natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is also 2 percentage points lower than the average number of unemployed and persons participating in labour market programmes in the 1990s.
Den er også 2 prosentenheter lavere enn gjennomsnittet i 1990-årene av antallet ledige og de på tiltak.
For manufacturing, the effect of weak profitability has not yet come into full evidence.
I industrien har vi ennå ikke sett virkningene av den svake lønnsomheten fullt ut.
Unemployment is therefore expected to increase somewhat in the period ahead.
Vi venter derfor at ledigheten vil øke noe framover.
In spite of the high level of wage growth, inflation is low.
Til tross for den høye veksten i lønningene, er inflasjonen lav.
Conditions are now conducive to a gradual narrowing of the interest rate differential between Norway and abroad.
Forholdene ligger til rette for at forskjellen i rentene mellom Norge og utlandet etter hvert kan reduseres.
How tight monetary policy will be is essentially contingent on how fast wage growth is brought down.
Hvor stram pengepolitikken vil bli, avhenger i stor grad av hvor raskt veksten i lønnskostnadene kan avta.
The inflation targets adopted by Norway and our trading partners imply that total wage growth of about 4½ per cent is consistent with little or no change in business sector competitiveness.
De målene vi og våre handelspartnere har for inflasjonen innebærer at en samlet lønnsvekst på rundt 4½ prosent er forenlig med om lag uendret konkurranseevne for næringslivet.
This is based on the assumption that productivity growth in Norway is around 2 per cent, or about the same as the average for the past 20 years.
Det bygger på at veksten i produktiviteten i Norge er rundt 2 prosent - lik gjennomsnittet de siste tjue årene.
Both companies and employees can take as a given that inflation will be 2½ per cent over time.
Både bedriftene og lønnstakere kan legge til grunn at inflasjonen over tid vil være 2½ prosent.
This reduces uncertainty and makes it possible for the social partners to disregard brief spells of somewhat lower or somewhat higher inflation.
Det reduserer usikkerheten og gjør det mulig for partene å se bort fra korte perioder med noe lavere eller noe høyere inflasjon.
Inflation does not have to be higher than 2½ per cent in Norway to achieve growth and high employment.
Vi behøver ikke ha en høyere inflasjon i Norge enn 2½ prosent for å oppnå vekst og høy sysselsetting.
The experience of the 1990s demonstrates this.
Det viser erfaringene gjennom 1990-tallet.
During that period unemployment fell and growth was strong.
Da gikk arbeidsledigheten ned og veksten var sterk.
Even with major restructuring and changes in industry structure, inflation was close to 2½ per cent.
Selv med store omstillinger og endringer i næringsstrukturen var inflasjonen nær 2½ prosent.
Growth in real wages is now markedly higher than the underlying growth in productivity.
Veksten i reallønningene er nå langt høyere enn den underliggende veksten i produktiviteten.
This is why unemployment is rising.
Derfor øker arbeidsledigheten.
Businesses must adjust their workforces to sustain profitability.
Bedrifter og virksomheter må tilpasse arbeidsstokken slik at lønnsomheten holdes oppe.
This leads to a fall in employment, but also continued operations in Norway.
Det fører til lavere sysselsetting, men også til at bedriftene fortsetter sin virksomhet i Norge.
The alternative is that companies are not able to adjust their workforces quickly enough.
Alternativet er at bedriftene ikke makter å tilpasse arbeidsstokken raskt nok.
If higher costs cannot be passed on to customers, earnings will fall and the wage share rise.
Hvis de økte kostnadene heller ikke kan veltes over på kundene, faller inntjeningen og lønnsandelene går opp.
This may lead to closures or relocation of production.
Det kan føre til at produksjonen legges ned eller flyttes.
The wage share in Norwegian manufacturing has increased.
Lønnsandelene i norsk industri har økt.
The situation in service industries is more mixed.
I tjenesteytende næringer er bildet mer blandet.
Import firms have wider margins.
Marginene i importfirmaer har økt.
We know that employment in some service industries has fallen.
Vi vet at sysselsettingen i deler av tjenestesektoren har falt.
This may indicate that many service enterprises have adjusted their workforces.
Det kan tyde på at mange bedrifter i tjenesteytende næringer har tilpasset arbeidsstokken.
To some extent, higher costs can more easily be passed on to customers through higher prices in this sector.
I noen grad kan de økte kostnadene her også lettere veltes over på kundene gjennom økte priser.
This picture is typical of the final phase of an expansion.
