and is limited by a black band which extends to the eye and around the crown.
Nebbet er relativt kort, oransjefarget ved nebbroten og svart på spissen.
A black band extends from the root of the bill through the eye to the ear coverts.
Pannen er hvit med et svart bånd som løper ned til øyet og nebbroten.
The underside of the bird is white except for a black breast band.
I flukt har sandloen et hvitt vingebånd som er artstypisk.
In winter plumage the breast band and the dark head markings are a paler brown.
I vinterdrakt blir beina mattere oransje og nebbet mørkere, av og til helt svart.
The call is a characteristic, soft "dee-ip", and in flight they emit a rapid warble.
Lokkelyden er en karakteristisk, myk og tydelig tostavet stigende plystring «tu-ip».
The ringed plover breeds in the north-eastern parts of Canada, on Greenland, Iceland, in north-west Europe throughout Scandinavia, Svalbard and arctic regions from Russia to the Bering Sea.
Sandloen hekker i de nordøstre deler av Canada, på Grønland, Island, i nordvest-Europa, Skandinavia, på Svalbard og den arktiske delen av Russland til Beringstredet.
It is a migratory species that winters from the coast of western Europe to the tropical and southerly parts of Africa and the Middle East.
Den er en trekkfugl som overvintrer fra kysten av vest-Europa til Midtøsten og de tropiske og sørlige delene av Afrika.
The northernmost breeding populations over-winter furthest south.
De nordligste hekkebestandene overvintrer lengst sør.
Ringed plovers arrive inSvalbardtoward the end of May or early in June; the autumn migration begins at the end of July and goes on through to the end of August.
Sandloen ankommer Svalbard mot slutten av mai eller begynnelsen av juni.
These birds often recur at the same localities in subsequent years.
Høsttrekket starter allerede mot slutten av juli og fortsetter gjennom hele august.
In the breeding season ringed plovers occur on plains with sand, gravel or sparse vegetation, usually near water (salt or fresh).
I hekkesesongen foretrekker sandloen sand og grussletter, eller andre vegetasjonsfattige områder, gjerne nær salt- ellers ferskvann.
The nest is built by the male, and the four pear-shaped eggs are olive-grey with brown and black speckles.
Normal kullstørrelse er fire egg.
The eggs are incubated by both sexes for 23-25 days.
Eggene ruges av begge kjønn i 23–25 døgn.
They are sexually mature at the age of one year.
Sandloen blir kjønnsmoden etter ett år.
The highest age recorded in Norway (including Svalbard) is 14 years.
Svalbard) er 14 år.
However, no reliable census of the breeding population has been conducted.
Imidlertid foreligger det ingen grundig kartlegging av artens forekomst på øygruppen.
Their bellies are light, while their backs are darker and bear a conspicuous pattern of small rings that gives them their common name.
Her har den oftest et mønster av lysere ringer, som er opphavet til navnet.
Ringed seals occur throughout the Arctic, north to the pole.
Ringselen finnes over hele det arktiske området inklusive Nordpolen.
They are the only northern seal that can maintain breathing holes in thick sea ice and this special ability allows them to have an extensive distribution in the Arctic and sub-Arctic.
De er de eneste selene i våre farvann som kan opprettholde pustehull i fastisen, noe som gir dem tilgang til områder andre selarter ikke når.
In Svalbard, ringed seals breed on the land-fast ice in all of the fjords.
På Svalbard yngler ringselene på isen i alle fjordene, samt at de også yngler i drivisen i Barentshavet.
Ringed seal on the ice.
Ringsel på isen.
Ringed seal in other languages
Ringsel på flere språk
Phoca hispida / Phoca pusa
Pusa hispida
Ringsel
Ringed seal
Ringelrobbe
Ringelrobbe
Phoque annelé
Phoque annelé
Ringed seals are fattest in the autumn and thinnest in the late spring/early summer following the breeding period and the annual moult.
De er fetest på høsten og magrest om våren/tidlig sommer, i etterkant av parings- og hårfellingsperiodene.
Males are slightly larger than females, and in the spring male’s faces appear to be much darker than those of females because of an oily secretion from glands in the facial region.
