natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regulations that counteract credit swings may lead to fewer and less severe economic downturns.
Reguleringer som motvirker svingninger i kreditten kan føre til at tilbakeslagene i økonomien blir færre og mindre alvorlige.
Chart: Rapid credit growth leads to deeper downturns
Figur: Rask kredittvekst gir dypere tilbakeslag
The relationship between debt and systemic risk also finds support in many empirical studies.
Sammenhengen mellom gjeld og systemrisiko finner støtte også i mange empiriske studier.
The study covers the period from 1870 to 2008.
Studien dekker perioden fra 1870 til 2008.
The chart illustrates two important findings.
I figuren illustreres to viktige resultater.
First, the financial crises are both deeper and more prolonged than other economic downturns.
For det første er de finansielle krisene både dypere og mer langvarige enn andre økonomiske tilbakeslag.
We see that the fall in GDP is larger and it takes longer for it to return to the pre-crisis level than in a normal downturn.
Vi ser at fallet i BNP er større, og det tar lengre tid før verdiskapingen er tilbake på førkrisenivå, enn i en normal nedgangsperiode.
Second, the more rapid credit growth has been before the crisis, the more pronounced is the downturn.
For det andre blir tilbakeslaget kraftigere, jo raskere veksten i kreditten har vært i forkant.
Norges Bank has also examined whether credit growth, together with other variables, has shown a systematic pattern ahead of financial crises.
Også i Norges Bank har vi undersøkt om kredittveksten, sammen med andre variabler, har vist et systematisk forløp forut for finansielle kriser.
Pronounced credit growth has often coincided with a rapid rise in real estate prices and a higher share of bank lending financed by wholesale funding.
Kraftig vekst i kreditten har ofte falt sammen med rask vekst i eiendomsprisene og økt grad av markedsfinansiering av bankenes utlån.
These variables are included in the set of key indicators on which Norges Bank bases its advice to the Ministry of Finance concerning the countercyclical capital buffer for banks.
Disse størrelsene inngår i settet av nøkkelindikatorer som Norges Bank tar utgangspunkt i når vi gir råd til Finansdepartementet om størrelsen på den motsykliske kapitalbufferen i bankene.
The analysis is based on data for 16 OECD countries covering the period from 1970 to 2013.[2]
Analysen tar utgangspunkt i data for 16 OECD-land og dekker perioden 1970 til 2013.[2]
The dataset covers a total of 27 crises, of which 11 are associated with the financial crisis in 2008.
Datasettet dekker i alt 27 kriser, hvorav 11 er knyttet til finanskrisen i 2008.
Chart: Developments around financial crises
Figur: Forløp rundt finansielle kriser
First, let us examine how the indicators develop in the last four years preceding a financial crisis and the first four years following the crisis.
La oss først se på hvordan indikatorene utvikler seg de siste fire årene før en finansiell krise og de fire første årene etter krisen.
The charts show developments in the four indicators in these periods compared with developments in normal periods.
I figurene sammenligner vi forløpet for de fire indikatorene i disse periodene med forløpet i normale perioder.
As shown, all the indicators rose markedly prior to financial crises in the 16 countries.
Vi ser at alle indikatorene vokste markert forut for de finansielle krisene i de 16 landene.
We have used the data set to develop an empirical model for estimating crisis probabilities.
Vi har brukt datamaterialet til å utvikle en empirisk modell som anslår sannsynligheten for en krise.
The key indicators are included as explanatory variables in the model.
Nøkkelindikatorene inngår som forklaringsvariabler i modellen.
The model – a logit-type model – predicts a binary outcome.
Modellen – en såkalt logit-modell – skal predikere et binært utfall.
The binary variable takes a value of one when the economy is in a pre-crisis period and the value zero otherwise.
Den binære variabelen tar verdien én når økonomien er i en førkriseperiode og verdien null ellers.
The model-based prediction can be interpreted as the probability that the economy is in a pre-crisis period.
Prediksjonen fra modellen kan dermed tolkes som en sannsynlighet for at økonomien er i en førkriseperiode.
We have defined this period as one to three years prior to the crisis.
Vi har fastsatt denne perioden til ett til tre år før krisen.
A large number of model specifications using various combinations of the explanatory variables have been tested.
Vi har testet ut et stort antall spesifikasjoner av modellen med ulike kombinasjoner av forklaringsvariablene.
The indicators are incorporated in growth form or as deviations from estimated long-term trends.
Indikatorene inngår på vekstform eller som avvik fra beregnede langsiktige trender.
