natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If growth in the Norwegian economy is higher than external growth and there are prospects of high domestic inflation, the interest rate will be increased, and the value of the krone will normally rise.
Skulle veksten i norsk økonomi være høyere enn i utlandet, og det samtidig er utsikter til høy inflasjon her hjemme, vil renten bli satt opp, og verdien på vår valuta vil normalt stige.
If there are prospects of low domestic inflation and falling production even if other countries are faring well, the monetary policy response will normally lead to a fall in the value of our currency.
Skulle det være utsikter til lav prisvekst og svikt i produksjonen her hjemme selv om utviklingen er god i andre land, vil pengepolitikken reagere slik at verdien på vår valuta normalt faller.
Such fluctuations in the exchange rate are desirable and contribute to stabilising both inflation and output.
Slike svingninger i kronekursen er ønskelige og bidrar til å stabilisere utviklingen både i inflasjonen og produksjonen.
A krone that is stable - but too strong - engenders economic costs in the form of lower activity.
En krone som er stabil - men for sterk - gir samfunnsøkonomiske kostnader i form av lav aktivitet.
Likewise, a krone that is stable - but too weak - is a source of high inflation.
Tilsvarende er en krone som er stabil - men for svak - en kime til høy inflasjon.
Nor is it surprising that the krone fluctuates as other countries' currencies also fluctuate.
At kronen svinger, er heller ikke uventet, for det gjør også andre lands valutaer.
The krone exchange rate does not stand out as particularly unstable compared with other currencies.
Kronekursen peker seg ikke ut som spesielt ustabil sammenliknet med andre lands valutaer.
On occasion, however, adverse or excessive movements in the foreign exchange market can be observed.
Likevel ser vi fra tid til annen uheldige eller overdrevne utslag i valutamarkedet.
This is not a result of inflation targeting, but must be seen in connection with open trade and free capital flows.
Det er ikke et resultat av inflasjonsstyringen, men av at vi har åpen handel og frie kapitalstrømmer.
Norwegian enterprises have the possibility of hedging against exchange rate fluctuations.
Norske bedrifter har mulighet til å sikre seg mot svingninger i valutakursen.
A survey of 128 Norwegian enterprises shows that a majority of enterprises that are exposed to currency risk have a hedging strategy.
En spørreundersøkelse blant 128 norske foretak viser at et flertall av bedrifter som er utsatt for valutarisiko, har en strategi for dette.
One form of natural hedging is to buy intermediate goods in the same currency in which the goods are invoiced.
En form for naturlig sikring er å kjøpe innsatsvarer i samme valuta som utsalgsvarene faktureres i.
Another form is to take up a loan in the same currency as that of the enterprise's assets.
En annen form er å ta opp lån i samme valuta som foretaket har eiendeler i.
In addition, enterprises can also use the forward exchange market and options market to hedge against temporary currency fluctuations.
I tillegg kan bedriftene sikre seg mot midlertidige svingninger ved å kjøpe og selge valuta for fremtidig levering i valutamarkedet eller skaffe seg opsjoner for slike handler.
In an economy such as Norway's with large oil revenues, the margin of manoeuvre in economic policy may appear to be considerable.
I en økonomi som den norske med store oljeinntekter, kan handlefriheten i den økonomiske politikken fortone seg som stor.
But this margin of manoeuvre can be a source of instability.
Men denne handlefriheten kan være en kilde til ustabilitet.
The need for credible policy rules and a clear division of responsibility in economic policy can be traced back to last year's winners of the Nobel Prize in economic sciences, Finn Kydland from Norway and Edward Prescott from the US.
Behovet for troverdige handlingsregler og en klar arbeidsdeling i den økonomiske politikken kan føres tilbake til fjorårets nobelprisvinnere i økonomi, rogalendingen Finn Kydland og amerikaneren Edward Prescott.
During the 1970s, they observed that business cycle fluctuations did not diminish even if the authorities in many countries increasingly used both fiscal and monetary policy to reduce them.
Gjennom 1970-tallet observerte de at konjunktursvingningene ikke ble mindre, selv om myndighetene i mange land i økende grad brukte både finans- og pengepolitikken til å dempe dem.
At the same time, inflation accelerated and became an independent problem in many countries.
Samtidig skjøt inflasjonen fart og ble etter hvert et selvstendig problem i mange land.
According to Kydland and Prescott, the outcome was not surprising.
Ifølge Kydland og Prescott var utfallet ikke overraskende.
They showed that the margin of manoeuvre in economic policy may have a price.
De viste at handlefrihet i den økonomiske politikken kan ha sin pris.
