natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the euro area, a number of states with high debt or large deficits are paying dearly for their credit.
I euroområdet må flere stater med høy gjeld eller store underskudd betale dyrt for sin kreditt.
In monetary policy, the interest rate weapon is being deployed to the full.
I pengepolitikken brukes rentevåpenet for alt det er verdt.
In the US, Japan and Switzerland, the interest rate is close to zero.
I USA, Japan og Sveits er renten nær null.
But the instruments that are benefiting the economy now may weaken the growth potential further ahead.
Men de virkemidlene som tjener økonomien nå, vil kunne svekke evnen til vekst noe lenger fram i tid.
Large budget deficits must be reduced over time and growth in government debt preferably scaled back.
Etter hvert må store underskudd i budsjettene bli redusert, og statsgjelden helst bli bygd ned.
Households may begin to save more in order to be prepared for higher taxes or lower state benefits in the future.
Husholdninger kan begynne å spare mer for å være beredt på høyere skatter eller lavere ytelser fra staten i fremtiden.
This will weaken the current and future effect of the measures now being implemented.
Det svekker virkningene, også i dag, av de tiltakene som nå blir brukt.
Governments that have provided capital injections or loans to banks and firms are relieving owners of risk.
Stater som har skutt inn penger eller gitt lån til banker og bedrifter, avlaster eierne for risiko.
This may foster the idea that the government will also pick up the tab next time.
Det kan skape en forestilling om at staten også vil plukke opp regningen i neste runde.
Risk may then again be priced too low, leading to a new round of debt accumulation.
Risiko kan da igjen bli priset for lavt og senere gi en ny runde med oppbygging av gjeld.
Norway is more fortunate than most.
Norge er heldigere enn de fleste.
Government finances are sound, with substantial net wealth and a trade surplus.
Statsfinansene er gode, med stor nettoformue, og vi har overskudd i handelen med utlandet.
Unlike many other countries, our banks have not overexpanded.
Våre banker har ikke vokst som bankene i mange andre land.
The level of activity in the Norwegian economy was high without expectations of higher inflation when the downturn occurred.
Aktivitetsnivået i norsk økonomi var høyt uten at folk ventet stigende inflasjon da nedgangen traff oss.
Inflation was low and stable.
Prisstigningen var lav og stabil.
The state of our economy shows that the fiscal framework is sound.
Vår økonomiske stilling viser at det finanspolitiske rammeverket er godt.
From 2008 to 2009 – during the downturn – the government budget will stimulate the mainland economy by the equivalent of 5 per cent of GDP, or NOK 90 billion.
Fra 2008 til 2009 – i lavkonjunkturen – vil statsbudsjettet tilføre fastlands-økonomien fem prosent av verdiskapingen, eller 90 milliarder kroner.
Half will automatically be channelled through unemployment benefit, which will cushion the impact on purchasing power for those who lose their jobs, and through lower taxes for households and firms, without an attendant reduction in government expenditure.
Halvparten følger automatisk av at dagpenger holder oppe kjøpekraften til de som mister sitt arbeid, og at husholdninger og bedrifter betaler mindre i skatter og avgifter uten at staten reduserer sine utgifter.
The remainder comprises active measures and the gradual increase in petroleum revenue spending.
Resten er aktive tiltak og den gradvis økte bruken av oljepenger.
Credibility is enhanced when fiscal policy adheres to the same strategy over several years and when the automatic stabilisers are also allowed to operate when tax revenues are high.
Det gir en ekstra troverdighet at den samme linjen i finanspolitikken er fulgt over flere år, og at de automatiske stabilisatorene får virke også når skatteinngangen er god.
As a result, the Norwegian government can spend money during a downturn without prompting a rise in consumer saving in order to meet future tax expenses and without pushing up yields on government securities as a result.
Den norske staten kan derfor bruke penger i nedgangskonjunkturen uten at folk sparer mer for å dekke fremtidige skatteutgifter og uten at rentene på statspapirer stiger av den grunn.
The government still has freedom of manoeuvre.
Staten har fortsatt handlefrihet.
The operational objective of monetary policy is low and stable inflation with annual consumer price inflation of close to 2.5 per cent over time.
Det operative målet for pengepolitikken er lav og stabil inflasjon med en årsvekst i konsumprisene som over tid er nær 2,5 prosent.
Over the past ten years, inflation has averaged 2 per cent, which is close to but somewhat lower than the target, and it fluctuates to a lesser extent than previously.