Dette bildet er typisk for sluttfasen av en høykonjunktur.
A tight labour market and the contest for economic resources lead to a sharp increase in real wages.
Et stramt arbeidsmarked og kamp om realressursene fører til kraftig økning i reallønningene.
This results in high growth in household income, consumption and housing investment.
Det gir høy vekst i husholdningenes inntekter, forbruk og boliginvesteringer.
The propensity to borrow increases and house prices rise sharply.
Låneviljen øker og boligprisene vokser sterkt.
On the other hand, the business sector faces pressures on profitability, a high cost level and declining investment.
Næringslivet preges derimot av press på lønnsomheten, et høyt kostnadsnivå og fall i investeringene.
Commercial property prices fall.
Prisene på næringseiendommer faller.
At the same time, corporate restructuring brings growth in employment to a halt.
Samtidig fører bedriftenes tilpasning til at veksten i sysselsettingen stopper opp.
When costs reach a high level, employment starts to fall.
Når kostnadsnivået er høyt nok, begynner sysselsettingen å falle.
The period of expansion has then come to an end.
Da er høykonjunkturen over.
The cost level must be adjusted to restore balance in the labour market.
Kostnadsnivået må justeres før arbeidsmarkedet igjen kommer i balanse.
Wage formation in Norway is subject to an institutional and statutory framework and agreements that have been developed over several decades.
Lønnsdannelsen i Norge foregår innenfor institusjonelle og lovmessige rammer og avtaler som er utviklet over flere tiår.
The result of negotiations is influenced by labour legislation, including regulations relating to job protection, unemployment benefits and the rules that apply to cooperation and settlement of industrial disputes.
Resultatet av forhandlingene blir påvirket av lover og regler om stillingsvern og arbeidsrett, trygd ved arbeidsledighet og av de spillereglene som gjelder for samarbeid og for løsning av konflikter.
In important segments of the labour market, there appears to have been a shift in the social partners' strategic position in negotiations in favour of employees.
I viktige deler av arbeidsmarkedet kan det ha skjedd en forskyvning av partenes strategiske posisjon i forhandlingene i favør av arbeidstakerne.
Technological changes, increased demands for stable supplies and intensified international competition have made enterprises in many industries ever more vulnerable to even short operational disruptions.
Teknologiske endringer, økte krav til stabile leveranser og økt internasjonal konkurranse har gjort bedriftene i mange næringer stadig mer sårbare for selv korte driftsopphold.
The employers' ability and willingness to take on open labour conflicts have therefore diminished.
Arbeidsgivernes evne og vilje til å ta åpne arbeidskonflikter er derfor blitt redusert.
On the other hand, corporate boards and management are responsible for decisions on expansions, closures, rationalisation, location and workforce increases.
På den annen side står styrene og ledelsene i bedriftene for beslutninger om å etablere og legge ned virksomhet, om å rasjonalisere eller øke sysselsettingen.
Unions have little direct influence on these matters.
Her har organisasjonene liten direkte innflytelse.
If company costs increase, either productivity must be improved, production closed or relocated to another country.
Stiger kostnadene for en virksomhet, må enten produktiviteten øke eller produksjonen legges ned eller flyttes ut.
This is the companies' arena.
Dette er bedriftenes arena.
Their decisions concerning operations, investment and location are in turn determined by the required rate of return that owners set to keep their capital in the company.
Deres valg om drift, investeringer og lokalisering blir igjen bestemt av det krav til avkastning eiere setter for å holde sin kapital i virksomheten.
Under these operating parameters, developments in labour costs essentially reflect employees' and their organisations' assessment of the trade-off between real wage growth and employment.
Med disse rammevilkårene vil utviklingen i lønnskostnadene i det vesentlige gjenspeile arbeidstakernes og organisasjonenes avveining mellom reallønnsvekst og sysselsetting.
These organisations cannot assume that others can safeguard their members' jobs when they determine how high pay increases should be.
Når de vurderer hvor sterk lønnsvekst de skal ta ut, kan organisasjonene ikke legge til grunn at andre kan ivareta hensynet til arbeidsplassene.
The pay increases for white-collar workers in the business and financial sector and academics in the public sector have been particularly high.
Et særlig trekk ved utviklingen er den sterke økningen i lønningene til funksjonærer i næringslivet og finanssektoren og til akademikere i offentlig virksomhet.
For a long period, this mirrored the high wage growth for liberal professions, consultancy firms, law firms and the IT industry.
