natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The olive branches are an ancient symbol.
Olivenkvistene et ”ursymbol”.
Food for thought.
Tankevekkende.
1945, a long time ago.
1945, lenge siden.
And there is no doubt that we were at a crossroads then – right after the Second World War.
Og det var utvilsomt en korsvei – rett etter Den annen verdenskrig.
A disaster for the world.
En katastrofe for verden.
There are not many such crossroads – and we should be glad about that.
Slike korsveier kommer ikke ofte – det skal vi være glade for.
However, it is a paradox that a disaster is needed to create such a surge of renewal of the international system.
Samtidig: Et paradoks at det måtte en katastrofe til for å skape en så stor kraft for fornyelse av det internasjonale systemet.
Indeed, we can ask ourselves, do we need a new disaster to create the new organisations we need?
Ja, man kan spørre seg; må det en katastrofe til for å danne nye organisasjoner som vi trenger?
Or to improve the ones we already have?
For å forbedre det som finnes?
I would like to take this as my starting point: the UN, the United Nations.
La meg begynne med utgangspunktet: FN, De forente nasjoner.
What is the UN’s role today?
Hva er FNs rolle i dag?
(Slide: Trygve Lie laying the foundation stone of UN Headquarters)
(Bilde: Grunnstein FN-bygning med Trygve Lie)
Every September, following the opening of the General Assembly, the UN demonstrates its unique role by gathering the world’s leaders to discuss the major challenges of the day.
Hver september, under åpningen av generalforsamlingen, demonstrerer FN sin unike rolle i å samle verdens ledere for å drøfte de store utfordringene.
Heads of state and government, foreign ministers.
Statsledere, regjeringssjefer, utenriksministre.
This year the general debate will start on 23 September and will last until 1 October.
I år starter generaldebatten 23. september og varer til 1. oktober.
But first, what do we mean by the UN?
Men først: Hva mener vi med FN?
There is a great deal under the one hat – or the one umbrella – that bears the initials “UN”.
Det er mye under hatten, eller paraplyen, til initialene ”FN”.
The UN encompasses a large number of bodies: For example, there are 12 specialised agencies (such as ILO, FAO, and WHO – where I have worked myself), four bodies in the World Bank group (such as the IMF), 17 funds and programmes (such as UNICEF, UNHCR), five research and training institutes (such as UNIDIR), seven human rights and treaty bodies (such as CEDAW), three bodies established under the Convention on the Law of the Sea (such as ISA) and 10 environmental entities (such as IPCC, CITES).
FN favner mye: Det er for eksempel 12 særorganisasjoner (som ILO, FAO, WHO – hvor jeg selv har jobbet), 4 i Verdensbankgruppen (som IMF), 17 fond og programmer (som UNICEF, UNHCR), 5 forskningsinstitusjoner (som UNIDIR), 7 menneskerettighets- og traktatorganer (som CEDAW), 3 havrettsorganer (som ISA) og 10 miljøorganer (som IPCC, CITES).
And we have WTO, which is also part of the larger UN family.
Og vi har WTO, som også er en del av den utvidede familien.
A total of 60 different entities in other words.
Altså over 60 ulike organer.
Moreover, the Secretary-General of ILO (Somavia) is coming here tomorrow for a conference on decent work, which the WTO Secretary-General (Lamy) will also take part in.
I morgen kommer for øvrig ILOs generalsekretær hit (Somavia) til en konferanse om globalisering og arbeidsliv (”Decent Work”) hvor også WTOs generalsekretær (Lamy) deltar.
We often focus on cases where the UN falls short of its goals, but every single day it delivers on its many tasks, and who is still out there on the battlefield when CNN has turned off its cameras and gone home?
Ofte fokuserer vi på det eller der FN kommer til kort, men hver dag leveres omfattende arbeid, og hvem er der på slagmarken når CNN har reist og kameraene er slått av?
More than 100 000 peacekeeping forces, for example.
For eksempel: De over 100.000 i fredsbevarende styrker.
I myself am going to New York next week for the General Assembly.