De siste ti årene har prisstigningen i gjennomsnitt vært 2 prosent, det vil si nær, men noe lavere enn målet, og den varierer mye mindre enn før.
The advantages of economic agents anticipating low and stable inflation are now clearly evident.
Vi ser nå klart fordelene av at aktørene i det økonomiske livet venter lav og stabil inflasjon.
They can be quite sure that inflation over time will be close to 2.5 per cent.
Folk kan være rimelig trygge på at inflasjonen over tid vil ligge nær 2,5 prosent.
This enables interest rate setting to be more effective.
Det gjør rentesettingen mer effektiv.
When the nominal interest rate is reduced, the real interest rate falls accordingly, and it is this rate that influences decisions made by households and enterprises.
Når vi reduserer den nominelle renten, faller samtidig realrenten like mye, og det er den som påvirker valgene i foretak og husholdninger.
Interest rate setting still provides some scope for stimulus.
Også i rentesettingen har vi fortsatt rom for å stimulere.
When inflation is anchored, economic agents do not expect inflation to accelerate over a period in Norway even if the krone depreciates.
Når inflasjonen er forankret, tror ikke aktørene at prisstigningen varig vil skyte fart i Norge selv om kronen er blitt svakere.
The krone can then decrease in value without monetary policy having to be tightened.
Norges Bank kan da la kronen falle i verdi uten å måtte stramme til.
This will curb the decline in our export industry.
Det demper nedgangen i vår eksportproduksjon.
In bad times, a marked krone depreciation might even be necessary to hold up inflation close to 2.5 per cent.
I dårlige tider kan vi til og med trenge et markert fall i kronen for å holde prisstigningen oppe og nær 2,5 prosent.
In the downturns in 1990 and 1998, the opposite action was taken: the interest rate had to be increased in order to stabilise the krone and keep inflation in check.
I lavkonjunkturene i 1990 og 1998 gjorde vi det motsatte: Vi måtte øke renten for å stabilisere kronen og for å holde inflasjonen i sjakk.
Even though fiscal policy and monetary policy have had the intended effect, there have been fluctuations in output and employment.
Selv om finanspolitikken og pengepolitikken har virket etter intensjonen, har vi svingninger i produksjon og sysselsetting.
We have experienced a period of strong credit growth.
Vi har hatt en periode bak oss med sterk vekst i kreditt.
During the upturn, the housing market was increasingly marked by the belief that house prices would always rise.
I oppturen ble boligmarkedet mer og mer preget av en tro på at prisene bare kunne øke.
Current cyclical developments reflect falling house prices and a necessary deleveraging among households and enterprises.
Nå blir konjunkturen påvirket av at boligprisene faller og at husholdninger og bedrifter må nedbelåne.
Developments in Norway, and to an even greater extent in other countries, show that economic policy instruments are not perfect.
Utviklingen her hjemme, og i enda større grad i andre land, viser at virkemidlene i den økonomiske politikken ikke er fullgode.
The interplay between credit and property prices in particular poses a challenge.
Det er særlig samspillet mellom kreditt og bolig- og eiendomspriser som skaper utfordringer.
Interest rate setting influences this interplay only indirectly.
Rentesettingen påvirker dette samspillet bare indirekte.
The interest rate rises in good times when inflation is expected to increase and falls when growth and inflation moderate.
Renten går opp i gode tider når vi venter at inflasjonen vil tilta og ned når vekst og inflasjon avtar.
The interest rate is an approximate instrument, which can be used to keep inflation in check over time and thereby stabilise output and employment.
Renten er et grovt virkemiddel, som vi kan bruke til å holde inflasjonen i sjakk over tid og slik bidra noe til å jevne ut svingninger i produksjon og sysselsetting.
The instrument must not be overburdened.
Virkemiddelet må ikke bli lesset over med oppgaver.
Attempts to tighten monetary policy in the growth period from 2003 would, for example, have resulted in higher capital inflows, a noticeably stronger krone and a decline in manufacturing, even lower inflation, higher growth in real wages and more foreign currency loans to households and enterprises.
Forsøk på en klart strammere linje i pengepolitikken i vekstperioden fra 2003 ville for eksempel gitt høyere kapitalinngang, klart sterkere krone og mindre industri, enda lavere inflasjon, større vekst i reallønn og flere lån til husholdninger og bedrifter i utenlandsk valuta.
The rise in credit and house prices would probably not have been affected to any extent and the current turnaround in the domestic economy would have been stronger and the fluctuations for our fragile krone even more pronounced.
