natgillin/translations-raw huggingface dataset:
And we must not forget that Norway needs to continue to work constructively vis-à-vis the Commission and the European Parliament, which has gained more influence due to the extension of the codecision procedure in a number of areas and through active involvement in foreign policy.
Og la oss ikke glemme: Fortsatt må Norge jobbe godt overfor Kommisjonen – og Europaparlamentet – som på sin side har fått økt innflytelse gjennom medbestemmelsesprosedyrer på flere felt og et aktivt engasjement i utenrikspolitikken.
We are focusing on this through the work of our mission to the EU, and I am happy to note that several of the parties represented in the Storting are more actively developing contacts with the European Parliament.
Dette vektlegger vi gjennom arbeidet ved vår EU-delegasjon, og jeg merker meg at flere av partiene på Stortinget utviser større aktivitet i forhold til Europaparlamentet.
This is a welcome development.
Dette er positivt.
In an article published in the international press last November, my colleague Carl Bildt wrote about the importance of pluralism and of ensuring that new member states are not absorbed by the EU.
I en artikkel i internasjonal presse i november i fjor skrev min kollega Carl Bildt om betydningen av pluralisme og at land som går inn i EU ikke blir absorbert eller oppslukt av EU.
The new members are positive additions to the EU and serve to strengthen it.
Disse nye medlemmene tilfører Europa noe, de styrker EU.
According to Bildt, enlargements have a stabilising effect.
Utvidelser stabiliserer, i følge Bildt.
This is an interesting point of view.
Det er et interessant perspektiv.
The EU enlargements are helping to create a zone of stability in Europe.
Utvidelsene av EU bidrar til en stabilitetssone i Europa.
In a sense this is having a disciplinary effect.
På sett og vis er dette ”disiplinerende”.
The EU represents a kind of “soft power”, which is the only real tool available in today’s Europe, a power that forges bonds and enhances security.
EU representerer en type ”soft power” – myk makt – som er eneste reelle virkemiddel i Europa i dag, makt som skaper bånd, som sikrer.
Soft power can be quite formidable, particularly when we so clearly see that although “hard power”, i.e. military power, is still important as a deterrent, it is not appropriate for building security and promoting development.
Ja, denne ”myke makten” kan være formidabel, særlig når vi så tydelig ser at den ”harde makten”, den militære, fortsatt er viktig for å avskrekke, men ikke er rett metode for å bygge sikkerhet og skape utvikling.
Particularly in the new member states, and even more so in the troubled Balkans.
Særlig i de nye medlemslandene, og ganske særlig på det urolige Balkan.
The challenge lies in creating conditions that make it possible to make use of soft power, i.e. the incentives provided by the prospect of EU membership, support for reform, student exchanges, massive transfer of experience and expertise — everything that can help to develop the rule of law, new democracies.
Utfordringen består i å legge forholdene til rette slik at den myke makten kan komme til anvendelse – det vil si kraften i perspektivet om EU-medlemskap, støtte til reformer, utveksling av studenter, massiv overføring av erfaring og kompetanse – alt dette som kan bygge nye rettsstater, nye demokratier.
Mr President, we tend to forget the great prospects offered by EU enlargement.
Vi glemmer det for lett, President, det store løftet som ligger i EUs utvidelse.
Twelve countries are now integrated into something that, in a larger perspective, is a historic commitment to democracy, market economy and the rule of law.
12 stater er nå integrert i det som i et større perspektiv fremstår som en historisk forankring i demokrati, markedsøkonomi og rettsstat.
The transfer of resources from west to east in the EU — where we are participating through our programmes — is today’s political version of the Marshall Plan.
Overføringen av ressurser fra vest mot øst i EU – og her er vi med, gjennom våre programmer – er vår tids politiske versjon av Marshall-hjelpen.
How can such a diverse, enlarged EU function?
Hvordan skal et slikt mangfoldig og utvidet EU fungere?
The German presidency’s aim is to negotiate an agreement of a roadmap for what may end up being called an “addendum”, rather than a new constitutional treaty.
Det tyske formannskapet har som mål å forhandle frem en enighet om et veikart videre, for det som vel kanskje vil bli kalt en ”tilleggstraktat” og ikke en ny ”forfatningstraktat”.
There is general agreement among the member states on the importance of — as a minimum — making institutional changes that will result in a more effective decision-making structure involving 27 member states and an agenda that is constantly getting longer.