Om våren har de kjønnsmodne hannene et mye mørkere ansiktsparti enn hunnene, noe som skyldes et oljeaktig sekret med sterk svovellukt som utskilles fra kjertler i ansiktsregionen.
At other times of the year the sexes are difficult to distinguish.
Til andre årstider er det vanskelig å skille kjønnene på avstand.
At birth pups are about 60 cm in length and weigh about 4.5 kg.
Nyfødte unger er rundt 60 cm lange og veier i snitt 4,5 kg.
Ringed seals occur throughout theArctic, north to the pole.
Ringselen finnes over hele det arktiske området inklusive Nordpolen.
They are the only northern seal that can maintain breathing holes in thick sea ice and this special ability allows them to have an extensive distribution in theArctic and sub-Arctic.
De er de eneste selene i våre farvann som kan opprettholde pustehull i fastisen, noe som gir dem tilgang til områder andre selarter ikke når.
During summer ringed seals concentrate in front of tidal glacier (glaciers that end in the sea) fronts in the fjords or move to the edges of the northern ice pack though they can be encountered almost anywhere in Svalbard’s waters on a year-round basis.
Om sommeren ses de vanligvis enten i nærheten av brefronter inne i fjordene eller langs iskanten langt i nord, men de kan observeres nesten overalt på Svalbard til alle årstider.
Ringed seals are the most abundant arctic seal and although no accurate estimate is available, the species is thought to number at least a few million animals globally.
Selv om ringselen er den vanligste selarten i Arktis, foreligger det ikke noen gode beregninger av hvor mange som finnes.
This species uses sea ice exclusively as its breeding, moulting and resting (haul-out) habitat - rarely if ever coming onto land.
De får ungene her, gjennomfører hårfellingen her og bruker is generelt til å hvile på og ses svært sjeldent liggende oppe på land.
They create or maintain their holes in the ice using the well-developed claws on their fore-flippers.
De holder åpne pustehull i fastisen ved hjelp av klørne på framsveivene.
Although ringed seals are quite small phocids they survive the thermal challenges posed by the arctic winter by having a very thick blubber layer, and by building lairs (small caves) in the snow on top of sea ice during the winter.
Selv om ringselene er relativt små seler, klarer de seg bra i det kalde Arktis ved at de har et relativt tykt spekklag og fordi de små ungene blir født i huler gravd ut i snøen over et pustehull, noe som i noen grad beskytter mot vær og vind.
Each seal builds several lairs so that they can escape if a predator attacks one of their structures.
Hver sel har flere huler og pustehull som de kan benytte hvis et rovdyr angriper.
Ringed seal lairs in Svalbard’s fjords are often built in snow that accumulates around glacial-ice pieces that freeze into the annually formed fjord ice.
På Svalbard er det oftest inne i fastisen rundt isbrebiter at det samler seg nok snø til at slike huler kan graves ut.
They generally remain in fjords and land-fast ice areas until they have completed their annual moult in June or July.
Ringselene på Svalbard blir som oftest inne i fjordene til de er ferdige med hårfellingen i juni–juli.
Following the moult some ringed seals move northward up to the ice edge, while others, primarily adult individuals, remain deep in the fjords in association with the front of tidal glaciers.
Deretter forlater noen av dyrene disse områdene og trekker opp mot iskanten i nord, mens andre, og da særlig voksne individer, oppholder seg i nærheten av brefronter året gjennom.
Outside the breeding and moulting periods ringed seals are solitary.
Utenom parings- og hårfellingsperiodene påtreffes ringselene stort sett som enkeltindivider.
Despite their small size they are capable of diving below 500 m for periods up to 45 minutes.
Selv om de er små av størrelse kan de dykke dypere enn 500 meter og være under vann i over 45 minutter.
Ice-associated crustaceans and fish, mainly polar cod, constitute much of the diet of ringed seals, although they also eat a wide variety of pelagic and benthic fishes and other invertebrates.
De har en svært variert diett, men spiser mye krepsdyr og fisk, og da særlig polartorsk.
In addition some seal-eating walruses take ringed seals, as do Greenland sharks.
I tillegg blir enkelte ringseler tatt av hvalross og håkjerring.