Lenge var dette et speilbilde av en sterk vekst i inntektene i frie yrker, i rådgivningsfirmaene og i advokat- og IT-bransjen.
However, wage growth for white-collar workers and academics appears to be holding up even with weaker labour market conditions for these groups.
Men lønnsveksten for funksjonærer og akademikere ser ut til å holde seg oppe også etter at arbeidsmarkedet for disse gruppene er svekket.
In many places in our country, public sector wages are higher than the level that can be sustained by local businesses in a less favourable economic environment.
Mange steder i landet vårt blir lønningene i offentlig virksomhet høyere enn det det lokale næringslivet har evne til å bære i dårligere tider.
It may appear that wages for white-collar workers are first increased in line with that of other groups and then supplemented by individual increases based on performance and profits.
Det kan se ut til at lønningene for funksjonærer først gis et påslag på linje med andre grupper, og at det deretter fastsettes individuelle tillegg for gode prestasjoner og verdiskaping.
The overall rise in wages does not seem to be adapted to the situation now faced by many enterprises or to an ample supply of labour.
De samlede lønnstilleggene ser verken ut til å være tilpasset den situasjonen mange bedrifter nå er oppe i, eller den gode tilgangen på arbeidskraft.
The system for determining these groups' wages may be an unnecessary source of cost increases for enterprises and public entities.
Systemet for å fastsette disse gruppenes lønninger kan være unødig kostnadsdrivende for bedriftene og de offentlige virksomhetene.
Last year's wage settlements resulted in wide differences in pay increases across different groups.
Fjoråret ga store forskjeller i lønnsveksten mellom ulike grupper.
This may give rise to renewed tension between occupational groups and new wage spirals.
Det kan gi opphav til nye spenninger mellom grupper av arbeidstakere og tilløp til nye lønnsspiraler.
Because substantial pay increases negotiated in 2002 will take effect in 2003, wage growth will also be high this year even without any new generous pay increases.
Fordi det også ble avtalt betydelige tillegg med virkning fra 2003, blir lønnsveksten høy også i år, selv uten nye store tillegg.
It may take time and be very costly for business and public entities to resolve the problems caused by last year's wage settlements.
Det kan ta tid og koste næringslivet og offentlige virksomheter dyrt å nøste opp i de problemene fjorårets lønnsoppgjør skapte.
It will only be well into 2004 before we can assess how high the unemployment rate will be in this business cycle.
Først et stykke ut i 2004 vil vi ha sikrere holdepunkter for hvor høy arbeidsledigheten vil bli i denne konjunkturbølgen.
One of the richest countries in the world?
Ett av verdens rikeste land?
Norway's position as petroleum exporter may have influenced wage developments and affected household optimism and eagerness to borrow.
Utviklingen i lønningene og husholdningenes optimisme og iver etter å ta opp nye lån kan være påvirket av Norges posisjon som eksportør av olje og gass.
The risk of job losses and a rise in unemployment may have been underestimated.
Risikoen for at arbeidsplasser kan gå tapt og ledigheten stige kan ha vært undervurdert.
Cash flows from the petroleum sector may give rise to the perception that Norway is one of the absolute richest countries in the world.
Pengestrømmen fra oljevirksomheten kan skape forestillinger om Norge som ett av verdens aller rikeste land.
The large cash flows from petroleum activities are reflected in official income figures.
Den store kontantstrømmen fra oljevirksomheten kommer til uttrykk i offisielle tall for inntektsnivåer.
Measured by GDP per capita, Norway ranks high in the statistics.
Målt etter brutto nasjonalprodukt per innbygger er Norge høyt oppe på statistikkene.
These figures do not, however, provide an accurate picture of value added.
Men disse tallene gir ikke et riktig bilde av verdiskapingen.
When calculating GDP and national income, the cash flow from petroleum activities is measured in the same way as all other income.
I beregninger av brutto nasjonalprodukt og nasjonalinntekt måles kontantstrømmen fra petroleumsvirksomheten som all annen inntekt.
Extracting oil and gas from the seabed is measured in the same way as all other production.
Det at vi pumper olje og gass opp fra havbunnen regnes på lik linje med all annen produksjon.
This means that Norway's income is overestimated.
Dette overvurderer Norges inntekter.
Oil and gas represent wealth under the seabed.
Olje og gass er en formue under havbunnen.
When oil and gas are sold, this wealth is invested abroad.
Når oljen og gassen selges, flytter vi formuen til plasseringer i utlandet.