Veksten i kreditt og boligpriser ville trolig blitt lite påvirket, og vi ville fått sterkere omslag nå i innenlandsk økonomi og enda større svingninger for vår skjøre krone.
I cannot discuss the interaction between the housing market and household debt without touching upon housing taxation.
Vi kan ikke drøfte samspillet mellom boligmarkedet og husholdningenes gjeld uten å trekke inn beskatningen av bolig.
Housing capital represents a large share of household wealth.
Folk har mye av sin formue i boligkapital.
Owner-occupiers can thereby deduct expenses in connection with earning income but are not taxed on the benefit.
Boligeiere får altså fradrag for utgifter til inntekts ervervelse, men skatter ikke av fordelen.
With this tax wedge, the interest rate level that is right for households is too high for firms.
Skattekilene fører til at det rentenivået som er riktig for husholdningene, blir for høyt for bedriftene.
It shields borrowers from a higher interest rate in upturns and thus has a stronger impact on house prices.
Den skjermer låntakere for økt rente i oppgangstider og fører til sterkere utslag i prisene på boliger.
It would not be appropriate to increase housing taxation now, but a reform is to be recommended when the turnaround occurs.
Det vil ikke være riktig å skjerpe boligbeskatningen nå, men en reform vil være å anbefale når konjunkturen snur.
Economic agents can be myopic.
Aktørene i det økonomiske livet kan være myopiske.
It is short-sighted to base assessments of sustainable levels of debt on today’s variable interest rates.
Det er kortsynt å ta utgangspunkt i dagens flytende renter når det blir vurdert hvor stor gjeld folk kan bære over tid.
Long-term, fixed interest rates provide a far better guideline in this context.
Langsiktige, faste renter gir her en vesentlig bedre veiledning.
Homebuyers, and the banks providing their mortgages, must take into account that variable rates over time will be around 6 per cent, sometimes higher.
De som kjøper bolig, og bankene som yter lån, må ta høyde for at den flytende renten over tid i gjennomsnitt vil være i størrelse kanskje 6 prosent og tidvis høyere.
There are also other sources of fluctuations in credit and property prices.
Det er også andre kilder til svingningene i kreditt og eiendomspriser.
Banking is procyclical.
Bankvirksomhet er medsyklisk.
Access to equity capital is ample, providing the basis for strong lending growth.
Tilgangen på egenkapital er da god og gir grobunn for sterk vekst i utlån.
Losses increase in downturns, and the supply of equity capital can dry up, compelling banks to restrict their lending.
I nedgangstider øker tapene, og tilgangen på egenkapital kan svikte, slik at bankene må stramme inn på sine utlån.
The impact is stronger since the value of property used as collateral fluctuates in step with cyclical developments.
Utslagene blir sterkere fordi verdiene av bolig og eiendom, som brukes som pant, svinger med konjunkturene.
At the same time, counterparties and rating agencies may require higher capital levels.
Samtidig kan motparter og ratingbyråer stille krav til økt soliditet.
When credit is rationed by banks with large market shares, in regional or national terms, sound investment projects are also postponed.
Når banker med store markedsandeler – nasjonalt eller regionalt – rasjonerer sin kreditt, blir også gode investeringsprosjekter utsatt.
This results in an adverse feedback loop, with banks incurring higher loan losses and weaker earnings – as economic activity stalls.
Det rammer i neste runde bankene selv med høyere tap på utlån og svakere resultater – fordi aktiviteten i økonomien svikter.
Banks operate with very low levels of equity capital.
Banker utøver sin virksomhet med svært lav egenkapital.
A manufacturing enterprise or a firm in the service sector should preferably have an equity ratio of between 30 and 70 per cent, depending on the level of risk involved.
En industribedrift eller bedrift i tjenesteytende sektor skal gjerne ha en egenkapitalandel mellom 30 og 70 prosent, avhengig av hvor risikoutsatt virksomheten er.
Banks can operate with a far lower level of equity capital because they are supposed to diversify risk, have sound management systems and be well regulated and under supervision.
Banker kan drive med langt lavere egenkapital fordi de skal spre risiko, de har gode styringssystemer og de skal være godt regulerte og under tilsyn.
In Norway, banks’ equity capital makes up six per cent of their assets.
I Norge utgjør bankenes egenkapital seks prosent av deres balanse.
Government capital injections resulted in a rise in equity capital at the beginning of the 1990s, but the ratio has fallen again in recent years.
Statlig tilførsel ga økt egenkapital på begynnelsen av 1990-tallet, men andelen har på ny falt de senere årene.
Equity capital in investment banks in the US and Europe was very low, as low as 2-3 per cent of total assets.