Ringed seals are born in the early spring, and quickly begin swimming and diving.
Ringsel-ungene fødes vanligvis i april, og begynner fort å svømme og dykke.
Photo: Bjørn Frantzen / Norwegian Polar Institute
Foto: Bjørn Frantzen / Norsk Polarinstiuttt
Ringed seals give birth in the early spring to their single pup inside a snow lair.
Ringselen kaster (føder) tidlig på våren, som oftest i en snøhule.
During years with poor snow cover, pups can be born on the surface of the ice, but mortality of these pups is extremely high.
De fleste ungene på Svalbard blir født i begynnelsen av april.
Peak birthing occurs inSvalbard in early April.
Ungene dies av mora i rundt seks uker.
They start feeding on small crustaceans and other invertebrates that are available under the ice while they are still drinking milk.
De spiser lettfangede små krepsdyr, som finnes under isen, mens de fortsatt dier mora.
Toward the end of lactation mating takes place.
I slutten av dieperioden parer de voksne hunnene seg igjen.
The embryo then remains dormant for about four months before implanting in the wall of the uterus (“delayed” implantation, similar to polar bears) and starting to actively grow.
Det er en periode på fire måneder med utsatt implantasjon før fosterveksten starter.
Hence, ringed seals, similar to other phocids, are technically speaking pregnant most of the year, but they have an active gestation period of about eight months.
Dermed er ringselen som de fleste andre selartene, i prinsippet, drektig nesten hele året, selv om det er en aktiv svangerskapsperiode på kun åtte måneder.
Ringed seal females reach sexual maturity at an age of three to five years and males are somewhat older (five to seven years).
Ringselhunner er kjønnsmodne ved tre- til femårsalderen, mens hannene blir det når de er mellom fem og sju år gamle.
Ringed seals are a long-lived species that can be as old as 45 years of age.
Ringselene kan bli så gamle som 45 år.
Humans have hunted ringed seals in theArctic since the arrival of people to the region millennia ago.
Mennesker har jaktet ringsel siden de først kom til Arktis for mange tusen år siden.
Most recent entries
Nyeste blogginnlegg
Fieldwork on seals and whales, summer 2016
Feltarbeid med sel og hval sommeren 2016
Like many summers in the past, we have had a research expedition in Svalbard's coastal waters, using the sailboat Meridian as a base to work with various seals and whales.
Også denne sommeren har vi hatt en runde langs Svalbards kyster med seilskuta «Meridian», på leting etter ulike sel- og hvalarter.
This year we focused primarily on white whales and ringed seals.
I år var det særlig hvithval og ringsel som stod i fokus.
Friday September 02 2016
fredag 02. september 2016
Making data from the N-ICE2015 expedition public: Three down, a hundred to go
Offentliggjøring av data fra N-ICE2015 er i gang
Two of the most important N-ICE2015 legacies are the data that we make publicly available for anyone to use, and the scientific publications that put the observation into context.
De to viktigste leveransene fra N-ICE2015 er dataene vi samlet inn, og analysene og publikasjonene som setter våre observasjoner i sammenheng med andre observasjoner.
Friday April 29 2016Blog: N-ICE2015
fredag 29. april 2016Blogg: N-ICE2015
Back from hiatus
Om bord KV «Svalbard»
Wednesday November 25 2015Blog: N-ICE2015
torsdag 03. september 2015Blogg: Isbjørntelling 2015
Aboard the KV Svalbard
Fartøyskifte
Thursday September 03 2015Blog: Polar bear survey 2015
torsdag 27. august 2015Blogg: Isbjørntelling 2015
Ekspeditions / projects
Ekspedisjoner / prosjekter
The 2015 polar bear survey 2015
Isbjørntellinga 2015
N-ICE2015
N-ICE2015
Svalbard rock ptarmigan (annually)
Svalbardrype (årlig)
Ice rises (2011, 2012 and 2013)
Iskoller (2011, 2012 og 2013)
Ringed seal (2010, 2011 and 2012)
Ringsel (2010, 2011 og 2012)
Fimbul Ice Shelf (2010/11)
Fimbulisen (2010/11)
Fimbul Ice Shelf (2009/10)
Fimbulisen (2009/10)
In social media
I sosiale media
In addition to these blogs, we often use our channels in social media to communicate about field efforts.