The empirical results as a whole support our choice of key indicators of financial imbalances.
De empiriske resultatene gir samlet sett støtte til vårt valg av nøkkelindikatorer for finansielle ubalanser.
Household and corporate credit, house prices and banks' wholesale funding ratio are statistically significant in the models and contribute to raising the estimated probability of a crisis.
Både kreditt i husholdninger og foretak, boligpriser og markedsfinansieringsandelen inngår signifikant i modellene og bidrar til at den estimerte krisesannsynligheten øker.
In addition, the results indicate that a low equity ratio in the banking sector can be an early warning of future instability.
I tillegg tyder resultatene på at en lav egenkapitalandel i bankene kan være et varsel om fremtidig ustabilitet.
Chart: Early warning models for financial crises
Figur: Modeller for varsling av finansielle kriser
The chart shows estimated crisis probabilities for Norway based on various combinations of explanatory variables and trend estimation methods.
Figuren viser estimerte krisesannsynligheter for Norge basert på ulike kombinasjoner av forklaringsvariabler og metoder for å beregne trender.
A clear pattern is that crisis probabilities increased markedly in the years ahead of the banking crisis in 1988–1993 and ahead of the financial crisis in 2008–2009.
Et tydelig mønster er at krisesannsynligheten økte markert i årene forut for bankkrisen i 1988-1993 og før finanskrisen i 2008-2009.
Both of these periods featured rapid growth in credit and real estate prices, combined with a surge in banks' wholesale funding ratio.
Begge disse periodene var kjennetegnet av rask vekst i kreditt og eiendomspriser, samt en markert økning i bankenes markedsfinansieringsandel.
The relationship between the indicators and the probability of a crisis in the model is not linear.
Sammenhengen mellom indikatorene og sannsynligheten for en krise i modellen er ikke lineær.
The greater the magnitude of the financial imbalances at the outset, the more pronounced the effect of an increase in credit growth or house price inflation will be.
Virkningen av en økning i kreditt- eller boligprisveksten er større jo større de finansielle ubalansene er i utgangspunktet.
We have seen that financial imbalances often wind down in connection with crises.
Vi har ofte sett at ubalansene bygges ned i forbindelse med kriser.
An assessment of systemic risk must include an analysis of both the probability and consequence of a crisis.
Når vi vurderer systemrisikoen, må vi se på både på sannsynligheten for og konsekvensene av en krise.
If the costs associated with a crisis are sufficiently large, systemic risk can be considerable even if the probability of a crisis seems small.
Dersom kostnaden ved en krise er stor nok, kan systemrisikoen være betydelig, selv om sannsynligheten for en krise virker liten.
As underlined in the theoretical literature, the economy can be vulnerable to substantial deleveraging when debt is at a high level.
Den teoretiske litteraturen understreker at økonomien kan være sårbar for en kraftig nedbelåning når gjelden er på et høyt nivå.
Previous economic downturns provide confirmation of this.
Tidligere nedgangskonjunkturer bekrefter dette.
The costs of a crisis may then be substantial.
Kostnadene ved en eventuell krise kan da bli store.
The empirical models can provide support when we assess financial imbalances and whether a crisis is emerging.
De empiriske modellene kan være til støtte når vi vurderer finansielle ubalanser og hvorvidt en krise er i anmarsj.
At the same time, humility is required and we must recognise that our ability to provide a precise estimate of systemic risk is limited.
Vi skal samtidig være ydmyke og innse at vår evne til å gi et presist anslag på systemrisikoen er begrenset.
No two financial crises are alike, and the financial system is constantly evolving.
Ingen kriser er like, og det finansielle systemet er i stadig endring.
There are many sources of systemic risk and new ones may emerge – not least when new regulations are introduced.
Kildene til systemrisiko er mange og nye kan dukke opp – ikke minst når nye regler innføres.
We must be prepared for possible changes in the predictive power of the indicators.
Vi må være forberedt på at utsagnskraften til indikatorene våre kan endres.
Norges Bank will therefore always have to exercise professional judgment in its assessment of systemic risk.
Norges Bank vil derfor alltid måtte anvende faglig skjønn i sin vurdering av systemrisikoen.
The aim of macroprudential regulation is to strengthen the resilience of the financial system and dampen the build-up of financial imbalances.
Siktemålet med makroreguleringen er å styrke motstandskraften i det finansielle systemet og dempe oppbyggingen av finansielle ubalanser.
