natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Services we can offer in Svalbard and the Arctic:
Tjenester som tilbys på Svalbard og i Arktis:
Leasing of field equipment
utleie av feltutstyr
Leasing of offices and labs
utleie av kontorer og laboratorier
Transportation and storage facilities
transport og lagringsmuligheter
Safety training and field courses
sikkerhets-/feltkurs
Product catalogue
Varekatalog
Order form (ODS), Order form (Excel)
Bestillingskjema (ODS), Bestillingskjema (Excel)
John Guldahl, operations in Antarctica
John Guldahl, operasjoner Antarktis
Actors planning activities at the research station Troll in Antarctica must submit notification.
Aktører som planlegger aktivitet på den norske forskningsstasjonen Troll i Antarktis må levere melding.
Services we can offer:
Vi kan tilby følgende tjenester:
Support for research
støtte til forskning
Leasing of field equipment and personnel
utleie av feltutstyr og personell
Board and lodging
kost og losji
Transport and storage facilities
transport og lagringsmuligheter
Construction and services including leasing of construction machinery
anleggstjenester inkludert utleie av anleggsmaskiner
Personnel within most technical construction trades
personell innenfor de fleste byggetekniske fagområdene
Workshop and technical assistance
verksted og teknisk assistanse
Medical assistance
legehjelp
Terms for activity on Troll
Vilkår for aktivitet på Troll
Research vessel Lance
Forskningsfartøyet Lance
Øystein Mikelborg, maritime coordinator
Øystein Mikelborg, maritim koordinator
The Norwegian Polar Institute's research vessel Lance can be hired for cruises, expeditions, scientific cruises and transport – with or without helicopter.
Polarinstituttets forskningsfartøy «Lance» kan leies i forbindelse med tokt, ekspedisjoner, vitenskapelig arbeid og transport – med eller uten helikopter.
She can operate both in the Arctic and the Antarctic.
Skipet kan operere både i Arktis og Antarktis.
Digital maps
Digitale kart
Svalbardkartet – interactive themed atlas of Svalbard supplemented with a rich dataset of environmental data layered on top of a detailed topographical base-map.
Svalbardkartet – temaatlas som viser eit rikt tilfang av miljødatasett på toppen av eit detaljert topografisk grunnkart.
Offline map of Svalbard – works on mobile, tablet and PC.
Offline kart over Svalbard – fungerer på mobil, nettbrett og PC.
Offline geological map of Svalbard – works on mobile, tablet and PC.
Offline geologisk kart over Svalbard – fungerer på mobil, nettbrett og PC.
TopoJanMayen – interactive topographical map of Jan Mayen.
TopoJanMayen – topografisk kartportal for Jan Mayen.
Map services and datasets – download to create custom maps or to make analyses.
Karttenester og kartdata – sjå karttenester du kan nytte i eigne applikasjoner og last ned kartdata for å lage eigne kart, gjere analyser osv.
Our digital maps
Mer om digitale kart
Printed maps
Trykte kart
Among the Norwegian Polar Institute's printed maps you will find topographic maps, coastal maps, geological maps, technical maps, route map and overview map, in addition to thematic maps.
Vi produserer topografiske kart, kystkart, geologiske kart, tekniske kart, turkart, temakart og oversiktskart.
Our printed maps
Meir om trykte kart
You may use our map services for you own applications, or download data sets for use in your own maps or analyses.
Du kan bruke karttjenestene i egne applikasjoner, og du kan laste ned kartdata for å lage egne kart eller gjøre analyser.
The digital maps are not suitable for navigation.
Dei digitale karta er ikkje egna til navigasjon.
There may be some errors on the maps and in the thematic data.
Det kan vere enkelte feil i kart- og temadata.
Svalbard (topography)
Svalbard (topografi)
"TopoSvalbard" is our topographical map portal for Svalbard.
«TopoSvalbard» er vår topografiske kartportal for Svalbard.
Open topographical map of Svalbard
Åpne TopoSvalbard
Study detailed maps and aerial photographs and perform typical tasks like
Her kan ein sjå detaljerte kart og flybilde og gjere typiske oppgåver som
read coordinates
koordinatavlesing
perform searches for place names
stadnamnsøk
measure distances and areas
avstands- og arealmålingar
plot your own data and GPS tracks
plotte eigne data og GPS-spor
In addition, you can study the landscape in the various 3D maps in the portal, look at landscape photographs, and read about the origin of every place name in the archipelago.
