natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A key element of the rule of law can be illustrated by one of its opposites, the arbitrary use of power.
Et sentralt element i rettsorden og rettsstat kan illustreres ved å nevne en av deres motsatser, nemlig vilkårlig myndighetsutøvelse.
Or by the lack of the means – or will – to impartially enforce the law.
Eller manglende evne – eller vilje – til en uhildet og objektiv rettshåndheving.
The Afghans know all about this.
Dette vet afghanerne alt om.
Since the fall of communism we have seen examples of the consequences this can have.
Etter kommunismens fall har vi sett noen eksempler på hvilke konsekvenser dette kan få.
We have seen the detrimental effects of certain privatisation programmes, with massive transfers of assets without proper regulatory frameworks.
Vi har sett de uheldige virkningene av visse privatiseringsprogrammer, med massive overføringer av verdier uten et tilfredsstillende regelverk.
We have also witnessed societies where the rule of law and equality before the law have become little more than empty political slogans.
Vi har også sett samfunn der rettssikkerhet og likhet for loven ikke er blitt til stort annet enn tomme politiske slagord.
We have seen respected states argue that key principles of international humanitarian law do not apply when it comes to the so-called war against terror – and we have seen the accumulated negative effects of this approach.
Vi har sett respekterte stater hevde at de grunnleggende prinsippene i internasjonal humanitærrett ikke kommer til anvendelse i den såkalte krigen mot terror – og vi har sett hvilke akkumulerte negative virkninger en slik holdning har fått.
We have seen so-called failed states that constitute breeding grounds for corruption, drugs trafficking and threats to peace and security.
Vi har sett såkalte ”mislykkede stater” (failed states) som fungerer som yngleplasser for korrupsjon og narkotikahandel, og som gir opphav til trusler mot freden og sikkerheten.
Recent years have demonstrated how the lack of legal determinacy can undermine development, prosperity and peace.
I de senere år har vi sett hvordan manglende rettslig forutsigbarhet kan undergrave utvikling, framgang og fred.
Dr Amartya Sen – the 1998 Nobel Laureate in Economics – is not alone in reminding us of the role of rights and other foundations of justice, which is the main theme of his book Development as Freedom.
Dr. Amartya Sen – vinner av Nobelprisen i økonomi i 1998 – er ikke alene om å minne oss om betydningen av rettigheter og andre forutsetninger for en rettsorden, som er hovedtemaet i hans bok Development as Freedom.
There can be no real rights or freedom for individuals, no real security, no long-term investments, there can be no effective discharge of responsibility and accountability for protecting the environment, without the effective, accountable and impartial exercise of state authority and law enforcement.
Uten en effektiv, ansvarlig og upartisk rettshåndheving og utøvelse av statlig myndighet blir det ingen reelle rettigheter eller friheter for enkeltpersoner, ingen virkelig sikkerhet, ingen langsiktige investeringer, og ingen som virkelig tar ansvar for å verne om miljøet.
I would argue that today, the lack of compliance with universal standards and rules poses a threat not only to individual and collective interests, but also to broader international interests.
Det er min påstand at den manglende etterlevelsen av universelle standarder og regler i dag er en trussel, ikke bare mot den enkeltes og fellesskapets interesser, men også mot internasjonale interesser mer generelt.
One well-documented example of this that we have seen in several maritime areas in the High North is insufficient compliance with rules designed to ensure sound and sustainable marine resource management.
Et godt dokumentert eksempel på dette, som vi har sett i ulike havområder i nord, er manglende etterlevelse av regler som er ment å skulle sikre en forsvarlig og bærekraftig forvaltning av marine ressurser.
What is at stake if we fail to ensure that our resource management is sound and sustainable?
Hva er det som står på spill hvis vi ikke sørger for å forvalte ressursene våre på en forsvarlig og bærekraftig måte?
The answer includes vulnerable ecosystems.
Sårbare økosystemer er en del av svaret.
As we speak, Norwegian public opinion is becoming increasingly mobilised because of the oil spill from the freight ship Server at Fedje, off the south-western coast of mainland Norway, two weeks ago.
I dette øyeblikk mobiliseres den offentlige opinionen i Norge på grunn av oljeutslippet fra frakteskipet Server utenfor Fedje på den sørvestlige kysten av Norge, for to uker siden.
And we should ask ourselves: Were we well enough prepared?
Og vi bør spørre oss selv om vi var godt nok forberedt.
What have we learned?
Og hva har vi lært av dette?
Our fisheries are also at stake.