This transaction does not in itself generate income, even though it is posted as income in the national accounts.
Denne transaksjonen gir oss ikke i seg selv inntekter, selv om nasjonalregnskapene måler den slik.
The income is not equivalent to the entire cash flow, only to the return on this wealth.
Inntektene tilsvarer ikke hele kontantstrømmen, bare avkastningen av formuen.
A more accurate picture of Norway's income is obtained when GDP is adjusted for the transfer of petroleum wealth to financial investments abroad.
Vi får et mer dekkende bilde av våre inntekter når BNP justeres for omplasseringen av formue fra petroleum til finansinvesteringer i utlandet.
The value of labour input in the petroleum sector comes in addition.
I tillegg kommer verdien av arbeidsinnsatsen i oljesektoren.
With this more accurate picture, the income level in Norway is not particularly high.
Med et slikt mer dekkende bilde har Norge ikke et spesielt høyt inntektsnivå.
Norway's income is approximately on a level with other Western countries such as Australia and Germany, while the level in, for example, Canada and Denmark is considerably higher2.
Våre inntekter er omtrent på linje med nivået i andre vestlige land som Australia og Tyskland, mens verdiskapingen i for eksempel Canada og Danmark er vesentlig høyere2.
Norway's income is generated through labour.
Norges inntekter skapes av vårt arbeid.
Major technological advances were achieved in the petroleum industry, and productivity growth in private services was especially high - particularly in retail trade, financial services and telecommunications and postal services.
Foruten store teknologiske gjennombrudd i vår petroleumsnæring, var produktivitetsveksten i privat tjenesteyting spesielt høy - og særlig i varehandelen, i finansiell tjenesteyting og i tele og post.
In retail trade, nationwide chains boosted efficiency.
I varehandelen bidro de landsdekkende kjedene til økt effektivitet.
New technology and improved services provided new impetus to the financial industry.
Ny teknologi og bedre tjenester ga finansnæringen et løft.
The telecommunications and postal services started operating on normal commercial terms.
Tele og post ble vanlig næringsdrift.
A number of conditions were conducive to favourable developments in the 1990s.
Flere forhold lå til rette på 1990-tallet.
Wage growth was moderate for a long period and interest rates were low.
Lønnsveksten var lenge moderat, og rentene var lave.
Banks regained their strength after the banking crisis.
Bankene gjenvant kraft etter bankkrisen.
The tax reform stimulated innovation and strengthened the incentive to work.
Skattereformen stimulerte nyskaping og arbeid.
The reorganisation of state-owned commercial enterprises enhanced efficiency and value added.
Ny organisering av statens forretningsdrift bidro til effektivitet og verdiskaping.
It is unlikely that gains of this magnitude will be achieved in this decade.
Det skal godt gjøres å oppnå like store gevinster i dette tiåret.
Today, the greatest potential for new and substantial improvements is probably to be found within the public service sector.
Trolig er det innenfor de offentlige tjenestene vi nå finner det største potensialet for nye og store forbedringer.
Norway has a high level of spending for schools and education compared with other countries.
Norge bruker svært mye ressurser på skole og utdanning sammenliknet med andre land.
The considerable potential for efficiency gains in public administration, particularly in local government, has been amply documented.
Det er også godt dokumentert at potensialet for økt effektivitet er stort i den offentlige administrasjonen, og særlig i kommunene.
The reorganisation of the regional health authorities promises an increase in efficiency.
Ny organisering av helseforetakene gir løfte om økt effektivitet.
The organisational challenges are nevertheless considerably greater than they were for Telenor and Norway Post.
Like fullt er de organisatoriske utfordringene vesentlig større her enn de var for Telenor og Posten.
In hospitals managed by the regional health authorities, the patient's bill is covered by the central government and competition is - for obvious reasons - highly limited.
I helseforetakene får pasienten dekket regningen av staten og konkurransen er - av naturlige årsaker - sterkt begrenset.
In this context, therefore, other instruments to promote efficiency are required.
Her kreves derfor andre virkemidler for å fremme effektivitet.
Hospitals must have reasonable prospects of being able to provide satisfactory services to the public over time.
Foretakene må over tid ha rimelig mulighet til å gi publikum et godt tilbud.
On the other hand, establishing a framework that the hospital authorities and employees perceive as binding and credible is not an easy task for the central government.
Det er nok samtidig ganske krevende for staten å sette rammer som virksomhetene og deres ansatte oppfatter som bindende og troverdige.
Thus, encouraging hospitals to seek the most efficient solutions probably represents a particular challenge.
