natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Previous abuse may however indicate a risk of further abuse in the future, and may also have led to a justified strengthening of subjective fear, which must be regarded as relevant, especially if the assessment of the future risk of persecution otherwise gives grounds for doubt.
Tidligere overgrep kan imidlertid kaste lys over faren for nye overgrep i fremtiden, og kan også ha gitt en berettiget forsterket subjektiv frykt som må anses relevant, særlig om vurderingen av fremtidig forfølgelsesfare ellers byr på tvil.
In cases where homosexuality is argued, the question of how an individual gay applicant may be expected to accommodate himself on a return to his country of origin would then have significance for the risk assessment viewed in relation to the socio-cultural limitations of the community concerned.
I saker hvor homofili er anført, vil det ha betydning for risikovurderingen hvordan den enkelte homofile søker kan forventes å innrette seg ved en eventuell retur til hjemlandet, tatt i betraktning de sosiokulturelle begrensingene i det aktuelle samfunnet.
In many communities, there are general social, cultural and statutory restrictions on expression in public for both heterosexual and homosexual persons without it being possible to characterise these restrictions as persecution.
I mange samfunn er det generelle sosiale, kulturelle og lovnedfelte restriksjoner for utfoldelsen i det offentlige rom, både for heterofile og homofile, uten at disse restriksjoner kan karakteriseres som forfølgelse.
Not unless the country of origin’s authorities lack the capacity and/or the will (failure of the legal state) to provide protection may the applicant be deemed to have a well-founded fear of persecution.
Først hvis hjemlandets myndigheter mangler evne og/eller vilje (rettsstatlig svikt) til å gi beskyttelse, kan søkeren anses å ha velgrunnet frykt for forfølgelse.
However, not every flaw in the authorities’ protection of its own citizens gives rise to a right to international protection.
Enhver brist i myndighetenes vern av egne borgere utløser likevel ikke en rett til internasjonal beskyttelse.
It can be demanded that the state has a functioning system at a certain level (police and legal apparatus) for detecting, prosecuting and punishing acts that constitute persecution, and that this protection is available to the applicant on a par with the country’s population in general.
Det som kan kreves, er at staten har et fungerende system på et visst nivå (politi- og rettsapparat) for å oppdage, rettsforfølge og straffe handlinger som utgjør forfølgelse, og at denne beskyttelsen er tilgjengelig for søkeren på lik linje med landets befolkning generelt.
If the state lacks the capacity and/or will to provide protection against abuse, this may give rise to a right to international protection provided that the remaining conditions for international protection are met.
Dersom staten mangler evne og/eller vilje til å yte beskyttelse mot overgrep, vil dette kunne utløse rett til internasjonal beskyttelse, forutsatt at øvrige vilkår for internasjonal beskyttelse er oppfylt.
This must be assessed specifically on the basis of information concerning the country and the individual conditions of the case.
Dette må vurderes konkret med bakgrunn i landinformasjon og individuelle forhold i saken.
Whether the applicant has actually applied to the authorities of the country of origin for protection prior to leaving the country is not decisive; the central issue is whether adequate protection can be expected on return.
Hvorvidt søkeren faktisk har søkt beskyttelse fra hjemlandets myndigheter før utreisen er ikke avgjørende; det sentrale er hvorvidt adekvat beskyttelse kan påregnes ved retur.
Here too, a role may be played by the gender aspect.
Også her vil kjønnsdimensjonen kunne spille en rolle.
In some cases, people may subject themselves to increased risk by seeking the help of the police in their country of origin; many women, for example, live under such conditions that it is not practically possible to seek the help of the authorities, and women may in some cases encounter difficulty in being believed, or may even be subjected to abuse by the police.
Enkelte vil i noen tilfeller kunne utsette seg for økt fare ved å oppsøke politiet i hjemlandet, F.eks. lever mange kvinner under slike forhold at det ikke er praktisk mulig å søke myndighetenes hjelp, og kvinner kan i noen tilfeller oppleve vanskeligheter med å bli trodd, eller t.o.m. bli utsatt for overgrep fra politiets side.
3.3 Convention grounds
3.3 Konvensjonsgrunnene
It is not required that the applicant actually holds a political opinion or belongs to a specific religion, race, nationality or particular social group.
Det kreves ikke at søkeren faktisk har en politisk oppfatning eller tilhører en bestemt religion, rase, nasjonalitet eller spesiell sosial gruppe.