Fisket står også på spill.
Fish stocks are an essential, renewable source of food.
Fiskebestandene er en livsviktig, fornybar ernæringskilde.
They are also an essential, renewable source of income for our coastal communities in the High North.
De er også en livsviktig, fornybar inntektskilde for kystsamfunnene i nord.
The depletion of important fish stocks is easily achieved, as we have repeatedly seen.
Det er lett å overbeskatte viktige fiskebestander, som vi flere ganger har sett.
In fact this phenomenon ranks among the leading threats not only to global ecosystems but also to our ability to feed a growing world population.
Faktisk er overfiske blant de største truslene, ikke bare mot globale økosystemer, men også mot muligheten for å gi mat til verdens voksende befolkning.
Faced with the challenge of illegal fishing in the Barents Sea, it is as tempting as it is frightening to remind our audiences of the fate of the cod stocks in the waters off Newfoundland.
Stilt overfor den utfordring som det ulovlige fisket i Barentshavet representerer, er det både fristende og skremmende å minne om hva som skjedde med torskebestandene i farvannene utenfor Newfoundland.
We know this all too well: The restoration of fish stocks is not easily achieved.
Vi vet det bare så altfor godt: det er ikke lett å bygge fiskebestandene opp igjen.
Let me give you two examples that should serve as clarion calls.
La meg gi dere to eksempler som kan tjene som en vekker.
The first concerns the collapse in 1970 of the population of Norwegian spring-spawning herring, as a consequence of overfishing.
Det første handler om sammenbruddet i bestanden av norsk vårgytende sild i 1970, som en følge av overfiske.
It took the application of stringent management measures over many years to successfully rebuild those stocks.
Det måtte iverksettes strenge forvaltningstiltak over mange år for å få bygd disse bestandene opp igjen.
Only after 1994 did it resume broader migration patterns in the North Atlantic.
Først etter 1994 gjenopptok silda sine tidligere migrasjonsmønstre i Nord-Atlanteren.
Still, we have been lucky, since we know that other stocks in other areas have not fared so well.
Vi har likevel vært heldige, for vi vet at det ikke har gått så bra med andre bestander i andre farvann.
Last week we reached agreement with the other coastal states on an overall herring management agreement for these crucial waters.
Sist uke kom vi fram til enighet med de andre kyststatene om en helhetlig avtale om forvaltningen av NVG-silda i disse viktige farvannene.
Any such agreement is a compromise.
Alle slike avtaler innebærer et kompromiss.
But failing to reach agreement amounts to neglect of responsibility.
Men å la være å inngå en avtale, er å unnlate å ta ansvar.
The second example is the 1989 Exxon Valdez oil spill in Prince William Sound, in Alaska.
Det andre eksempelet er oljeutslippet fra Exxon Valdez i Prince William-sundet i Alaska, i 1989.
It has had long-term effects on major salmon and herring fisheries in extensive maritime areas.
Det har fått langvarige virkninger for viktig fiske etter laks og sild i store havområder.
The shoreline is still polluted by toxic substances, something no one expected.
Kystlinjen er fremdeles forurenset av giftige stoffer, og det var det ingen som hadde trodd på forhånd.
Some species have not recovered.
Enkelte arter er ikke restituert.
Today, 18 years after the spill, salmon and herring reproduction is still affected and has not stabilised.
I dag, 18 år etter utslippet, er reproduksjonen av laks og sild fremdeles skadet og ikke stabilisert.
Scientists are still monitoring numerous indirect effects on the marine ecosystem.
Forskerne kan ennå måle en rekke indirekte virkninger for økosystemet i havet.
Where does the rule of law come in here?
Hvor kommer rettsordenen (the rule of law) inn her?
The problems of ocean space are closely interrelated and need to be considered as a whole.
Problemene angående havområdene er nært innbyrdes forbundet og må sees under ett.
On this basis, the international community spent a decade of intensive negotiations on the modern law of the sea.
Med dette som utgangspunkt brukte verdenssamfunnet et tiår på intense forhandlinger om moderne havrett.
This resulted – as we know – in the finely calibrated text of the United Nations Convention on the Law of the Sea, which was adopted in 1982, and supplemented in 1995 by the UN Fish Stocks Agreement.
Dette resulterte som vi vet i De forente nasjoners Havrettskonvensjon, en nøye avveid tekst som ble vedtatt i 1982 og utfylt i 1995 med FNs avtale om bevaring og forvaltning av vandrende fiskebestander og langtmigrerende fiskebestander.