Even if the authorities have a long-term objective of stability and high economic growth, it may be tempting to surprise economic agents with an expansionary policy to increase activity in the short term, for example through currency devaluation.
Selv om myndighetene har et langsiktig mål om stabil utvikling og høy økonomisk vekst, kan det være fristende å overraske aktørene i økonomien med en ekspansiv politikk for å øke aktiviteten på kort sikt, for eksempel gjennom devalueringer av egen valuta.
Knowing that the authorities have this possibility and that they have incentives to use it induce households and businesses to adapt in advance.
Vissheten om at myndighetene har denne muligheten og at de vil ha insentiver til å anvende den fører til at husholdninger og bedrifter tilpasser seg i forkant.
As a result, inflation can accelerate without an increase in the activity level in the economy.
Inflasjonen kan da tilta uten at aktivitetsnivået i økonomien blir høyere.
The lesson was that economic policy can achieve better results if the authorities can commit themselves to a pre-established set of credible policy rules.
Lærdommen var at den økonomiske politikken kan oppnå bedre resultater dersom myndighetene på forhånd kan binde seg til troverdige handlingsregler.
The conduct of monetary policy in Norway, as in many other countries, is delegated to the central bank with an objective of low and stable inflation.
Gjennomføringen av pengepolitikken er i Norge, som i mange andre land, delegert til sentralbanken med et mål om lav og stabil inflasjon.
The inflation target can be seen as an answer to the problems raised by Kydland and Prescott.
Inflasjonsmålet kan ses på som et svar på de problemene Kydland og Prescott tok opp.
Speech by Mr. Svein Gjedrem, Governor of Norges Bank, at the Norwegian University of Science and Technology, Dragvoll Campus, Trondheim, on 2 September 2003
Foredrag av sentralbanksjef Svein Gjedrem, universitetssenteret på Dragvoll, NTNU, Trondheim, 2. september 2003
The speech is based on the assessments presented at Norges Bank's press conference following the Executive Board's monetary policy meeting on 13 August and on previous speeches.
Foredraget bygger på vurderingene gitt på Norges Banks pressekonferanse etter rentemøtet 13. august samt på tidligere foredrag.
The inflation target is a vehicle for monetary policy's contribution to stabilising output and employment.
Inflasjonsmålet gir en ramme for hvordan pengepolitikken kan bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
High demand for goods and services and labour shortages normally point to higher inflation.
Hvis etterspørselen etter varer og tjenester er høy og det er mangel på arbeidskraft, vil det normalt være utsikter til høyere inflasjon.
When interest rates are increased, demand falls and inflation is kept at bay.
Når renten settes opp, reduseres etterspørselen, og inflasjonen holdes nede.
The interest rate has been reduced since December last year in response to the change in the inflation outlook.
Rentenedsettelsene siden desember i fjor skyldes at utsiktene for inflasjonen endret seg.
This was the result of weaker cyclical developments in the world economy and a sharp drop in interest rates internationally.
Det skjedde som følge av svakere konjunkturer i verdensøkonomien og kraftig nedgang i internasjonale renter.
In addition, the Norwegian business sector has felt the effects of the high Norwegian cost level.
I tillegg har næringslivet i Norge tydelig merket virkningene av det høye norske kostnadsnivået.
The weak prospects at home and abroad have in turn had an impact on the Norwegian labour market and the outlook for wage growth and inflation in the years ahead.
De svake utsiktene hjemme og ute har i neste omgang påvirket det norske arbeidsmarkedet og utsiktene for lønns- og prisutviklingen i årene framover.
Thus, two years is normally a reasonable time horizon for reaching the inflation target.
To år er derfor normalt et rimelig tidsperspektiv for å nå inflasjonsmålet.
When interest rates rise, it becomes more profitable for households to save, and they will therefore postpone consumption.
Når renten øker, blir det mer lønnsomt å spare for husholdningene, og de vil derfor skyve konsumet ut i tid.
Borrowing also becomes more costly, with an associated decline in investment.
Tilsvarende vil det bli mer kostbart å låne og dermed dempes også investeringene.
Expectations in the US as to how far the interest rate will fall have been adjusted downwards considerably since summer 2002.
Forventningene til hvor lav renten vil være i USA er betydelig nedjustert siden sommeren 2002.
Last summer, market participants expected the key rate in the US to be increased to about 5 per cent towards the end of 2004.
I fjor sommer forventet markedsaktørene at styringsrenten i USA ville øke til om lag 5 prosent mot slutten av 2004.
Clearer signs of the expected upswing have emerged recently, however.
