natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Research and monitoring in the polar regions yield information that is crucial for understanding global environmental changes and their consequences.
Forsking og overvåking i polarområdene er viktige ledd for å forstå globale endringer i miljøet og effektene av disse.
Better data coverage and insight into climate and the environment will also improve Norway’s ability to manage its national territories and resources.
Bedre kartlegging og forståelse for klima og miljø gjør Norge i stand til å forvalte landets områder og ressurser på en bedre måte.
The Norwegian Polar Institute collects and processes data concerning factors with environmental impact and about the status of the natural and cultural heritage of Svalbard and Jan Mayen through the project MOSJ.
Vi samler inn og bearbeider data om hva som påvirker miljøet og om tilstanden til naturen og kulturminnene på Svalbard og Jan Mayen gjennom prosjektet MOSJ.
The Polar Institute’s research gives better knowledge about the protected areas in Svalbard, thus contributing towards improved management and protection of these vulnerable areas.
Polarinstituttets forskning gir økt kunnskap om verneområdene på Svalbard, noe som bidrar til bedre forvaltning og vern av disse sårbare områdene.
The data are interpreted and environmental trends are identified, allowing the Institute to provide knowledge-based advice to the authorities concerning requirements for action, additional research or improved monitoring.
Dataene blir tolket for å beskrive miljøutviklingen, og instituttet gir råd basert på resultatene til forvaltningen om behov for tiltak og for forsking eller forbedret overvåking.
The MOSJ project includes the atmosphere, land and sea areas surrounding the archipelagos of Svalbard and Jan Mayen.
I MOSJ inngår både atmosfæren, landjorda og havområdene rundt de to øygruppene Svalbard og Jan Mayen.
Operations and logistics
Operasjoner og logistikk
Research in polar regions is challenging, not least in terms of logistics.
Forskning i polare strøk er krevende, ikke minst fra et logistikksynspunkt.
Mapping and place names
Kartlegging og navngiving
The Norwegian Polar Institute is the national mapping authority for polar regions, including geological surveys for non-commercial purposes.
Norsk Polarinstitutt er den nasjonale kartleggingsinstansen for polare områder, inkludert ikke-kommersielle geologiske undersøkelser.
The Polar Institute is also the official agency responsible for place names in the Norwegian polar regions.
Polarinstituttet er det offisielle organet for vedtak om stedsnavn i norske polarområder.
This includes responsibility for naming conventions for Svalbard (including Bjørnøya – Bear Island) and Jan Mayen and adjacent seas, and Dronning Maud Land, Bouvetøya (Bouvet Island), Peter I Øy (Peter I Island) and adjacent seas.
Bjørnøya) og Jan Mayen med nære havområder, og Dronning Maud Land, Bouvetøya og Peter I Øy med nære havområder.
Place names are officially adopted by the naming committee at the Norwegian Polar Institute.
Det er navnekomiteen ved Norsk Polarinstitutt som vedtar stedsnavn.
It should be noted that “nynorsk” is the form of Norwegian consistently used for place names in Norwegian polar regions.
Det er verdt å merke seg at stedsnavn i de norske polarområdene konsekvent har nynorsk språkdrakt.
Communication
Formidling
The Institute also highlights Norwegian polar research and environmental management in an international perspective.
Instituttet setter også fokus på norsk polarforskning og miljøforvaltning internasjonalt.
The Institute’s goal is to ensure that information about our research results and management tasks is presented well, both through our own website, publications, library and exhibitions, and in the media.
Instituttet har som mål å sørge for god formidling av vår forskning og våre forvaltningsoppgaver, både gjennom våre nettsider, publikasjoner, vårt bibliotek, utstillinger og i media.
The Polar Institute has an extensive library and photo library, employs a polar historian, and is responsible for a number of websites on polar themes.
Polarinstituttet har et omfattende bibliotek og bildearkiv, har en polarhistoriker og er ansvarlig for en rekke nettsider som omhandler polare tema.
The Norwegian Polar Institute's photo library consists of a total of 90,000 photographs, dating 140 years back from 1872 and up to today.