It is sufficient that the persecutor believes that the person concerned does so or has done so (referred to as imputed opinion or affiliation).
Det er tilstrekkelig at forfølgeren tror at vedkommende har/gjør det, såkalt tillagt oppfatning eller tilhørighet.
This applies to both sexes, but may be particularly relevant to women.
Dette gjelder for begge kjønn, men kan være særlig relevant når det gjelder kvinner.
In many communities, women may be regarded as holding the same political opinion or religion as male family members.
I mange samfunn vil kvinner kunne bli ansett for å ha samme politiske oppfatning eller religion som mannlige familiemedlemmer.
In other communities, the social/cultural gender roles are such that women are often generally perceived as more apolitical, and do not risk persecution even if their husbands are politically active.
I andre samfunn vil de sosiale/kulturelle kjønnsrollene være slik at kvinner gjerne generelt oppfattes som mer upolitiske og ikke risikerer forfølgelse selv om deres menn er politisk aktive.
Women may sometimes, to a greater extent than men, risk persecution purely by virtue of the affiliations, opinions or activities of other family members, without this directly applying to them or being attributed to them (referred to as derivative persecution).
Kvinner kan enkelte ganger – i større grad enn menn – risikere forfølgelse bare i kraft av ektefellen eller andre familiemedlemmers tilhørighet/oppfatning/aktivitet, altså uten at dette direkte gjelder dem selv eller tillegges dem (såkalt avledet forfølgelse).
Specific assessments must be made here on the basis of knowledge of the country concerned and of the individual conditions of each case.
Det må her uansett foretas konkrete vurderinger med bakgrunn i landkunnskap og individuelle forhold i hver sak.
3.3.1 Political opinion
3.3.1 Politisk oppfatning
Gender-sensitive interpretation indicates that women’s political activity must be viewed more broadly than what is traditionally defined as political activity.
Kjønnssensitiv fortolkning tilsier at det for kvinners politiske aktivitet må tenkes bredere enn det som tradisjonelt defineres som politisk aktivitet.
Women’s political activity may have different forms of expression than that of men.
Kvinners politiske aktivitet kan ha andre uttrykksformer enn menns.
In certain cultures and religions, women’s activities may be restricted in such a way that it is not natural for women to exercise political activity in the form of party membership, attendance of political meetings or demonstrations.
Innenfor enkelte kulturer og religioner kan kvinners atferd være begrenset på en slik måte at det ikke er naturlig for kvinner å utøve politisk aktivitet i form av partimedlemskap, deltagelse i politiske møter eller demonstrasjoner.
Instead, women may contribute politically through such activities as distributing food, nursing the injured or providing shelter for fugitives.
I stedet kan kvinner bidra politisk ved slikt som utdeling av mat, pleie av sårede eller å gi husly til rømlinger.
Even in cases where such acts do not reflect any political opinion, this type of activity may easily be regarded by the persecutor as a sign of political opinion, cf. above.
Også i tilfeller hvor disse handlingene ikke gjenspeiler en politisk oppfatning, kan denne typen aktivitet av forfølgeren lett bli ansett som et tegn på politisk oppfatning, jf. ovenfor.
On the other hand, omission, for example, to give food to soldiers may be perceived as a political act.
På den annen side kan også unnlatelse av eksempelvis å gi mat til soldater, bli oppfattet som en politisk handling.
It is not otherwise certain that the woman herself would think to mention this type of activity if, in the asylum interview, she was asked about political activity, since, as far as the woman was concerned, the acts were not politically motivated.
Det er for øvrig ikke sikkert at kvinnen selv vil tenke på å nevne denne typen aktivitet hvis hun i asylintervjuet blir spurt om politisk aktivitet, fordi handlingene ikke var politisk motivert fra kvinnens side.
Such types of activity do not necessarily involve low risk; on the contrary, the risk may be disproportionately great precisely because, owing to the gender role, it is not regarded as proper for women to involve themselves at all.
Slike typer aktivitet er ikke nødvendigvis synonymt med lav risiko – tvert imot kan risikoen være uforholdsmessig stor nettopp fordi det på grunn av kjønnsrollen ikke anses passende at kvinner involverer seg i det hele tatt.
Women’s acts, omissions and expressions of opinion that violate written or unwritten rules for the gender role, e.g. with regard to dress or education and work outside the home, may be (regarded as) expressions of a political opinion.