The purpose of the countercyclical capital buffer is primarily to increase banks' resilience to loan losses in a future downturn.
Formålet med den motsykliske kapitalbufferen er først og fremst å gjøre bankene mer robuste mot utlånstap ved et fremtidig tilbakeslag.
If the buffer functions as intended, banks will tighten lending to a lesser extent in a downturn than would otherwise be the case.
Virker bufferen etter hensikten, vil bankene stramme mindre inn på utlånene i en nedgangskonjunktur enn de ellers ville gjort.
In addition, the buffer may to some extent dampen high credit growth during an upturn.
I tillegg kan bufferkravet i noen grad bidra til å dempe høy kredittvekst i oppgangstider.
The countercyclical capital buffer can thereby have an impact on both the probability and the costs of a crisis.
Den motsykliske kapitalbufferen kan dermed påvirke både sannsynligheten for og kostnadene ved en eventuell krise.
The buffer may thus also reduce fluctuations in the economy.
På denne måten kan bufferen også bidra til å dempe svingningene i økonomien.
We are now in a phase where banks are facing a number of new capital requirements.
Vi er nå inne i en fase hvor bankene møter en rekke nye krav til egenkapitalen.
Banks can choose to adapt to the higher capital requirements by, for example, increasing lending margins or by tightening lending.
Bankene kan velge å tilpasse seg de økte kapitalkravene blant annet ved å øke utlånsmarginene eller stramme inn på kredittgivingen.
Thus, higher capital requirements could curb economic activity in the short term.
På kort sikt kan økte kapitalkrav dermed bidra til å dempe aktiviteten i økonomien.
As the new requirements are phased in, the buffer will have to be adjusted to the economic situation and other requirements applying to banks.
I opptrappingsfasen må bufferkravet derfor tilpasses konjunktursituasjonen og de øvrige kravene til bankene.
This does not mean that the countercyclical capital buffer should be changed frequently in pace with normal cyclical fluctuations.
Det betyr ikke at den motsykliske kapitalbufferen bør endres hyppig i takt med normale konjunktursvingninger.
Once the buffer has been built up, the costs of maintaining capital levels will probably be low.
Når bufferen først er bygget opp, er det trolig små kostnader forbundet med å opprettholde kapitalnivået.
The buffer rate should not be reduced automatically even if there are signs that financial imbalances are receding.
Bufferkravet bør ikke uten videre trappes ned, selv om det er tegn til at de finansielle ubalansene skulle avta.
This is in line with the international guidelines for the countercyclical buffer.
Det er i tråd med de internasjonale retningslinjene for den motsykliske bufferen.
The countercyclical capital buffer is only one of the elements in the new international regulatory framework for banks.
Den motsykliske kapitalbufferen er bare ett av elementene i det nye internasjonale regelverket for bankene.
The European Systemic Risk Board (ESRB) provides, among other things, for sector-specific capital requirements and limits on loan-to-income and loan-to-value ratios.[3]
Det europeiske systemrisikorådet (ESRB) åpner blant annet for sektorspesifikke kapitalkrav og grenser for størrelsen på lån i forhold til låntakers inntekt eller verdi på lånesikkerheten.[3]
In New Zealand, the authorities have introduced limits on banks' share of high LVR residential mortgage lending.[4]
I New Zealand har myndighetene innført grenser for hvor stor andel av en banks boliglånsportefølje som kan ha høy belåning i forhold til verdien på lånesikkerheten.[4]
The requirements will be eased when the assessment indicates that imbalances in the housing market have receded.
Kravene vil bli lempet på når ubalansene i boligmarkedet vurderes å ha blitt mindre.
Similar measures have been introduced in the UK.
Lignende virkemidler er tatt i bruk i Storbritannia.
Views on how actively this type of instrument should be used vary both among researchers and international fora.
Det er ulike syn, både blant forskere og i internasjonale fora, på hvor aktivt virkemidlene skal brukes.
In particular, the question of whether frequent changes are appropriate has been raised.
Det stilles særlig spørsmål ved hvor hensiktsmessig det er å endre dem ofte.
As I mentioned earlier, high and rapidly rising credit has historically been associated with more frequent and deeper financial crises.
Som jeg allerede har nevnt, har høy og raskt voksende kreditt historisk vært forbundet med hyppigere og dypere finansielle kriser.
This would imply that there are substantial gains to be made from introducing measures to dampen credit swings.
Det skulle tilsi at gevinstene av tiltak som kan dempe svingningene i kreditten, er store.