Det er bred enighet blant medlemslandene om hvor påkrevd det er – som et minimum – å foreta institusjonelle endringer, som kan gi en mer effektiv beslutningsstruktur med 27 medlemsland rundt bordet, hvor dagsorden blir stadig lengre.
Agreement on such institutional reforms is also a prerequisite for further EU enlargement.
Enighet om slike institusjonelle reformer er også en forutsetning for videre utvidelse av EU.
This work has taken on a new momentum and will be the main theme at the EU summit later this month.
Det er nå en ny giv i dette arbeidet, og det vil bli det dominerende tema under EUs toppmøte senere denne måneden.
The German Chancellor will play a leading role in negotiating an agreement.
Her spiller Tysklands forbundskansler en ledende rolle i å forhandle frem enighet.
The new French President has said that he sees no need for a new referendum, provided that the treaty proposal is less comprehensive than the draft that was voted down a little more than a year ago.
Frankrikes nye president har varslet at han ikke ser behov for en ny folkeavstemning, forutsatt at traktaten er mindre omfattende enn forslaget som ble nedstemt for over et år siden.
Prime Minister Blair has indicated that the UK will take a similar stance.
Statsminister Blair har varslet en tilsvarende holdning.
It is difficult to predict the outcome, but several analyses indicate that it may be possible to reach agreement on a less comprehensive treaty.
Vi kan vanskelig spå utfallet, men flere analyser peker i retning av at det kan bli enighet om en mindre omfattende avtale.
It has been proposed that constitutional trappings and symbolic language that evoke associations of the EU as a state should be deleted.
Grunnlovsmessige trekk og symbolikk som gir assosiasjoner til EU som en statsdannelse, er foreslått strøket.
The result could be an institutional “clean up”, and a strengthening of common organs, for example, through the establishment of the posts of EU president and EU foreign minister, who would have seats in the Council and the Commission.
Konklusjonen kan bli en institusjonell – kall det ”opprydning” – samtidig med en styrking av fellesorganer i form av blant annet innføring av EU-president og EU-utenriksminister med sete i både Rådet og Kommisjonen.
Decisions concerning common action on climate change and energy and closer cooperation in the field of justice and home affairs could also be adopted.
I tillegg kan det komme vedtak om felles satsing innen klima og energi og tettere samarbeid om justis- og innenrikspolitikk.
There may also be a discussion of the degree to which social rights should be included and an attempt may be made to revive the debate on the distribution of weighted votes in the EU Council.
Og dessuten en diskusjon om hvor mye som skal inkluderes av sosiale rettigheter, og eventuelt også forsøk på å gjenåpne diskusjonen om fordeling av vektstemmer i Rådet.
Historically, enlargement has always gone hand in hand with further deepening.
Historisk har utvidelsene alltid gått hånd i hånd med videre fordypning.
It has never been a matter of either/or.
Det har ikke vært noe enten – eller.
Enlargement has gradually been followed by further deepening.
Gradvis har fordypelsen fulgt utvidelsen.
At the same time the EU discarded the most far-reaching visions as regards deepening when it made the historically important choice of enlargement as its strategy after the fall of the Berlin Wall.
Samtidig har EU gjennom det historisk viktige valget av utvidelse som strategi etter Berlinmurens fall, valgt bort de mest avanserte visjonene for fordypning.
We should now take note of the growing tendency towards what is known as “differentiated cooperation”, i.e. the distinction between promoters and sceptics of closer EU cooperation.
Vi må nå merke oss en sterkere tendens til det som kan kalles ”differensiert samarbeid”.
This has in practice resulted in integration at different speeds and intensities in the sense that several of the countries that are most sceptical about integration do not participate in all aspects of EU cooperation.
– Altså skillet mellom pådrivere og skeptikere til tettere EU-samarbeid har – i praksis – gitt seg utslag i en integrasjon av ulik hastighet og omfang, der flere av de mer integrasjonsskeptiske land ikke er med på alt samarbeid.
For example, the UK, Denmark and Sweden have remained outside the European Monetary Union, which will be enlarged next year to include Malta and Cyprus.
Storbritannia, Danmark og Sverige står utenfor ØMU og Eurosonen, som neste år vil bli utvidet til å inkludere Malta og Kypros.
The UK and Ireland do not participate in the Schengen cooperation.
Storbritannia og Irland står utenfor Schengen-samarbeidet.
And Denmark has maintained its formal reservations, including in the area of security and defence cooperation.