Dette er over halvparten av Polarinstituttets fotosamling, som består av totalt 90 000 fotografier og daterer seg helt tilbake til 1872.
You can also find some of our pictures on Flickr
Se også våre fotosamlinger på Flickr, eller les mer om fotosamlingen
The photographs may only be used for the purpose agreed upon.
Bildene kan ikke brukes til annet enn det avtalte formål.
Reselling, passing on the photographs to other parties or making copies other than agreed upon in this contract is not allowed.
Videresalg, oversendelse av bilder til tredje part, eller eksemplarfremstilling utover avtalen er ikke tillatt.
Reference must be given to Norwegian Polar Institute (together with the name of the photographer) for each photograph where it is printed og otherwise displayed.
Norsk Polarinstitutt og fotografens navn skal oppgis sammen med bildet.
If the original image has been cropped, this must also be stated.
Hvis det dreier seg om utsnitt må dette også oppgis.
It is the buyer’s responsibility to show due care that persons portrayed will not be injured or portrayed in a negative manner, according to the paragraph 45 of the Norwegian Copyright Act.
Leietaker skal vise aktsomhet ved bruk av bilder, slik at det ikke skjer til skade for/krenker eventuelle avbildede personer, jf. åndsverklovens § 45
The licensed material must be deleted after use, at the latest six months after the date of the usage agreement, unless otherwise agreed upon.
Bildene skal slettes etter bruk, og senest 6. mnd. etter leiekontraktens dato dersom ikke annet er avtalt.
If an extension of the agreement is desired, the Norwegian Polar Institute must be contacted.
Er det behov for forlenget leie må Norsk Polarinstitutt kontaktes.
One example of the book or other publication containing photographs from the institute’s archives must be sent to the library of the Norwegian Polar Institute.
Ett eksemplar av boka eller publikasjonen som inneholder bilder fra Norsk Polarinstitutts fotoarkiv skal sendes til Biblioteket ved Norsk Polarinstitutt.
The buyer is responsible for the terms of the contract being complied with.
Leietaker er ansvarlig for at vilkårene overholdes.
The photograph will not be released until the buyer has accepted this terms.
Bilder er ikke frigitt for bruk før leietaker har akseptert disse vilkår.
Charges for archive fee and services will be billed when the buyer has accepted this terms.
Vederlag for fotografiske tjenester og arkivavgift faktureres leietaker når leietaker har akseptert disse vilkår.
Photo Librarian Ann Kristin Balto
Bildearkivar Ann Kristin Balto
The Norwegian Polar Institute’s photograph library
Om Polarinstituttets bildesamling
Terms and conditions: Publications and maps
Salgsbetingelser for publikasjoner og kart
Norwegian Polar Institute Sales Fram Centre Postbox 6606 Langnes NO-9296 Tromsø
Norsk Polarinstitutt Salg Framsenteret Postboks 6606 Langnes 9296 Tromsø
Phone: +47 77 75 05 00
Telefon: 77 75 05 00
Fax: +47 77 75 05 01
Fax: 77 75 05 01
Species have adapted to the Svalbard climate over evolutionary time scales, but some species still migrate to temperate regions in winter.
Artene har brukt lang tid på å tilpasse seg dette klimaet, mens andre forflytter seg mellom Svalbard og varmere egner.
The most extreme is the Arctic tern, which migrates between Svalbard and Antarctica.
Mest ekstrem er rødnebbterna, som pendler mellom Svalbard og Antarktis.
Report observation
Meld observasjon
Key Species
Nøkkelarter
Terrestrial (14)
Artsklassifisering
Polar distribution
Polar utbredelse
Arctic (43)
Arktis (58)
Antarctic (3)
Antarktis (6)
Humpback whale (Megaptera novaeangliae)
Knølhval (Megaptera novaeangliae)
Narwhal (Monodon monoceros )
Narhval (Monodon monoceros )
Northern bottlenose whale (Hyperoodon ampullatus)
Nebbhval (Hyperoodon ampullatus)
Svalbard reindeer (Rangifer tarandus platyrhynchus)
Svalbardrein (Rangifer tarandus platyrhynchus)
Svalbard rock ptarmigan (Lagopus muta hyperborea)
Svalbardrype (Lagopus muta hyperborea)
White whale (Delphinapterus leucas)
Østmarkmus (Microtus levis)
Arctic fox.
