natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Norway is participating in international efforts and efforts led by the authorities in a number of partner countries to improve knowledge about the impacts of development and to ensure that public funds are managed for results.
Norge deltar i det internasjonale arbeidet og i arbeidet ledet av myndighetene i en rekke mottakerland, for å bedre dokumentasjonen av utviklingseffekter og for at offentlige midler skal styres etter hva som gir best resultater.
It is important to ensure results of the development cooperation, and that money reaches its intended destination.
Det er viktig å være trygg på at bistanden fører til resultater og at pengene kommer fram dit de skal.
This is a particular challenge in poor countries where the needs are great, but the institutions that are supposed to promote development and report on the results, as well as the media, are weak.
Dette er en spesiell utfordring i fattige land der behovene er store, men institusjonene som skal skape utvikling og rapportere om disse, deriblant mediene, er svake.
Managing aid to countries that are affected by conflict and corruption and have weak formal structures is demanding, and there will at times be setbacks.
Å gi bistand i land preget av konflikter, svake formelle strukturer og korrupsjon, er krevende og utviklingen vil i perioden preges av tilbakeslag.
Measuring the results of this aid is therefore particularly challenging.
Det er derfor en ekstra utfordring av måle resultatene av denne bistanden.
Corruption drains many developing countries of amounts larger than what they receive in aid.
Korrupsjon tapper mange utviklingsland for beløp som er større enn bistandsoverføringene.
The Government wants Norway to take a lead in the international fight against corruption, money-laundering and capital flight facilitated by tax havens.
Regjeringen vil at Norge skal lede an i den internasjonale kampen mot korrupsjon, hvitvasking av penger og kapitalflukt fasilitert av såkalte skatteparadis.
The fight against corruption is a job for strong international actors such as the World Bank and the UN, and Norway will work in international forums to strengthen the implementation of the UN Convention against Corruption (2003), particularly in relation to the return of flight capital and opportunities to conceal financial crime.
Kampen mot korrupsjon må føres av de sterke internasjonale aktørene som Verdensbanken og FN, og Norge vil arbeide i internasjonale fora for å styrke gjennomføringen av FN-konvensjonen mot korrupsjon (2003), spesielt når det gjelder repatriering av fluktkapital og mulighetene for å skjule økonomisk kriminalitet.
The Government is focusing on ensuring a coherent Norwegian policy for development, and therefore established a commission in December 2006 to explore opportunities for making Norwegian policy even more effective at fighting poverty.
Regjeringen legger vekt på å sikre best mulig sammenheng i norsk politikk på bred basis overfor utviklingslandene og nedsatte i desember 2006 et utvalg som skal utrede mulighetene for å justere norsk politikk slik at den blir enda mer effektiv i å bekjempe fattigdom.
The commission will deliver its report during the first quarter of 2008.
Utvalget vil levere sin utredning i første kvartal 2008.
The Government wants Norway to continue to advocate UN reform.
Regjeringen vil at Norge skal fortsette å arbeide for FN-reform.
This involves strengthening the role of the UN as a promoter of peace and development, by supporting the UN Peacebuilding Commission and the UN Peacebuilding Fund, strengthening the UN’s gender equality efforts, supporting the implementation of pilot projects to establish “One UN” at country level, promoting efforts to improve the integration of humanitarian aspects and development considerations into UN peacekeeping operations, and supporting the continuation of reforms already begun in the humanitarian field.
Dette innebærer å bygge opp under FN som en sterkere aktør for å fremme fred og utvikling gjennom å støtte FNs fredsbyggingskommisjon og fredsbyggingsfond, styrke FNs likestillingsarbeid, støtte gjennomføring av pilotprosjektene for å skape ett FN på landnivå, tiltak for bedre integrasjon av humanitære aspekter og utviklingshensyn i FNs fredsoperasjoner, og videreføring av igangsatte reformer på det humanitære området.
In Proposition No. 1 (2006–2007) to the Storting, the Government announced that it would provide the Storting with an assessment of whether or not it would be appropriate to continue classifying countries as main partner countries and partner countries.
1 2006 – 2007 annonserte regjeringen at den ville komme tilbake til Stortinget med en vurdering av om det var formålstjenelig å fortsette med å klassifisere land som hovedsamarbeidsland og samarbeidsland.
These terms were introduced in 2002 for countries with which Norway wants long-term development cooperation.
