natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To Minister of Local Government and Modernisation Jan Tore Sanner (C) Ms. Rikke Sjøberg (C) – leave of absence from June 2015 Ms. Iris Aunvik Tveten (C)
For kommunal- og moderniseringsminister Jan Tore Sanner (H) Rikke Sjøberg (H) – permisjon fra 29.6.2015 Iris Aunvik Tveten (H)
To Minister of Transport and Communication Ketil Solvik-Olsen (PrP) Ms. Sara Økland (PrP)
For samferdselsminister Ketil Solvik-Olsen (FrP) Sara Økland (FrP)
To Minister of Fisheries Elisabeth Aspaker (C) Ms. Kathrine Pernille Olsen (C) – leave of absence from January 2015 Ms. Ida Malthe-Sørenssen (C) – acting from 12 January 2015
For fiskeriminister Elisabeth Aspaker (H) Kathrine Pernille Olsen (H) – permisjon fra sent i januar 2015 Ida Malthe-Sørenssen (H) – vikar fra 12.01.2015
The Office of the Prime Minister has appointed Ms Sara Økland (20) as political adviser to Minister of Transport and Communications, Ketil Solvik-Olsen, from 10 June 2015.
Statsministerens kontor har ansatt politisk rådgiver Sara Økland (20), Bergen, som politisk rådgiver for statsråd Ketil Solvik-Olsen i Samferdselsdepartementet fra 10. juni 2015.
At the same time, the King has appointed Mr. Magnus Thue as state secretary to Minister of Education and Research Torbjørn Røe Isaksen.
Samstundes er politisk rådgivar Magnus Thue utnemnt som statssekretær for statsråd Torbjørn Røe Isaksen i same departement.
To Prime Minister Erna Solberg (C) Ms. Julie Margrethe Brodtkorb (C) Mr. Lars Øy (C) Mr. Sigbjørn Aanes (C) Mr. Himanshu Gulati (PrP) – 75 per cent from 15.01.2016 Ms. Laila Bokhari (C) – leave of absence Mr. Torkild Solli Haukaas (C) Ms. Ingvild Næss Stub (C) Ms. Marianne Eikvåg Groth (C)
For statsminister Erna Solberg (H) Julie Margrethe Brodtkorb (H) Lars Øy (H) Sigbjørn Aanes (H) Himanshu Gulati (FrP) - 75 prosent frå 15.01.2016 Laila Bokhari (H) - permisjon Torkild Solli Haukaas (H) Ingvild Næss Stub (H) Marianne Eikvåg Groth (H)
To Minister of Health and Care Services Bent Høie (C) Ms. Anne Grethe Erlandsen (C) Ms. Lisbeth Normann (C) Ms. Cecilie Brein-Karlsen (PrP) – leave of absence 23.05.2016-30.01.2017 Mr. Fredrik Wang Gierløff (C) – acting 14.05.2016-30.01.2017, leave of absence 25.07.2016-02.10.2016 Ms. Maria Bjerke (C) – acting 25.07.2016-02.10.2016
For helse- og omsorgsminister Bent Høie (H) Anne Grethe Erlandsen (H) Lisbeth Normann (H) Cecilie Brein-Karlsen (FrP) – permisjon 23.05.2016-30.01.2017 Fredrik Wang Gierløff (H) – konstituert 14.05.2016-30.01.2017, permisjon 25.07.2016-02.10.2016 Maria Bjerke (H) – konstituert 25.07.2016-02.10.2016
In today’s session of the Council of State, the King has honourably discharged Ms. Birgitte Jordahl from her office as state secretary to Minister of Education and Research Torbjørn Røe Isaksen.
Kongen har i statsråd i dag gjeve statssekretær Birgitte Jordahl avskil i nåde som statssekretær for statsråd Torbjørn Røe Isaksen i Kunnskapsdepartementet.
At the same time Mr. Knut Olav Åmås has been honourably discharged from the same office.
Samstundes har Knut Olav Åmås fått avskil i nåde frå det same embetet.
In today’s session of the Council of State, the Crown Prince Regent has appointed Mr. Bjørgulv Vinje Borgundvaag (39), Oslo, as state secretary to Minister of Culture Thorhild Widvey.