The Convention explicitly establishes a modern legal order for the oceans.
Konvensjonen oppretter en moderne rettsorden for havene.
Its declared objective is to settle all issues relating to the law of the sea.
Den har som et uttrykt mål å løse alle havrettsspørsmål.
It establishes the rights, duties and responsibilities of coastal and other States with regard to resource management and environmental protection in zones and on the continental shelf.
Den fastsetter rettigheter, plikter og ansvar for kyststater og andre stater hva angår ressursforvaltning og miljøvern i de ulike sonene og på kontinentalsokkelen.
The message is absolutely clear: The rights and obligations of States under other agreements remain unaltered only if they are compatible with the Convention.
Budskapet er krystallklart: Statenes rettigheter og forpliktelser i henhold til andre avtaler forblir uendret bare dersom de er forenlige med konvensjonen.
What key contributions has the Convention on the Law of the Sea made to the peaceful and reasonable uses of the seas and oceans?
På hvilken måte har Havrettskonvensjonen i vesentlig grad bidratt til en fredelig og fornuftig bruk av havene?
The list is long, but in essence the Convention provides a definitive clarification of the authority – or jurisdiction – and duties and responsibilities of the coastal State in coastal zones vis-à-vis other States’ users.
Listen er lang, men kort fortalt gir konvensjonen en endelig avklaring av kyststatens myndighet – eller jurisdiksjon – og dens plikter og ansvar i kystområdene, vis-à-vis brukere fra andre stater.
For Norway, with waters under our jurisdiction six times the size of our mainland, this reality heavily influences own perception of what it takes to behave as a responsible coastal state.
For Norge, som har havområder under sin jurisdiksjon som er seks ganger så store som fastlandet, har dette faktum stor betydning for egen erkjennelse av hva som må til for å opptre som en ansvarlig kyststat.
Let us not confuse realities: The rule of law is not the same as a love of rules for their own sake.
La oss ikke blande kortene: rettsordenen og rettsstatsprinsippet (the rule of law) er ikke det samme som en hang til regler for reglenes egen skyld.
The key point here is that the rule of law is a precondition for effective policies.
Hovedpoenget er at rettslige rammeverk, internasjonalt og nasjonalt, er nødvendige forutsetninger for å kunne drive en effektiv politikk.
Treaties and national legislation can never be a substitute for policies and innovation.
Internasjonale avtaler og nasjonal lovgivning kan aldri bli en erstatning for politikk og nytenkning.
But they can provide a predictable framework.
Men de kan gi en forutsigbar ramme.
They can create an environment of trust in a world of risks, to borrow an analogy from the British sociologist Anthony Giddens.
De kan skape an environment of trust in a world of risks, for å si det med den britiske sosiologen Anthony Giddens.
When I refer to “State authority” and “law enforcement”, I think of the Constitutional State – “the Rechtstaat”.
Når jeg snakker om ”statlig myndighet” og ”rettshåndheving”, tenker jeg på den konstitusjonelle staten – rettsstaten.
I think of separation of powers, of the principle of popular sovereignty.
Jeg tenker på maktfordelingsprinsippet og på prinsippet om folkets suverenitet.
None of this excludes the political balancing of interests through decisions taken in a political public sphere, in accordance with international obligations.
Men dette utelukker ikke en politisk avveining av interesser gjennom politiske, offentlige vedtak, innenfor rammen av våre internasjonale forpliktelser.
When we see signs of “an empire of lawyers or judges”, then we must be on alert.
Når vi ser tegn til ”an empire of lawyers or judges”, må vi være på vakt.
And when we see signs of the abdication of politics in a democracy – then we must mobilise that very same democracy.
Og når vi ser tegn til at politikken får mindre betydning i et demokrati, må vi mobilisere nettopp dette demokratiet.
The rule of law provides the framework for the exercise of politics, and in this perspective the rule of law is a precondition for democratic politics.
Rettsordenen og rettsstaten gir nødvendige rammer for å kunne føre en politikk, og i dette perspektivet er den en nødvendig forutsetning for demokratisk politikk.
One such obstacle is the lack of effective State authority exercised in conformity with international law.
Mangel på reell statlig myndighetsutøvelse innenfor folkerettens rammer er et slikt hinder.
As in Afghanistan, which lacks capacity to govern.
Det ser vi i Afghanistan, som mangler kapasitet til å styre landet.
Another is insufficient international cooperation or lack of adherence to common, binding international rules.