Begrepene ble introdusert i 2002 for land Norge ønsker et langsiktig utviklingssamarbeid med.
The term “main partner country” was to be used for countries with which Norway wants long-term, predictable and robust development cooperation.
Hovedsamarbeidsland skulle være land der Norge tilstreber et langsiktig, forutsigbart og robust utviklingssamarbeid.
The term “partner country” was to be used for other countries with which Norway wants long-term cooperation, but for which it has lower ambitions as regards participation in the development cooperation dialogue.
Samarbeidsland skulle brukes om andre land Norge ønsket et langsiktig samarbeid med, men hadde en lavere ambisjon om deltakelse i bistandsdialogen.
In practice, the distinction between main partner countries and partner countries is no longer valid.
Skillet mellom hovedsamarbeids- og samarbeidsland er ikke lenger et reelt skille i praksis.
While the cooperation with some main partner countries has been limited by political developments in those countries, dialogue with and development cooperation to certain other countries has been expanded.
Mens samarbeidet med noen hovedsamarbeidsland er blitt begrenset på grunn av den politiske utviklingen i landet, er dialogen med og bistanden til enkelte andre land utvidet.
This particularly applies to countries in which Norwegian and international development cooperation constitutes an important contribution to stability and lasting peace, as in Afghanistan and Sudan.
Dette gjelder spesielt land hvor norsk og internasjonal bistand er et viktig bidrag til stabilisering og varig fredsløsning, som i Afghanistan og Sudan.
The Government therefore no longer considers it appropriate to maintain the distinction between main partner countries and other partner countries.
På denne bakgrunn finner regjeringen det ikke lenger naturlig å videreføre skillet mellom hovedsamarbeidsland og andre samarbeidsland.
Norway is working to secure greater clarity about the role of the UN system and the international development banks in development work, and to ensure that the division of labour between them and with other development partners is improved.
Norge arbeider for at rollen FN-systemet og de internasjonale utviklingsbankene skal ha i utviklingsarbeidet skal bli klarere og at arbeidsdelingen og samarbeidet dem imellom og med andre bistandsaktører skal bli bedre.
Emphasis is being given to implementing the objectives of the 2005 Paris Declaration on Aid Effectiveness at both international and national level.
Det legges vekt på å følge opp ambisjonene i Paris-erklæringen fra 2005 om økt bistandseffektivitet både internasjonalt og på landnivå.
This means that Norway’s development cooperation work will be guided by the principles of national ownership, alignment with recipient countries’ systems, harmonisation among donors, results-based management and mutual accountability.
Dette innebærer at nasjonalt eierskap, bruk av mottakerlandets systemer, samarbeid mellom givere, resultatstyring og felles ansvar vil være ledertråden for det norske utviklingssamarbeidet.
An important aspect of these efforts is to increase predictability in long-term development assistance by entering into agreements with selected partner countries and UN organisations that contain multi-year commitments.
Et viktig ledd i dette arbeidet er å skape mer forutsigbarhet i den langsiktige bistanden ved å inngå avtaler om flerårige tilsagn med utvalgte samarbeidsland og FN-organisasjoner.
Norway will maintain its strong commitment to assisting vulnerable, fragile states emerging from conflict, and will provide extensive humanitarian assistance to alleviate suffering, provide protection and give vulnerable groups prospects of a better and safer future.
Norge vil fortsette sitt høye engasjement for å bistå sårbare, svake, stater på vei ut av konflikt, og bidra med omfattende humanitær bistand for å lindre nød, sikre beskyttelse og skape muligheter for en bedre og tryggere fremtid for utsatte grupper.
In most countries affected by war and conflict, development is not a linear process from humanitarian disaster via reconstruction to long-term development.
Utviklingen i de fleste land rammet av krig og konflikt er ikke er en lineær prosess fra humanitær katastrofe, via gjenoppbygging til langsiktig utvikling.
In practice, it has often been necessary to provide assistance tailored to all of these situations in a given country simultaneously.
I praksis har dette medført behov for å gi bistand for å møte alle disse situasjonene i ett og samme land samtidig.
Therefore, countries like Afghanistan, Sudan and the Palestinian Territory are concurrently receiving humanitarian assistance, assistance aimed at peace and reconciliation, transitional assistance and long-term development assistance.
Dette gjør at land som Afghanistan, Sudan og de palestinske områdene samtidig er mottakere både av humanitær bistand, bistand til fred og forsoning, overgangsbistand og bistand til langsiktig utvikling.
