natgillin/translations-raw huggingface dataset:
During my visit to Islamabad and Kabul, it was clear that the leaders of both countries recognise that they have a common interest in combating the Taliban and other insurgent groups.
Under mitt besøk til Islamabad og Kabul var det tydelig at begge lands ledere erkjenner at man står overfor en felles interesse i å bekjempe Taliban og andre opprørsbevegelser.
This is one of the reasons why the forthcoming elections in Pakistan are so important, and why it is essential that the new Pakistani leadership has the ability and strength to address the challenge.
Dette er jo en av grunnene til at de forestående valgene i Pakistan blir så viktige, og at den nye pakistanske ledelsen har evne og styrke til å ta tak i denne utfordringen.
The Taliban and other insurgent groups, such as Al-Qaida and Hezb-e-Islami, also see that the international military presence has not been weakened by their activities.
Taliban og andre opprørsbevegelser, som Al-Qaida og Hezb-e-Islami, ser også at det internasjonale militære nærværet ikke er svekket som resultat av deres virksomhet.
On the contrary, the number of international forces increased during the past year.
Tvert om har antallet internasjonale styrker økt det siste året.
And the Afghan army is becoming increasingly capable of participating in and leading operations.
Og den afghanske hæren blir i økende grad i stand til å delta i og lede operasjoner.
This is of crucial importance.
Dette poenget er av avgjørende betydning.
It is also important that we nuance our concept of the Taliban.
Så må vi også nyansere betegnelsen Taliban.
What is generally termed Taliban probably also includes a growing number of criminal elements involved in drug production.
Det man til daglig betegner som ’Taliban’ omfatter trolig også et voksende innslag av kriminelle elementer, med virksomhet knyttet til narkotikaproduksjon.
These groups do not necessarily fully share the Taliban’s political and religious aims, but they share the Taliban’s interest in impeding the establishment of functioning government institutions and infrastructure in the country.
Disse gruppene deler ikke nødvendigvis fullt ut Talibans politiske og religiøse målsettinger, men de deler Talibans interesse i å forhindre at fungerende statsinstitusjoner og infrastruktur kommer på plass i landet.
In other words, despite the fact that the number of attacks has continued to increase, the picture is complex.
Selv om antallet angrep har fortsatt å vokse, er bildet med andre ord nyansert.
We know that increasing numbers of people with a Taliban background are giving their support to the established political processes in the country.
Vi vet at det er flere med bakgrunn fra Taliban som slutter seg til de etablerte politiske prosessene i landet.
We know that President Karzai has opened up for political dialogue.
Vi vet at president Karzai har åpnet for politisk dialog.
These are trends we must be aware of and do our best to support.
Dette er tendenser å være oppmerksomme på og som vi må gjøre vårt for å støtte opp under.
I would now like to talk about some of the factors that, in my view, are critical if we are to succeed.
La meg så berøre noen av de forutsetningene jeg mener står sentralt for at vi skal lykkes.
Let me add that we must have a dialogue in the international community and with the Afghan Government about what success really means.
Og la meg legge til: Vi må i det internasjonale samfunn og i dialog med afghanske myndigheter føre debatten om hva det vil si nettopp ”å lykkes”.
It is through such dialogue that a future exit strategy can be devised that is designed to meet specific success criteria.
Og det er også i sammenheng med slike drøftelser at en fremtidig ”exit-strategi” kan formes, med andre ord formet om hvordan møte det som kan kalles konkrete ”suksesskriterier”.
On the other hand, it is a matter of enabling Afghans to govern Afghanistan.
På den andre siden må det handle om å sette afghanere i stand til å styre Afghanistan.
This is a long-term task.
Det er en langsiktig oppgave.
And in addressing this task, we must accept that the Afghans may govern in accordance with traditions and norms that may differ from our own.
Og i løsningen av den oppgaven må vi ta høyde for at afghanere vil styre sitt land etter tradisjoner og normer som kan avvike fra våre.
At the same time we must insist on the universality of human rights and human dignity.
Samtidig må vi holde fast ved at menneskerettighetene er universelle og menneskeverdet er unikt.
The efforts to improve security will be decisive.
Arbeidet for sikkerhet er avgjørende.
If we are to succeed, the military effort must be continued.
Skal vi lykkes må den militære innsatsen videreføres.
If we were to scale down the international military engagement now, we would undermine some of the important progress being made.