Et annet hinder er utilstrekkelig internasjonalt samarbeid eller manglende tilslutning til felles, bindende internasjonale regler.
This impedes effective action to protect individual and collective interests and broader international values.
Dette er til hinder for effektive tiltak som kan verne om den enkeltes og fellesskapets interesser, og om internasjonale verdier mer generelt.
This is most vividly illustrated by the policy challenges we face as we gain more insight into accelerating climate change.
Den politiske utfordringen vi nå står overfor, etter hvert som vi forstår mer av de akselererende klimaendringene, viser dette med all ønskelig tydelighet.
The High North is nothing less than the orchestra stalls around the stage on which the drama of global warming is unfolding.
I nordområdene har vi intet mindre enn orkesterplass ved scenen der dramaet med den globale oppvarmingen utfolder seg.
We have front-row seats for watching and studying what is going on.
Vi har seter på første rad, de beste setene om en vil følge med og undersøke hva som foregår.
It is indisputable that the polar ice cover is rapidly diminishing.
Det er et uomtvistelig faktum at isen over polområdene minker raskt.
The reduction of the ice cover has a multiplying effect on the warming of water masses because it affects the Earth’s reflection of sunlight.
Når isdekket smelter, gir det en mangedoblet effekt på oppvarmingen av vannmassene, ettersom færre solstråler vil reflekteres ut fra jorden.
Scientific reports indicate that as much as one third of total emissions of CO 2 is absorbed by the oceans.
Det framgår av forskningsrapportene at så mye som en tredjedel av de totale utslippene av CO2 absorberes av havene.
Elevated levels of CO 2 in the atmosphere are rapidly changing ocean carbon chemistry and leading to ocean acidification.
Høye nivåer av CO2 i atmosfæren vil raskt endre karbonkjemien i havet og føre til at det forsures.
There is abundant evidence: Last fall the British economist Sir Nicholas Stern set out the reasons why change is imperative in his Review on the Economics of Climate Change.
Det er rikelig med bevis: sist høst skrev den britiske økonomen Sir Nicholas Stern i sin Review on the Economics of Climate Change om hvorfor endring må komme.
As regards the High North, compelling scientific evidence was presented to the Arctic Council by the Arctic Climate Impact Assessment (ACIA) in 2004.
Hva angår nordområdene, presenterte ACIA-utredningen (Arctic Climate Impact Assessment) i 2004 overbevisende vitenskapelig belegg for Arktisk råd.
And in the coming weeks more new evidence will be presented by a panel of the world’s leading scientists.
Og i de kommende uker vil ny dokumentasjon bli lagt fram av et panel bestående av de fremste forskere i verden.
My point here is that the inertia that marks the progress of the international climate regime will require efforts in the domains of both law and politics.
Mitt poeng her er at det internasjonale klima-regimet er lammet av passivitet, slik at det vil være behov for en innsats både på regelverksiden, og når det gjelder politikk.
But we will need continuous efforts to develop a legal framework that covers more states – and we will need new mechanisms and new incentives for technology development and technology transfer.
Men vi vil trenge en vedvarende innsats for å oppnå en juridisk ramme som omfatter flere stater – og vi vil trenge nye mekanismer og nye incentiver for utvikling og overføring av teknologi.
All states must contribute.
Alle stater må bidra.
Norway will do its part – both in terms of CO2 reductions, and by sharing experience and developing new technologies, not least in the area of CO2 capture and storage.
Norge vil gjøre sitt – ved å redusere CO2-utslippene, ved å dele vår erfaring med andre og ved å utvikle ny teknologi, ikke minst med sikte på å fange opp og lagre CO2.
Some of the reasons for the international interest in the High North are – in addition to global climate change, which is most obvious in the Arctic – the living marine resources in the Barents Sea and the Norwegian and Russian petroleum resources.
Noen av årsakene til den internasjonale interessen for nordområdene er – i tillegg til de globale klimaendringene, som er mest påtakelige i Arktis – de levende marine ressurser i Barentshavet og de norske og russiske petroleumsforekomstene.
This has changed the perspective.
Dette har endret perspektivet.
Increasing attention is also being directed to the importance of protecting the unique environment in the north and the fragile ecosystems that produce living resources for future generations.
Oppmerksomheten blir også i økende grad rettet mot viktigheten av å verne om det unike miljøet i nord og de sårbare økosystemene som frambringer levende ressurser for fremtidige generasjoner.
In this context, sound and sustainable resource management in the High North is a key priority for Norway.
I denne sammenhengen står en forsvarlig og bærekraftig ressursforvaltning i nord sentralt for Norge.
