natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ultimately, most of what we do comes down to this, even when we are engaged far from Norway’s shores.
Det meste vi gjør handler dypest sett om dette, også når vi er engasjert langt fra Norges kyster.
Norway’s waters border the Arctic Ocean, which is of growing interest to actors from both within and outside the region.
Vi grenser til Polhavet hvor interesser i og utenfor regionen i økende grad gjør seg gjeldende.
Our sea areas contain valuable, strategic resources.
De norske havområdene er verdifulle og rommer strategiske ressurser.
We are responsible for the environment, for search and rescue, and for maintaining general order in these areas.
Vi har et ansvar for miljø, for søk og redning og for alminnelig orden.
It is therefore essential that we have a modern navy and air force that can patrol these seas.
Derfor må vi ha en moderne marine og moderne fly.
Russia is a state that likes to have a high profile and to be respected as a major power.
I Russland har vi en stat som er opptatt av å markere seg og bli respektert som stormakt.
Norway is still a close neighbour to a strategic military base, just over the border in the north.
Kort vei fra grensen i nord har Norge fortsatt en strategisk militærbase som nabo.
All this means that we can only pursue an integrated, responsible policy if our own house is in order, and we must bear in mind that we are not alone.
En helhetlig, ansvarlig politikk i dette bildet krever både at vi har orden i vårt eget hus – og en bevissthet om at vi ikke er alene.
We need knowledge, defence, allies and partners.
Vi trenger kunnskap, forsvar, allierte og partnere.
Some 20–30 years ago, when I did my military service, Norway had to be ready to meet a serious military threat.
Tidligere – for 20-30 år siden – så handlet det for oss – det var det jeg lærte i militæret – om å være forberedt på å møte én stor militær trussel.
Today, we are not talking about a single military threat.
Vi har ikke identifisert én slik trussel i dag.
We are, as I have already pointed out, facing a range of risk factors relating to resource management, climate change, the environment, maritime transport, migration, transnational crime, various types of accident and search and rescue.
I vår tid – som sagt – handler det om å møte et sett risikofaktorer bestående av ressursforvaltning, klima, miljø, sjøtransport, migrasjon, grenseoverskridende kriminalitet, ulykker av ulike slag – og søk og redning.
Maintaining a presence, holding regular military exercises and ensuring sufficient capacity are all crucial for addressing this complex risk picture.
Håndtering av et komplekst risikobilde handler også om nærvær og militær øvelsesvirksomhet og kapasitet.
Article 5 of the Washington Treaty sets out the principle of collective self-defence: that an armed attack against a NATO Ally shall be considered an attack against them all.
Artikkel 5, kjernen i det kollektive selvforsvaret som uttrykker at sikkerheten er udelelig, er Natos akse.
This is the cornerstone of NATO, and this principle is still at the heart of Norwegian security policy.
Og betydningen av dette prinsippet er fortsatt helt sentralt i norsk sikkerhetspolitikk.
The Government has systematically and effectively supported the reform of the Armed Forces and invested in new capacity.
Regjeringen har systematisk og med gjennomføringsvilje prioritert omstillinger av Forsvaret og nødvendige investeringer i nye kapasiteter.
The Norwegian defence budget is, and will continue to be, robust.
Det norske forsvarsbudsjettet er robust og vil forbli det.
The new long-term plan for the Armed Forces reflects the importance of the reform.
Den nye langtidsmeldingen om Forsvaret reflekterer dette.
Strengthening capacity with a view to preventing war and conflict is a main priority.
Styrking av evnen til å utgjøre en krigs- og konfliktforebyggende terskel er en hovedprioritet.
This entails further developing the Armed Forces’ overall capacity – both at national level and in the context of the NATO cooperation.
Det handler om å videreutvikle Forsvarets samlede kapasiteter, se militær evne i et helhetlig bilde, både nasjonalt og opp mot de ressurser som ligger i Nato-samarbeidet.
The main task of the Armed Forces – as it always has been – is to ensure our security, to be our “firewall”.
Hovedoppgaven for Forsvaret – slik den alltid har vært – er å trygge vår sikkerhet, være vår ”brannforsikring”.
And our ability to withstand traditional symmetric threats is an important element.
Og da er evne til å stå mot tradisjonelle symmetriske trusler er en viktig del.
Yes, we must keep our eyes open for new security challenges, but we cannot ignore other challenges.
Ja, vi skal ha øyne for nye sikkerhetsutfordringer, men vi kan ikke ”nulle ut” andre.
We must address both.
Vi må gjøre begge deler.