Dersom vi nå skulle trappe ned det internasjonale militære engasjementet, ville vi svekke viktige og positive utviklingstrekk.
It is not important whether a project flies a Norwegian or an American flag.
Det er ikke viktig om et prosjekt bærer et norsk eller amerikansk flagg.
What is important is that it flies an Afghan flag.
Det avgjørende er at det bærer et afghansk flagg.
This will help to enhance the people’s confidence in the country’s elected leaders.
Dette vil bidra til å styrke befolkningens tillit til landets egne valgte ledere.
Third – and perhaps most importantly – the political dimension of our overall effort must be strengthened.
For det tredje – og dette er kanskje det viktigste: Den politiske dimensjonen i vår samlede innsats må forsterkes.
This has been said before, but it needs to be repeated: Afghanistan’s problems cannot be solved by military means alone.
Det er sagt før, men må gjentas: Løsningen på Afghanistans problemer er ikke militær.
A political solution must be found.
Den må finnes politisk.
It is a matter of building up Afghan institutions at the central, provincial, district and local level.
Det gjelder å bygge opp afghanske institusjoner på sentralt-, provins-, distrikts- og lokalnivå.
It is a matter of increasing the Afghan Government’s capacity to deliver services to its people.
Det gjelder å styrke den afghanske statens mulighet til selv å levere tjenester til sitt folk.
It is a matter of strengthening the legitimacy of the Afghan state.
Det gjelder å styrke den afghanske statens legitimitet.
The people must perceive that their own Government’s “footprint” is clear and lasting.
Befolkningen må oppfatte at deres egen regjerings ”fotavtrykk” er klart og varig.
In the Government’s view, it is essential to give more priority to efforts to promote Afghan governance and build Afghan institutions, based on the Afghans’ own needs and with their active participation and, I might add, more closely in accordance with Afghan traditions.
Slik regjeringen ser det, er det avgjørende å satse mer på arbeidet med å bygge opp afghanernes eget styresett, egne institusjoner, basert på afghanernes egne behov og deres aktive deltakelse – og la meg legge til – i større grad forenlig med afghanske tradisjoner.
Only then will the people dare to rely on the Government to safeguard their interests and turn their backs on the insurgent groups.
Bare slik vil befolkningen våge å stole på at landets regjering er i stand til å ivareta deres interesser og vende seg bort fra opprørsbevegelsene.
The Afghan President has now taken decisions in this area that could help to reverse the current trend.
På dette området har den afghanske presidenten nå truffet beslutninger som kan bidra til å snu utviklingen.
The Government’s reconciliation efforts must also be intensified.
Så må den afghanske regjeringens forsoningsarbeid forsterkes.
My clear impression from my talks with President Karzai on 15 January was that he too is concerned about this.
Mitt klare inntrykk fra samtalen med president Karzai 15. januar i år, var at han selv er opptatt av dette.
But he stresses that this political reconciliation process – reaching out a hand to those who wish to return to Afghan society – must be under Afghan leadership and in accordance with Afghan premises.
Men han legger vekt på at det politiske forsoningsarbeidet – arbeidet med å rekke en hånd ut til dem som ønsker å tre inn igjen i det afghanske samfunnet – må føres under afghansk ledelse og på afghanske premisser.
It is crucial that this is respected.
Det er avgjørende viktig at dette respekteres.
The Afghans know their country best.
Afghanerne kjenner landet best.
And it is their country.
Og det er deres.
A thorough knowledge of ethnic, religious and social divides – and their causes and background – is required to understand the political landscape.
Å forstå det politiske landskapet, krever inngående kjennskap til etniske, religiøse og sosiale skillelinjer – og til deres årsaker og bakgrunn.
This is why the Afghanisation of the entire effort – political and military – is so important.
Derfor er afghanisering av hele innsatsen – sivilt og militært – så viktig.
We will give these political processes our full support.
Vi skal gi disse politiske prosessene vår fulle støtte.
We will provide participate where this is requested and feasible.
Vi skal medvirke der det er ønsket og mulig.
The political solutions must be designed in such a way as to move the country forward – politically, economically and socially.
De politiske løsningene må være slik at de bringer landet fremover – politisk, økonomisk og sosialt.
They must be solutions that move us forward in terms of respect for human rights and established democratic institutions.
Løsninger som bringer oss fremover, i respekt for universelle menneskerettigheter og etablerte demokratiske institusjoner.