Og Danmark har fortsatt sine særskilte formaliserte forbehold, inklusive på sikkerhets- og forsvarssamarbeidet.
All of this is a result of negotiations, either in connection with treaty revisions or in connection with membership negotiations.
Alt dette er resultat av forhandlinger, enten i forbindelse med traktatendringer eller i tilknytning til medlemskap.
In today’s EU-27 — and the prospect of further enlargements — it is possible to envisage a trend towards cooperation involving different constellations of actors, focusing on different themes such as a deepened EMU, foreign, security and defence cooperation, or justice and home affairs.
I dagens EU-27, og med utsikt til ytterligere utvidelser, kan man se for seg en utvikling i retning av samarbeid med varierende deltakerkrets, og med ulike tematiske tyngdepunkt: For eksempel fordypet økonomisk og monetær union, om utenriks-, sikkerhets- og forsvarssamarbeidet eller om justisspørsmål.
But the dominant theme is Turkey.
Men det dominerende tema er Tyrkia.
This is a controversial issue, because the question of Turkish membership is something that really fuels the debate on what the EU’s identity should be and where its borders should go.
Dette er omstridt, fordi spørsmålet om tyrkisk medlemskap virkelig stimulerer debatten om hva som skal være EUs identitet og hvor EUs grenser skal gå.
Norway is hardly in a position to have strong views on which countries should be EU members.
Norge kan neppe sies å være kallet til å ha sterke meninger om EUs medlemskrets.
However, we note that the EU’s open door to states that comply with the requirements as regards democracy, rule of law and human rights has influenced developments in many of the new member states.
Men vi kan merke oss at EUs åpne dør for medlemskap til stater som lever opp til krav om demokrati, rettsstat og menneskerettigheter, har virket drivende på utviklingen av mange nye medlemsland.
I believe that Europe would be living up to its own values if Turkey were offered such an open door — all the way to membership.
Jeg mener at Europa vil leve opp til sitt verdigrunnlag dersom en tilsvarende åpen dør ble tilbudt Tyrkia – helt frem til medlemskap.
Two major themes have been lifted high up on the EU agenda — and on our own, for that matter — the first being climate change and energy, and the second migration and development.
To store saksfelt er løftet høyt opp på EUs agenda – og for øvrig også på vår egen – nemlig klima og energi – og migrasjon og utvikling.
The debate on these themes is taking place alongside the one on the treaty.
Disse er gjenstand for debatt parallelt med traktaten.
I would like to conclude by saying a few words about these matters.
La meg si noen ord, avslutningsvis, om disse områdene.
At the Council meeting in March, the EU member states decided on common goals and measures.
Medlemslandene besluttet på sitt rådsmøte i mars felles mål og tiltak.
The EU is a key actor in global climate policy.
EU er en nøkkelaktør i klimapolitikken globalt.
The EU countries account for one third of global GDP.
En tredjedel av verdens BNP er EU-landenes.
EU emission reduction measures and mechanisms will thus be vital for ensuring sustainable development.
EUs utslippsreduserende tiltak og mekanismer er derfor avgjørende for å sikre en bærekraftig utvikling.
Norway firmly supports the targets the EU has set itself, and part of our own solution will be linked to our participation in the EU emission trading scheme from 2008.
Norge støtter klart de målene EU har satt og en del av vår løsning vil være koblet til vår deltakelse i EUs kvotesystem fra 2008.
The development of more efficient, environmentally sound technology is an important part of this picture.
Utvikling av mer effektiv og miljøvennlig teknologi er en viktig del av dette bildet.
This also applies to value creation on the Norwegian continental shelf.
Det gjelder også for verdiskapningen på norsk sokkel.
In Norway’s view, it is important that capture and storage of CO2 is not restricted by state aid rules.
Norge er opptatt av at forsøk med fangst og lagring av CO2, ikke skal begrenses av statsstøtteregler.
We must ensure that our expertise and knowledge are utilised in projects and activities in this field where we are cooperating with the EU.
Vi må sikre at vår ekspertise og kunnskap kommer inn i forskningsprosjekter og aktiviteter sammen med EU på dette feltet.
The major global problem of climate change is forcing us to reconsider the interfaces between politics and governance, business, industry and technology.
De store, globale klimautfordringene gjør at vi må tenke nytt om skjæringsflatene mellom politikk og styring, næringsliv, industri og teknologi.
There is an important message here: both in the EU and in Norway there are new forms of cooperation with civil society, business and industry, which are actively involved, see opportunities and are working hard on innovations that satisfy increasingly stringent requirements.