If NATO is to have a credible reinforcement role in our neighbouring areas, we ourselves must play an active part in the defence of our areas and in safeguarding our interests.
En forutsetning for at Natos forsterkningsrolle i våre nærområder skal være troverdig, er at vi selv bidrar aktivt til forsvaret av egne områder og til å ivareta egne interesser.
This is taken into account in the long-term plan, which has provided important input for both our foreign policy and our security policy.
Langtidsplanen tar dette hensynet og underbygger både utenriks- og sikkerhetspolitikken.
To help us, we have a set of security policy and broader foreign policy tools.
For denne jobben har vi både sikkerhetspolitisk og en bredere utenrikspolitisk verktøykasse.
Let me briefly outline some of the most important ones:
Hva er viktig for oss her, jo – la meg kort nevne:
The member states of the Arctic Council have developed close political and practical cooperation, for example in the area of search and rescue (and a key issue in this context is oil pollution).
Medlemsstatene i Arktisk råd har utviklet et godt samarbeid av både politisk og praktisk betydning, f.eks. innen søk og redning (stikkord: oljeforurensningsutfordringer).
We have strengthened bilateral and international cooperation in the High North; a framework is being established.
Vi har fått forsterket bilateralt og flernasjonalt samarbeid i nord; det blir en orden.
And, interestingly, the Arctic Council, once a little-known organisation, is now having to deal with the interest being shown by several other countries that would like to join.
Og, interessant nok: Fra å være en lite kjent organisasjon er utfordringen nå å håndtere alle stater som vil inn.
We have reached agreement on the role of the Law of the Sea in the Arctic.
Det er enighet om havrettens betydning i Arktis.
The Ilulissat Declaration, made by the five coastal states bordering the Arctic Ocean – Canada, Denmark/Greenland, Russia, the US and Norway – in 2008 in Ilulissat, Greenland establishes that the Law of the Sea provides the legal framework for activity in the Arctic Ocean, and that any disputes should be resolved by peaceful means in accordance with the Law of the Sea.
Polhavstatenes ministererklæring fra Ilulissat på Grønland i 2008 slår fast at havretten gjelder i Polhavet og at eventuelle tvister skal løses på fredelig vis i samsvar med havretten.
Our agreement with Russia on the delimitation line is a good example in this context.
Vår avtale med Russland om delelinjen er et eksempel på dette.
It is of great practical importance for the further development of our cooperation with Russia.
Den har stor praktisk betydning for å utvikle samarbeidet med Russland.
And at the same time, it is a key factor for maintaining predictability and stability in the High North.
Samtidig er den et viktig bidrag til forutsigbarhet og stabilitet i nord.
In other words, for security policy.
Altså sikkerhetspolitikk.
And we have other regional forums, such as the Barents Euro-Arctic Council – chaired by Norway until autumn 2013 – which for more than 20 years has fostered close, practical cooperation at many levels – people-to-people, regional and national.
Og vi har et regionalt forum som Barentsrådet – med norsk formannskap frem til høsten 2013 – som i over tjue år har bidratt til tett, praktisk samarbeid på mange plan – folk til folk, regionalt og nasjonalt.
My point is this: today the High North is a region of dialogue and cooperation, not of confrontation and military tension.
Poenget mitt er dette: Nordområdene er i dag preget av dialog og samarbeid, ikke av konfrontasjon og militær spenning.
Or as we like to put it “High North – Low Tension”.
Vi sier det sånn: ”High North – Low Tension”.
We can’t say the same about other parts of the world where major resources are to be found in the sea and in the seabed.
Vi kan ikke si det samme om alle andre steder i verden hvor det er store ressurser i havet og under havbunnen.
Here I am referring to a geographical and cultural closeness, and deep-rooted common interests.
Det handler geografisk og kulturell nærhet og dype felles interesser.
Current developments in this area are exciting.
Dette er et spennende trekk i vår samtid.
It is a historic declaration.
Denne erklæringen er historisk.
In recent years, we have seen major progress in the Nordic cooperation on defence and security policy.
De siste årene har det for alvor løsnet i samarbeidet om nordisk forsvars- og sikkerhetspolitikk.
The hisorical and institutional obstacles to cooperation arising from the fact that the Nordic countries have different international affiliations has lost its relevance.
De historiske og institusjonelle hindringene mellom de nordiske lands ulike forankring har mistet sin relevans.
The Nordic balance of power of the Cold War days has been replaced by a new equilibrium.
Den gamle nordiske ”kaldkrigsbalansen” er erstattet av en ny likevekt.
The Nordic countries are now working together across different security constellations despite the fact that some are EU members, some are NATO members and some are members of both.