Den siste tiden har det imidlertid kommet klarere tegn til at det ventede oppsvinget kommer.
GDP grew by 3.1 per cent (seasonally adjusted, annual rate) in the second quarter.
BNP økte med 3,1 prosent (sesongjustert, årlig rate) i andre kvartal.
Optimism among participants in the financial markets is increasing; both equity prices and long-term interest rates have risen.
Det er økt optimisme blant aktørene i finansmarkedene; både aksjekursene og de langsiktige rentene har økt.
Despite improvement in the US economy, some aspects still give rise to uncertainty as to whether the expected upswing will be sustained.
Selv om det er bedring, er det fortsatt forhold i amerikansk økonomi som bidrar til usikkerhet om oppsvinget vil vare.
Capacity utilisation in manufacturing is still low.
Kapasitetsutnyttingen i industrien er fortsatt lav.
The household saving ratio is low and household debt is high.
Husholdningenes sparerate er lav og gjelden høy.
The current account is showing a large deficit.
Det er store underskudd på driftsbalansen.
At its monetary policy meeting in August, the Federal Open Market Committee decided to keep its target for the federal funds rate unchanged at 1 per cent.
På rentemøtet i august valgte sentralbanken i USA å holde renten uendret på 1 prosent.
The Committee perceived that the upside and downside risks to the attainment of sustainable growth for the next few quarters were roughly equal.
Sentralbanken mente at det var utsikter til bærekraftig vekst de kommende kvartalene og konkluderte med at risikoen rundt dette bildet er balansert.
The Committee judged that, on balance, the risk of inflation becoming undesirably low is likely to be the predominant concern for the foreseeable future.
På den andre siden gir de utrykk for at det større sannsynlighet for at inflasjonen skal falle fra et allerede lavt nivå enn at den skal øke.
In these circumstances, the Committee believed that policy accommodation can be maintained for a considerable period.
Sentralbanken uttalte at rentene derfor kan forbli lave temmelig lenge.
Asia is showing signs of recovery.
I Asia er det tegn til oppgang.
But the picture is not all positive.
Men bildet er ikke bare positivt.
South Korea has experienced slower growth this year.
I Sør-Korea har veksten avtatt i år.
South Korea is one of the countries that is particularly affected by the competition from China.
Sør-Korea er et av de landene som særlig merker konkurransen fra Kina.
In Japan, where growth has been low for a long period, there are indications that growth is picking up, although it is still too early to say whether it is sustainable.
I Japan, som har hatt lav vekst lenge, ser det ut til at veksten kan være i ferd med å ta seg opp, men det er fortsatt for tidlig å si om den er bærekraftig.
The key rate in the euro area has been reduced to 2 per cent.
Renten i euroområdet er satt ned til 2 prosent.
Forward rates imply that interest rates are expected to remain at 2 per cent to the end of 2003, before rising slightly next year.
Framtidige renter tyder på forventninger om at rentene blir liggende på 2 prosent ut 2003 for deretter å stige svakt neste år.
GDP growth in major European countries is low or negative.
BNP-veksten i viktige land i Europa er lav eller negativ.
In the Netherlands, GDP has dropped for three consecutive quarters, and Germany has recorded a decline over the past two quarters.
I Nederland har BNP falt tre kvartaler på rad, og i Tyskland har det vært nedgang de to siste kvartalene.
France's GDP showed growth in the first quarter and a decline in the second quarter of this year.
Frankrike hadde vekst i BNP i første kvartal og fall i andre kvartal i år.
For the euro area as a whole, preliminary figures indicate zero growth in the second quarter.
For euroområdet samlet sett viser foreløpige tall at det var nullvekst i andre kvartal.
Some consumer and business confidence indicators have recently shown signs of improvement, and the EU Commission's estimates point to moderate growth in the next few quarters.
Enkelte forventningsindikatorer for husholdningene og bedriftene har vist tegn til bedring den siste tiden, og EU-kommisjonens beregninger tyder på en svak økning i veksten i de nærmeste kvartalene.
There are, however, no clear signs of an imminent and rapid recovery.
Det er likevel ikke klare tegn til en snarlig, rask oppgang.
Among our trading partners as a whole, economic developments over the past year have been far weaker than Norges Bank and others, both analysts and international organisations, had expected.
Hos våre handelspartnere sett under ett har den økonomiske utviklingen det siste året vært langt svakere enn Norges Bank og andre, både analytikere og internasjonale organisasjoner hadde ventet.
Global growth is still expected to pick up gradually towards a more normal level, but the upswing may come at a later stage than previously assumed.