The Government believes it is important to consider the different activities in context, and is focusing on coordination and effective division of labour as means to maximise the effect of the assistance.
Regjeringen legger vekt på å se de ulike virkemidlene i sammenheng og vektlegger koordinering og effektiv arbeidsdeling for å få størst mulig effekt av bistanden.
The international community has committed itself to increasing development assistance to Africa, and the G8 countries have agreed to double development assistance to Africa in the period 2005–2010.
Det internasjonale samfunn har forpliktet seg til å øke bistanden til Afrika, og G8-landene har vedtatt å doble bistanden til Afrika fra 2005 til 2010.
Norway intends to increase its allocations to Africa by a similar factor during the period.
For Norges del vil det legges opp til at bevilgningene for Afrika øker i tilnærmet samme omfang i perioden.
Norway will contribute to the achievement of the UN Millennium Development Goals.
Norge skal bidra til at FNs tusenårsmål nås.
The UN’s status report shows that significant progress has been made in a number of areas, and that subsidiary objectives can still be achieved in many parts of the world if extra determination and resources are mobilised.
FNs statusrapport viser at det har vært betydelig fremdrift på en rekke områder og at delmål fortsatt kan nås i mange deler av verden dersom det mobiliseres ekstra vilje og ressurser, jf. vedlegg 3.
A particular challenge will be to achieve noticeable improvements in the poorest countries and in countries that are in conflict or in the process of finding a political solution to a conflict.
Det vil være en spesiell utfordring å oppnå merkbare forbedringer i de fattigste landene og land som er i konflikt eller i ferd med å finne en politisk løsning på en konflikt.
Norway has taken the initiative to launch a special international drive for the health-related Millennium Development Goals; for reducing child and maternal mortality and combating aids and other diseases.
Norge har tatt initiativet til en spesiell internasjonal mobilisering for de helserelaterte tusenårsmålene om redusert barne- og mødredødelighet og bekjempelse av aids og andre sykdommer.
The Government wants to promote a better division of labour between donors, and focus more strongly on areas in which Norway has particular expertise.
Regjeringen ønsker å bidra til en bedre arbeidsdeling mellom givere og i økende grad fokusere på områder der Norge har særlig kompetanse.
Accordingly, the increase in development assistance introduced by the present Government will primarily be allocated to five main priorities areas where Norway has comparative advantages.
Dette innebærer at økingen i bistanden under denne regjerning i første rekke benyttes til fem utvalgte hovedprioriteringer der Norge har fortrinn.
8.2 The Government’s priority areas
8.2 Regjeringens satsingsområder
The Government wants to promote a better division of labour between donors, and focus more strongly on areas in which Norway has particular advantages and expertise.
Regjeringen ønsker å bidra til en bedre arbeidsdeling mellom giverne og i økende grad fokusere på områder der Norge har særlige fortrinn og kompetanse.
The five areas in which Norway can contribute most are climate change, environment and sustainable development; peacebuilding, human rights and humanitarian assistance; oil and clean energy; women and gender equality; and good governance and fight against corruption.
De fem områdene der Norge kan bidra mest er; klima, miljø og bærekraftig utvikling; fredsbygging, menneskerettigheter og humanitær bistand; olje og ren energi; kvinner og likestilling; godt styresett og kamp mot korrupsjon.
Climate change, environment and sustainable development
Klima, miljø og bærekraftig utvikling
The greatest threat facing the world today is climate change.
Den største trusselen verden står overfor i dag er klimaendringene.
The Government intends to take a leading role in the international effort to deal with the large-scale changes involved.
Regjeringen vil være ledende i det internasjonale arbeidet med å håndtere de store endringene.
The Government is launching a wide range of activities totalling some NOK 400 million, aimed at reducing harmful emissions and helping poor countries to adapt to the effects of climate change.
Regjeringen lanserer en bredt anlagt tiltakspakke på 400 mill. kroner som skal brukes både til å redusere skadelige utslipp, og for å lette de fattige landenes tilpasning til klimaendringene.
Moreover, the Government wants to use these funds to stimulate developing countries’ determination and increase their ability to join a future emissions reduction scheme after 2012, when the first Kyoto period expires.
I tillegg ønsker Regjeringen å bruke disse midlene til å stimulere utviklingslandenes vilje og evne til å slutte seg til et framtidig regime for utslippsreduksjoner etter utløpet av Kyoto-perioden i 2012.