I tillegg kan ein utforske landskapet i portalens ulike 3D-kart, sjå på landskapsbilde, og lese opphavet til kvart einaste stadnamn rundt om på øygruppa.
Svalbard (theme)
Svalbard (tema)
Svalbardkartet is an interactive thematic atlas of Svalbard.
Nettbasert, interaktivt temakart over Svalbard.
Illustration: Norwegian Polar Institute
Illustrasjon: Norsk Polarinstitutt
"Svalbardkartet" is our interactive, thematic Svalbard atlas.
«Svalbardkartet» er vårt interaktive temaatlas over Svalbard.
Here you can see many environmental data sets superimposed on a detailed topographical base map corresponding to the main set of 1:100 000 topographical maps of Svalbard.
Her kan ein sjå eit rikt tilfang av miljødatasett på toppen av eit detaljert topografisk grunnkart, tilsvarande den topografiske hovudkartserien Svalbard 1:100 000.
Open thematic map of Svalbard
Åpne Svalbardkartet
In the portal, you can choose to see a variety of thematic data, such as vegetation cover, historical sea-ice and faunal data, or data from the Governor of Svalbard, like current test drilling localities, hunting areas and decisions taken on traffic.
I portalen kan brukaren skru på visning av ulike temadata, til dømes vegetasjonsdekke, historisk havis- og faunadata, eller data frå Sysselmannen, som aktive prøveboringslokalitetar, jaktområde og ferdselsvedtak.
You can also
Vidare kan brukaren
access information on objects on the map
få opp informasjon om objekt i kartet
perform searches on thematic data or place names
gjere søk i temadata eller stadnamn
enter coordinates for plotting on the map
taste inn koordinatar for plotting på kartet
draw sketches on the map
teikne skisser i kartet
measure areas and distances
gjere areal- og avstandsmål
process PDF files for printing
førebu PDF-filar for utskrift
Offline map of Svalbard
Offline : Svalbard
Download general map
Last ned generelt kartgrunnlag
Download geological map
Last ned geologisk kartgrunnlag
Jan Mayen (topography)
Jan Mayen (topografi)
TopoJanMayen is an interactive topographical map of Jan Mayen.
Nettbasert, interaktivt kart over Jan Mayen.
"TopoJanMayen" is our topographical map portal for Jan Mayen.
«TopoJanMayen» er vår topografiske kartportal for Jan Mayen.
Open topographical map of JanMayen
Åpne TopoJanMayen
Here you can look at detailed maps and satellite images, and perform typical tasks like
Her kan ein sjå detaljerte kart og satellittbilde og gjere typiske oppgåver som
search for place names
stadnamnsøk
measure distances
avstandsmålingar
In addition, you can look at landscape photographs and read about the origin of every place name on the island.
I tillegg kan ein sjå på landskapsbilde, og lese opphavet til kvart einaste stadnamn rundt om på øya.
Map services and data sets
Karttjenester og kartdata
Use our map services or data sets to create your own applications, custom maps, analyses, etc.
Bruk våre karttjenester eller last ned kartdata for bruk i egne applikasjoner, kart, analyser osv.
The polar map archive holds maps from the time Svalbard was given place names, Greenland and early Antarctic maps.
Databasen inneholder bl.a. kart fra arbeidet med navnsettingen på Svalbard, kart fra Grønland og tidlige Antarktis-kart.
The naming committee
Namnekomiteen
The naming committee at the Norwegian Polar Institute:
Namnekomiteen ved Norsk Polarinstitutt består av:
Oddveig Øien Ørvoll (Chair)
Oddveig Øien Ørvoll (leiar)
Ivar Stokkeland
Ivar Stokkeland
Winfried Dallmann
Winfried Dallmann
Anne Urset
Anne Urset
Want to get in touch with the naming committee?
Komiteen har to til fire møte per år, etter behov.
Send an e-mail to
Komiteen kan kontaktast på
The mapping of Svalbard
Kartlegginga på Svalbard
Mapping of the Norwegian Antarctic
Kartlegginga av Antarktis
Facts about the Arctic
Fakta om Arktis
Facts about the Antarctic
Fakta om Antarktis
[javascript required to view e-mail address] or call +47 77 75 05 00.