Og ett viktig budskap er dette: Både i EU og Norge skapes nå nye samarbeidsformer med det sivile samfunn og med næringslivet og industrien, som er engasjert og som ser mulighetene, og som presser frem innovasjoner som tilfredsstiller stadig skjerpende krav.
But we may also be facing new challenges.
Men vi kan også møte nye utfordringer.
The proposal is now being considered in the EU system.
Det er nå til drøfting i EU-systemet.
It is interesting that such an initiative is being taken in the field of environmental crime, particularly because the EU has not previously been engaged in criminal law.
Det er interessant med et slikt initiativ innenfor problematikken miljøkriminalitet – og ikke minst fordi EU hittil ikke har vært engasjert innenfor straffelovgivningen.
In my view, such a proposal would have been unthinkable just two years ago.
Et slikt forslag ville etter mitt syn ha vært utenkelig å fremme for bare to år siden.
This is a new trend that we must examine carefully.
– Et nytt utviklingstrekk, som vi må studere nøye.
In other words, this is an example of today’s new way of thinking — where foreign and domestic policy are interwoven, at both the global and the local level, and many actors are involved.
Dette er med andre ord vår tids nye tenkemåter – der utenrikspolitikk og innenrikspolitikk er vevd sammen – globalt og lokalt – der aktørene er mange.
Europe needs labour immigration, and there will be an increasing need for labour.
Europa trenger arbeidsinnvandring og det vil være økende etterspørsel etter arbeidskraft.
Internal migration in the EU and the EEA is already on the increase.
Det er allerede en økende migrasjon innad i EU og i EØS.
Norway is receiving over 50% more labour migrants from the EU-10 area than Sweden.
Norge ligger mer enn 50 prosent over Sverige når det gjelder arbeidsinnvandring fra området som kalles EU-10.
People from the new EU member states are making an important contribution in providing the Norwegian economy with labour.
Folk fra de nye EU-medlemslandene utgjør viktige bidrag for å sikre arbeidskraft til norsk økonomi.
We should be very grateful for their contribution to our economy.
Vi kan være dem stor takk skyldig for deres bidrag til vår økonomi.
This also makes the challenge of securing sufficient labour and at the same time preventing social dumping and exclusion very real.
Samtidig aktualiserer dette utfordringen med å sikre arbeidskraft og på samme tid hindre sosial dumping og utestengning.
Migration flows cannot be managed without an international development policy that alleviates the destitution and poverty that gives rise to migration.
Migrasjonsstrømmene styres heller ikke uten en utviklingspolitikk som avhjelper den nød og fattigdom som skaper migrasjon.
Efforts to manage migration flows are therefore a part of our policy for development, democracy and stability, and poverty eradication.
Arbeidet med å styre migrasjonsstrømmene er derfor en del av politikken for utvikling, demokrati og stabilitet, og bekjempelse av fattigdom.
Norway has been invited to participate in the development of the EU’s global approach to migration.
Norge er invitert til å delta i utviklingen av EUs globale tilnærming til migrasjon.
We welcome this invitation.
Dette er vi positiv til.
It gives us the opportunity to participate at an early stage in policy development and in cooperation on development measures and initiatives in the migrants’ countries of origin and transit countries.
Det gir oss anledning til å delta tidlig i politikkutformingen og i samarbeid om utviklingstiltak og engasjement i migrantenes opprinnelsesland og transittland.
The EEA Agreement and our participation in cooperation in the field of justice and home affairs put us in a good position to conduct a dialogue with the EU on these policy areas.
Vår tilknytning til EU gjennom EØS-avtalen og deltakelse i det justis- og innenrikspolitiske samarbeidet gir oss et godt utgangspunkt for dialog med EU på slike politikkområder.
The EEA Agreement and our participation in research programmes also provide a framework for cooperation on labour migration.
EØS og deltakelse i forskningsprogrammer er også en ramme for samarbeid om arbeidsinnvandring.
But in a globalised world, this is not the whole picture.
Men dette er ikke hele bildet i en globalisert verden.
In some areas we are still lacking a satisfactory institutional framework that allows us to cooperate effectively and democratically, in a spirit of solidarity.
Vi mangler på en del områder fortsatt tilfredsstillende institusjonelle rammeverk som gjør at vi kan samhandle effektivt, demokratisk og solidarisk.
It is a paradox that although there is a need for strong international organisations, these organisations have little credibility in some circles.
