natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Inflation Report contains our analyses of the economic situation and projections concerning developments in inflation and output in the next few years.
Inflasjonsrapportene inneholder våre analyser av den økonomiske situasjonen og anslag for utviklingen de nærmeste årene både for inflasjon og produksjon.
These reports provide guidance for market participants and the general public concerning monetary policy in the period ahead.
Disse rapportene gir en veiledning til markedsaktører og publikum om pengepolitikken framover.
Thus far, Norges Bank has generally used two alternative technical assumptions concerning the interest rate in the Inflation Report: that the interest rate follows market expectations, represented by implied forward rates, or that the interest rate remains unchanged.
Hittil har Norges Bank gjerne benyttet to alternative tekniske forutsetninger om renten i inflasjonsrapportene; at renten følger markedsforventningene, slik de er priset inn i terminrentene, eller at renten holdes uendret.
We have often used both assumptions, but in the last Inflation Report, we only used forward rates.
Ofte har vi brukt begge forutsetninger, men i den siste inflasjonsrapporten brukte vi kun terminrentene.
Based on the assumption that the interest rate and the krone exchange rate move in line with the forward interest rate and forward exchange rate respectively, our projection implied that inflation would return to target after two years.
Basert på at renten og kronekursen utviklet seg som henholdsvis terminrente og terminkurs, tilsa våre anslag at inflasjonen kom tilbake til målet etter to år.
We interpreted this as an indication that the market's interest rate expectations were consistent with achieving the inflation target at the two-year horizon.
Det tok vi som en indikasjon på at markedets renteforventninger var i samsvar med oppnåelse av inflasjonsmålet innenfor vår toårshorisont.
This type of assumption also provides an internal consistency between interest rate and exchange rate assumptions.
Denne type forutsetning gir også en indre konsistens mellom rente- og valutakursanslagene.
There are also other possible interest rate assumptions, however.
Det fins imidlertid også andre mulige renteforutsetninger.
We could, for example present an "optimal" interest rate scenario, based on model- based calculations and an explicit loss function, or on more judgmental assessments.
En kunne alternativt presentert en "optimal" rentebane, enten basert på modellberegninger og en eksplisitt tapsfunksjon, eller basert på en mer skjønnsmessig vurdering.
Another alternative is to base future interest rate developments on a simple rule, for example, a variation of the Taylor rule.
Et annet alternativ er å la framtidig renteutvikling være basert på en enkel regel, for eksempel en variant av Taylor-regelen.
In the inflation reports of The Reserve Bank of New Zealand, the interest rate varies over the projection period based on a simple forecast-based interest rate rule.
I inflasjonsrapportene til The Reserve Bank of New Zealand varierer renten over fremskrivningsperioden basert på en enkel reaksjonsfunksjon.
Even though these endogenous interest rate paths are a theoretically more satisfactory way of presenting these forecasts, they are not unproblematical.
Selv om slike endogene rentebaner nok er en teoretisk mer tilfredsstillende måte å presentere anslagene på, er det ikke uproblematisk.
For example, an "optimal" interest rate path could lead to a misconception that the central bank is committed to setting future interest rates in line with this path, regardless of the shocks that occur.
For eksempel kan en "optimal" rentebane kunne gi opphav til den misforståelsen at sentralbanken forplikter seg til å sette framtidig rente i tråd med denne banen uansett hvilke sjokk som inntreffer.
An interest rate path based on a simple rule may give the impression that the interest rate is actually set on the basis of this rule.
En rentebane basert på en enkel regel kan gi inntrykk av at renten faktisk blir satt etter denne regelen.
In terms of communication, there is no definitive answer as to what are the best interest rate assumptions.
Det finnes neppe noe fasitsvar på hva som i kommunikasjonssammenheng er den "beste" renteforutsetningen.
Sometimes, projections based on specific interest rate assumptions may indicate that the monetary policy objective will not be achieved within a reasonable horizon.
Noen ganger vil anslag basert på bestemte renteforutsetninger kunne indikere at målet for pengepolitikken ikke nås innen en rimelig horisont.
This will be a signal that the interest rate will probably deviate from these assumptions in the period ahead.
Det vil i så fall være et signal om at renten trolig vil avvike fra disse forutsetningene i tiden fremover.
Monetary policy under uncertainty
Pengepolitikk under usikkerhet
Moreover, the effects of our own interest rate setting are uncertain.10
Videre er virkningene av vår egen rentesetting usikre.10
Because most aspects of the future are uncertain, our projections are seldom 100 per cent correct.