Fjellrev.
Photo: Tore Nordstad / Norsk Polarinstitutt
Foto: Tore Nordstad / Norsk Polarinstitutt
Arctic fox in other languages
Fjellrev på flere språk
Vulpes lagopus
Vulpes lagopus
Norwegian
Engelsk
Fjellrev
Arctic fox
Polarfuchs
Polarfuchs
Renard arctique
Renard arctique
The winter fur is thick with dense under-fur and long guard hairs.
Vinterpelsen er ekstremt tykk med tett underpels og lange dekkhår.
The shedding of the winter fur starts in May and the short summer fur is in place in July.
Pelsskiftet starter i mai, og i juli er den kledt i en tynn sommerpels.
In September the winter fur starts growing, and by November-December the winter coat is complete.
I september begynner vinterpelsen å vokse ut, og i november–desember er pelsen igjen på sitt tykkeste.
White fox.
Hvitrev i overgangsdrakt.
Photo: Fredrik Broms / Norsk Polarinstitutt
Foto: Fredrik Broms / Norsk Polarinstitutt
Blue fox in winter fur.
Blårev i vinterdrakt.
Photo: Jason Roberts
Foto: Jason Roberts
The Arctic fox appears in two distinct colour morphs, white and blue.
Fjellreven finnes i to fargevarianter, hvit og blå.
The white morph is uniformly white in winter, except for some few black hairs on the tip of the tail, and brown-grey on the back/thighs and yellowish-white on the belly and the sides in summer.
Hvitreven er ensfarget hvit om vinteren med unntak av noen mørke hår på haletuppen, mens sommerpelsen er gråbrun på rygg/lår og gulhvit på buk/sider.
Distribution
Utbredelse
White fox in summer fur.
Hvitrev i sommerpels.
Photo: Fredrik Broms / Norwegian Polar Institute
Foto: Fredrik Broms / Norsk Polarinstitutt
The Arctic fox has a circumpolar distribution and is found in a wide variety of tundra habitats.
Fjellreven har en sirkumpolar utbredelse i alle arktiske tundrahabitater.
It reproduces in mountain tundra habitats in Fennoscandia, on the arctic tundra of Eurasia and North America, Greenland, Iceland, Svalbard and other barren arctic islands outside the coast of Siberia, Canada and the Bering Strait.
Den reproduserer over tregrensen i fjellområder i Fennoskandia, på den arktiske tundraen i Eurasia og Nord-Amerika, Grønland, Island, Svalbard, og andre arktiske øyer utenfor kystene av Sibir, Canada og i Beringstredet.
Arctic foxes are abundant throughout their distribution, with the exception of Fennoscandia, Medny Island (in the Komandor Islands of Russia) and the Pribilof Islands in Alaska, where they have undergone serious declines.
Arten er som helhet ikke regnet som truet med unntak av Fennoskandia og øyene Medny Island (på Kommandørøyene i Russland) og Pribilof Island i Alaska.
They are Red Listed as highly endangered in Fennoscandia, where the species is the subject of intense conservation efforts.
Fjellrev er på den norske rødlisten og regnet som sterkt truet i Fennoskandia, hvor det er igangsatt bevaringstiltak.
Genetic studies show that there is considerable contact between populations; some foxes move over vast distances, sometimes using sea ice to move between arctic continents and islands.
Genetiske studier av fjellrev i hele utbredelsesområde viser at det er en stor grad av genutveksling mellom de ulike bestandene, dvs. at dyrene vandrer over store områder på isen mellom de arktiske kontinentene.
In Svalbard Arctic foxes occur almost everywhere on the archipelago from the highest mountain ridges to the coasts and even on the drift ice.
På Svalbard forekommer fjellreven spredt over nesten hele øygruppen, fra de høyeste fjellpartiene og breene ned til kysten og drivisen.
Arctic foxes were not seen on the islands of Bjørnøya or Jan Mayen for many years, but recently they have been naturally reintroduced over the sea ice to Bjørnøya where they now reproduce annually.