Kronprinsregenten har i statsråd i dag utnemnd politisk rådgjevar Bjørgulv Vinje Borgundvaag (39), Oslo, til statssekretær for kulturminister Thorhild Widvey.
Ms. Lisbeth Normann has been honourably discharged from her office as state secretary to Minister of Health and Care Services Bent Høie.
Lisbeth Normann har samstundes fått avskil i nåde som statssekretær for statsråd Bent Høie.
Mr. Tom-Christer Nilsen has as of 30 September 2017 been honourably discharged from his office as state secretary to Minister of Transport and Communications.
Tom-Christer Nilsen har med verknad frå 30. september 2017 fått avskil i nåde som statssekretær for statsråd Ketil Solvik-Olsen.
Mr. Himanshu Gulati has as of 30 September 2017 been honourably discharged from his office as state secretary to Prime Minister Erna Solberg and Minister of Culture Linda Hofstad Helleland.
Himanshu Gulati har med verknad frå 30. september 2017 fått avskil i nåde som statssekretær for statsminister Erna Solberg og statsråd Linda Hofstad Helleland.
To Prime Minister Erna Solberg (C) Mr. Lars Øy (C) Mr. Sigbjørn Aanes (C) Mr. Himanshu Gulati (PrP) – 75 per cent – Honourably discharged 17 September 2017 Mr. Torkild Hebbert Haukaas (C) Ms. Ingvild Næss Stub (C) Ms. Marianne Eikvåg Groth (C) Ms. Sunniva Ihle Steinstad (C)
For statsminister Erna Solberg (H) Lars Øy (H) Sigbjørn Aanes (H) Himanshu Gulati (FrP) - 75 prosent – avskil i nåde 30. september 2017 Torkild Hebbert Haukaas (H) Ingvild Næss Stub (H) Marianne Eikvåg Groth (H) Sunniva Ihle Steinstad (H)
To Minister of Health and Care Services Bent Høie (C) Ms. Anne Grethe Erlandsen (C) Mr. Frode Gaasland Hestnes (PrP)
For helse- og omsorgsminister Bent Høie (H) Anne Grethe Erlandsen (H) Frode Gaasland Hestnes (FrP)
To Minister of Education and Research Henrik Asheim (C) Mr. Bjørn Haugstad (C) Mr. Magnus Thue (C)
For konstituert kunnskapsminister Henrik Asheim (H) Bjørn Haugstad (H) Magnus Thue (H)
To Minister of Culture Linda Hofstad Helleland (C) Mr. Bård Folke Fredriksen (C) Mr. Himanshu Gulati (PrP) – 25 per cent - Honourably discharged 17 September 2017
For kulturminister Linda Hofstad Helleland (H) Bård Folke Fredriksen (H) Himanshu Gulati (FrP) - 25 prosent – avskil i nåde 30. september 2017
To Minister of EEA and EU Affairs Frank Bakke-Jensen (C)
For EØS- og EU-minister Frank Bakke-Jensen (H)
To Minister of Petroleum and Energy Terje Søviknes (PrP) Ms. Ingvil Smines Tybring-Gjedde (PrP) Mr. Elnar Remi Holmen (PrP)
For olje- og energiminister Terje Søviknes (FrP) Ingvil Smines Tybring-Gjedde (FrP) Elnar Remi Holmen (FrP)
In today’s session of the Council of State, the King has honourably discharged Ms. Elsbeth Tronstad from her office as state secretary to Minister of EEA and EU Affairs Frank Bakke-Jensen.
Kongen har i statsråd i dag gjeve Elsbeth Sande Tronstad avskil i nåde som statssekretær for statsråd Frank Bakke-Jensen.
The Oslo Military Society, 10 October 2007
Oslo Militær Samfund, 10. oktober 2007
From time to time we find ourselves at an important turning point in history, at a crossroads where we have the opportunity to start again and put painful chapters of history behind us.
Iblant står vi overfor store vendepunkter i historien – veiskiller, som gjør det mulig å ”begynne på nytt” og å legge smertelige kapitler i historien bak oss.
Many of you here today have stood at such a crossroads, many have made such choices.