I tillegg til disse bloggene bruker vi ofte også våre kanaler i sosiale media aktivt.
The Ross’s gull is a small gull.
Rosenmåken er en liten måke.
The species has its most important breeding areas in north-eastern Siberia and in southerly parts of the Taymyr Peninsula.
Den har sine viktigste hekkeområder i Nordøst-Sibir og i de sørlige delene av Taimyrhalvøya (Russland).
Some nests have also been found on Greenland and in arctic Canada.
Arten er også funnet hekkende på Grønland og i de arktiske delene av Canada.
Ross’s gull (Rhodostethia rosea).
Rosenmåke.
Photo: John and Pamela Breitsch / Creative Commons
Foto: John og Pamela Breitsch / Creative Commons
Ross’s gull in other languages
Rosenmåke på flere språk
Rhodostethia rosea
Rhodostethia rosea
Rosenmåke
Ross’s gull
Rosenmöwe
Rosenmöwe
Mouette de Ross
mouette de Ross
The Ross’s gull is a small gull, smaller than a kittiwake, with a tern-like flight.
Rosenmåken er en liten måke, mindre enn en krykkje, og har en terneliknende flukt.
It has relatively long wings and a characteristic wedge-shaped tail.
Den har relativt lange vinger og kileformet stjert.
The summer plumage of adult birds is a light pearl-grey on the upper-parts, while the head, neck, tail and belly are white with a discernable pink tinge.
Sommerdrakten til de voksne er perlegrå på oversiden, mens hodet, halsen og undersiden er hvite med et rosa anstrøk.
It has a narrow black band around the neck that is broadest at the nape of the neck.
Den har et smalt svart bånd rundt halsen som er bredest øverst på nakken.
The species has its most important breeding areas in north-eastern Siberia and in southerly parts of the Taymyr Peninsula.
Rosenmåken har sine viktigste hekkeområder i Nordøst-Sibir og i de sørlige delene av Taimyrhalvøya (Russland).
The pattern of migration outside the nesting season is not well known, but most birds leave the nesting areas in the latter half of July and migrate to ice-filled areas in the Arctic Ocean.
Trekkmønsteret utenfor hekkesesongen er lite kjent, men de fleste fuglene forlater hekkeområdene i siste halvdel av juli og trekker til isfylte farvann i Polhavet.
This species probably occurs annually in these areas.
Utover dette foreligger det relativt få observasjoner av arten på selve øygruppa.
The turnstone is a distinctively coloured wader with a short, pointed bill.
Steinvenderen er en mellomstor og kompakt vadefugl med et kileformet, spisst nebb.
The turnstone breeds in the circumpolar Arctic as well as in north temperate regions.
Steinvenderen hekker sirkumpolart i Arktis og nordlige tempererte områder.
In north-western Europe it is found from the southern coasts in Scandinavian to Svalbard and northern Russia.
I Nordvest-Europa forekommer den fra de sørlige kystområdene av Skandinavia til Svalbard og østover i nordlige deler av Russland.
In the breeding season the turnstone usually prefers stony ground with sparse vegetation close to the sea.
I hekkesesongen foretrekker steinvenderen relativt vegetasjonsfattig, steinrik tundra nær sjøen.
Ruddy turnstone.
Steinvender.
Arenaria interpres
Arenaria interpres
Steinvender
Ruddy turnstone
Steinwälzer
Steinwälzer
Tournepierre á collier
Tournepierre à collier
Ruddy turnstone in other languages
Steinvender på flere språk
Adult birds are approximately 23 cm long and weigh between 80g and 130 g.
Den blir 21–26 cm lang og veier 80–190 g.
The male has the most distinctive markings, with a variegated chestnut-brown and black back, brown-black wings with white patches, a white head with dark streaks on the crown and black markings on the sides of the head.
Voksne fugler i sommerdrakt har markerte hodetegninger i svart og hvitt, er spraglete rødbrune på ryggen og på skuldrene og hvite på undersiden.