På Bjørnøya og Jan Mayen har arten vært nesten fraværende i lengre tid, men de har nylig kommet tilbake til Bjørnøya via havisen og reproduserer nå årlig her.
Blue fox in summer fur.
Blårev i sommerpels.
Photo: Eva Fuglei / Norwegian Polar Institute
Foto: Eva Fuglei / Norsk Polarinstitutt
In inland areas (in North America, Eurasia and East Greenland) where arctic foxes are characterised as lemming specialists, they rely on small rodent populations that are cyclic (fluctuating with periodicities of three to five years).
Innlandsrevene (i Nord-Amerika, Eurasia og Øst-Grønland) er karakterisert som lemenspesialister og er avhengige av sykliske smågnagerbestander som varierer i tetthet med 3-5 års perioder.
In such environments, where prey availability is unpredictable, there is large variation between years in litter sizes.
Næringstilgangen er uforutsigbar og gir stor mellomårs variasjon i kullstørrelse og bestandstetthet.
Coastal foxes that occur in regions without lemmings like Svalbard, Iceland and West Greenland are generalists, preying on food items both from marine and terrestrial food webs.
Kystrevene lever på øyer eller i kystnære områder med fuglefjell hvor det ikke finnes lemen, som f.eks. på Svalbard, Island og Vest-Grønland.
Their annual food supply is more predictable and stable, and is available in excess in summer, but is restricted during the winter.
Disse fjellrevene er karakterisert som generalister og opportunister, og de finner mat både i den terrestriske og marine næringskjede.
Coastal foxes have more stable litter size between years, produce fewer cubs every year and the population size is more stable compared to inland foxes.
Næringstilgangen gjennom året er relativt forutsigbar med stor og stabil mattilgang om sommeren og liten og meget variabel mattilgang om vinteren.
In spring and summer ringed seal pups, seabirds, geese, bird eggs, and rock ptarmigan are the major prey items.
Næringstilgangen varierer fra sommer til vinter, og ringselunger, sjøfugl, gjess, svalbardrype og fugleegg er viktig næring om våren og sommeren.
In the winter their diet consists mainly of rock ptarmigan, stored food that was gathered and cached in the summer and autumn, carcasses of seals and reindeer.
Om vinteren livnærer de seg på svalbardrype, hamstret mat, åtsler av sel og reinsdyr.
Some foxes also specialize on feeding on remnants of seals killed by polar bears.
De kan også følge etter isbjørn.
Access to reindeer carcasses is the main factor driving the population dynamics of arctic foxes in Svalbard.
Tilgangen på reinsdyrkadavere er den viktigste faktoren som driver bestandsdynamikken til fjellrev på Svalbard.
Life history and reproduction
Livshistorie og reproduksjon
Blue fox.
Blårev.
Mating takes place from the end of February until mid April.
Paringstiden er fra slutten av februar til midten av april.
Newborn fox cubs have a body weight between 50–65 g.
Nyfødte valper veier mellom 50–65 g.
The young are able to leave their dens for longish periods at eight to ten weeks of age and the dens are abandoned during August.
På Svalbard kan valpene foreta lange vandringer fra hiene når de er 8–10 uker gamle, og hiene forlates i løpet av august.
Estimated mortality during the first winter is 74 %, but this drops to 32 % for adults.
I løpet av det første leveåret er dødeligheten på over 74 %, mens denne avtar til 32 % for voksne.
Average longevity is about three to four years, but a 16 year old individual has been recorded from Svalbard which is the highest age ever reported in the wild for this species.
Gjennomsnittlig levealder for fjellrev på Svalbard er tre til fire år, men de kan bli opp til 16 år gamle.
Genetic studies show that some litter mates remain in proximity of each other during their first winter.
Genetiske studier viser at søsken-rever lever relativt nær hverandre det første leveåret.
This pattern is stronger for females than for males, indicating male-biased juvenile dispersal, and weaker for older animals.
Dette mønsteret er sterkere for tispene enn for hannene, noe som indikerer at hannene vandrer lenger bort fra hiene enn tispene.