[javascript required to view e-mail address] eller på telefon 77 75 05 00.
The Norwegian edition of the report came out in 2010.
Den norske utgaven av rapporten kom ut våren 2010.
Climate Change in the Norwegian Arctic - Implications for life in the North
Rapporten «Klimaendringer i norsk Arktis - Konsekvenser for livet i nord»
NorACIA (Norwegian only)
NorACIA
Biodiversity, Climate, Environmental management, Marine ecosystems, Outreach, Publications and maps, Scientific research
Forskning
The history behind the place names in Norwegian territories in polar regions spans almost back to the Viking Age, but most names have their origin in more recent times, times characterised by exploration, whaling and mapping.
Historia bak dei vedtekne namna i dei norske polområda strekk seg heilt tilbake til vikingtida, men dei fleste namna stammar frå nyare tid, prega av utforsking, kvalfangst og kartleggjing.
If you want to find the history of a specific place name, try searching the place names in Norwegian polar areas.
Vil du lese historia til eit særskild namn kan du søke i stadnamn i norske polarområde.
The history of Norwegian names in Svalbard begins with the first Norwegian expedition to map and explore the archipelago, in 1906.
Norsk namnehistorie på Svalbard begynner med den første norske kartleggjings- og utforskingsekspedisjonen i 1906.
The expedition was financed by Prince Albert of Monaco and was led by Captain Gunnar Isachsen.
Ekspedisjonen var finansiert av Prins Albert av Monaco, med kaptein Gunnar Isachsen som leiar.
”The Norwegian State-financed Spitsbergen Expeditions” eventually became established as a yearly event, through a combination of private financing and appropriations from Stortinget.
«De norske statsunderstøttede Spitsbergenekspeditioner» (DNSS) vart etter kvart ei årleg hending, gjennom ein kombinasjon av privat kapital og løyvingar frå Stortinget.
All of this mapping was a contributing factor when Norway was granted sovereignty over Svalbard in 1920.
Kartleggjingsaktiviteten var ei medverkande årsak til at Noreg fekk suverenitet over Svalbard i 1920.
In 1925, ”Spitsbergen Expeditions” was given responsibility for place names, and the task was incorporated into the remit of ”Norges Svalbard- og ishavsundersøkelser” (NSIU; Norwegian Svalbard and Polar Sea Studies) when that institution was formally established in 1928.
I 1925 fekk «Spitsbergenekspedisjonane» overført ansvaret for stadnamna, dette arbeidet følgde også med inn i «Norges Svalbard- og ishavsundersøkelser» (NSIU) då institusjonen blei formelt etablert i 1928.
Norwegian place names in the Arctic
Norske stadnam i Arktis
Spitzbergen map from about 1630.
1630.
The map of Giles and Rep from about 1710.
Kartet til Giles og Rep frå 1710.
Early in the 1600s the English found walruses on Bjørnøya.
På 1600-talet oppdaga engelskmennene kvalrossen på Bjørnøya.
Svalbard is mentioned in Icelandic annals from 1194, and means something like cold coast or cold edge.
Svalbard er nemnt i dei islandske annalane i 1194 og tyder noko slikt som kald kyst eller kald kant.
Historians have yet to find definitive proof that the name actually refers to what we now call Svalbard, but many believe that the Vikings can have visited the area at that time.
Historikarar har ikkje funne eintydig svar på om namnet verkeleg var mynta på det som vi i dag kallar Svalbard, men mange meiner at vikingane kan ha vore i desse traktene på den tida.
Throughout the Middle Ages, Northern Europeans believed there was land far off in the northern sea, and that Greenland was not an island.
Utover i mellomalderen hadde nordeuropearane ei førestelling om at det låg land nord i havet, at Grønland ikkje var ei øy.
The northern sea therefore must be an inland sea with a bay extending some distance north of Iceland.
Det nordlege havet måtte såleis vera eit innhav med ein havsbotn ein stad nord for Island.
Willem Barentsz, with his crew and two vessels, was on his third expedition to the northeast in search of a sea passage to China when he discovered Bjørnøya and then Svalbard in June 1596.
Willem Barentsz med mannskap på to skip var på sin tredje tur nordaustover for å finna sjøvegen til Kina då dei oppdaga først Bjørnøya og så Svalbard i juni 1596.