On the other hand, it has been pointed out that experience of using these instruments is limited and that their effectiveness is still an open question.
På den andre siden er det flere som peker på at erfaringen med bruk av disse virkemidlene er begrenset, og at det fortsatt er et åpent spørsmål hvor effektive de er.
A policy in the direction of fine-tuning credit may in addition dampen key market mechanisms that contribute to channelling credit to where it can obtain the highest return.
Går man for langt i retning av å finstyre kreditten, vil det i tillegg kunne dempe viktige markedsmekanismer som bidrar til å kanalisere kreditten dit den kaster mest av seg.
A highly ambitious use of the instruments also places considerable demands on the level of coordination.
Et høyt ambisjonsnivå i virkemiddelbruken stiller også store krav til graden av koordinering.
In Norway, shortcomings in banking regulation have in recent years been addressed primarily by means of structural measures.
I Norge har vi de siste årene først og fremst iverksatt strukturelle tiltak for å rette opp skjevheter i reguleringen av bankene.
The permanent capital requirements for banks have been increased.
De permanente kravene til bankenes kapitaldekning er trappet opp.
In early summer this year, the Ministry of Finance designated three banks as systemically important and will be subject to additional capital requirements.
På forsommeren i år pekte Finansdepartementet ut tre systemviktige banker som får særskilte krav til kapitaldekning.
Liquidity reserve requirements for banks will probably also be introduced in 2015.
I 2015 vil trolig også krav til bankenes likviditetsreserver komme på plass.
These are important structural measures that will all contribute to reinforcing the resilience of the banking system.
Dette er viktige, strukturelle tiltak som alle vil bidra til å øke motstandskraften i banksystemet.
In the view of Norges Bank, we neither can nor should have the ambition to fine-tune credit developments in pace with normal business cycle fluctuations.
Etter Norges Banks vurdering verken kan eller bør vi ha som ambisjon å finstyre kredittutviklingen i takt med normale konjunktursvingninger.
However, if systemic risk in the Norwegian economy increases, further measures may also be introduced here.
Men dersom systemrisikoen i norsk økonomi øker, kan det bli behov for nye tiltak også her.
It would then be appropriate for Norges Bank to assess the level of the countercyclical capital buffer.
Fra Norges Banks side vil det da være nærliggende å vurdere kravet til den motsykliske bufferen.
The buffer can be increased – and to above 2.5 percent if necessary.
Kravet til bufferen kan økes – også over 2,5 prosent om nødvendig.
Monetary policy and financial imbalances
Pengepolitikk og finansielle ubalanser
The regulation and supervision of financial institutions represent the first line of defence against shocks to the financial system.
Regulering og overvåking av finansinstitusjoner er førstelinjeforsvaret mot forstyrrelser i det finansielle systemet.
Macroprudential regulation is part of that defence framework.
Makroreguleringen er en del av dette forsvarsverket.
The task of monetary policy is to steer inflation and smooth fluctuations in output and employment.
Pengepolitikkens oppgave er å styre inflasjonen og jevne ut svingninger i produksjon og sysselsetting.
Even though the objectives and the instruments are different, monetary policy and macroprudential regulation cannot be viewed as separate.
Selv om målene og virkemidlene er ulike, kan ikke pengepolitikken og makroreguleringen ses uavhengig av hverandre.
In isolation, higher capital requirements may therefore pull in the direction of a lower key policy rate.
Isolert sett vil økte kapitalkrav derfor kunne trekke i retning av en lavere styringsrente.
New regulations may also affect the interest rate transmission mechanism.
Nye og endrede reguleringer kan også påvirke effekten av renten.
A lower key policy rate may lead to higher house prices via lower lending rates.
En lavere styringsrente vil gjennom lavere utlånsrenter kunne gi en økning i boligprisene.
This may, in turn, have a positive impact on consumption.
Det vil i sin tur kunne påvirke konsumet positivt.
If the ability to borrow against home equity is reduced, the house price channel will become weaker.
Begrenses muligheten for å låne på boligformuen, virker denne kanalen svakere.
Monetary policy, for its part, can be one of several factors that lead to a build-up of financial imbalances.
Pengepolitikken, på sin side, kan være en av flere faktorer som leder til oppbygging av finansielle ubalanser.
History has shown that long periods of low interest rates can increase the risk that debt and asset prices reach unsustainable levels.
Historien har vist oss at lange perioder med lave renter kan øke risikoen for at gjeld og formuespriser stiger til nivåer som ikke er opprettholdbare.