Vi venter fortsatt at veksten internasjonalt gradvis tar seg opp mot mer normalt nivå, men oppgangen er skjøvet ut i tid.
However, we cannot rule out the possibility that the global economy is facing a relatively long period of stagnation with low and possibly falling inflation.
Vi kan imidlertid ikke utelukke at verdensøkonomien står foran en ganske lang periode med lav og kanskje fallende inflasjon.
This risk is reflected in the low short-term interest rates in the US, Europe and Japan.
De lave kortsiktige rentene i USA, Europa og Japan er et uttrykk for dette.
Long-term interest rates have edged up again recently.
De langsiktige rentene har økt noe igjen den siste tiden.
This may be an indication that financial market participants are now somewhat more optimistic and expect that the economic policy stimulus will have the desired effect.
Det kan være et uttrykk for at aktørene i finansmarkedene er noe mer optimistiske nå og venter at stimulansen fra den økonomiske politikken vil virke.
In spite of weak economic developments, oil prices have remained high.
Til tross for svak økonomisk utvikling internasjonalt har oljeprisen holdt seg høy.
Low levels of production in Iraq have contributed to holding up oil prices.
Lav produksjon i Irak har bidratt til å holde oljeprisen oppe.
Strikes and production problems in Venezuela and Nigeria have also played a role.
Streik og problemer med oljeproduksjonen i Venezuela og Nigeria har også bidratt.
These developments may keep oil prices high until growth in the global economy returns to normal.
Disse forholdene kan føre til at oljeprisen holder seg oppe til veksten i internasjonal økonomi normaliseres.
The oil industry will then have come through this period of sluggish growth in the global economy since 2000 without a fall in revenues.
I så fall vil oljeindustrien ha kommet gjennom denne perioden siden 2000 med svak vekst i verdensøkonomien uten svikt i inntektene.
This has, in isolation, curbed the effects of the international downturn on Norway.
Det har isolert sett bidratt til å dempe virkningene for Norge av den internasjonale lavkonjunkturen.
However, the situation, as a whole and with regard to oil prices, is still highly uncertain.
Men det er fortsatt vesentlig usikkerhet, også om utsiktene for oljeprisen.
Weak external developments have in particular had negative spillover effects on the Norwegian economy through the appreciation of the krone, the fall in equity prices last year and lower demand for Norwegian exports.
Den svake internasjonale utviklingen har særlig gitt negative virkninger inn i norsk økonomi gjennom styrkingen av kronekursen og fallet i aksjemarkedene i fjor samt lavere etterspørsel rettet mot norsk eksport.
This has contributed to low inflation despite strong wage growth over a period of several years.
Det har bidratt til at inflasjonen er lav til tross for kraftig vekst i lønningene over flere år.
Our analyses indicate that the most important reason for the appreciation of the krone from May 2000 to the end of 2002 was the positive and widening interest rate differential.
Våre analyser tyder på at den positive og økende rentedifferansen var den viktigste årsaken til kronestyrkingen fra mai 2000 og fram til utgangen av fjoråret.
Combined with the interest rate differential, the fall in equity prices and reduced fluctuations, or volatility, in foreign exchange markets contributed to the appreciation of the krone last year.
Sammen med rentedifferansen bidro fallet i aksjekursene og reduserte svingninger, eller volatilitet, i valutamarkedene til kronestyrkingen i fjor.
The effect of the interest rate differential on the krone has been amplified by developments in international capital markets.
Utviklingen i de internasjonale kapitalmarkedene bidro til å forsterke effekten av rentedifferansen.
Part of the appreciation in 2002 may also be due to higher oil prices.
Økt oljepris kan også forklare en del av kronestyrkingen i fjor.
In a highly uncertain situation and with fears of war in Iraq, the Norwegian krone, buoyed by a relatively high interest rate and oil wealth, may have been regarded as an attractive alternative.
Med høy usikkerhet og frykt for krig i Irak kan norske kroner, med relativt høy rente og oljerikdom, ha fremstått som et attraktivt alternativ.
Investment in NOK may have been considered a good hedge against a downturn in the world economy as a result of fears of war and high oil prices.
Investering i norske kroner kan ha blitt vurdert å være en god gardering mot en lavkonjunktur i verdensøkonomien som følge av krigsfrykt og høy oljepris.
Since December last year, the interest rate differential between Norway and other countries has narrowed by about 3 percentage points.
Siden desember i fjor er rentedifferansen mot utlandet redusert med om lag 3 prosentenheter.
Since the beginning of 2003, the krone measured in terms of the trade-weighted exchange rate index (TWI) has depreciated by 11 per cent.