Nå samarbeides det på kryss og tvers av sikkerhetspolitisk forankring i Nato og EU.
Together we are helping NATO and the EU to supplement and reinforce one another.
Sammen bidrar vi til at Nato og EU supplerer og styrker hverandre.
And the result is enhanced security.
Resultatet er økt sikkerhet.
We cooperate on joint military equipment and hold joint exercises in the Nordic region, the Barents region and under NATO.
Vi samarbeider om felles materiell og har felles øvelser i Norden, Barentsregionen og gjennom Nato.
It is natural for us to collaborate on development and procurement, and the latest major procurements of military equipment in Norway, Sweden and Finland have brought us closer together.
Det er naturlig med felles utvikling og innkjøp, ja de siste store materiellanskaffelsene i Norge, Sverige og Finland binder landene tettere sammen.
It is natural to hold joint exercises for Norwegian, Swedish and Finnish fighter jets in the High North, and here we are seeing the first signs of something resembling joint capability.
Det er naturlig med samøving av norske, svenske og finske jagerfly i nord – noe som har gitt oss noe som begynner å ligne på en felles kapabilitet.
Together we form a security policy hub in Northern Europe – and we set an example for others.
Norden er et sikkerhetspolitisk nav i Nord-Europa – og danner et eksempel.
Article 5 on collective security is and will remain our security guarantee, and the transatlantic dimension is also crucial.
Artikkel 5 om kollektiv sikkerhet er og blir vår sikkerhetsgaranti, og likeså er den transatlantiske dimensjonen uvurderlig.
Norway’s core area initiative in NATO has helped to bring security policy back home, to our neighbouring areas.
Gjennom det nærområdeinitiativet vi tok i Nato har vi bidratt til å bringe sikkerhetspolitikken hjem, til våre nærområder.
We have provided a reminder that even in a time of unprecedented global challenges, the focus of the Alliance must be here, safeguarding the security of our states and fostering a sense of security in society as a whole.
Og vi har minnet om at midt i en tid av globale utfordringer, skal alliansen ha sin kjerneverdi her, knyttet til statenes sikkerhet og opplevelse av sikkerhet, hos oss.
NATO’s new Strategic Concept – which was adopted at the Lisbon summit in 2010 – has reinforced this.
Natos nye strategiske konsept – vedtatt under toppmøtet i Lisboa i 2010 – har bidratt til å bekrefte denne tilnærmingen.
In other words, Norway has helped to alter NATO’s course.
Vi har med andre ord fra norsk side lykkes i å justere kursen i Nato.
An important item on the agenda of the Chicago summit will be just this – the future of NATO, and how the Alliance should tackle its core tasks.
Toppmøtet i Chicago vil i stor grad handle om nettopp det – det fremtidige Nato, hvordan alliansen skal ivareta sine kjerneoppgaver.
More than ten years of engagement in Afghanistan have demonstrated that military force alone cannot resolve political and social problems.
Etter over ti års engasjement i Afghanistan er en viktig erfaring at militærmakt alene ikke løser politiske og sosiale utfordringer.
Now we are in a new phase: we are seeking to withdraw in an orderly and well-coordinated way as the Afghans take over more responsibility themselves.
Nå er vi inne i ny fase i engasjementet der vi skal avvikle på en ryddig og koordinert måte i Afghanistan, samtidig som afghanerne tar over mer av ansvaret selv.
And we must look ahead, to a time when Afghanistan is no longer NATO’s main focus.
Så skal vi ser fremover, mot en tid da Afghanistan ikke lenger er hovedaktiviteten og dominerende for oppmerksomheten i Nato.
This is essential.
Det er nødvendig.
But after 1990, the choice for NATO seemed to be between going “out of area or out of business”, as one commentator put it.
Så, etter 1990, var det som om Nato enten måtte gå ”out of area” eller ”out of business”, som det ble sagt.
Developments in Afghanistan have shown that in security terms, “far away” is not necessarily “out of area”, for the situation there also posed a threat to the rest of the world.
Afghanistan viste at ”langt borte” ikke nødvendigvis er ”out of area”, sikkerhetsmessig, for truslene gjaldt mot oss alle.
A “new generation in Afghanistan” is in the making, people who know the country and have exercised and trained with allies and partners in ISAF.
Vi er nå i ferd med å få en ”generasjon Afghanistan”, som kjenner landet og som har øvd og trent med allierte og partnere i Isaf.
But now it’s important that NATO demonstrates its relevance in its core area, that our armed forces are well trained in their core tasks, and that future generations feel that NATO is relevant for their security.