Selv skal jeg til New York i nesten en uke under generalforsamlingen.
So are the Prime Minister and the Minister of the Environment and International Development.
Også statsministeren og miljø- og utviklingsministeren.
Norwegian policy, the Government’s policy platform states that, “.
Norsk politikk, regjeringserklæringen, sier at ”.
What part does the UN play for Norway?
Hvilken rolle spiller FN for Norge?
What interests are we helping to promote there?
Hvilke interesser er vi med å fremme der?
How does the Government utilise the UN General Assembly in its work for Norwegian interests?
Hvordan bruker regjeringen FNs generalforsamling i arbeidet for norske interesser?
Not a set agenda, but an arena for promoting important issues.
Ikke en fast dagsorden – men en arena vi kan bruke for å fremme viktige saker.
What will be important this year?
Hva blir viktig i år?
(Slide: Georgia.
(Bilde: Georgia.
Dead brother)
Død bror)
Firstly: Peaceful resolution of conflicts.
For det første: Fredelig løsning av konflikter.
And Georgia, Russia.
Og Georgia, Russland.
Russia turned rapidly to the UN and the Security Council.
Russland gikk raskt til FN og Sikkerhetsrådet.
Situation in Georgia shows both that the UN has a key role – and the UN’s limitations.
Georgia viser både at FN er sentralt – og FNs begrensninger.
It is unclear how the conflict will colour the summit in New York.
Det er uklart hvordan konflikten vil farge toppmøtet i New York.
What will it mean for Norway?
Hva vil det bety for Norge?
How can I use this opportunity – in my talks with colleagues?
Hvordan kan jeg bruke anledningen – i samtaler med kolleger?
How will it affect my long-planned meeting in New York with Russia’s Foreign Minister, Lavrov?
Hvordan påvirker det mitt lenge planlagte møte i New York med Russlands utenriksminister Lavrov?
What are the FN–NATO–OSCE–EU connections?
Hvilke koblinger gjøres FN-NATO-OSSE-EU?
A huge security net.
En stor sikkerhetsvev.
(Slide: UN aircraft)
(Bilde: FN-flyet)
Secondly: The fight against poverty.
For det andre: Kampen mot fattigdom.
And the high-level meeting on Africa (22 Sept.).
Og et eget toppmøte om Afrika (22. sept.).
The high-level event on the Millennium Development Goals (MDGs) (25 Sept., Stoltenberg).
Et høynivåmøte (25. sept., Stoltenberg) om hvor vi står i gjennomføringen av Tusenårsmålene.
We are behind schedule on these goals at the halfway point to 2015.
Vi ligger etter skjema for å nå målene for utvikling, halvveis mot 2015.
But Norway is working actively and is playing a leading role in the efforts to meet MDGs 4 and 5 – including vaccination efforts.
Men Norge arbeider aktivt og i front med å nå tusenårsmålene – MDG 4 og 5 – vaksiner.
And a third issue on the agenda: The Middle East and the Ad Hoc Liaison Committee for Assistance to the Palestinians (AHLC).
Og til en tredje sak på dagsorden: Midtøsten og giverlandsgruppen AHLC.
Norway plays a key role in the AHLC.
Sentral norsk rolle i AHLC.
Example of Norwegian engagement in global cooperation.
Viser norske investeringer i globalt samarbeid.
Gives Norway an opportunity to raise other important issues.
Gir Norge innganger til å ta opp også andre viktige saker.
The UN Secretary-General takes part in AHLC meetings.
Generalsekretæren i FN deltar på AHLC-møtet.
Fourthly, the need for dialogue and norms.
For det fjerde, om behovet for dialog og normer.
Freedom of expression.
Ytringsfrihet.
Symposium on Freedom of Expression.
Ytringsfrihetssymposiet.
Norwegian–Swedish initiative, together with foreign ministers from certain other countries.
Norsk-svensk initiativ, sammen med noen andre lands utenriksministre.
Shows how we address some of the issues on the UN’s core agenda, including in challenging areas such as freedom of expression, the cartoon controversy.
