natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By looking at households' and firms' behaviour, we can analyse the effect of changes of a more structural nature on the economy.
Ved å ta utgangspunkt i adferden til husholdninger og foretak kan vi analysere effekten av mer strukturelle endringer i økonomien.
In the model that has been given the name NEMO (Norwegian Economy Model), developments in the Norwegian economy can be explained among other things by changes in business technology, market structure in the product and labour market, household preferences with regard to work and leisure and monetary policy.
I modellen som har fått navnet NEMO (Norwegian Economy Model), kan utviklingen i norsk økonomi blant annet føres tilbake til endringer i foretakenes teknologi, markedsstrukturer i produkt- og arbeidsmarkedet, husholdningenes preferanser mellom arbeid og fritid og pengepolitikken.
A model will never be able to provide an exhaustive description of reality, but a good macro model can and should be a framework for ratiocination.
En modell vil aldri kunne gi en uttømmende beskrivelse av virkeligheten, men en god makroøkonomisk modell kan og bør være et bakteppe som holder orden på resonnementene.
In this way, the model plays an important role in the analytical basis for interest rate setting.
På den måten kan modellen spille en viktig rolle i det analytiske grunnlaget for rentesettingen.
At the same time, there are many questions and conditions about which we are uncertain and where models cannot help us.
Samtidig er det mange spørsmål og mange forhold vi er usikre på hvor modeller ikke kan hjelpe oss.
For example, we do not know whether the high rate of growth in productivity is a permanent phenomenon or whether it will gradually fall back.
Vi vet for eksempel ikke om den høye veksten i produktiviteten er et varig fenomen eller om den etter hvert vil falle tilbake.
We have little precise knowledge about what is driving productivity growth.
Vi har lite presis kunnskap om hva som driver veksten i produktiviteten.
It may be that we are seeing a period of equilibrium with higher employment, lower unemployment and lower wage shares than earlier.
Kan hende har vi for en periode nå en likevekt med høyere sysselsetting, lavere arbeidsledighet og lavere lønnsandel enn tidligere.
But we are uncertain how long this period will last.
Men vi er ikke sikre på hvor lenge det vil vare.
Even if we use different models and anecdotal information, we cannot escape the need for a healthy portion of qualified judgement when making forecasts and setting the interest rate.
Selv om vi bruker ulike modeller og anekdotisk informasjon, kommer vi ikke utenom en god porsjon kvalifisert skjønn når vi skal lage prognoser og sette renten.
My experience from as far back as the 1970s is that in the event of major disturbances and structural changes in the economy, one essentially has to rely on general insights about the functioning of the economy.
Min erfaring tilbake helt fra 1970-tallet er at ved store forstyrrelser og strukturelle endringer i økonomien, må en i det vesentlige falle tilbake til den generelle innsikt en har om økonomiens virkemåte.
Models that rely heavily on regressions easily break down.
Modeller som hviler tungt på tidligere erfaringer bryter lett sammen.
As Mervyn King, the Governor of the Bank of England, stated explicitly to the point2:
Mervyn King, sentralbanksjef i Bank of England, setter det på spissen slik2 :
“..that’s what we have to do with every variable that we look at, work out why it’s growing faster or slower than it was before and not to use some rather mindless regression.…
“..that’s what we have to do with every variable that we look at, work out why it’s growing faster or slower than it was before and not to use some rather mindless regression...
The secret of good policy is to try and think through what are the economics of the shocks hitting the economy at present.
The secret of good policy is to try and think through what are the economics of the shocks hitting the economy at present.
That in a nutshell is my philosophy of how you should do policy.
That in a nutshell is my philosophy of how you should do policy.
Don’t rely on regressions from the past.”
Don’t rely on regressions from the past.”
It would also seem that it is very cost-effective.
Den er også trolig svært kostnadseffektiv.
Improvements are frequently made to the methodology and the compilation of CPI statistics.
Det foretas hyppige forbedringer i metodene og innhenting av statistikk for KPI.
In August this year, the indices for electricity, books and air travel were revised.
Fra august i år ble indeksene for elektrisitet, bøker og flyreiser lagt om.
Last year, Statistics Norway changed the method for the treatment of rents in the housing market, and the previous year the food index was revised.
I fjor endret Statistisk sentralbyrå måten husleien blir behandlet, og året før ble matvareindeksen lagt om.
A general view is that changes in statistics production should be well documented and should place particular emphasis on identifying the effects such changes might have on measured inflation.