Det at det meste som går på fremtiden er usikkert, gjør at en sjelden treffer eksakt.
Viewed in retrospect, it might appear that monetary policy could have been conducted better.
Sett i ettertid vil det kunne se ut som om pengepolitikken kunne ha vært gjennomført på en bedre måte.
However, interest rate decisions have to be assessed ex ante, in the light of the information that was available at the time that the decisions were made.
Rentebeslutninger må imidlertid vurderes ex ante, med den informasjonen som var kjent på tidspunktet da beslutningene ble fattet.
One of the main problems associated with the conduct of monetary policy under uncertainty is access to real time data that provide good information about inflationary pressures in the economy.
Et hovedproblem for utøvelsen av pengepolitikk under usikkerhet er tilgangen på realtidsdata som gir god informasjon om inflasjonspresset i økonomien.
Petter Jacob Bjerve pointed this out in an unusually perspicacious article in 1981 on cyclical policies in Norway in the 1970s:
Dette pekte Petter Jacob Bjerve på i en uvanlig klarsynt artikkel fra 1981 om konjunkturpolitikken i Norge i 1970-årene:
"It will otherwise always be a problem for economic policy that the statistics are prepared more or less after the events, and that it takes time after the statistics are published before we are aware of whether new trends have begun to emerge.
"Elles vil det alltid vere eit problem for konjunkturpolitikken at utarbeidinga av statistikk må slepe meir eller mindre etter hendingane, at det må ta tid etter at statistikken ligg føre før det blir klart om nye tendensar har byrja å gjere seg gjeldande [..]
Moreover, the analyses were based on projections of productivity growth that proved to be too high."
Dessutan bygde analysane på overslag over veksten i produktiviteten som skulle syne seg å vere for høge."
As I pointed out in my introduction, there was strong growth until 1973, and it took time before it became apparent that there had been a negative shift in potential output.
Som beskrevet innledningsvis var veksten svært sterk frem til 1973, og det tok tid før en ble klar over at det hadde skjedd et negativt skift i det potensielle produksjonsnivået.
The red dotted line in the chart shows what GDP would have been if the growth rate had been the same after 1973 as in the previous 10 years.
I figuren har vi med den røde stiplede grafen vist hva BNP ville ha blitt dersom BNP fra 1973 og utover vokste med den samme vekstraten som de foregående 10 år.
Because the negative shift in the level of potential output was not discovered in time, a counter-cyclical policy was employed in an attempt to sustain the output level.
Fordi det negative skiftet i potensiell produksjon ikke ble oppdaget i tide, forsøkte en å holde produksjonen oppe med motkonjunkturpolitikk.
Whereas the output gap was believed to be negative, it subsequently proved to be positive, as illustrated by the chart.
Mens en trodde en hadde et negativt produksjonsgap, viste det seg i ettertid at produksjonsgapet hadde vært positivt, illustrert ved figuren til høyre.
Similarly, in a study of previous US monetary policy, Orphanides11 finds that central banks overestimated the level of output that was consistent with stable inflation in the 1970s because they were not aware of falling productivity growth in time.
På samme måte finner Orphanides11 i en undersøkelse av tidligere amerikansk pengepolitikk, at sentralbanker overestimerte det nivået på produksjonen som var forenlig med stabil inflasjon på 1970 tallet fordi en ikke i tide ble klar over den fallende produktivitetsveksten.
As a result, the output gap was underestimated and policy was too expansionary.
Resultatet var at produksjonsgapet ble underestimert og det ble ført en for ekspansiv politikk.
Also in the 1990s, we saw an increase in productivity growth, and even though the mistake from the 1970s was not repeated, there was a vigorous debate concerning different measures of trend growth and the output gap.
Tilsvarende så en på 1990-tallet en økning i produktivitetsveksten, og selv om feilen fra 1970-tallet ikke ble gjentatt var det en heftig debatt omkring ulike mål på trendvekst og produksjonsgap.
In addition to the difficulty of capturing changes in potential output fast enough, there is also considerable uncertainty about the level of actual GDP.
I tillegg til vanskelighetene med å fange opp endringer i potensiell produksjon raskt nok, er det også stor usikkerhet omkring det faktiske nivået på BNP.
As an example, Norway's GDP figures were extensively revised in June 2002.
Som eksempel ble norske BNP-tall kraftig revidert i juni 2002.