Men nå er det viktig at Nato viser sin relevans i kjerneområdet, at våre militære kjenner og får trent på sine kjerneoppgaver, og at nye generasjoner opplever at Nato er relevant for deres sikkerhet.
It is the transatlantic community – the solidarity of our Alliance – that holds us together.
Det er det transatlantiske kollektivet – alliansesolidariteten – som holder oss sammen.
It is this that ensures our security.
Det er der vår sikkerhet ligger.
And the economic crisis in Europe does not alter that.
Den økonomiske krisen i Europa endrer ikke dette.
Solidarity doesn’t mean that all member states are equally engaged in NATO operations every time.
Solidaritet betyr ikke at alle medlemsstater gjør like mye hver gang.
What is important is that the Alliance stands together behind its decisions and their implementation.
Det avgjørende er at alliansen står samlet bak sine beslutninger og i gjennomføringen av dem.
I regularly hear people ask whether the US is turning its attention away from Europe and its transatlantic ties.
Jevnlig hører vi spørsmålet om USA er i ferd med å vende oppmerksomheten bort fra Europa og det transatlantiske.
This is a question I have heard for as long as I have been interested in politics.
Jeg har hørt det så lenge jeg har fulgt med i politikken.
Yes, the US has turned attention to other areas, as it should.
Jo, USA har fokus andre steder, og USA bør ha det.
Europe cannot take for granted that US engagement is unchangeable.
Europa kan ikke bare ta det for gitt at amerikansk engasjement er uforanderlig.
Everything can change.
Alt er jo foranderlig.
But I believe that we still have many common interests – in terms of both principle and security policy – and that the US will therefore maintain a steady focus on Europe.
Men jeg tror fortsatt at fellesinteressene er mange – og for å gjenta: både prinsipielt og sikkerhetspolitisk – til å holde et fast fokus på Europa.
NATO is also important in the High North.
Nato er også viktig i nordområdene.
This is nothing new, for the High North is one of its core areas, along the same lines as the Mediterranean.
Dette er ikke noe nytt, for nord er et av Natos nærområder på samme måte som Middelhavet.
The Alliance represents an important back-up in a region of increasing strategic significance.
Det gir oss ryggdekning i en region av økende strategisk betydning.
NATO countries conduct exercises in North Norway, and our membership of NATO is a cornerstone in our exercise of sovereignty.
Nato-land øver i Nord-Norge og Nato er en integrert del av vår ivaretakelse av suverenitet.
If NATO is to be able to fulfil its mandate and tasks, it is essential that it is familiar with this region too.
Alliansen må kjenne også denne regionen for å fylle sitt mandat og funksjoner.
Today, Russia is no longer a threat to either Norway or NATO.
Russland er i dag ikke en trussel for verken Norge eller Nato.
But Russia is still important for Norwegian security policy.
Men Russland forblir viktig for norsk sikkerhetspolitikk.
We enjoy good neighbourly relations with Russia.
Vi har et godt naboskap med Russland.
Our cooperation is wide-ranging and is constantly being developed.
Samarbeidet er bredt og i stadig utvikling.
This is an example of good security policy in practice.
Det ligger mye god sikkerhetspolitikk i dette.
Many could learn a great deal from the cooperation we have developed with Russia.
Mange kan lære mye av det vi har fått til med Russland.
We are building a neighbourhood community, and I would call this a process of normalisation.
Vi bygger et naboskap, og jeg vil kalle det normalisering.
The increasing military cooperation between Norway and Russia in the High North is also important.
Det økende militære samarbeidet i nord mellom Norge og Russland er også verdifullt.
This is, of course, under constant and careful consideration, to ensure that we have a good overview of developments.
Vi følger naturligvis nøye med, for å ha et godt bilde av utviklingen.
The negotiations that culminated in the treaty on maritime delimitation, which settled a major unresolved issue and opened up new opportunities for cooperation, showed how important it has been to take a long-term approach, and be firm and predictable in our relations with Russia.
Forhandlingene om delelinjeavtalen – som avklarte et stort og viktig utestående spørsmål og åpner for nytt samarbeid – den viste den fundamentale betydningen av langsiktighet, fasthet og forutsigbarhet i vårt forhold til Russland.
And it demonstrated the importance of trust.
Og betydningen av tillit.
However, we will continue to follow developments in Russia, where democracy needs to take root, human rights need to be respected and the rule of law needs to be safeguarded.
Samtidig så følger vi Russland i landets utvikling, der demokratiet skal forankres, menneskerettighetene respekteres og rettsstaten trygges.