Siden årsskiftet har kronen målt ved den såkalte konkurransekursindeksen svekket seg med 11 prosent.
At the beginning of the 1990s, the Norwegian economy was in a deep recession.
Ved inngangen til 1990-årene var norsk økonomi i en dyp lavkonjunktur.
Production was far below capacity.
Produksjonen var langt lavere enn kapasiteten.
The output gap shows the difference between actual GDP and the level indicated by trend growth - estimated at close to 2½ per cent in Norway.
Produksjonsgapet viser differansen mellom faktisk BNP og det nivået som følger av den trendmessige veksten - anslått til opp mot 2½ prosent i Norge.
Around 1996, there was full capacity utilisation, and the output gap, as we normally measure it, closed.
Det ble full kapasitetsutnyttelse, og produksjonsgapet, slik vi gjerne måler det, lukket seg rundt 1996.
Subsequently, costs increased and prices for goods and services produced for the Norwegian market accelerated.
Fra da av økte kostnadene, og prisstigningen på varer og tjenester som blir produsert for det norske markedet tiltok.
Unemployment has increased again since 2001.
Siden 2001 har ledigheten igjen økt.
Capacity utilisation in the mainland economy has fallen again from a high level and is now on a par with the level in the years 1995-1997, before cost inflation accelerated.
Kapasitetsutnyttelsen i fastlandsøkonomien, som har vært høy, har falt igjen og er nå på nivå med årene 1995-1997, før kostnadsstigningen tiltok.
The output gap has again closed.
Produksjonsgapet er igjen lukket.
At the same time, wage growth has dropped to a more sustainable level.
Lønnsveksten har samtidig kommet ned på et mer opprettholdbart nivå.
However, growth in the economy stalled last winter.
Men veksten i økonomien stoppet opp i vinter.
It has therefore been appropriate to reduce interest rates markedly.
Derfor har det også vært riktig å redusere renten markert.
Even though the krone has depreciated this year, competitiveness is still fairly weak.
Selv om kronen har falt i verdi i år er konkurranseevnen fortsatt temmelig svak.
In the period 1996-2003, competitiveness in Norwegian manufacturing has deteriorated by about 13 per cent.
I perioden 1996 -2003 har konkurranseevnen til norske industribedrifter svekket seg med om lag 13 prosent.
The deterioration is solely ascribable to higher growth in labour costs in Norway than among our trading partners.
Hele denne svekkelsen skyldes at lønnskostnadene har økt mer i Norge enn hos handelspartnerne.
The krone measured in terms of the trade-weighted exchange rate index (TWI) is currently at about the same level as in 1996.
Kronekursen, målt med konkurransekursindeksen, er om lag på samme nivå som i 1996.
Compared with the average for the last 30 years (1970-2003), wage growth has contributed to a deterioration in competitiveness of 15 per cent.
Sett i forhold til gjennomsnittet de siste 30 årene (1970-2003) har lønnsveksten bidratt til en svekkelse i konkurranseevnen på 15 prosent.
In the years around the turn of the millennium, the depreciation of the krone veiled the underlying deterioration in competitiveness.
I årene rundt årtusenskiftet bidro utviklingen i kronekursen til å skjule den underliggende svekkelsen i konkurranseevnen.
In the following period and until the end of 2002, the krone appreciated, and the effect of high wage growth gradually came into evidence in overall corporate results.
Etter det og frem til siste årsskifte styrket kronen seg, og virkningen av den høye lønnsveksten kom etter hvert til syne i bedriftenes samlede resultater.
Results last year were affected by a particularly strong krone in the second half of the year.
Resultatene i fjor ble påvirket av den særskilt sterke kronen i andre halvår.
The krone exchange rate, measured in terms of the TWI, has now returned to the level of the mid-1990s, while the business sector is still grappling with the high level of costs that has built up since 1998.
Nå er kronekursen målt ved konkurransekursindeksen tilbake til nivået på midten av 1990-tallet, mens næringslivet fortsatt tynges av det høye kostnadsnivået som har bygget seg opp fra 1998.
Changes in the krone exchange rate have proved to be reversible, but the loss of competitiveness and jobs caused by the relatively high level of domestic wage growth is more difficult to recoup.
Utviklingen i kronen har vist seg å være reversibel, men det tapet av konkurranseevne og arbeidsplasser som skyldes den særnorske lønnsveksten, er vanskeligere å hente inn.
In recent years, labour costs have accounted for an increasing share of corporate earnings.
De siste årene har lønnskostnadene utgjort en stadig større del av bedriftenes inntjening.