The story of how Bjørnøya got its name is described in ”No Man’s Land” by Martin Conway (1907).
Historia om korleis Bjørnøya fekk namnet sitt, er skildra i boka «No Man’s Land» av Martin Conway frå 1907.
As a crew member tells it:
Ein av skipsmannskapet fortel:
”The 12th of June in the morning, wee saw a white beare, which wee rowed after with our boate, thinking to cast a roape about her necke; but when we were neare her, shee was so great that we durst not doe it.”
– The 12th of June in the morning, wee saw a white beare, which wee rowed after with our boate, thinking to cast a roape about her necke; but when we were neare her, shee was so great that we durst not doe it.
We will not repeat the entire story here, but the short version is as follows: it took them two hours, armed with weapons ranging from muskets to picks and axes, to kill the bear.
Vi tek ikkje med heile historia, men framhaldet er i korte trekk sånn: Dei brukte to timar, med fleire slags våpen frå musketerar til hakker og øks før dei til slutt fekk avliva isbjørnen.
The pelt was twelve feet long and they found the meat unpalatable…
Skinnet var 12 fot langt, og kjøtet likte dei ikkje …
”This island we called the Beare Island.”
«This island we called the Beare Island.»
The next day they sailed on northwards.
Dagen etter sigla dei vidare nordover.
They held a more westerly course than on their earlier journeys and veered to the east when they came to the ice edge.
Dei heldt lengre mot vest enn på tidlegare ferder og dreidde austover då dei møtte iskanten.
After sailing some distance eastwards at about 80°N they came upon ice and turned west-southwest again.
Etter å ha sigla austover eit stykke på rundt 80 grader nord, møtte dei is og snudde vest-sørvest-over igjen.
They sighted land and tried to find shelter from the ice leeward of Nordvestøyane.
Dei oppdaga land og søkte ly for isen innanfor Nordvestøyane.
Barentsz writes: ”To the east of the mouth of the fjord there is a mountain with a cleft, an excellent landmark.”
Barentsz fortel: «På austsida av fjordopninga var eit berg med ein sprekk, eit veldig godt landemerke.»
He is undoubtedly referring to Klovningen, and the area where they reached the shore is now called Barentsgattet.
Han refererer utvilsamt til Klovningen, og området der dei kom inn til land, heiter i dag Barentsgattet.
Barentsz writes: ”The terrain was mostly broken up, fairly elevated, and consisted of mountains and craggy peaks; therefore we named it Spitsbergen.”
Barentsz seier: «Landet var for ein stor del oppbrekt, ganske høgt, og bestod berre av fjell og spisse berg; derfor gav vi det namnet Spitsbergen.»
Barentsz’ pair of three-masted sloops kept to the northwest coast of Svalbard until the end of June.
Dei to tremasta jaktene (eller: pinassane) heldt seg langs nordvestkysten av Svalbard fram til slutten av juni.
They tried to sail through Forlandsundet, but it was too shallow.
Dei prøvde å sigla gjennom Forlandsundet, men det var for grunt.
They saw the mouths of Isfjorden and Bellsund, but did not enter the fjords because of pack ice.
Dei såg opningane på Isfjorden og Bellsund, men dei gjekk ikkje inn på grunn av all pakkisen.
After their return home, they drew these fjords onto the map with the names ”Groten Inwyck” and ”Inwyck”.
Fjordane blei etter heimkomsten teikna inn på kart som «Groten Inwyck» og «Inwyck».
A few of the names from this expedition survived through the years of mapping of Svalbard and are in use to this day, formally approved:
Nokre få av namna frå denne ekspedisjonen blei ståande framover i den vidare kartleggjinga av Svalbard, og vi finn i dag desse som godkjende
Bear Island - Bjørnøya
Bear Island - Bjørnøya
Vogelhoeck - Fuglehuken
Vogelhoeck - Fuglehuken
Ganzen-Eiland - Gåsholmen
Ganzen-Eiland - Gåsholmen
Zuidhafen - Sørhamna
Zuidhafen - Sørhamna
It was the search for a new trade route to the east that led to the discovery of Bjørnøya and Spitsbergen.
Det var altså ønsket om å etablera ei ny handelsrute mot aust som førte til oppdaginga av Bjørnøya og Spitsbergen.