In addition to this strengthening of climate-related efforts, environmental development cooperation will be strengthened by the allocation of a further NOK 80 million for the implementation of the Action Plan for Environment in Development Cooperation.
Utover denne styrkingen av klimainnsatsen, vil miljøbistanden styrkes med ytterligere 80 mill. kroner til oppfølging av Handlingsplanen for miljørettet utviklingssamarbeid.
It is the poorest countries, which contribute least to global warming, that will be hardest hit by climate change.
Det er de fattigste landene – de som bidrar minst til global oppvarming, – som blir hardest rammet av klimaendringene.
Development policy efforts in relation to climate change must therefore include both measures to reduce harmful emissions and measures to assist developing countries in adapting to the effects of climatic change.
Klimasatsingen i utviklingspolitikken må derfor både inneholde tiltak for reduksjon av klimaskadelige utslipp, og for tilpasning til klimaendringene i fattige land.
Efforts related to sustainable management, the use and preservation of natural resources and biological diversity are important with a view to preventing natural disasters and reducing the vulnerability of poor people to climate change.
Arbeidet med bærekraftig forvaltning, bruk og bevaring av naturressurser og biologisk mangfold, er viktig for å forebygge naturkatastrofer og redusere fattiges sårbarhet overfor klimaendringer.
NGOs play an important role in these efforts.
Frivillige organisasjoner spiller en viktig rolle i dette arbeidet.
It is envisaged that the proposed increase in the allocation for climate change measures in 2008 be split between three main areas:
Forslag til økningen på klimatiltak i 2008 foreslås fordelt langs følgende tre hovedlinjer:
NOK 130 million for the stepping-up of bilateral cooperation, with a focus on adaptation measures and clean energy in Africa.
130 mill. kroner til opptrapping av det bilaterale samarbeidet med fokus på tilpasningstiltak og ren energi i Afrika.
Climate change measures in Central America (regional activities) and the Amazon region will also be key.
Klimatiltak i Mellom-Amerika (regionale tiltak) og i Amazonas området vil også stå sentralt.
Climate change cooperation with China, India and Indonesia will be strengthened.
Klimasamarbeidet med Kina, India og Indonesia styrkes.
NOK 100 million for an increased focus on climate-related research, technical cooperation and private sector development.
100 mill. kroner til økt satsing på klimaforskning, faglig samarbeid og næringsliv.
Measures aimed at clean energy, the Clean Development Mechanism and cooperation on carbon capture and storage in developing countries will be key.
Tiltak rettet inn mot ren energi, Den grønne utviklingsmekanismen og samarbeid om karbonfangst og lagring i utviklingsland vil stå sentralt.
An assessment of potential cooperation projects will be launched.
Det igangsettes en kartlegging av mulige samarbeidsprosjekter.
NOK 170 million to support new multilateral climate change and clean energy initiatives, for example through the UN system and the development banks, including carbon partnerships to combat deforestation and new types of carbon financing initiatives.
170 mill. kroner til satsing på nye multilaterale klima og ren energi initiativ blant annet gjennom FN-systemet og utviklingsbankene, herunder karbonpartnerskap for å bekjempe avskoging og nye former for karbonfinansieringsinitiativ.
It is proposed that allocations to climate funds established under the UN Framework Convention on Climate Change be increased.
Det foreslås å øke bidragene til klimafondene under Klimakonvensjonen.
Massive support for climate change measures is also important to increase developing countries’ willingness and ability to join a future emissions reduction scheme after 2012, when the first Kyoto period expires.
Massiv støtte til klimatiltak er også viktig for å stimulere utviklingslandenes vilje og evne til å slutte seg til et framtidig regime for utslippsreduksjoner etter utløpet av Kyoto-protokollen i 2012.
Focusing on climate change in development cooperation is part of the implementation of the Government’s international climate change strategy.
Klimasatsingen i utviklingssamarbeidet er ledd i oppfølgingen av Regjeringens internasjonale klimastrategi.
There is further discussion of the focus on climate change, the environment and sustainable development in Chapter 10.
En nærmere omtale av satsingen på klima, miljø og bærekraftig utvikling er gjort i kapittel 10.
Peacebuilding, human rights and humanitarian assistance
Fredsbygging, menneskerettigheter og humanitær bistand
The Government wants Norway to have a clear profile as a nation of peace.