And they must be solutions that can contribute to regional stability and integrate Afghanistan more closely into the international community.
Løsninger som kan gi et bidrag til regional stabilitet og bringe Afghanistan videre inn i verdenssamfunnet.
There are plenty of elements that could disrupt these processes, both within and outside the insurgent groups, and within and outside the country’s borders.
Det er nok av elementer som vil forstyrre slike prosesser; både innenfor og utenfor opprørsbevegelsens rekker; både innenfor og utenfor landets grenser.
Therefore, this situation must be handled with caution.
Derfor må dette behandles med varsomhet.
It will require an approach that is different from the one we are familiar with from other conflict areas.
Dette dreier seg om en tilnærming som er annerledes enn den vi kjenner fra enkelte andre konfliktområder.
And while strengthening the political dimension of this process is of key importance to us, I have seen that the Afghans have placed this even higher on their own agenda.
Om viktigheten av å styrke den politiske dimensjonen i arbeidet er sentral for oss, så opplever jeg at den står enda lenger fremme på afghanernes egen dagsorden.
In his most recent report on Afghanistan to the UN General Assembly and the Security Council, presented in September 2007, the UN Secretary-General emphasised that a coordinated military response is still needed to defeat insurgent and terrorist groups.
I siste rapport til FNs generalforsamling og sikkerhetsråd om Afghanistan i september 2007, understreket FNs generalsekretær at et koordinert militært tilsvar fortsatt er nødvendig for å bekjempe opprørs- og terroristbevegelser.
It is important to take note of this emphasis.
Det er viktig å merke seg denne understrekningen.
However, the Secretary-General added that if we are to succeed, local communities will have to be engaged.
Men generalsekretæren la til, at dersom vi skal lykkes, krever det et sterkere engasjement overfor lokale samfunn.
This is also the core of Norway’s policy: progress hinges on applying an integrated civil-military strategy, one that serves to strengthen the political processes.
Her ligger også kjernen i norsk politikk: Fremgang forutsetter en integrert sivil-militær strategi, hvor de politiske prosessene forsterkes.
On the military side, it is only NATO, through ISAF, that is able to provide the military component of such an integrated strategy.
På den militære siden er det bare Nato som gjennom Isaf kan gi den militære komponenten i en slik samlet strategi.
As I have already mentioned, the ISAF operation and NATO’s command of the operation have firm support in the UN Security Council.
Isaf-operasjonen og Natos ledelse av denne har som nevnt et solid ankerfeste i FNs sikkerhetsråd.
But NATO must also adapt its strategy to changing conditions and priorities on the ground.
Men også Nato må tilpasse sin strategi til endrede forhold og prioriteringer på bakken.
The Alliance is therefore undertaking extensive efforts to develop an integrated political-military plan that takes account of developments during the past year.
Derfor pågår det nå et omfattende arbeid i Alliansen for å utforme en samlet politisk-militær plan som fanger opp utviklingen det siste året.
This plan is to be completed ahead of the summit in Bucharest in April this year.
Den skal være ferdig til toppmøtet i Bucuresti i april i år.
These efforts need to be merged with the broader ongoing efforts to design a more effective integrated strategy for the whole international community – under Afghan leadership.
Dette arbeidet må flettes inn i de bredere anstrengelsene som pågår for å forme en mer effektiv samlet strategi for hele det internasjonale samfunn – under afghansk ledelse.
Today representatives from a number of donor countries are meeting in Tokyo to continue work on an integrated strategy adapted to the current situation in Afghanistan.
I dag møtes representanter fra en rekke bidragsytende land i Tokyo for å arbeide videre med en integrert strategi som er tilpasset utviklingen.
Norway – together with the other Nordic countries – is participating actively in the development of the strategy.
Norge – sammen med de andre nordiske land – deltar aktivt i utformingen av denne strategien.
NATO’s gradual assumption of greater responsibility for ISAF was in line with the Security Council’s wishes.
Når Nato gradvis har påtatt seg et større ansvar for Isaf, så var dette i samsvar med Sikkerhetsrådets ønsker.
In 2003 NATO assumed responsibility for the command and coordination of ISAF, in agreement with the UN and Afghanistan.
I 2003 tok Nato på seg ansvaret for kommando og koordinering av Isaf, i forståelse med FN og Afghanistan.
The UN Security Council has each year requested Member States to provide forces for this operation.
FNs sikkerhetsråd har hvert år anmodet medlemslandene om å stille styrker til rådighet for denne operasjonen.