Mange her i salen har opplevd slike veiskiller, mange har vært deltakende i dem.
I am thinking of the end of the Second World War, which made it possible to create a single, peaceful Europe.
Jeg tenker på avslutningen av den andre verdenskrigen, som skulle gjøre det mulig å skape ett, fredelig Europa.
I am thinking of the end of the Cold War, which finally did away with the divisions on our own continent.
Jeg tenker på avslutningen av den kalde krigen, som endelig rev ned skillelinjene på vårt eget kontinent.
Both these crossroads have offered new opportunities: for development, peace and stability.
Hvert av disse veiskillene har brakt med seg nye muligheter; til utvikling, fred og stabilitet.
They have created new room for manoeuvre that countries and their politicians have sought to utilise for the benefit of their people.
De har skapt et handlingsrom land og politikere har søkt å utnytte til beste for folkene.
But both have also been followed by surprises and setbacks.
Men hvert av dem er også blitt etterfulgt av overraskelser og tilbakeslag.
It is precisely here – in the effort to strike the right balance between renewal and continuity – that foreign policy and security policy challenges are most often found.
Det er nettopp her – i innsatsen for å finne den riktige balansen mellom fornyelse og kontinuitet - at utfordringene i utenriks- og sikkerhetspolitikken ofte ligger.
This afternoon I returned from Bodø, where I had invited my colleagues from Finland and Sweden to discuss foreign and security policy cooperation.
I ettermiddag kom jeg tilbake fra Bodø, hvor jeg hadde invitert mine kolleger fra Finland og Sverige til diskusjoner om utenriks- og sikkerhetspolitisk samarbeid.
While we were at Regional Headquarters North Norway, we were given a briefing on developments and challenges in the north.
Under oppholdet ved Landsdelskommando Nord-Norge mottok vi en orientering om utviklingstrekk og utfordringer i nord.
There are plenty of challenges.
Det er ingen mangel på slike utfordringer.
And many of them are difficult ones.
Og mange av dem er krevende.
But as the experienced Admiral Trond Grytting pointed out, one thing they all have in common is that they are not solely the responsibility of the Norwegian Armed Forces.
Men som den erfarne admiral Trond Grytting sier det: de har det til felles at Forsvaret ikke eier noen av dem alene.
They are not challenges that can primarily be addressed by military means.
Løsningen ligger ikke først og fremst i militære virkemidler.
Whereas we previously had to make plans for dealing with a major military threat, today we are facing a wide range of challenges, opportunities and risks that we have to find ways of addressing and dealing with.
Der det tidligere handlet om å planlegge for å møte en stor militær trussel, handler det i dag om evne til å møte og håndtere en lang rekke utfordringer, muligheter og risiki.
The High North is home to huge fishery resources that must be managed wisely.
I Nordområdene finnes store fiskeriressurser, som må forvaltes på en klok måte.
It is here we find what is becoming Europe’s new energy province.
Her ligger det som er i ferd med å bli Europas nye energiregion.
Here you can see – not just read about – climate change.
Her kan man se – og ikke bare lese om – forandringene i klimaet.
Here maritime transport is growing in step with new economic activities.
Her øker transporten på havet i takt med ny økonomisk virksomhet.
Here our new and increasingly complex neighbourly relations with Russia are being forged.
Her formes det nye og stadig mer sammensatte naboforholdet til Russland.
We are looking at a region that not only requires cooperation between a range of Norwegian actors – mainly civilian but also military.
Vi ser en region hvor det ikke bare settes krav til et samspill mellom en rekke norske instanser - hovedsakelig sivile men også militære.
It is a region that also requires cooperation and dialogue with a number of other countries, primarily those we border on, those that face the same challenges, opportunities and risks that we do.
Vi ser en region hvor det settes krav til samspill og dialog med en rekke land, og i første rekke de vi grenser opp til – de som deler de samme utfordringer, muligheter og risiki som vi.
It would have been unthinkable to invite my Finish and Swedish colleagues for such a visit in 1980.
Å invitere min finske og svenske kollega til et slikt besøk i 1980 ville vært utenkelig.
It would have been unlikely in 1990.