Kvinners handlinger, unnlatelser og meningsytringer som bryter med skrevne eller uskrevne regler for kjønnsrollen, f.eks. mht. påkledning eller utdannelse og arbeid utenfor hjemmet, kan (bli ansett for å) være uttrykk for en politisk oppfatning.
Every case must be considered individually and in the light of relevant information concerning the country.
Hver enkelt sak må vurderes individuelt og i lys av relevant landinformasjon.
For example, in some Muslim communities, refusal by a Muslim woman to wear a veil may be viewed as an expression of a political opinion, which might result in persecution, while it would not necessarily have the same consequence in other Muslim communities.
F.eks. vil det at en muslimsk kvinne nekter å bære slør i enkelte muslimske samfunn kunne være, eventuelt bli ansett som, uttrykk for en politisk oppfatning, som vil kunne medføre forfølgelse, mens det ikke nødvendigvis har samme konsekvens i andre muslimske samfunn.
3.3.2 Membership of a particular social group
3.3.2 Medlemskap i en spesiell sosial gruppe
This is a convention ground that is often relevant in connection with gender-related persecution.
Dette er en konvensjonsgrunn som ofte vil være relevant i forbindelse med kjønnsrelatert forfølgelse.
This may indicate that this persecution ground must be assessed particularly thoroughly in relation to applicants who fall outside the other persecution grounds listed in the Convention.
Det kan tilsi at denne forfølgelsesgrunnen må vurderes særlig grundig i forhold til søkere som faller utenfor de øvrige forfølgelsesgrunnene i konvensjonen.
The group cannot be defined solely on the basis of the persecution risked by members.
Gruppen kan ikke defineres alene ut fra den forfølgelse medlemmene risikerer.
Thus, if the persecution takes the form of abuse, the group cannot consist of abused women.
Hvis forfølgelsen er mishandling, kan altså ikke gruppen bestå av mishandlede kvinner.
The persecution may however create a perception of the existence of a group owing to the awareness of other shared characteristics of the members than the fact that they are persecuted.
Forfølgelsen kan imidlertid skape en oppfatning om eksistensen av en gruppe, fordi man blir oppmerksom på andre felles trekk ved medlemmene enn det at de blir forfulgt.
The size of the group has no relevance; in principle, it is possible, for example, to define all women in a country as a particular social group.
Størrelsen på gruppen er uten betydning – prinsipielt er det f.eks. ingenting i veien for å definere alle kvinner i et land som en spesiell sosial gruppe.
However, defining a broad group may make it more difficult to establish causal relationships between the persecution and the group.
En vid gruppe kan imidlertid gjøre det vanskeligere å konstatere årsakssammenheng mellom forfølgelsen og gruppen.
The central issue is whether affiliation to the group gives rise to a genuine risk of persecution, although not all members of the group are actually persecuted.
Det sentrale er om tilhørigheten til gruppen gir reell forfølgelsesfare, selv om ikke alle i gruppen rent faktisk forfølges.
In the proposal for a new Immigration Act it is specifically provided that previous victims of human trafficking shall be regarded as members of a particular social group.
Det er i forslag til ny utlendingslov presisert at tidligere ofre for menneskehandel skal anses som medlemmer av en spesiell sosial gruppe.
Such an interpretation of the Refugee Convention is also provided by the current Immigration Act.
En slik forståelse av flyktningkonvensjonen skal legges til grunn også etter dagens utlendingslov.
A precondition for being able to claim international protection from people behind human trafficking must be that victims seek to escape the human trafficking networks.
En forutsetning for å kunne gjøre krav på internasjonal beskyttelse fra de som står bak menneskehandelen, må være at man søker seg bort fra menneskehandelsmiljøet.
3.3.3 Religion
3.3.3 Religion
A religion may demand specific behavioural roles or norms associated with gender.
En religion kan kreve bestemte roller eller normer for oppførsel knyttet til kjønn.
Persons who violate these norms may be subjected to persecution on grounds of religion.
Personer som opptrer på tvers av disse, kan bli utsatt for forfølgelse pga. religion.
Failure to comply with such norms may be regarded as indicating that the applicant has an unacceptable religious attitude.
Unnlatelse av å følge slike normer kan bli ansett som indikasjon på at søkeren har en ikke-akseptabel religiøs holdning.
3.3.4 Race and nationality
3.3.4 Rase og nasjonalitet
The gender perspective plays a particular part in determining the manner of persecution.
Her vil kjønnsperspektivet særlig kunne komme inn i form av måten forfølgelsen skjer på.