Questions can be asked about all these issues.
Det hefter spørsmål ved alle de tre dimensjonene.
At the same time Russian society has shown a new, stronger and different kind of engagement.
Det russiske samfunnet har vist et nytt, sterkere og annerledes engasjement.
Here too, social media are changing the nature of political engagement.
Også der endrer sosiale medier karakteren til det politiske engasjementet.
People are speaking out in new ways.
Folk sier fra på nye måter.
And they deserve to be heard.
De fortjener å bli hørt.
Russia is going through a time of change, and faces considerable challenges in the years ahead when it comes to modernising its society.
Russland er i en brytningstid og står foran betydelige utfordringer i årene fremover med modernisering av sitt samfunn.
It has to take important decisions concerning the direction of its foreign policy.
Landet må treffe viktige valg i sin utenrikspolitiske orientering.
These decisions will affect us too.
Konsekvensene av dette vil også påvirke oss.
We have noted that Russia has adopted a more hostile rhetoric towards several of its neighbours, such as the Baltic States and Poland – exemplified visibly by the deployment of missiles in Kaliningrad – and towards Georgia.
Vi merker oss, også Russlands mer offensive retorikk mot flere av sine naboer, som de baltiske stater, som mot Polen – med utplassering av raketter i Kaliningrad som et synlig uttrykk – og mot Georgia.
The security policy map looks different when viewed from Moscow than it does from Oslo.
Det sikkerhetspolitiske kartet ser annerledes ut fra Moskva enn fra Oslo.
This is something that Norway has appreciated for decades.
Dette har norske politikere forstått i årtier.
We have at times noted a use of language on the part of the Russians that reflects a mentality that belongs in the past.
Likefullt registrerer vi til tider en ordbruk fra russisk side som er preget av en mentalitet vi burde ha lagt bak oss.
We do not perceive it to be directed against us.
Vi oppfatter det ikke som rettet mot Norge.
But as a European state, we speak out when we consider that wrong or unhelpful things have been said.
Men som europeisk stat sier vi fra om at vi oppfatter det som feilaktig og unyttig.
Such language can create unnecessary uncertainty.
Det skaper en unødvendig usikkerhet.
Norwegian policy towards Russia is a policy of engagement – at both bilateral and multilateral level.
Norsk politikk overfor Russland er engasjementspolitikk, både bilateralt og multilateralt.
The fact that our Nordic neighbours are members of the EU means that their identity is closely linked to Europe.
EU-medlemskapet gjør at våre nordiske naboland har mye av sin identitet knyttet til Europa.
The Nordic countries are a tightly knit web: five countries – some within and some outside NATO, some within and some outside the EU, some part of the eurozone and some not – but all part of the internal market, and all interested in closer cooperation, including on modern security policy.
Norden er en sammensatt vev, fem land, innenfor og utenfor Nato, innenfor og utenfor EU, euro og ikke-euro – men alle deler av det indre marked og alle åpne for tettere samarbeid, også om moderne sikkerhetspolitikk.
Europe will continue to become more closely interwoven.
Europa skal fortsatt vokse sammen.
EU and NATO membership for 10 new countries from Central and Eastern Europe has had a fundamentally stabilising effect.
EU- og Nato-medlemskap for ti nye land fra Sentral- og Øst-Europa var grunnleggende stabiliserende.
But much remains to be done, for there are tensions in the EU cooperation that are putting a good deal to the test.
Men mye gjenstår, for det er et strekk i EU-samarbeidet som setter mangt på prøve.
Europe will, for many years yet, have a number of internal challenges to deal with.
Europa vil i mange år ha en rekke interne utfordringer å hanskes med.
This could affect the EU’s, and indeed the whole continent’s, ability to look beyond its own area, its will and capacity to assume broader responsibility.
Det kan prege EU og kontinentets evne til å se utover eget område; viljen og evnen til å ta et større ansvar.
The financial crisis that has taken hold of Europe is engendering social unrest and political challenges: unemployment, frustration, increasing social disparities, polarisation, xenophobia, anti-democratic tendencies and extremism.
Finanskrisen som preger Europa utløser sosial uro og slår inn i politikken: Arbeidsledighet, frustrasjoner, økende sosiale forskjeller, polarisering, fremmedfrykt, anti-demokratiske holdninger og ekstremisme.
We cannot rule out the possibility that this could lead to major unrest.
Vi kan ikke utelukke at dette kan føre til større uro.
Countries where half the young adults are outside the labour market have a serious problem.
Land som opplever at halvparten av ungdommen faller utenfor arbeidsmarkedet har en fundamental utfordring.