Investeringsbankene i USA og Europa hadde svært lav egenkapital, helt nede i 2-3 prosent av forvaltningskapitalen.
Many of these banks have now collapsed.
De ligger i dag med brukket rygg.
The authorities in many countries are working to enhance financial market resilience.
Myndighetene i mange land arbeider nå for at finansmarkedene skal bli mer robuste.
For Norway, it would not be appropriate to return to the regulatory regime of the period.
For Norge er det ikke riktig å gå tilbake til reguleringene fra etterkrigstida.
Interest rate regulation, credit budgets, a wide range of state banks, regulation of cross-border capital movements and a fixed exchange rate are not the answer.
Renteregulering, kredittbudsjett, omfattende statsbanker, regulering av kapital over landegrensene og fast valutakurs er ikke svaret.
Instead, new and higher capital requirements must be imposed on banks.
Det må i stedet stilles nye og større krav til egenkapitalen i bankene.
Banks calculate how much capital they need using their own risk models.
Banker beregner hvor mye kapital de trenger med egne risikomodeller.
The models capture losses and gains previously generated by lending.
Modellene fanger opp hvilke tap og gevinster utlån tidligere har gitt.
Equity capital requirements are determined by historical credit performance.
Kravene til egenkapital følger av hvor risikoutsatte plasseringene er ut fra disse erfaringene.
One drawback is that the historical basis for the models, and hence for the risk assessments, is too limited.
Det har vært en svakhet at modellene, og dermed risikovurderingene, bygger på for kort historie.
With losses now rising, as a result of the abrupt and pronounced turnaround, banks must increase equity capital.
Når tapene nå stiger, som følge av det brå og sterke omslaget, må bankene øke egenkapitalen.
Thus the rules governing capital requirements amplify the economic cycle.
Slik forsterker reglene konjunkturen.
Three changes are particularly relevant:
Tre endringer peker seg ut.
First, for a given risk assessment, capital requirements must be higher.
For det første: For en gitt risikovurdering må det bli stilt krav om høyere egenkapital.
Second, banks must not be able to reduce capital below a minimum level even if they extend loans that, according to the models, seemingly involve low risk.
For det andre: Bankene må ikke kunne redusere egenkapitalen under et minimumsnivå, selv om de yter lån som etter modellene tilsynelatende gir lav risiko.
Third, banks must build up strong capital buffers over and above the minimum requirement in normal times.
For det tredje: Bankene må bygge opp gode støtdempere over minstekravet i normale tider.
Then the banks would not have to increase capital when the turnaround occurs.
Da trenger ikke bankene å øke sin egenkapital når konjunkturene snur.
Norwegian banks do not have sufficient buffers today to safeguard their own, their shareholders’ or the economy’s best interests.
Norske banker har ikke store nok støtdempere i dag verken for sitt eget, sine aksjonærers eller økonomiens beste.
That is why the government is now supplying risk capital.
Derfor tilfører staten nå risikokapital.
There should be no doubt that banks have the capital they need.
Det må ikke være tvil om at bankene har den kapitalen de trenger.
In addition, banks’ funding methods make them vulnerable.
I tillegg, bankenes måte å finansiere seg på gjør dem sårbare.
Earlier, Norwegian banks primarily obtained funds through deposits by households and enterprises.
Tidligere skaffet de norske bankene seg midler i det vesentlige ved innskudd fra personer og bedrifter.
In recent years, banks have borrowed heavily in both domestic and foreign markets.
De senere årene har bankene lånt mye i markedene ute og hjemme.
During the crisis, this proved to involve high liquidity risk for banks.
Det har vist seg under krisen å gi bankene en stor likviditetsrisiko.
Long-term credit markets have now dried up.
De langsiktige lånemarkedene har nå tørket inn.
The government and Norges Bank have therefore taken on the role of lender.
Staten og Norges Bank har derfor trådt inn som långivere.
In the future, in regulations and in practice, deposits must again take precedence as the largest source of funding for banks.
I fremtiden må regelverket og praksis igjen bygge på at innskudd blir den klart største kilden til finansiering av bankene.
Bonds collateralised by high quality mortgages will probably also be important.
Obligasjonslån med sikkerhet i de tryggeste boliglånene vil trolig også bli viktig.
Higher capital requirements and new funding terms will result in higher costs for banks.
Større krav til egenkapital og nye vilkår for finansiering vil gi økte kostnader i bankene.
Depositors and borrowers will have to foot the bill, and interest margins will probably rise.