Å gjøre det i 1990 ville heller ikke vært naturlig.
But in 2007 it is not only possible, it is the right thing to be doing.
Det er riktig!
I would like to take the opportunity this evening to talk about how I view the prospects for this trilateral cooperation in the time to come.
Jeg vil benytte anledningen i dag til å gå nærmere inn på hvordan jeg ser perspektivene for dette trilaterale samarbeidsforholdet i tiden som kommer.
It is a many-faceted relationship.
Det er et forhold med mange komponenter.
This evening I will focus in particular on the foreign policy and security policy aspects.
I dag vil jeg særlig berøre de utenriks- og sikkerhetspolitiske sidene.
The previous security policy differences between Norway, Finland and Sweden have now been transformed into an arena for cooperation that is full of opportunity, a meeting place between NATO and the EU with a common geography and a shared international outlook.
De tidligere sikkerhetspolitiske skillelinjer mellom Norge, Finland og Sverige er i dag forvandlet til et samarbeidsrom av muligheter – et møte mellom NATO og EU i felles geografi og internasjonalt utsyn.
The end of the Cold War has even made it possible to revive discussions on issues that Nordic politicians felt they had to put aside some 60 years ago.
Ja, bortfallet av den kalde krigen har åpnet for at vi kan ta opp igjen saksområder nordiske politikere valgte å legge til side – for rundt 60 år siden.
The dividing lines that arose in international politics during the Cold War cast long and heavy shadows over our own part of the world and imposed limitations on cooperation.
Under den kalde krigen kastet de storpolitiske skillelinjene lange og tunge skygger inn over vårt eget nærområde og begrenset samarbeidet.
It was not until the early 1990s that the foreign minister and defence minister of the country chairing the Nordic Council of Ministers were able to address the Nordic Council.
Vi skulle helt frem til tidlig på 1990–tallet før utenriksministeren og forsvarsministeren fra formannslandet i Nordisk Ministerråd kunne gi Nordisk Råd en redegjørelse.
Right up until the end of the 1980s, these policy areas were considered too sensitive to be discussed in this Nordic arena.
Helt til slutten av 1980-tallet ble slike spørsmål ansett som for følsomme til i det hele tatt å bli drøftet i denne nordisk krets.
Now we are all part of the EU internal market with everything this entails.
Nå er vi alle en del av EUs indre marked med alt det innebærer.
In fact, the EEA Agreement and the whole legal framework established in connection with the internal market constitute the most important Nordic cooperation agreement ever concluded.
Realiteten er at EØS-avtalen og hele rettsgrunnlaget knyttet til EUs indre marked fremstår som den viktigste nordiske samarbeidsavtalen som noen gang er inngått.
Moreover, from a certain perspective, this common legal basis has important security aspects in a new era.
Ja, i ett perspektiv har dette felles rettsgrunnlaget også sine verdifulle sikkerhetspolitiske sider i en ny tid.
Common rules link us together and help us to deal with uncertainty.
Felles regler binder sammen og gir trygghet mot usikkerhet.
In terms of security policy, our relations with Russia are no longer a response to an existential threat, as was the case during the Cold War.
Sikkerhetspolitisk dreier vårt forhold til Russland seg ikke lenger om en eksistensiell trussel, slik det gjorde under den kalde krigen.
Different security policy choices no longer limit the opportunities for cooperation between the Nordic countries.
Ulike sikkerhetspolitiske veivalg begrenser ikke lenger muligheten for samarbeid mellom nordiske land.
As my Finnish colleague, Ilkka Kanerva, said in Bodø today, there is not a single foreign policy or security policy topic that our three countries cannot discuss today.
Som min finske kollega Ilkka Kanerva sa i Bodø i dag: Det finnes ikke ett utenrikspolitisk eller sikkerhetspolitisk tema våre tre land ikke kan diskutere.
If anything, the opportunities for deeper and broader cooperation are increasing, including in the security policy area.
Det er snarere slik at muligheten øker for dypere og bredere samarbeid – nå også på det sikkerhetspolitiske området.
These are exciting opportunities, for our region is developing by leaps and bounds.
Det er en spennende mulighet, for vår region er i rivende utvikling.