Growth in mainland GDP was revised upwards by an average of 1 percentage point per year for the period 1995-1999.
For perioden 1995-1999 ble veksten i fastlands Norge revidert opp med i gjennomsnitt om lag 1 prosentpoeng per år.
The largest revision was for 1999.
Den største revisjonen var for året 1999.
As late as in May 2002, we believed that growth in 1999 had been 1.1 per cent.
Så sent som i mai 2002, trodde vi at veksten i 1999 hadde vært 1.1 prosent.
The revised figures now show that growth was in fact 2.7 per cent.
Reviderte tall viser nå at veksten var på 2.7 prosent.
It is obvious that such revisions can have a considerable impact on the actual output gap.
At slike revisjoner kan gi store utslag i hva produksjonsgapet faktisk var, sier seg selv.
Norges Bank is currently systematising different vintages of national accounts figures.
Norges Bank arbeider i dag med å systematisere ulike årganger av nasjonalregnskapstall.
We can then go back and evaluate monetary policy in "real time" to learn how we should respond to uncertain data.
Vi kan da gå tilbake og vurdere pengepolitikken i "realtid" for å høste lærdom om hvordan vi bør forholde oss til datausikkerhet.
Thus, there is risk, but not uncertainty, associated with the fall of a die, according to Knight.
Utfallet av et terningkast er altså forbundet med risiko, men ikke usikkerhet, i følge Knight.
Thus, for a decision- maker, risk is far more manageable than pure uncertainty.
Risiko er da langt mer håndterbart for en beslutningstaker enn ren usikkerhet.
In practice, the distinction between risk and uncertainty is not absolute; rather, there is a continuous scale.
I praksis er skillet mellom risiko og usikkerhet ikke noe enten eller, men snarere en kontinuerlig skala.
We never have complete knowledge of the probability distribution of the economic variables, although historical experience provides some indication.
En kjenner aldri sannsynlighetsfordelingen for de økonomiske variablene fullt ut, selv om historiske erfaringer gir en viss pekepinn.
But some variables are characterised more by risk, in the sense that the range of outcomes is well specified, than others.
Men noen variable har mer preg av risiko, i betydning at utfallsrommet er velspesifisert, enn andre.
Let's look at some concrete examples.
La oss ta noen konkrete eksempler.
Projections for wage growth are important for the conduct of monetary policy.
Anslaget for lønnsveksten er viktig for innretningen av pengepolitikken.
For a given wage formation system, the outcome of wage negotiations is characterised more by risk.
For et gitt system for lønnsdannelse har utfallet av lønnsforhandlingene mer preg av risiko.
We do not know with certainty in advance what the outcome will be, but historical experience provides us with information about the probability distribution.
Vi vet ikke med sikkerhet på forhånd hva utfallet blir, men de historiske erfaringene gir oss informasjon om sannsynlighetsfordelingen.
However, the probability distribution depends on no change having taken place in the wage formation system.
Sannsynlighetsfordelingen er imidlertid betinget av at selve systemet for lønnsdannelsen ikke er endret.
Such changes may occur, but we have little basis for judging the probability of this.
Slike endringer kan skje, men vi har få holdepunkter for å bedømme sannsynligheten for det.
If a change has actually taken place, however, we have little information about the probability distribution for the outcome of wage negotiations in the future.
Men dersom en endring faktisk har funnet sted, har vi også lite informasjon om sannsynlighetsfordelingen for utfallet av lønnsforhandlingene i framtiden.
Whereas wage growth projections were previously characterised more by risk, they are now characterised more by Knight uncertainty.
Mens lønnsanslagene tidligere hadde mer preg av risiko, har de da mer preg av Knight-usikkerhet.
Another factor is the rise in prices for imported goods.
Et annet forhold er prisveksten på våre importvarer.
There have been major structural changes in world trade, with intensified competition and China's WTO membership.
Det har skjedd store strukturelle endringer i verdenshandelen, med økt konkurranse og Kinas inntreden i WTO.
It is still too early to establish the effects of these factors on inflation abroad or how long the process of change in world trade will persist.
Det er ennå for tidlig å fastslå virkningen av dette på prisveksten ute og hvor lenge endringsprosessen i verdenshandelen vil vare.
Projections for imported price inflation may therefore be said to be characterised more by Knight uncertainty for a period ahead.
Anslagene for importert prisvekst kan derfor i en tid fremover kanskje sies å ha fått mer preg av Knight-usikkerhet.