England and the Netherlands were the European superpowers and both wanted to be first to discover new possibilities to increase the wealth of their realms.
England og Nederland var europeiske stormakter, begge ville gjerne vera først ute med å finna nye høve til økonomisk ekspansjon.
Early in the 1600s the English found walruses on Bjørnøya.
Tidleg på 1600-talet oppdaga engelskmennene kvalrossen på Bjørnøya.
They realised that these creatures were easy to kill and that their blubber could be rendered to give substantial amounts of oil.
Dei erfarte at denne var lett å drepa og gav mykje olje når ein kokte spekket.
Whaling was taken up gradually, and over the ensuing century many nations harvested the resources that could be found along the coasts of the Svalbard archipelago.
Etter kvart kom kvalfangsten i gang, og i dei neste hundre åra var mange nasjonar involverte i utnyttinga av ressursane rundt kysten av øyguppa.
More and more regions were discovered and named.
Stadig fleire område vart oppdaga og namna.
Around 1614, Jan Mayen was added to the charts.
Rundt 1614 kom Jan Mayen med på kart.
The place names that survive from this era mainly refer to features in the coastal landscape and have different types of origins.
Stadnamna vi finn frå denne perioden, er knytte til dei kystnære landskapselementa og har ulike typar opphav.
Examples of names (with current official names in parentheses):
Døme på namn (med noverande godkjende namn i parentes)
Names that describe geographical location
Posisjonsbeskrivande namn
Zuyd Kaap (Sørkapp)
Zuyd Kaap (Sørkapp)
Het Noord Ooster Land (Nordaustlandet)
Het Noord Ooster Land (Nordaustlandet)
Names of people
Personnamn
Van Muydens haven (Van Muydenbukta)
Van Muydens haven (Van Muydenbukta)
Jan Donker (Donkerholmane)
Jan Donker (Donkerholmane)
Edges Iland (Edgeøya)
Edges Iland (Edgeøya)
Christiansbergen (Spitsbergen)
Christiansbergen (Spitsbergen)
”Emotional” names
«Kjenslenamn»
Treurenburg Bay (Sorgfjorden)
Treurenburg Bay (Sorgfjorden)
Liefte Bay (Liefdefjorden)
Liefte Bay (Liefdefjorden)
Misery Mount (Miseryfjellet)
Misery Mount (Miseryfjellet)
Names inspired by landscape
Landskapsnamn
Roode Bay (Raudfjorden)
Roode Bay (Raudfjorden)
Names that refer to navigation
Namn knytte til navigasjon
Behouden Haven (Trygghamna)
Behouden Haven (Trygghamna)
Fair Haven (Fair Haven)
Fair Haven (Fair Haven)
Names based on plants and animals
Plante- og dyrenamn
Salaad berg (Salatberget)
Salaad berg (Salatberget)
Whales Head (Kvalpynten)
Whales Head (Kvalpynten)
Horne Sound (Hornsund)
Horne Sound (Hornsund)
From around 1700, whaling moved out to sea and the map drawn by Giles and Rep in 1710 marks the end of the early phase of discovery in the ”new” archipelago in the north.
Rundt år 1700 gjekk kvalfangsten over til å bli pelagisk, og kartet til Giles og Rep frå 1710 markerer slutten på den tidlege fasen med utforsking av den «nye» øygruppa i nord.
What followed was a relatively quiet period when the resources had been exploited and whaling and other activities had moved elsewhere.
Det følgde ei stille tid etter kvart som ressursane vart uttømde og fangstnæringa fann seg andre område.
There was an interlude when Russian hunters spent winters in Svalbard, but the Pomors left few written documents.
Vi hadde ein periode med russisk overvintringsfangst, men pomorane har etterlate seg svært lite skriftleg materiale frå denne tida.
Thus few place names – if any – survive from this era.
Det finst såleis få eller ingen stadnamn i bruk som stammar frå denne perioden.
However, a handful of expeditions to Svalbard at this time left behind new place names: Phipps (1773), Franklin (1818) and La Recherche (1838 and 1839).
Phipps- (1773), Franklin- (1818), og La Recherche-ekspedisjonane (1838 og 1839).
The polar expeditions
Ekspedisjonstida
1858 marks the start of the era of scientific expeditions to Svalbard.