The Baltic region has been singled out by the international press as one of the most interesting regions in the world in terms of economic and technological growth potential.
Østersjøregionen er i internasjonal presse utpekt til en av verdens mest interessante regioner for økonomisk og teknologisk vekst.
If we add to the picture the resources and knowledge found in the Barents region, the perspective becomes even more interesting.
Legger vi til Barentsregionens ressurser og kunnskaper blir perspektivet enda mer spennende.
The Arctic and the High North were featured in a recent issue of Time Magazine.
Arktis og nordområdene var tema for forrige nummer av Time Magazine.
The front cover showed the Norwegian and Danish flags stuck in the ice together with the US, Russian and Canadian flags.
På forsiden vaiet det norske og danske flagget sammen med det amerikanske, russiske og kanadiske.
And as a result, the High North is once again taking a prominent place on the European stage.
Og som resultat er nordområdene igjen i ferd med å innta en sentral plassering i Europa.
Less than 20 years ago, the eyes of the international community were focused on the military tension in the north.
For mindre enn 20 år siden hadde det internasjonale samfunn sine øyne rettet mot konfliktpreget militær virksomhet i nord.
Then much of the attention shifted elsewhere.
Så forsvant mye av oppmerksomheten.
Now it is returning, but with a new agenda – a tough agenda – but it is an agenda for cooperation and for facing and mastering risks.
Nå vender den tilbake, men med en ny agenda - en krevende agenda.
We must take a proactive approach, we must have state-of-the-art knowledge, and we must do what we can to ensure that the High North is developed in accordance with the rules of international law.
Vår oppgave må være å vise aktivitet, ha den fremste kunnskap og å gi vårt bidrag til at den utvikles med respekt for det regelverk folkeretten inneholder.
Our relations with our big Russian neighbour have many aspects, and some of them are demanding.
Forholdet til en stor russisk nabo har mange sider – noen av dem er også krevende.
We are, and must be, level-headed realists in terms of Russia’s development.
Vi er – og skal være – nøkterne realister når det gjelder Russlands utvikling.
We do not want to return to the turbulence of the 1990s.
Vi ønsker oss ikke tilbake til de turbulente årene på 90-tallet.
But we will also speak out when we see signs of authoritarian tendencies in any European government.
Men vi skal også si i fra når vi ser tegn til autoritære trekk ved et styresett i Europa.
The rhetoric used in exchanges between the West and Russia has become more heated.
Det retoriske spenningsnivået mellom Vesten og Russland er økt.
There are greater differences on key foreign policy issues than there have been for a long time.
Det er større uenighet om sentrale utenrikspolitiske spørsmål enn på lenge.
We feel this as well.
Vi merker også det.
Last Sunday, the first anniversary of the unsolved murder of Anna Politkovskaya was commemorated, reflecting the challenges to freedom of expression in our neighbouring country.
På søndag markerte vi ett-årsdagen for det uoppklarte drapet på Anna Politkovsjkaja, et uttrykk for ytringsfrihetens krevende kår hos vår nabo.
At the same time, it is noteworthy that the Nordic countries, especially Norway, Finland and Sweden, have developed a unique form of cross-border and regional cooperation with Russia.
Samtidig er det slående at Norden, og da spesielt Norge, Finland og Sverige, har utviklet et grensenært og regionalt samarbeid med Russland av unik karakter.
Fifteen years of Barents cooperation has created a community of interests and opportunities for creating growth throughout the High North.
Femten år med Barentssamarbeid har skapt et interessefelleskap og muligheter for å skape ny vekst på hele Nordkalotten.
Neighbours have grown closer.
Naboer er kommet hverandre nærmere.
We have increased our room for manoeuvre, which makes it possible to take advantage of this community of interests.
Vi har fått et nytt handlingsrom, som gjør det mulig å utnytte dette interessefellesskapet.
The challenge is how we can best utilise this new room for manoeuvre.
Utfordringen ligger i hvordan vi utnytter det nye handlingsrommet.
The Government’s High North strategy provides important guidelines for just that.
Regjeringens nordområdestrategi handler i stor grad om nettopp det.
In my view, the Nordic countries have shown a will to create new regional opportunities in the Baltic and Barents regions.