Det er et paradoks at det er et stort behov for sterke internasjonale organisasjoner, samtidig som det i enkelte miljøer er liten tillit til disse organisasjonene.
This is perhaps one of the greatest democratic and foreign policy challenges we politicians are facing today.
Kanskje er dette en av de største demokratiske og utenrikspolitiske utfordringene vi står overfor som politikere i dag.
The EU has come a long way when it comes to establishing well-functioning and effective economic, judicial and political cooperation.
EU er kommet langt når det gjelder å få i stand et fungerende effektivt økonomisk, juridisk og politisk samarbeid.
We must ensure that we continue to be closely involved here — in addition to our extensive cooperation under the EEA and Schengen agreements.
Dette må vi fortsatt være koblet tett på – i tillegg til det omfattende EØS-samarbeidet og Schengen.
It is therefore in Norway’s interest — and in the interests of the world at large — that the EU should have an effective decision-making system.
Derfor er det i Norges interesse – og for verden for øvrig – at EU har et effektivt beslutningssystem.
The backdrop here is that the globalisation of the economy and communications has gone further and at a quicker pace than the globalisation of politics.
Bakteppet her er at globaliseringen innen økonomi og kommunikasjon har gått lengre og raskere enn globalisering av politikken.
I would like to quote a few lines of a speech EU foreign policy coordinator Javier Solana made in Washington D.C. in March this year: “Global governance is an awful term but a vital concept.
Som EUs utenrikskoordinator Javier Solana uttrykte det i en tale i Washington D.C. i mars i år (sitat); ”Global styring er et forferdelig uttrykk, men et svært viktig begrep.
We need it because of a simple reality: interdependence.
Vi trenger det av en enkel – og høyst reell – grunn: den gjensidige avhengigheten (…)
On the whole, our capacity to analyse problems is good.
Alt i alt er vår evne til å analysere problemene god.
But even when we agree on what has to happen – we still don’t manage to translate that consensus into results on the ground.”
Men selv når vi er enige om hva som må gjøres, så greier vi ikke å omsette denne enigheten til i praktiske resultater” (sitat slutt)
In a world characterised by increasing interdependence and challenges that can only be addressed and dealt with through joint action and in a spirit of solidarity, it is in Norway’s interest that global governance mechanisms should exist.
Det er i Norges interesse at det finnes globale styringsverktøy, i en verden som preges av økende gjensidig avhengighet, av utfordringer som bare kan møtes og håndteres i fellesskap, i solidaritet.
But the EU is much larger, it has been extended and enlarged, and it is an important global actor in the foreign policy arenas.
Men EU er langt større, utstrakt, utvidet, og en viktig global aktør på de utenrikspolitiske arenaer.
Our ties with this cooperation have increased in number and density.
Våre bånd til dette samarbeidet er flere og tettere.
We share Europe’s future.
Vi deler fremtiden for Europa.
The Project on the Combating of Corruption and Money Laundering under the leadership of Assistant Secretary General Eva Joly, was established by the Government in 2002 as part of its efforts to combat serious, profit-motivated crime.
Anti korrupsjons- og hvitvaskingsprosjektet, under ledelse av spesialråd Eva Joly, ble opprettet av regjeringen i 2002 som ledd i dens satsing mot alvorlig, profittmotivert kriminalitet.
It was established by the Ministries of Justice and Foreign Affairs as a three-year project, and each of the two ministries contributes half of the funding.
Det ble etablert av Justisdepartementet og Utenriksdepartementet som et treårig prosjekt, og finansieres med en halvdel av hvert av departementene.
An advisory committee has been established consisting of representatives for the two ministries.
Det er etablert en referansegruppe bestående av representanter for de to departementene.
In 2004, two meetings of the advisory committee were held.
I 2004 ble det avholdt to møter i referansegruppen.
The project also held regular meetings with the political leadership of the Ministry of Justice.
Prosjektet hadde dessuten jevnlig møter med politisk ledelse i Justisdepartementet.
The responsibilities of the project are described in an action plan.
Prosjektets oppgaver er beskrevet i en handlingsplan.
The primary goal is that Norway shall play a more active international role in combating money laundering and corruption.
Hovedmålet er at Norge skal spille en mer aktiv rolle internasjonalt i bekjempelsen av hvitvasking og korrupsjon.
The national goal is to make crime less profitable.
Nasjonalt er målet å bidra til å gjøre kriminalitet mindre lønnsomt.