Det må innskytere og låntakere betale for, og rentemarginene vil trolig bli større.
Banks’ competitiveness will also deteriorate.
Bankenes evne til å konkurrere med andre aktører vil samtidig bli dårligere.
The bond market and other markets where there is direct contact between borrower and lender will gain a competitive advantage.
Obligasjonsmarkedet og andre markeder hvor det er direkte kontakt mellom låntaker og långiver vil få et konkurransefortrinn.
New requirements for banks must also be followed up, again with improved regulation.
Nye krav til bankene må bli fulgt opp med bedre regulering også her.
The group comprising the twenty largest economies in the world (8) are now discussing how to tackle the crisis and prevent it happening again.
Gruppen av de 20 største økonomiene i verden drøfter nå hvordan de skal takle krisen og hindre nye.
It will be important to avoid protectionism and trade wars.
Det blir viktig å unngå proteksjonisme og handelskrig.
Moreover, the ambition is to establish a new and more sustainable financial architecture.
Ambisjonen er dessuten å etablere en ny og mer bærekraftig finansiell arkitektur.
Markets are integrated and banks are global, while the supervisory authorities are national and the application of rules varies.
Markedene er sammenvevde og bankene globale, mens de myndighetene som fører tilsyn er nasjonale, og regelverkene praktiseres ulikt.
Supervisory authorities must be strengthened and adopt a uniform approach to banks, and regulations must be improved.
Tilsynsmyndighetene må bli sterkere – og kunne opptre samlet overfor bankene – og regelverket må bli bedre.
National supervisory authorities have tended to be reluctant to impose stringent requirements on their banks for fear that their competitiveness will deteriorate.
Det har vært en tendens til at nasjonale tilsynsmyndigheter vegrer seg mot å stille strenge krav til sine banker i frykt for at deres evne til å konkurrere skal bli dårligere.
It is important to avoid such slippage in the rules towards an agreed minimum level that is too low.
Slik glidning i regelverket mot et – for lite – felles minstenivå er viktig å unngå.
For Norway, it is essential that rules are applied stringently and uniformly in all the Nordic countries since banks based in Sweden and Denmark have large market shares in Norway and Norwegian banks have ambitions in Scandinavia.
For Norge er det vesentlig at reglene blir praktisert både stramt og likt i de nordiske landene, siden banker med sete i Sverige og Danmark har store markedsandeler hos oss, og norske banker har ambisjoner i Skandinavia.
In recent years, there has been little cooperation across countries in the field of macroeconomic policy.
Det har vært lite samarbeid mellom land om makroøkonomisk politikk de senere årene.
The view has been that all is well as long as each country keeps its own house in order.
Synet har vært at det går godt dersom hvert enkelt land holder orden i eget hus.
This is an important point of departure, but we have now presumably learned that imbalances and risk arise when large countries do not sufficiently take into account that their own choices also influence those of others.
Det er et viktig startpunkt, men vi har vel nå lært på nytt at ubalanser og risiko oppstår når store land ikke tar nok hensyn til at egne valg også påvirker andres.
The International Monetary Fund (IMF) must be given a more important role.
Det internasjonale valutafondet må få en viktigere rolle.
The Fund must enhance its surveillance activities and its advice must be acted upon to a greater extent.
Fondet må styrke sin overvåking og bli gitt større gjennomslagskraft for sine råd.
However, this probably requires changes in the IMF’s governance structure.
Men det krever nok endringer i styringen av valutafondet.
Countries that are now gaining in economic strength are seeking greater influence.
De landene som nå vokser seg økonomisk sterke, ber om større innflytelse.
The IMF must also improve its reputation in these countries.
Fondet må også bedre sitt ry i disse landene.
Government wealth and saving International capital markets have been a boon to Norway.
Statens formue og sparing Norge har hatt god nytte av de internasjonale kapitalmarkedene.
We drew on borrowing opportunities abroad when the petroleum industry was being built up.
Vi trakk på lånemulighetene ute da petroleumsindustrien ble bygd opp.
We did the same in order to expand welfare schemes and to finance the countercyclical policy of the mid-1970s and the early 1990s.
Vi gjorde det samme for å utvide velferdsordningene og finansiere motkonjunkturpolitikk midt i 1970-årene og tidlig på 1990-tallet.
National oil and gas resources are now converted into equities and bonds abroad.
Nå flytter vi verdier i olje og gass til aksjer og obligasjoner ute.
Other small industrial countries are also making active use of global capital markets.
Også andre mindre industriland bruker kapitalmarkedene aktivt.