Viser hvordan vi investerer i FNs kjerneagenda også på utfordrende områder, ytringsfrihet, karikatursaken.
Fifthly: Disarmament, UN processes and the Convention on Cluster Munitions.
For det femte: Nedrustning, FN-prosessene og klasevåpenkonvensjonen.
Norway combines active UN efforts with creative initiatives in the margins of or outside the UN.
Norge kombinerer aktiv FN-innsats med tilsvarende i kreative initiativer i randen av eller utenfor FN.
Building alliances.
Bygge allianser.
The Convention on Cluster Munitions can provide a stable set of rules.
Konvensjonen om klasevåpen kan gi stabile kjøreregler.
Just as the Mine Ban Convention did 10 years ago.
Som minekonvensjonen for 10 år siden.
And other issues on the agenda, which I will come back to: China – the road towards Copenhagen next year, forest conservation.
Og andre saker på dagsorden, som jeg kommer tilbake til: Klima – veien mot København neste år, bevaring av skog.
Financing for Development.
Finansiering for utvikling.
Major UN conference in Doha in November and December.
Stor FN-konferanse i Doha i november-desember.
UN reform.
FN-reform.
To sum up: The UN is a unique, historic institution:
Med andre ord, for å oppsummere: FN er en unik historisk institusjon:
A) as the world’s central norm-setter, an arena for drawing up rules that many are bound by;
A) Som verdens sentrale normgiver, arena for å utarbeide regelverk som binder mange
B) as a meeting place and arena – and this is something the world community needs, and
B) Som møteplass og arena – og det trenger verdenssamfunnet, og
C) as a legitimising body (influence) for joint action in the best interests of mankind.
C) Som legitimerende instans (tyngde) for felles handling til menneskehetens beste.
I will go into this more in more detail, with more examples.
Jeg vil komme enda litt nærmere inn på dette, med flere eksempler.
In which areas has the UN demonstrated drive, relevance and strength?
På hvilke områder har FN vist handlekraft, relevans, styrke?
Firstly.
For det første.
Take the UN as norm-setter.
Ta FN som normgiver.
As the basis for a large number of conventions.
Som basis for et stort antall konvensjoner.
What rights would Norway have as a coastal state and oil nation (indeed, if we take into account Norway’s sea areas, we are no longer a “small country” in the world) without the Law of the Sea?
Hva ville Norges rettigheter som kyststat og oljenasjon (ja, om vi tar med Norges havområder, er vi ikke et ”lite land” i verden) vært uten havretten?
Supposing we had discovered oil in the 1920s?
Hva om vi hadde funnet olje på 1920-tallet?
Who would have had the rights then?
Hvem hadde fått rettighetene da?
An interesting question.
Interessant punkt.
Secondly.
For det andre.
As a norm-setter in the areas of human dignity and human rights.
Som normgiver innenfor menneskeverd og menneskerettigheter.
It is now 60 years since the Universal Declaration of Human Rights was adopted.
Nå 60 år siden Verdenserklæringen om menneskerettighetene.
The universal aspect.
Universelle.
The UN is the key player in monitoring and developing human rights norms.
FN den sentrale aktør for å overvåke og utvikle menneskerettighetsnormer.
We see setbacks, but the UN is and remains key here.
Vi ser tilbakeslag, men FN er og blir helt sentral her.
Thirdly, the UN as arena and meeting place.
For det tredje, i FN som arena og møteplass.
As I mentioned.
Som jeg nevnte.
The UN is a meeting place for state leaders, colleagues, experts.
I FN møtes statsledere, kolleger, eksperter.
Here the various ideas and ideologies of different states are raised and honed.
Her møtes og brynes staters ideer og ideologier.
This arena role is becoming increasingly important the more complex the world becomes.
Denne arenafunksjonen blir viktigere og viktigere jo mer kompleks verden blir.
As a meeting place for the climate change issue: There can definitely be no solution unless the UN’s norms and arena functions are used to bring states and actors together.