Monetary policy under uncertainty was one of the many topics discussed in the report Norges Bank Watch 2003, where our policy response pattern and communication were evaluated in the light of the theory of monetary policy under uncertainty.
Pengepolitkk under usikkerhet var et av de tema som ble omtalt i Norges Bank Watch 2003, der vårt reaksjonsmønster og kommunikasjon ble vurdert opp mot teorien for pengepolitikk under usikkerhet.
This was useful input and constructive criticism which we will keep in mind in our future work.
Dette var nyttige innspill og konstruktiv kritikk som vi vil ta med oss i det videre arbeid.
Norges Bank Watch 2003 points out, for example, that we should make a clearer distinction between additive uncertainty and multiplicative uncertainty.
Norges Bank Watch 2003 pekte blant annet på at vi bør skille klarere mellom additiv usikkerhet og multiplikativ usikkerhet.
This distinction is most clearly reflected in our economic models.
Dette skillet kommer klarest frem i relasjon til våre økonomiske modeller.
The uncertainty associated with the exogenous variables is called additive uncertainty.
Den usikkerhet som er knyttet til de eksogene variablene kalles additiv usikkerhet.
Examples of additive uncertainty are add factors in our economic models and other exogenous factors such as fiscal policy and the oil price.
Eksempler på additiv usikkerhet er restleddene i våre økonomiske modeller og andre eksogene faktorer som finanspolitikken og oljeprisen.
Uncertainty about the actual functioning of the economy may, however, lead to multiplicative uncertainty.
Usikkerhet om selve økonomiens virkemåte kan imidlertid skape såkalt multiplikativ usikkerhet.
Multiplicative uncertainty often involves uncertainty about the structural parameters in the model, such as the effect of the interest rate on demand and the exchange rate and the slope of the short-term Phillips curve.
Multiplikativ usikkerhet handler gjerne om usikkerhet om de strukturelle parametrene i modellen, som virkning av renten på etterspørsel og valutakurs og helningen på den kortsiktige Phillipskurven.
How does the central bank relate to the fact that we do not know precisely how the world is or how it will be in the future?13
Hvordan forholder sentralbanken seg til det at vi ikke vet presist hvordan verden er eller hvordan den vil bli?13
Alan Blinder, former Vice Chairman of the Board of Governors of the Federal Reserve and currently a professor at Princeton University, touches on this when he formulate the recipe for a successful monetary policy:14
Alan Blinder, tidligere Vice-Chairman i Fed og nå professor ved Princeton, berører dette når han formulerer oppskriften på en vellykket pengepolitikk14:
Step 1: Estimate how much you need to tighten or loosen monetary policy to "get it right."
Step 1: Estimate how much you need to tighten or loosen monetary policy to "get it right."
Then do less.
Then do less.
Step 2: Watch developments.
Step 2: Watch developments.
Step 3a: If things work out about as expected, increase your tightening or loosening, toward where you thought it should be in the first place.
Step 3a: If things work out about as expected, increase your tightening or loosening, toward where you thought it should be in the first place.
Step 3b: If the economy seems to be evolving differently from what you expected, adjust policy accordingly.
Step 3b: If economy seems to be evolving differently from what you expected, adjust policy accordingly.
I have not doubt that a number of central banks will sympathise with this recipe.
Jeg vil ikke se bort fra at en i flere sentralbanker vil føle sympati for denne oppskriften.
Norges Bank normally takes a gradual approach to interest rate setting due to uncertainty concerning economic developments, including the effects of previous changes in the interest rate.
Norges Bank går normalt gradvis fram i rentesettingen på grunn av usikkerhet om den økonomiske utviklingen, deriblant virkingen av tidligere renteendringer.
This principle is also supported by economic theory.
Dette prinsippet får også støtte i økonomisk teori.
As early as 1967, Brainard showed that central banks should respond more cautiously to economic disturbances when there is uncertainty as to how strongly the interest rate affects the economy, in other words when there is multiplicative uncertainty.15
Brainard viste allerede i 1967 at sentralbanker bør respondere mer forsiktig på økonomiske forstyrrelser når det er usikkerhet om hvor sterkt renten virker inn på økonomien, altså når det er multiplikativ usikkerhet.15
On the other hand, according to theory, additive uncertainty, where uncertainty factors are assumed to be independent of the interest rate, shall not be taken into account when setting interest rates.
Additiv usikkerhet derimot, der usikkerhetsfaktorene antas å være uavhengig av renten skal en - i følge teorien - ikke ta hensyn til i rentesettingen.