Det er derfor trolig en særlig utfordring å få foretakene til å søke de mest effektive løsningene.
Is it wise to invest in equities?
Er det fornuftig å investere i aksjer?
The cash flow from petroleum activities to the Treasury resulted in a government budget surplus - as this is measured - of almost 10 per cent of GDP in 2002.
Kontantstrømmen fra oljevirksomheten til statskassen førte i fjor til et overskudd i statens finanser - slik det måles - på nær 10 prosent av BNP.
The central government invests this amount abroad through the Petroleum Fund.
Gjennom Petroleumsfondet plasserer staten dette beløpet i utlandet.
This results in capital outflows and a balance-of-payments surplus.
Det gir kapitalutgang og overskudd i utenriksøkonomien.
The central government builds up assets, but also obligations through the social security system.
Staten bygger opp fordringer, men også forpliktelser gjennom trygdesystemet.
Even if a large share of oil revenues is set aside, it would appear that, in the long term, the level of direct and indirect taxes will have to be at least maintained in order to honour these obligations.
Selv om en stor del av oljepengene blir satt av, ser det ut til at staten på lang sikt minst må opprettholde skatte- og avgiftsnivået for å kunne dekke forpliktelsene.
Petroleum revenues would normally have resulted in substantial currency inflows into Norway.
Oljepengene gir i utgangspunktet en stor valutainngang til Norge.
If we had used this capital domestically, we would have had to convert this currency into NOK.
Hadde vi brukt disse pengene innenlands, måtte valutaen veksles om til kroner.
The attendant increase in demand for kroner would have resulted in an even sharper appreciation of the krone exchange rate.
Den etterspørselen det ville gitt etter kroner, hadde ført til et ekstra kraftig løft i kronekursen.
The capital outflow through the Petroleum Fund contributes to curbing the appreciation of the krone.
Kapitalutgangen gjennom Petroleumsfondet bidrar til å holde kronekursen nede.
With oil and gas production now reaching its peak, Norway has - and must have - a substantial balance-of-payments surplus.
Når produksjonen av olje og gass nå er nær toppen, har Norge - og må Norge ha - et betydelig overskudd i utenriksøkonomien.
The return on the Petroleum Fund will to some extent make up for the fall in petroleum revenues in the period ahead.
Avkastningen fra Petroleumsfondet vil i noen grad erstatte fallet i oljeinntektene i årene framover.
In about 15 years, the return on the Fund may exceed the cash flow from petroleum activities.
Om rundt 15 år kan avkastningen fra fondet bli større enn kontantstrømmen fra oljevirksomheten.
Norway's position as international investor may then overshadow its position as an oil and gas producer.
Fra da av kan Norges posisjon som internasjonal investor overskygge vår posisjon som produsent av olje og gass.
Swings in capital markets may have a greater impact on central government finances than oil price fluctuations.
Opp- og nedturene i kapitalmarkedene kan komme til å bety mer for statens finanser enn svingningene i oljeprisen.
We are now in a phase where petroleum wealth is being invested at home and abroad.
Vi er nå inne i en fase der oljeformuen omplasseres til investeringer ute og hjemme.
Norway is - and has to be - an international investor.
Norge er - og må være - en internasjonal investor.
We must invest abroad in order to safeguard our petroleum wealth and maintain a broad-based business sector.
Investeringene må plasseres i utlandet for å bevare oljeformuen og opprettholde et bredt næringsliv.
This will also be the case if we should decide to reform our pension system in the future, with a larger component of public or private fund-based schemes.
Det vil også gjelde dersom vi i framtiden skulle velge å organisere vårt pensjonssystem på en annen måte, med større grad av fondering i offentlig eller privat regi.
Risk diversification also favours the investment of capital abroad.
Hensynet til å spre risiko taler også for å plassere midlene i utlandet.
The state is already a dominant owner in many of Norway's largest companies.
Staten er allerede en dominerende eier i mange av våre største selskaper.
Future government tax revenues will also largely depend on the growth potential of the Norwegian economy.
Statens framtidige skatteinntekter avhenger også i stor grad av vekstevnen til norsk økonomi.
The safest investment an individual or a small firm can make is to deposit their money in a bank.
Den sikreste plasseringen en privatperson eller en liten bedrift kan gjøre, er å sette pengene i banken.
The return on bank deposits may be low, but for small amounts it is safe.
Avkastningen på bankinnskudd kan være liten, men for mindre beløp er den trygg.