For example, forced sterilisation or rape of women may be a way of attempting to exterminate or destroy an ethnic group.
F.eks. vil tvangssterilisering eller voldtekt av kvinner kunne være en måte å forsøke å utrydde eller ødelegge en etnisk gruppe på.
3.4 Causal relationships
3.4 Årsakssammenheng
Inclusion under article 1 A of the Refugee Convention, requires a causal relationship between the persecution and a convention ground.
For å falle inn under flyktningkonvensjonen artikkel 1 A, kreves det årsakssammenheng mellom forfølgelsen og en konvensjonsgrunn.
The causal relationship requirement relates to the persecutor’s subjective motive for the act – why does the person concerned persecute the victim, or why do the authorities provide no help in combating the persecution?
Kravet om årsakssammenheng refererer seg til forfølgerens subjektive motiv for handlingen – hvorfor forfølger vedkommende den forfulgte, eller hvorfor yter ikke myndighetene hjelp mot forfølgelsen?
This entails that there must be a discriminatory element in the sense that the victim is selected for unfavourable treatment according to certain criteria.
Dette innebærer at det må foreligge et diskriminerende element, i den forstand at den forfulgte etter visse kriterier utpekes for ufordelaktig behandling.
In cases where the authorities are the persecutor, it is a condition that the persecution is carried out owing to a convention ground.
I de tilfeller der myndighetene er forfølger, er det et vilkår at forfølgelsen skjer pga. en konvensjonsgrunn.
If the persecutors are persons other than the authorities (i.e. private individuals or bodies), they must either persecute owing to a convention ground or the lack of state protection must be due to a convention ground in order that the applicant shall meet the conditions for asylum.
Hvis andre enn myndighetene (altså private) er forfølgere, må enten de private forfølge pga. en konvensjonsgrunn, eller statens manglende beskyttelse må skyldes en konvensjonsgrunn, for at søkeren skal fylle vilkårene for asyl.
This applies to all asylum cases, but may be particularly relevant to gender-related persecution.
Dette gjelder i alle asylsaker, men kan være særlig relevant når det gjelder kjønnsrelatert forfølgelse.
Women who belong to a tribe that practises female genital mutilation are at risk solely because they are women in the tribe.
De kvinnene som tilhører en stamme som praktiserer kjønnslemlestelse, risikerer dette utelukkende fordi de er kvinner i stammen.
Correspondingly, persons are at risk of bride burning because they are women in the community concerned.
Tilsvarende er brudebrenning noe som de aktuelle personer risikerer fordi de er kvinne/enke i det aktuelle samfunnet.
When persons are subjected to non-gender-specific persecution, typically forced marriage, domestic violence and honour killing, there must be a causal relationship between the persecution and a convention ground, e.g. the victim’s affiliation to a social group, for the requirement regarding asylum to be met.
Også når personer utsettes for ikke-kjønnsspesifikk forfølgelse, typisk tvangsekteskap, vold i hjemmet og æresdrap, må det foreligge årsakssammenheng mellom forfølgelsen og en konvensjonsgrunn, f.eks. den forfulgtes tilhørighet til en sosial gruppe, for at kravet til asyl skal være oppfylt.
If the victim is not subjected to persecution on grounds of his or her affiliation to a specific social group or other convention ground, the reason for any lack of protection by the authorities must be assessed.
Dersom den forfulgte ikke utsettes for forfølgelse pga. sin tilhørighet til en bestemt sosial gruppe eller andre konvensjonsgrunner, må årsaken til myndighetenes eventuelle manglende beskyttelse vurderes.
If the lack of help from the authorities is due to the asylum applicant’s affiliation to a convention ground, the requirement regarding causal relationships will be met.
Dersom manglende hjelp fra myndighetene skyldes asylsøkerens tilhørighet til en konvensjonsgrunn, vil kravet til årsakssammenheng være oppfylt.
An example is that the authorities refuse to help a woman who is subjected to private violence because she is a woman or because she belongs to a specific group of women.
Et eksempel er at myndighetene ikke vil yte hjelp til en kvinne som utsettes for privat vold fordi hun er kvinne eller tilhører en definert gruppe av kvinner.
Information concerning the country plays an important part in enabling assessment of the reason for any failure on the part of the authorities to provide protection.
For å kunne vurdere årsaken til myndighetenes eventuelle unnlatelse av å yte beskyttelse, er det viktig med landinformasjon.