Som møtested i klimasaken: Det blir i alle fall ingen løsning om ikke FNs normer og arenafunksjoner bidrar til å bringe statene og aktørene sammen.
To find common solutions.
For å finne felles løsninger.
The UN sets the agenda.
FN setter dagsorden.
President Bush wants to find solutions outside the UN – hopeless.
President Bush ville ha løsning utenfor FN – håpløst.
Fourthly, the UN as a legitimising body.
For det fjerde, om FN som legitimerende instans.
The Security Council, with all its internal tensions and need for reform, is still a unique “world court of opinion”.
Sikkerhetsrådet, med alle dets indre spenninger og reformbehov, er fortsatt en unik ”world court of opinion”.
Legitimising the collective use of force in extreme cases.
Legitimerer fellesskapets maktbruk i ekstreme tilfeller.
Has a strong normative force.
Har en sterk normativ kraft.
As legitimising body, gives UN mandate to peacekeeping institutions.
Som legitimerende instans gir FN mandat til fredsbevarende institusjoner.
This is all well and good – but so to the challenge: Today’s “world order” is being challenged.
Alt dette er vel og bra – men så til utfordringen: Dagens ”verdensorden” utfordres.
Reflections
Refleksjoner
So back to the title of our discussion this evening “Towards a new world order?”
Så tilbake en hovedoverskrift for i kveld: ”Mot en ny verdensorden?”
What is my understanding of this phrase?
Hva legger jeg i det?
The article I wrote in Aftenposten in July.
Om kronikken jeg skrev i Aftenposten i juli.
(Slide: Three empty chairs, “WTO shadows”)
(Bilde: Tre tomme stoler, ”WTO-skygger”)
This summer, Geneva, WTO negotiations.
I sommer, Genève, WTO-forhandlinger.
We made quite a bit of progress, but didn’t reach the target.
Vi kom ganske langt, men altså ikke helt i mål.
Seven years of negotiations, not possible to reach agreement.
Syv år med forhandlinger, var ikke mulig å bli enige.
By the way, WTO Secretary-General Lamy is coming to Oslo tomorrow.
I morgen kommer for øvrig WTOs generalsekretær, Lamy, til Oslo.
Wrote a few reflections on the plane home, some impressions and questions, what I experienced: Is the world order coming to an end?
Skrev ned noen refleksjoner på flyet hjem, noen inntrykk og spørsmål, det jeg opplevde: Er vi ved slutten av en verdensorden?
Is it disintegrating?
Forvitrer den?
Are we on the way towards a new one?
Er vi på vei mot en ny?
Is something else emerging in its place?
Vokser noe annet fram i stedet?
Provocative questions – no easy answers – we need a debate on this.
Provoserende spørsmål – ikke opplagte svar – vi trenger debatt om dette.
Norway has always had a strong interest in a robust world order.
Norge har alltid hatt en sterk interesse i en robust verdensorden.
It is not just weight that should count.
Ikke kun kjøttvekta som skal telle.
A solid world order.
En solid verdensorden.
Indeed, many are well over 60, they were established at the end of the 1940s, and have not been through effective reforms that enable them to meet the challenges of globalisation well enough, quickly enough, challenges such as climate change, poverty, the food crisis and energy conflicts.
Ja, mange er godt over 60 år, etablert på slutten av 1940-tallet, uten at effektive reformer gjør dem i stand til å møte globaliseringens utfordringer godt nok, raskt nok: Som klima, fattigdom, matvarekrise, energikonflikter.
This applies to UN organisations and institutions such as the World Bank, the International Monetary Fund and the World Trade Organization.
Dette gjelder FN-organisasjoner og institusjoner som Verdensbanken, Det internasjonale pengefondet, Verdens handelsorganisasjon.
(Slide: State leaders from India, China and Brazil)
(Bilde: De tre statsledere fra India, Kina, Brasil)
Secondly – the question of legitimacy: New superpowers are emerging, such as China, India, Russia and Brazil.
For det andre – spørsmålet om legitimitet: Nye stormakter vokser fram, som Kina, India, Russland og Brasil.