Regjeringen ønsker at Norge skal være en betydelig fredsnasjon.
Norway’s efforts to prevent, reduce and resolve conflicts must be seen in connection with its significant humanitarian commitments, the assistance it provides for transition from war to peace, its commitment to long-term development cooperation and its promotion of human rights.
Norges bidrag til å forebygge, dempe og løse konflikter, skal sees i sammenheng med vår betydelige humanitære innsats, bistand i overgangsperioden fra krig til fred, det langsiktige utviklingssamarbeidet og vårt arbeid for menneskerettighetene.
Norway’s strengths are its flexibility, which enables it to respond rapidly to challenges in volatile situations, and the close link between its foreign and development policies.
Norges styrke er fleksibilitet til raskt å kunne svare på utfordringer i en ustabil situasjon og den tette kopling mellom utenriks- og utviklingspolitikken.
The Government wants to continue providing support for the UN’s peacebuilding efforts, prevention of armed conflicts, and increased integration of peace operations.
Regjeringen ønsker å videreføre støtten til FNs fredsbyggende innsats, forebygging av væpnet konflikt og mer integrerte fredsoperasjoner.
Support for the new UN Peacebuilding Commission, in which Norway has a seat on the Organizational Committee, will be given high priority.
Oppfølgingen av FNs nye fredsbyggingskommisjon, der Norge sitter i organisasjonskomiteen, vil bli prioritert.
Norway will give particular emphasis to implementing UN Security Council resolution 1325 on women, peace and security, and resolution 1612 on children and armed conflict.
Norge vil legge særskilt vekt på å følge opp FNs sikkerhetsrådsresolusjoner 1325 om Kvinner, fred og sikkerhet, og 1612 om Barn i væpnet konflikt.
Human rights conventions will be used methodically to identify the obligations of States towards their populations.
Menneskerettskonvensjonene skal brukes metodisk for å identifisere staters plikter overfor sin befolkning.
Major political progress has been made in recent years in some of the countries most ravaged by conflict, where the UN, the development banks and bilateral actors are playing a key role in the reconstruction phase.
De siste årene har det vært store politiske framskritt i noen av de mest konfliktherjede landene, der FN, utviklingsbankene og bilaterale aktører spiller en sentral rolle i gjenoppbyggingsfasen.
Nevertheless, the danger of a return to armed conflict remains.
Samtidig er det fare for tilbakefall til væpnet konflikt.
Norway will therefore continue its peacebuilding efforts in several of these countries, and seek to help to bolster and secure a fragile peace.
Norge vil videreføre den fredsbyggende innsatsen i flere av disse landene og søke å bidra til å bygge og trygge en i utgangspunktet skjør fred.
The efforts aimed at making peacebuilding operations more integrated, i.e. to improve interaction between the security, humanitarian and development elements, will be important here.
Arbeidet for mer integrerte fredsoperasjoner, med bedre samspill mellom sikkerhetselementer, humanitære elementer og utviklingselementer, vil være en viktig del av dette.
Funds will be set aside to help prevent the reversal of the positive developments that have taken place in a number of countries.
Det vil bli avsatt midler for bidra til å forhindre en reversering av den positive utviklingen som har funnet sted i en rekke land.
It is crucial that the populations in countries that are transitioning out of conflict experience real improvements in their living conditions as a result of the transition from war to peace.
Det er avgjørende at befolkningen i land på vei ut av konflikt opplever konkret forbedring i sin livssituasjon, som resultat av overgangen fra krig til fred.
The more people participate in and feel ownership of a peace process, the more stable peace becomes.
Jo flere som deltar i og har eierskap til en fredsprosess, jo tryggere blir freden.
A broad-based political approach, mobilisation of civil society, cooperation with the local business sector, and international coordination are all important elements in the process.
Bred politisk tilnærming, mobilisering av det sivile samfunn, samarbeid med lokalt næringsliv og internasjonal samordning er alle viktige elementer i prosessen.
The Government will continue cooperating with NGOs, research institutions and others who are involved in work related to peace, conflict resolution and peacebuilding.
Regjeringen vil videreføre samarbeidet med frivillige organisasjoner, forskningsmiljøer og andre som arbeider med fred, konfliktløsning og fredsbygging.
There is a great and continuing need for substantial humanitarian efforts.
Det er store og vedvarende behov for betydelig humanitær innsats.