As recently as at its meeting on 19 September 2007, in resolution 1776 (2007), the Security Council stated that “the situation in Afghanistan still constitutes a threat to international peace and security”.
Senest i sitt møte 19. september 2007, gjennom resolusjon 1776 (2007) uttaler Sikkerhetsrådet (sitat) ”at situasjonen i Afghanistan stadig utgjør en trussel mot freden og sikkerheten i verden” (sitat slutt).
There were several reasons why NATO was requested to assume this task:
Bakgrunnen for at Nato ble anmodet om å påta seg denne oppgaven ligger i flere forhold:
First, unlike other organisations, NATO has an established command and control structure that enables it to ensure predictability, effectiveness and security for forces engaged in complex operations.
For det første har Nato – i motsetning til andre organisasjoner – et etablert kommando- og samordningssystem, som gjør det mulig å skape forutsigbarhet, effektivitet og sikkerhet for styrkene i krevende operasjoner.
Second, NATO has established a mechanism for generating forces.
For det andre har Nato et etablert apparat for generering av styrker.
The decision that was taken has therefore played a significant role in securing resources for ISAF.
Beslutningen som den gang ble truffet, har således bidratt sterkt til å sikre tilgang på ressurser til Isaf.
The military aspect of our overall engagement in Afghanistan will continue to be highly demanding in the years to come.
Den militære delen av vår samlede innsats i Afghanistan vil fortsatt være svært krevende i årene fremover.
It will still have to be a Chapter VII operation, in line with the Security Council’s assessment that the situation in the country constitutes a threat to international peace and security.
Den ville fortsatt måtte være en Kapittel VII-operasjon, i samsvar med Sikkerhetsrådets vurdering av at situasjonen i landet utgjør en trussel mot internasjonal fred og sikkerhet.
We must therefore ensure that key contributors’ willingness to participate is not weakened.
Derfor må vi sikre oss at viljen til medvirkning blant viktige bidragsytere ikke svekkes.
But this willingness will depend on whether the operation continues to have the support of the command and control structure that is so important for the security and operational capacity of the forces.
Men denne viljen vil avhenge av om operasjonen fortsatt har det kommando- og samordningsapparat som er så viktig for styrkenes sikkerhet og operasjonsevne.
This is also our approach.
Også vi vil tenke slik.
Moreover, we must not forget that today ISAF is far more than NATO and NATO countries.
La oss heller ikke glemme at Isaf i dag er noe langt mer enn Nato og Nato-land.
ISAF is made up of troops from 40 countries from different continents and with different religions.
Isaf har 40 bidragsytende land fra ulike kontinenter og fra land hvor ulike religioner er utbredt.
Twenty-six of them are members of NATO.
Av disse er 26 Nato-land.
ISAF consists of forces from countries that make up a fifth of the world’s states.
Isaf består av land som representerer en femtedel av verdens nasjoner.
I do not think there is any other operation today that involves such a large number of contributing countries, although we would have liked to see more forces from Muslim countries.
Jeg tror ikke man finner noen annen operasjon i dag som inneholder et så stort antall bidragsytende land, selv om vi også kunne ønske et større innslag av styrker fra muslimske land.
And ideally, it would have been preferable to have more participants from among the countries in the region.
Så kunne man også ideelt sett ha ønsket seg flere deltakere fra land i regionen.
But then these countries are in a situation that has made that impossible.
Men disse landenes situasjon er altså slik at det ikke har vært mulig.
And we must not forget that forces from the immediate region might also have increased the potential for conflict rather than reducing it.
La oss heller ikke glemme at styrker fra den nærmeste regionen også kunne ha bidratt til å forsterke snarere enn å svekke konfliktpotensialet.
Then there is another thing I would like to underline: ISAF – with about 40 000 personnel – is about the size of the force NATO had in Kosovo, despite the fact that Afghanistan is 65 times bigger and the terrain is a lot more inaccessible.
Så vil jeg understreke: Isaf er – med sine om lag 40.000 personell – like stort som den styrken Nato hadde i Kosovo, til tross for at Afghanistan er 65 ganger større og langt mer ufremkommelig.
And NATO still has 16 000 women and men serving in Kosovo – nine years after the war ended.
Fortsatt har Nato 16.000 menn og kvinner i Kosovo – ni år etter at krigen ble avsluttet.
Security operations in such complex settings require time.