Challenge the established institutions at times.
Utfordrer til tider de etablerte institusjonene.
Not the same loyalty, the same ownership.
Lojaliteten er ikke den samme, har ikke det samme eierskapet.
China’s growing role, more active, taking greater part in international organisations, noticeable change during the course of a few years.
Kinas voksende rolle, mer aktiv, tar mer del i internasjonale organisasjoner, noe som er merkbart på få år.
There can be no international solutions without China.
Uten Kina ingen internasjonale løsninger.
How far will these big countries distance themselves from the value base that we associate with the UN and the world order today?
Hvor langt vil disse store landene fjerne seg fra det verdigrunnlag som vi forbinder med FN og dagens verdensorden?
What will they demand “in return” for cooperating with Western countries on continued global rules?
Hva vil de ”kreve igjen” for å samarbeide med vestlige land om fortsatt felles globale spilleregler?
Indeed, what will happen when the EU and the US are no longer able to sort things out “in the back room” in the WTO and elsewhere?
Ja, hva skjer når EU og USA ikke lenger kan ”ordne opp på bakrommet” i WTO og andre steder?
Take one particular field, in the area of global health (which I know quite a bit about), and a dilemma regarding patents:
Ta ett felt, innenfor global helse (som jeg kjenner ganske godt til), og til et dilemma som berører patenter:
In our globalised world, new countries will want to take part in deciding the rules.
I vår globaliserte verden vil nye land være med og bestemme spillereglene.
As in this case: infections spread fast with the communications systems we have today.
Som her: Smittsomme sykdommer sprer seg raskt med dagens kommunikasjoner.
We have to take rapid action to identify antigens and produce vaccines.
Vi må være raskt ute med å identifisere dem og produsere vaksiner.
In recent years, the most deadly strains of avian flu have appeared in Indonesia.
De siste årene har de mest dødelige versjonene av fugleinfluensa dukket opp i Indonesia.
The routine is that virus samples are to be sent to the World Health Organization, so that vaccines can be produced.
Rutinene er slik at virusprøver sendes til Verdens helseorganisasjon som gjør det mulig å produsere vaksiner.
Important international cooperation.
Viktig internasjonalt samarbeid.
Can save millions of lives.
Kan redde millioner av liv.
But, towards the end of 2006, the Indonesia authorities refused to hand over samples.
Men så: Mot slutten av 2006 nektet Indonesia å gi fra seg prøver.
They were no longer willing to allow viruses from their country to be used to produce commercial vaccines that ordinary Indonesian people would not be able to afford.
De ville ikke lenger akseptere at virus fra deres land skulle brukes til å lage kommersielle vaksiner som indonesierne selv ikke ville ha råd til å kjøpe.
Holbrooke’s reaction: Indonesia’s refusal in one sense incomprehensible and irresponsible.
Holbrookes reaksjon – uforståelig og uforsvarlig reaksjon.
Could have put the whole world at risk.
Kunne sette en hel verden i fare.
Indonesia wanted a guarantee that it would get its share of the potential value of these viruses.
Indonesia vil ha sikkerhet for sin del av den mulige verdien som ligger i et slikt virus.
But situations like this, where international cooperation fails, can have catastrophic consequences if a pandemic is allowed to spread unchecked.
Men slike situasjoner, der internasjonalt samarbeid slutter å fungere, kan gi katastrofale følger hvis en pandemi får spre seg, uhemmet.
The UN as an arena.
FN som arena.
Another example – somewhat along the same lines – that demonstrates the UN’s normative role and the importance of norms as a basis for a responsible policy:
Et annet eksempel – men litt i samme gate – som viser FNs normative rolle, betydningen av normer som basis for fornuftig politikk:
In February, the Government opened the Global Seed Vault in Svalbard.
I februar åpnet regjeringen frølageret på Svalbard.
A global safety net for crops that the world depends on for food supply.
Et globalt sikkerhetslager for frø som verden er avhengig av for sin egen matforsyning.
Duplicates of genetic material that could be lost forever if countries are hit by natural disasters or war.