Management status and monitoring
Forvaltningsstatus og overvåkning
White fox in winter fur.
Hvitrev i vinterdrakt.
Photo: Jon Aars / Norwegian Polar Institute
Foto: Jon Aars / Norsk Polarinstitutt
The arctic fox is an important vector for parasites/diseases that can be transferred to humans, such as rabies and the tape worm Echinococcus multilocularis as well as toxoplasmosis.
Fjellrev er en viktig bærer og spreder av parasitter og sykdommer som kan overføres til mennesker, som rabies, bendelmarken Echinococcus multilocularis og parasitten Toxoplasma gondii.
This is supported by the fact that rabies from Svalbard is closely related genetically to the rabies virus found in Siberia, Russia.
Dette understøttes med at rabiesviruset på Svalbard er nært beslektet med rabies viruset funnet i Sibir, Russland.
The Arctic fox is one of the most valuable furbearer in the arctic and has been trapped in Svalbard for several hundred years.
Fjellreven har vært et viktig fangst- og jaktobjekt på Svalbard gjennom flere hundre år.
New data shows that trapping has significant effects on the age and gender composition of the population (demography), with an increase of young foxes in hunted populations.
Ny forskning viser at fangsten har betydelig effekt på alders- og kjønns-sammensetningen til bestanden , med en økning av yngre rev i fangstede områder.
The current take of an average of 120 foxes per year appears to be sustainable.
Dagens uttak av rev på om lag 120 rev i året antas å være bærekraftig.
But, there is a need to consider the harvesting level closely in new climatic settings.
Tatt i betraktning dagens raske endringer i klima med påfølgende fremtidige ukjente effekter bør dagen fangstuttak overvåkes nøye.
As an apex predator that undergoes seasonal fat deposition and emaciation, one possible threat for coastal foxes is negative effects of high levels of persistent organochlorine (OC) pollutants.
Som en toppredator med store sesongmessige variasjoner i fettdeponering og perioder med sult og avmagring, vil en trussel for kystøkotypen av fjellrev på Svalbard være negative effekter av høye nivåer av miljøgifter.
MOSJ indicators (Environmental Monitoring of Svalbard and Jan Mayen):
MOSJ-indikatorer (Miljøovervåking Svalbard og Jan Mayen):
Awaiting results from MOSJ…
Venter på resultater fra MOSJ…
Red List status (Svalbard): LC - Least concern
Rødlistestatus (Svalbard): LC - Livskraftig
Arctic skua in other languages
Tyvjo på flere språk
Stercocarius parasiticus
Stercorarius parasiticus
Norsk
Engelsk
Tyvjo
Arctic skua
Tysk
Tysk
Schmarotzerraubmöwe
Schmarotzerraubmöwe
Fransk
Fransk
Labbe parasite
Labbe parasite
The species occurs in two colour phases, a light and a dark, as well as intermediates forms.
Tyvjoen forekommer i en lys og en mørk variant, i tillegg til mellomformer.
The sexes are similar in appearance.
Oversiden er gråbrun.
The summer plumage has a light brown-black cap, grey-brown back and white under-parts.
I motsetning til hos polarjoen når ikke den mørke hetten ned til kinnene hos tyvjoen.
The cheeks are yellowish and the throat is white.
Tyvjoen har i tillegg alltid litt lyst ved nebbroten.
The wings and tail are brown-black, and the tail has characteristic pointed, central tail-feathers.
Vingene er relativt lange og smale.
The bill and legs are black.
Nebbet og beina er svarte.
The call is a plaintive wailing.
Lyden er en nasal, mjauende låt «æh-glå» som gjentas.
The arctic skua has a circumpolar distribution and occurs both in the arctic and boreal zones.
Tyvjoen har en sirkumpolar utbredelse, og den forekommer både i den arktiske og den boreale sonen.
It breeds along the coast and on the tundra in the north Pacific and north Atlantic regions.
Den hekker langs kysten og på tundraen både i Stillehavs- og Atlanterhavsregionen.
In the eastern Atlantic it breeds in Iceland, the Faeroes, northern Scotland, along the Norwegian coast, in Svalbard and along the Russian coast, including the islands in the Barents Sea.