Expectations of low interest rates may become entrenched among banks and borrowers when interest rates remain low for a long period.
Lave renter lenge kan sementere lave renteforventninger hos banker og låntakere.
This may result in rapidly rising house prices.
Det kan gi sterk vekst i boligprisene.
With low interest rates and rising house prices, banks may apply more lenient credit terms.
Med lave renter og stigende boligpriser kan bankene bli mer lempelige i sine kredittvurderinger.
We have also witnessed that low interest rates can prompt financial market participants to search for higher yields from alternative and often risky assets.
Vi har også sett hvordan lave renter kan føre til at aktørene i finansmarkedene søker etter meravkastning fra alternative, og ofte risikofylte, plasseringer.
Macroprudential regulation and monetary policy will often pull in the same direction.
Makroreguleringen og pengepolitikken vil ofte trekke i samme retning.
If the economy is booming, with rising inflation prospects and the risk of a build-up of financial imbalances, a tightening of monetary policy and capital requirements can underpin both objectives at the same time.
Er økonomien i en høykonjunktur, med utsikter til høy inflasjon og fare for at finansielle ubalanser bygger seg opp, vil strammere pengepolitikk og kapitalkrav kunne støtte opp under begge målene samtidig.
Likewise, a pronounced downturn with increased banks losses can be addressed by lowering both the key policy rate and capital requirements.
Tilsvarende, i en kraftig lavkonjunktur med økte tap i bankene kan det være aktuelt å redusere både styringsrenten og kapitalkravene.
But in some situations, it may be appropriate to reduce the key policy rate at the same time as the capital requirements are tightened.
Men i enkelte situasjoner kan det være riktig å sette ned renten samtidig som kapitalkravene strammes til.
If there are prospects that inflation will become too low at the same time as debt and house prices are rising, the key policy rate's main task is to ensure that inflation is again brought up towards the target.
Er det utsikter til at inflasjonen blir for lav samtidig som gjeld og boligpriser øker, er rentens viktigste oppgave å sikre at inflasjonen igjen bringes opp mot målet.
Several economic policy instruments makes it easier to achieve several objectives at the same time.
Flere virkemidler i den økonomiske politikken gjør det lettere å oppnå flere mål samtidig.
There is considerable uncertainty with respect to potential shocks that may hit the economy in the future.
Uvissheten om hvilke forstyrrelser som kan ramme økonomien i fremtiden, er også stor.
Turbulence can arise abruptly and from unexpected events.
Uro kan oppstå brått og fra uventet hold.
Hence, it is important to guard against particularly adverse outcomes.[5]
Det taler for å gardere seg mot særlig uheldige utfall.[5]
In recent years, Norges Bank has chosen to keep the key policy rate at a level that has consistently been a little higher than implied by medium-term inflation and output considerations.
Norges Bank har de siste årene valgt å holde en rente som gjennomgående har vært litt høyere enn det som har vært nødvendig av hensyn til inflasjon og produksjon på mellomlang sikt.
Financial stability considerations have played a role, without asset prices or debt having an independent role as target variables.
Hensynet til finansiell stabilitet har spilt inn, uten at det innebærer at formuespriser eller gjeld har selvstendige roller som målvariable.
The goal has been to achieve an improved path for inflation, output and employment over time.
Formålet har vært å oppnå en bedre utvikling i inflasjon, produksjon og sysselsetting over tid.
Let me explain further.
La meg utdype dette nærmere.
Given our choice of the level for the key policy rate, the deviation from the inflation target will be somewhat larger and economic developments somewhat weaker in the short term than would otherwise have been the case.
Med vårt valg av rentenivå, må vi på kort sikt regne med et noe større avvik fra inflasjonsmålet og en noe svakere økonomisk utvikling enn vi ellers ville fått.
This cost can be regarded as an insurance premium against future adverse outcomes.
Denne kostnaden kan betraktes som en forsikringspremie mot fremtidige, uheldige utfall.
The gains that we can achieve are that a downturn will be less pronounced should the economy be exposed to negative shocks.
Gevinsten vi kan oppnå, er at nedgangen blir mindre dyp dersom økonomien utsettes for negative forstyrrelser.
In addition, we can reduce the probability that imbalances trigger a crisis.
I tillegg kan vi redusere sannsynligheten for at ubalanser utløser en krise.
The expected path for inflation and output becomes more stable.
Det forventede forløpet for inflasjon og produksjon blir mer stabilt.
The size of the gains is uncertain.
Størrelsen på gevinsten er usikker.