Certainty equivalence implies that we make an unbiased projection for the uncertain factor and take the projection into account in the same way as if we knew with certainty that it would occur.
Her gjelder såkalt sikkerhetsekvivalens, som innebærer at en skal lage et forventningsrett anslag for den usikre faktoren og ta hensyn til anslaget på samme måte som om en visste med sikkerhet at det ville inntreffe.
Theory implies that the central bank should be more aggressive when setting interest rates when faced with certain types of multiplicative uncertainty, for example, uncertainty regarding the extent to which the deviation from the inflation target for a period has an effect on market participants' expectations concerning future inflation.16 This is in line with previous statements from Norges Bank where we state that:
Overfor visse typer multiplikativ usikkerhet, for eksempel usikkerhet omkring i hvilken grad et avvik fra inflasjonsmålet en periode slår ut i aktørenes forventninger om framtidig inflasjon, tilsier teorien at sentralbanken skal være mer aggressiv i rentesettingen.16 Dette er i tråd med tidligere uttalelser fra Norges Bank, der vi sier at:
The interest rate may be changed rapidly and markedly if there is a risk that inflation might deviate considerably from the target over an extended period so that inflation expectations might be influenced, or when heightened turbulence in financial markets or a rise in costs as a result of negotiated wage increases indicate that confidence in monetary policy is in jeopardy.
"Renten kan bli endret raskt og markert hvis det er risiko for at inflasjonen kan avvike mye fra målet over lengre tid slik at prisstigningsforventningene kan bli påvirket, eller når sterk uro i finansmarkedene eller en forhandlingsdrevet økning i kostnadene tyder på at tilliten til pengepolitikken står i fare."
The fact that academic research is devoting more attention to monetary policy under uncertainty is useful for us practitioners.
Det er nyttig for oss praktikere at pengepolitikk under usikkerhet blir viet mer oppmerksomhet innenfor akademisk forskning.
But it is important to be aware that the results in this literature depend, of course, on the assumptions, which are often relatively simple and stylised.
Men det er viktig å være klar over at resultatene i denne litteraturen naturligvis avhenger av forutsetningene, som ofte er relativt enkle og stiliserte.
Therefore, the relevance of the theoretical results to the practical conduct of monetary policy is also uncertain!
Relevansen av de teoretiske resultatene for den praktiske gjennomføringen av pengepolitikken er derfor også usikker!
We look at theory with considerable interest, albeit with a certain degree of Brainardian caution.
Vi forholder oss til teori med stor interesse, men dog med en viss Brainardsk varsomhet.
The government has defined a mandate for monetary policy that involves flexible inflation targeting.
Regjeringen har fastsatt et mandat for pengepolitikken som innebærer fleksibel inflasjonsstyring.
In addition to ensuring that inflation is close to 2.5 per cent over time, monetary policy shall also contribute to stabilising developments in output and employment.
I tillegg til å sørge for at inflasjonen er nær 2,5 prosent over tid, skal pengepolitikken også bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
Monetary policy cannot influence the potential output level, but can dampen fluctuations around this level.
Pengepolitikken kan ikke påvirke nivået på den potensielle produksjonen, men kan dempe svingningene rundt dette nivået.
In this way, monetary policy can contribute to stabilising developments in output and employment.
Det er på denne måten pengepolitikken kan bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
Inflation cannot be controlled exactly, but it is relatively simple to measure how far it is from the target.
Inflasjonen kan ikke styres eksakt, men det er relativt enkelt å måle hvor langt unna målet den er.
It is more demanding to measure the gap between actual output and potential output.
Det er mer krevende å måle gapet mellom faktisk produksjon og potensiell produksjon.
In our operational conduct of monetary policy, we normally set the interest rate with a view to maintaining inflation at 2.5 per cent two years ahead.
I vår operasjonelle gjennomføring av pengepolitikken setter vi normalt renten med sikte på at inflasjonen blir 2,5 prosent på to års sikt.
Due to uncertainty, we usually proceed gradually.
Usikkerhet gjør at vi gjerne går gradvis frem.
In our opinion, this response pattern will normally result in a reasonable trade-off between stabilising inflation around the target and stabilising output and employment.
Dette handlingsmønsteret vil, etter vår vurdering, normalt gi en rimelig avveining mellom hensynet til å stabilisere inflasjonen rundt målet og hensynet til stabilitet i produksjon og sysselsetting.