Frå 1858 starta det vi kan kalla epoken for dei vitskapelege ekspedisjonane i Svalbard-samanheng.
That was when concerted efforts were made to chart the climate, geology and biology of the archipelago.
Då begynte for alvor utforskinga av klima, geologi og biologi på øygruppa.
The list below shows the five expedition leaders who probably contributed most new names to Svalbard in this period (examples in parentheses).
Nedanfor har vi lista opp dei fem ekspedisjonsleiarane som truleg innførte flest nye namn på Svalbard i denne perioden (døme i parentes).
(Gipshuken, Gåsøyene, Lilliehöökfjorden, Dicksonfjorden, Ekmanfjorden, Agardhbukta, Bohemanneset, Heerodden)
(Gipshuken, Gåsøyene, Lilliehöökfjorden, Dicksonfjorden, Ekmanfjorden, Agardhbukta, Bohemanneset, Heerodden)
August Heinrich Peterman, German cartographer and geographer.
August Heinrich Peterman, tysk kartograf og geograf.
Produced two maps and was the first to establish and publish rules for naming places.
Gav ut to kart og var den første som etablerte og publiserte reglar for namnsetjing.
(Kapp Payer, Kapp Weyprecht, Kraussbukta)
(Kapp Payer, Kapp Weyprecht, Kraussbukta)
Sir William Martin Conway, mountaineer and explorer.
Sir William Martin Conway, fjellklatrar og utforskar.
He was the first to produce a map of the interior of Svalbard.
Var den første til å gje ut kart over innlandet på Svalbard.
He was a strong proponent of the principles that the earliest names should be given priority and that the place names within a region should have a theme.
Var ein sterk talsmann for å gje prioritet til dei eldste stadnamna og for å gruppera namn med innbyrdes samanheng i same området.
(Kronebreen, Diademet, Exilfjellet, Kongsvegen)
(Kronebreen, Diademet, Exilfjellet, Kongsvegen)
Gerhard De Geer, Swedish geologist and topographer.
Gerhard De Geer, svensk geolog og topograf.
Produced maps between 1910 and 1923, mainly showing the central, northern and northeastern parts of Spitsbergen.
Gav ut kart mellom 1910 og 1923, for det meste over dei sentrale, nordlege og nordaustlege delane av Spitsbergen.
He was the first to subdivide regions into ”lands”.
Det var han som først delte områda inn i land.
He was against translating the main part of a place name from one language to another.
Motstandar av å omsetja hovudleddet i namn mellom ulike språk.
(Oscar II Land, Dickson Land, Nordenskiöld Land, Paxfjellet, Operafjellet, Lagerlöfhøgda, Bjørnsonfjellet, Valhallfonna, Jämtlandryggen)
(Oscar II Land, Dickson Land, Nordenskiöld Land, Paxfjellet, Operafjellet, Lagerlöfhøgda, Bjørnsonfjellet, Valhallfonna, Jämtlandryggen)
Gunnar Isachsen, Norwegian officer and topographer.
Gunnar Isachsen, norsk offiser og topograf.
He led the Norwegian mapping and exploration expeditions from their inception in 1906 and produced maps of northern Spitsbergen in 1915.
Leiar av dei første norske kartleggjings- og utforskingsekspedisjonane frå 1906, gav ut kart over nordlege delen av Spitsbergen i 1915.
(Sverrefjellet, Halvdanpiggen, Vekkerøfjellet, Løvenskioldfonna)
(Sverrefjellet, Halvdanpiggen, Vekkerøfjellet, Løvenskioldfonna)
When Norway was granted sovereignty over Svalbard, the archipelago bore names from a 300-year history, in 14 different languages.
Då Noreg fekk suvereniteten over Svalbard, fanst det namnemateriale fra 300 års historie og på 14 ulike språk.
One might ask why Norway did not simply discard all the old place names and start afresh with a clean page when given the right to govern Svalbard.
Så kan vi kanskje lura på kvifor ikkje Noreg berre kasta alle dei gamle stadnamna og starta med blanke ark når vi hadde fått råderetten over Svalbard?
There has long been a tacit agreement, accepted throughout the world, that the person who first discovers an unknown territory has a right to name it.
Det har vore ein uskriven regel frå langt tilbake, og i alle verdsdelar, at den som først oppdagar eit ukjent landområde, har førsteretten til å setja namn på dette.