Duplikater av genetisk materiale som ville kunne gå tapt for alltid dersom et land rammes for eksempel av en naturkatastrofe eller krig.
Widespread international attention.
Fått enorm internasjonal oppmerksomhet.
“Noah’s Ark”.
”Noas Ark”.
The interesting thing is that the idea was launched as early as in the early 1990s.
Det interessante er: Ideen oppsto allerede tidlig på 90-tallet.
But it was not possible to realise it at that time, because the developing countries were afraid that if they handed over genetic material, it would be used by the agricultural and pharmaceuticals industries in the West to develop new products and medicines that they would then have to buy back without being compensated for the value of the original genetic material.
Men da umulig å realisere, fordi utviklingslandene var redde for at dersom de sendte genetisk materiale ifra seg, så ville det bli benyttet av landbruks- og farmasøytisk industri i Vesten til å utvikle nye råvarer og medisiner, som de så måtte kjøpe tilbake uten å bli kompensert for verdien av genmaterialet fra opphavslandene.
There were no international rules or norms that could safeguard them against this.
Det manglet internasjonale regler og normer som kunne sikre dem mot dette.
But since then, several binding agreements have been negotiated in the UN that regulate how gains from the use of genetic material are to be distributed.
Men: I FN er det siden den gang forhandlet fram flere bindende avtaler som regulerer hvordan gevinst fra utnyttelse av genetisk materiale skal fordeles.
This has enhanced predictability and fostered trust between countries and has made it possible for the seed vault in Svalbard to be opened in 2008.
Det har økt forutsigbarheten og tilliten mellom landene, slik at frølageret på Svalbard kunne bli en realitet i 2008.
Now let’s take a closer look at Norway’s interests – at the very concept of “interests”.
Så litt nærmere til Norges interesser – ja, selve uttrykket ”interesser”.
The Refleks project
Refleksprosjektet
(Slide: Refleks.
(Bilde: Refleks.
Front cover of the book)
Forsiden av boka)
Norway has also had strong interests in a better world order.
Norge har alltid hatt sterke interesser i en godt organisert verden.
Not one where the strongest prevail.
Ikke den sterkestes rett.
This is why the debate on the world order of today, of tomorrow, on the future of the WTO, the UN and the whole multilateral system, all this is a debate on how we can best safeguard Norway’s interests.
Derfor er debatten om dagens eller morgendagens verdensorden, om WTOs og FNs og det multilaterale samarbeidssystemets framtid, alt dette er en debatt om hvordan best ivareta norske interesser.
This is also a key message in the book on Norwegian interests Norske interesser, which I launched together with the Refleks project team earlier today.
Dette er også et kjernebudskap i boka ”Norske interesser”, som jeg lanserte sammen med Refleksprosjektet tidligere i dag.
In this connection, “interests” means:
Med ”interesser” i denne sammenheng menes:
the principles of an international legal order, the integrity of the nation state, the principle that right must prevail over might, and the importance of cooperation and peaceful resolution of conflicts, and
Prinsippene om rettsorden, nasjonalstatens integritet, at rett må gå foran makt, om viktigheten av samarbeid og fredelig løsning av konflikter.
the importance of a global ethics and solidarity that aims at a socially and economically inclusive globalisation .
Og viktigheten av en global etikk, og solidaritet som sikter mot sosial og økonomisk inkluderende globalisering.
Why is this important for Norway:
Hvorfor er dette viktig for Norge:
We – Norway – a country of our size with a shared border with Russia, with a rich and vulnerable coastline, large sea areas.
Vi – Norge – et land på vår størrelse med grense mot Russland, med har en rik og sårbar kystlinje, store havområder.
An economy and export revenues that depend on well-functioning global rules.
Vi har økonomi og eksportinntekter avhengig av fungerende globalt regelverk.
The salmon issue.
Laksesaken.
A basis in a European tradition where right prevails over might and conflicts are resolved by peaceful means.
Plassert i en europeisk tradisjon hvor rett går foran makt og konflikter løses med fredelige midler.