The authorities’ reticence to intervene in family violence is not necessarily due to a discriminatory attitude towards women, but may be because they do not generally intervene in domestic matters.
Myndighetenes tilbakeholdenhet med å gripe inn i familievold skyldes ikke nødvendigvis en kvinnediskriminerende holdning, men kan skyldes at de generelt ikke griper inn i familieforhold.
If in practice it is generally women who are affected by the authorities’ reticence to intervene in the private sphere, there may nevertheless be a reason to ask whether the reason lies in discriminatory attitudes to women.
Dersom det i praksis i all hovedsak er kvinner som rammes av myndighetenes tilbakeholdenhet fra inngripen i den private sfære, kan det likevel være spørsmål om det ligger kvinnediskriminerende holdninger bak.
3.5 Internal flight alternative
3.5 Internt fluktalternativ
The right to international protection is subsidiary to the possibility of protection in the country of origin.
Retten til internasjonal beskyttelse er subsidiær i forhold til muligheten for beskyttelse i eget hjemland.
The principle of the internal flight alternative entails that the applicant is not granted asylum in Norway if he or she can receive protection against persecution in other areas of the country of origin than the person concerned fled from.
Prinsippet om internt fluktalternativ innebærer at søkeren ikke får asyl i Norge dersom han/hun kan få beskyttelse mot forfølgelse i andre deler av hjemlandet enn vedkommende flyktet fra.
The area must be accessible and safe, and referral to an internal flight alternative must not be perceived as unreasonable.
Området må være tilgjengelig, trygt og henvisning til et internt fluktalternativ må ikke fremstå som urimelig.
The gender perspective may be particularly relevant as regards the assessment of reasonableness.
Kjønnsperspektivet kan særlig komme inn når det gjelder rimelighetsvurderingen.
In many countries, social, cultural and economic conditions may cause women to meet particular problems in establishing themselves in a new location.
I mange land kan sosiale, kulturelle og økonomiske forhold gjøre at kvinner møter spesielle problemer med å etablere seg på et nytt sted.
This may particularly apply to single women (widows, divorcees or unmarried women).
Dette kan særlig gjelde enslige kvinner (enker, skilte eller ugifte).
They may, to a greater extent than men, be subjected to discrimination and harassment, and it may be more difficult for them to find employment and thus support themselves and any children.
De kan i større grad enn menn bli utsatt for diskriminering og trakassering, og de kan ha vanskeligere for å få arbeid og således kunne forsørge seg og eventuelle barn.
The gender perspective may furthermore have relevance in connection with the other factors, such as the area’s accessibility.
Kjønnsperspektivet kan imidlertid også ha relevans ved de andre momentene, som for eksempel områdets tilgjengelighet.
3.6 Sur place
3.6 Sur place
In some cases, sur place issues may be relevant, i.e. that the need for protection claimed by the applicant has arisen since leaving the country of origin.
I noen saker vil sur place-problematikk være relevant, dvs. at søkerens anførte beskyttelsesbehov har oppstått etter utreise fra hjemlandet.
In Norwegian practice, many cases have, for example, been dealt with where the applicant has not made his or her sexual orientation known before seeking asylum in Norway.
I norsk praksis har det for eksempel vært behandlet mange saker hvor søkeren ikke har stått frem med sin seksuelle orientering før vedkommende søker asyl i Norge.
If it is found that the applicant is a homosexual and that, by taking the consequences of his or her sexual orientation, he or she risks persecution on return to the country of origin, asylum shall be granted regardless of the applicant’s conduct/behaviour in the country of origin prior to leaving (referred to as subjective sur place).
Hvis det legges til grunn at søkeren er homofil og at han eller hun ved å ta konsekvensen av sin legning risikerer forfølgelse ved retur til hjemlandet, skal det gis asyl uavhengig av søkerens livsførsel/opptreden i hjemlandet før utreisen (såkalt subjektiv sur place).
This is in compliance with the practice that has long been followed in homosexuality cases, which originates in the Ministry of Justice’s guidelines from 1998.
Dette er i tråd med den praksis som gjennom lang tid har vært lagt til grunn i homofilisaker, og som har sin opprinnelse i Justisdepartementets retningslinjer fra 1998.
As in other asylum cases, in sur place cases a specific and individual assessment must be made of the risk on return.
Som i andre asylsaker, må det også i sur place-saker gjøres en konkret og individuell vurdering av risikoen ved retur.