I det østlige Atlanterhavet hekker den på Island, Færøyene, Nord-Skottland, langs kysten av Norge med Svalbard og langs kysten av Russland, inkludert øyene i Barentshavet.
The arctic skua arrives at the breeding area in early June, and leaves the archipelago in August-September.
Tyvjoen ankommer hekkeområdene tidlig i juni og forlater øygruppen igjen i august–september.
Outside the breeding season they are pelagic and are thought to spend the winter off the coast of south-western Africa.
Utenfor hekkesesongen lever arten på åpent hav, og den overvintrer trolig utenfor kysten av sørvest-Afrika.
In the breeding season the arctic skua occurs mainly along the coast, though in some places it can be found inland.
Dette pågår som regel helt til den angrepne fuglen gulper opp eller slipper byttet, hvorpå tyvjoen raskt snapper det opp i lufta.
The arctic skua attacks passing seabirds, pursuing them at great speed.
De okkuperer gjerne det samme territoriet hvert år.
The attacked bird disgorges or drops its prey which the skua snaps from the air.
I de mest attraktive hekkeområdene kan reirene ligge med en avstand på noen hundre meter.
Skuas (and several other species inhabiting the tundra) act injured is the nest area is intruded upon, dragging the wings along the ground.
Reiret plasseres vanligvis på et tørt parti av tundraen, men det kan være omgitt av fuktig mark.
The nest itself consists of a shallow depression lined with plant material.
Reiret er en grunn fordypning i underlaget som fôres med plantemateriale.
The one or two dark olive-brown eggs have dark coloured speckles.
Eggene er olivenbrune eller grønne i grunnfarge med mørke flekker og tegninger.
Most pairs lay their eggs in the first part of July.
De fleste parene legger egg i første del av juni.
The family remains together with both parents feeding and protecting the young until they are fledged at about five weeks of age.
Ungene blir flygedyktige i en alder av 27–33 døgn, og to til tre uker senere blir de uavhengige av foreldrene.
The breeding population in Svalbard is probably about 1000 pairs.
Hekkebestanden på Svalbard er trolig i størrelsesorden 1000–2000 par.
The population trend in Svalbard is not known.
Bestandsutviklingen er ikke kjent.
The European breeding population is relatively small, with approximately 140,000 pairs and regarded as stable.
Bestanden i Europa totalt sett er relativt liten med mindre enn 140 000 hekkende par, og den regnes som stabil.
The arctic tern is a small tern species with a sharp red bill, red legs, light grey back, whitish belly and a black cap.
Rødnebbternen er en relativt liten terne med gråhvit fjærdrakt, svart hette, rødt nebb og korte, røde bein.
The arctic tern has a circumpolar distribution and is the most northern of the terns.
Den er den eneste ternen som forekommer på Svalbard.
Photo: tromsofoto.net
Foto: tromsofoto.net
Sterna paradisaea
Sterna paradisaea
rødnebbterne
arctic tern
Kustenseeschwalb
Küstenseeschwalbe
sterne arctique
sterne arctique
Arctic tern in other languages
Rødnebbterne på flere språk
The arctic tern is a small tern species with a sharp red bill, red legs, light grey back, whitish belly and a black cap.
Rødnebbternen er en relativt liten terne med gråhvit fjærdrakt, svart hette, rødt nebb og røde bein.
In winter plumage the forehead and frontal part of the crown are white, and the bill and legs are darker.
I vinterdrakt er pannen hvit, nebbet mørkt og vingene får en mørk fremkant.
Juveniles resemble the adult in winter plumage.
Rødnebbternen har flere lyder.
The voice is a sharp "kree-errr" that has a rising inflection, while the call of the common tern is quite similar but has a downward inflection.
Den de fleste stifter bekjentskap med, er varsellyden: en skarp, knirkende tostavelse «krri-errrrr» som gjentas.
The arctic tern has a circumpolar distribution and is the most northern of the terns.
Arten har en sirkumpolar utbredelse på den nordlige halvkule og er den av ternene som forekommer lengst mot nord.