Sikkerhetsoperasjoner i så kompliserte sammenhenger tar tid.
Afghanistan will not be an exception to this rule.
Afghanistan vil ikke være noe unntak.
ISAF’s mandate is to assist the Afghan authorities in establishing security in order to make reconstruction and development possible.
Isafs mandat er å bistå afghanske myndigheter i å skape sikkerhet for å gjøre gjenoppbygging og utvikling mulig.
ISAF’s military capacity is necessary because groups such as the Taliban and Al-Qaida do not want stability and reconstruction.
Når Isafs militære kapasitet er nødvendig, er det fordi bevegelser som Taliban, Al-Qaida og andre grupperinger ikke ønsker stabilitet og gjenoppbygging.
Their aim is to undermine the country’s authorities and force developments onto a different track.
De søker å underminere landets myndigheter og tvinge utviklingen inn på et annet spor.
ISAF’s mandate is to help to establish security and stability in the country, support the Afghan Government and increase its influence outside Kabul, and create conditions that are conducive to good governance and economic and social development.
Isafs mandat er å bidra til sikkerhet og stabilitet i landet, støtte den afghanske regjeringen og øke dens innflytelse utenfor Kabul, samt å legge til rette for godt styresett, økonomisk og sosial utvikling.
The operation’s mandate opens for the use of necessary and proportionate means to achieve these objectives.
Operasjonens mandat åpner for å benytte nødvendige og forholdsmessige midler for å nå disse målsettingene.
When ISAF’s area of operation was extended to include the southern and eastern provinces in 2006, the result was that ISAF moved into areas where the Taliban and other insurgent groups had actually been able to operate relatively freely until then.
En konsekvens av Isafs utvidelse til å omfatte de sørlige og østlige provinsene i 2006, var at Isaf rykket inn i områder der Taliban og andre opprørsbevegelser inntil da i realiteten hadde kunnet operere relativt fritt.
This led to increased fighting as the expansion was met with resistance.
Det skapte en økning i kamphandlingene ettersom utvidelsen ble møtt med motstand.
This made it necessary to employ force to an extent that had not been required in other parts of the country.
Det gjorde det nødvendig å bruke maktmidler operasjonen så langt ikke hadde tatt i bruk i andre deler av landet.
It is the Afghan people who suffer most during combat operations.
Det er afghanere som lider mest når det utføres militære kamper.
But the countries that have provided forces to these areas and have experienced major losses are also under strain.
Men det har også vært krevende for de land i Isaf som bidrar med styrker i disse områdene og som har måttet tåle store tap.
In some cases the international forces have caused civilian losses.
Det har hendt at internasjonale styrker har forårsaket sivile tap.
Concern over this matter has been voiced vehemently within NATO by President Karzai and by Allies, including the Norwegian authorities.
Det er tatt opp i sterke ordelag av president Karzai og av allierte, inkludert norske myndigheter, innenfor Nato.
ISAF has therefore established new guidelines with the aim of preventing such losses.
Isaf har etablert nye retningslinjer med sikte på å unngå slike tap.
This has led to improvements, both in terms of rules and in terms of results on the ground in the form of fewer incidents of this kind.
Her har det skjedd forbedringer; både i regelverk og det har gitt resultater på bakken i form av færre slike hendelser.
President Karzai stressed this point when I met him in Kabul.
Det understreket president Karzai da jeg møtte ham i Kabul.
It is therefore the Government’s view that NATO must continue to have command of the international military engagement.
Det er derfor regjeringens syn at Nato fortsatt må ha ledelsen i den internasjonale militære innsatsen.
I cannot see anything that could affect this analysis today.
Jeg ser ikke noe som i dag kan rokke ved den analysen.
But I would like to reiterate that Norway would like to see the UN more heavily engaged in Afghanistan.
Men så vil jeg også gjenta: Norge ønsker et sterkere FN-engasjement i Afghanistan.
This is a position this Government has maintained for over two years.
Dette er et synspunkt denne regjeringen har forfektet i over to år.
We would have liked to see a stronger UN presence centrally placed in Kabul.
Vi har ønsket et sterkere FN sentralt i Kabul.
We would have liked to see a stronger UN presence in other parts of the country.
Vi har ønsket et sterkere FN rundt om i landet.
And we would have liked to see the UN take a more prominent role in coordinating civilian and political efforts.
Og vi har ønsket en større rolle for FN i koordineringen av den sivile og politiske innsatsen.