Energy security, reliability, transparency, sound resource management, environmental protection and international cooperation are all parts of our vision, but also – I would like to add – a mainstay of our political tradition.
Energisikkerhet, pålitelighet, åpenhet, forsvarlig ressursforvaltning, miljøvern og internasjonalt samarbeid – alt dette inngår i vår visjon, men la meg tilføye at det også er en grunnpilar i vår politiske tradisjon.
The value of indigenous peoples’ traditional knowledge to modern science is also becoming increasingly apparent.
Det blir også stadig tydeligere at moderne forskning kan dra nytte av urfolkenes tradisjonelle kunnskap.
For Norway, sustainable development in the north is not just a regional policy aim; it is of strategic importance for the entire country.
For Norge er bærekraftig utvikling i nord ikke bare et distriktspolitisk mål; det er av strategisk betydning for hele landet.
This was underlined in the Government’s High North strategy, which was presented in Tromsø on 1 December last year.
Dette ble understreket i regjeringens strategi for nordområdene, som ble lagt fram i Tromsø den 1. desember i fjor.
The two main features of our strategy are predictability and a long-term perspective.
Det som først og fremst kjennetegner denne strategien, er forutsigbarhet og et langsiktig perspektiv.
In this context, we assign a key role to the rule of law as the basic framework for developing our policies.
I denne sammenhengen får rettsstatens normer en nøkkelrolle, som den grunnleggende rammen omkring vår politikk.
The legal framework is essential to enable the adoption of effective policies – both as regards all aspects of resource management and as regards all kinds of cooperation between concerned states.
Den juridiske rammen er absolutt nødvendig for å kunne vedta en effektiv politikk – for alle de ulike aspektene ved ressursforvaltning, og for alle typer samarbeid mellom de berørte stater.
It is opening a new energy chapter.
Det er å åpne et nytt energikapittel.
Our ambition is to ensure that we have a firm basis – that we continue to possess, manage and develop cutting-edge knowledge in all areas that are relevant to the High North.
Vår ambisjon er å sikre at vi står på trygg grunn – at vi fortsatt sitter inne med, forvalter og utvikler banebrytende kunnskap på alle områder som er relevante for nordområdene.
Knowledge is at the core of our High North efforts: building knowledge and experience so that we can show the way, utilise existing opportunities, discovering new ones, strengthening networks and attracting other countries that want to take part.
Kunnskap står sentralt i arbeidet vårt med nordområdene: å bygge opp kunnskap og erfaring slik at vi kan gå foran og vise veien, utnytte de muligheter som finnes og oppdage nye, å styrke nettverkene og tiltrekke oss andre land som også vil være med.
The new Barents 2020 Programme is designed to meet some of these needs by building more knowledge and new networks in the High North.
Det nye Barents 2020 er utformet med tanke på å ivareta noen av disse behovene, og bygge opp mer kunnskap og nye nettverk i nord.
The Barents Sea is emerging as a new energy province for Europe.
Barentshavet trer fram som en ny energiprovins for Europa.
It is our responsibility to contribute to maintaining it as a stable, peaceful and open region of cooperation.
Det er vårt ansvar å bidra til at den fortsatt skal være en stabil, fredelig og åpen region som inviterer til samarbeid.
Again knowledge is key.
Også her er kunnskap nøkkelen.
A German professor of political science confessed to me that as far as he was concerned, the High North stretched to Schleswig-Holstein.
En tysk professor i statsvitenskap tilstod overfor meg at for hans vedkommende strakk nordområdene seg ned til Schleswig-Holstein.
Thus, one important part of Norwegian public diplomacy will consist in introducing friends and partners from near and far to the realities of a region that lies far north of the shores of Continental Europe.
En viktig del av norgesprofileringen vil derfor bestå i å presentere venner og partnere fra fjern og nær for realitetene i en region som ligger langt nord for Kontinental-Europas kyster.
We need a focus on both the politics and the law in the High North.
Vi trenger fokus på både politikk og lovverk i nord.
By the way, just a few weeks ago a Norwegian-Indian cooperation agreement on research in the High North was established.
Det ble forresten for bare noen få uker siden inngått en norsk-indisk samarbeidsavtale om forskning i nord.
Exciting Svalbard, fascinating Svalbard, next to the North Pole.
Spennende Svalbard, fascinerende Svalbard, ikke langt fra Nordpolen.
More and more people are discovering the archipelago.
Flere og flere er i ferd med å oppdage denne øygruppen.