Jeg mener de nordiske landene har vist vilje til å skape nye muligheter regionalt – rundt Østersjøen og i Barentsregionen.
We will continue to do so.
Det skal vi fortsette med.
The Norwegian idea of a cooperation zone extending over the Russian border has grown out of this tradition.
Norske tanker om en samarbeidssone over grensen til Russland skriver seg inn i denne tradisjonen.
But it is also a fact that we can best manoeuvre in new political waters and currents if we keep our most central anchor points.
Men så er det også slik: Vi manøvrerer best i nye politiske farvann og strømninger ved å holde fast ved sentrale ankerfester.
Being part of the transatlantic community is one such vital anchor point – now as before.
For oss er tilhørigheten til det atlantiske fellesskapet et slikt grunnleggende ankerfeste - nå som før.
Close friendships, not least with the US, must be fostered and renewed.
Nære vennskap – ikke minst til USA – skal ivaretas og pleies og fornyes.
We share the responsibility for this.
Vi har et medansvar for å bidra til nettopp det.
For Finland and Sweden, membership of the EU is a similar anchor point.
For Finland og Sverige er medlemskapet i EU et slikt ankerfeste.
And for all of us, the cornerstones of our foreign and security policy are the UN and international law.
Og for oss alle ligger grunnlaget for vår utenriks- og sikkerhetspolitikk i FN og i folkeretten.
But although these anchor points stand firm, they are also changing in the face of new challenges.
Men selv om ankerfestene ligger fast, gjennomlever også de sin forandring i møte med nye utfordringer.
Membership of NATO still entails solidarity among all the members of the Alliance.
Medlemskapet i NATO betyr fortsatt solidaritet overfor alle Alliansens medlemmer.
There is no change here.
Her er det ingen endring.
But the perspectives on today’s security challenges vary more than they used to from one member country to another.
Men perspektivene på sikkerhetsutfordringene varierer i større grad fra medlemsland til medlemsland.
The security policy viewpoint of the global superpower the US is different from what it is in Norway.
I den globale supermakten USA er det sikkerhetspolitiske utsynet annerledes enn det er i Norge.
And in the Baltic countries it is different from ours.
I de baltiske landene er det forskjellig fra hvordan vi oppfatter det.
It is more clearly apparent in the Baltic than in other regions that new lines of conflict are not replacing the old ones but are being added on top of them.
I Baltikum oppleves det klarere enn i andre regioner hvordan nye konfliktlinjer ikke erstatter de gamle, men legges oppå hverandre.
The essence of NATO membership is that we all take each other’s perspectives into account.
* Essensen i NATO-medlemskapet er at vi alle tar hensyn til hverandres perspektiver.
This is why the Alliance immediately invoked Article 5 of the Treaty for the first time ever in response to the terrorist attacks on the US on 11 September 2001.
Derfor reagerte NATO øyeblikkelig med Alliansens første artikkel 5 – vedtak etter terrorangrepene mot USA den 11. september 2001.
We were facing a common threat.
Vi sto overfor en felles trussel.
And this is why Norwegian F-16 fighter jets took part in monitoring the Baltic countries’ air space when they became members of NATO.
Derfor deltok Norge med F-16 fly for overvåkning av de baltiske landenes luftterritorium etter at de hadde fått sine medlemskap i Alliansen.
We had a common task before us.
Vi sto overfor en felles oppgave.
Soon these aircraft will be back in the Baltic countries on the same assignment.
Snart skal disse flyene tilbake til de baltiske land med det samme oppdrag.
And just as we take the perspectives of others into account, so our allies take ours into account.
Og liksom vi tar hensyn til andres perspektiver tar våre allierte hensyn til våre.
It is up to us to describe our perspectives clearly and unambiguously.
Det er vår oppgave å kommunisere våre perspektiver klart og tydelig.
This is also an important aspect of our High North policy.
Det er en annen viktig oppgave i nordområdepolitikken.
However, membership of NATO means much more than solidarity in the event of an attack on our territory.
Samtidig betyr medlemskap i NATO noe langt mer enn solidaritet i tilfelle av overgrep mot vårt territorium.