Et generelt synspunkt er at endringer i statistikkproduksjonen bør dokumenteres godt, og det bør legges spesielt vekt på å kartlegge hvilke effekter endringene kan ha på den målte prisveksten.
Furthermore, the statistics should be comparable, but not necessarily identical, across countries.
Samtidig bør en etterstrebe sammenlignbarhet, men ikke nødvendigvis likhet, med andre land.
It is positive that others are interested in and debate statistics production.3
Det er fint om andre interesserer seg for og debatterer statistikkproduksjonen 3.
With an inflation target for monetary policy, measuring inflation is of particular importance.
Med et inflasjonsmål for pengepolitikken blir måling av prisveksten særlig viktig.
CPI inflation is used as a reference in the wage negotiations each spring.
Utviklingen i konsumprisindeksen ligger til grunn for lønnsforhandlingene hver vår.
Many financial contracts are linked to CPI inflation.
Finansielle kontrakter kan være knyttet til utviklingen i konsumprisindeksen.
Many of the studies have concluded that consumer price indices overestimate the actual rise in prices.
Flere av studiene har konkludert med at konsumprisindeksene overdriver den faktiske prisveksten.
That is one reason why inflation-targeting countries set the target higher than zero.
Det er én grunn til at land med inflasjonsmål for pengepolitikken setter målet høyere enn til null.
But there are also studies that point out that consumer price indices can underestimate the rate of increase for some components.
Det er imidlertid også studier som peker på at konsumprisindeksene kan vise for liten prisvekst på enkelte områder.
Against this backdrop, I will now discuss two particular notional concepts used in estimating the consumer price index in Norway to illustrate the uncertainty; how to impute rent for owner-occupied dwellings and how to measure clothing prices.
Med dette som bakgrunn vil jeg trekke fram særlig to forhold knyttet til beregningen av konsumprisindeksen i Norge for å illustrere usikkerheten; hvordan måle kostnaden ved å bo i egen bolig og hvordan måle prisene på klær.
In addition to Norway, statistical agencies in Denmark, the US and Germany, among others, use imputed rent to calculate owner occupants’ housing costs in the consumer price index.
Foruten Norge benytter blant annet statistikkbyråene i Danmark, USA og Tyskland dette prinsippet i beregningen av selveiernes bokostnad i konsumprisindeksen.
The consumer price index is designed to measure price developments for a stream of goods and services.
Konsumprisindeksen er ment å måle prisutviklingen på en strøm av varer og tjenester.
It is the service the dwelling provides that the consumer price index is to capture.
Det er den tjenesten boligen gir, som konsumprisindeksen skal fange opp.
House prices are more like asset prices, such as share prices or bond prices.
Selve boligprisen er mer å ligne med prisen på en formuesgjenstand, som en aksjekurs eller en obligasjonskurs.
It may nevertheless be interesting to look at the relationship between house price and rents, at least in theory.
Det kan likevel være interessant å se på sammenhengen mellom boligpris og husleie, i hvert fall i teorien.
Let us assume that the rental market and home ownership market are in equilibrium.
La oss anta at det er en likevekt mellom et leiemarked og et eiermarked.
In this case, home rental prices will reflect the cost of owning a home.
Da vil husleien i leiemarkedet gjenspeile kostnaden ved å eie en bolig.
What is included in the cost of owning a dwelling?
Hva inngår i kostnaden ved å eie en bolig?
Norwegian households primarily finance home purchases with floating-rate mortgages.
Norske husholdninger finansierer i hovedsak sine boligkjøp med lån til flytende rente.
Long-term interest rates are still important because they provide information about developments in short-term interest rates over time.
Likevel er de langsiktige rentene viktige fordi de gir informasjon om hvilken utvikling låntakerne kan vente i den kortsiktige renten over tid.
The long-term interest rate is therefore the most relevant rate.
Det er altså den langsiktige renten som er mest relevant.
Housing depreciation also has a bearing on user costs.
Slitasjen på boligen betyr også noe for brukerkostnaden.
Moreover, the expected increase in the price of a dwelling represents a gain that must be deducted from costs.
Dessuten vil forventninger om en prisvekst på boligen være en gevinst som må trekkes fra kostnadene.
If we now add and subtract expectations about the general rise in prices in the economy, we are left with the following four variables that have a bearing on user costs: house prices, long-term real interest rates, capital depreciation and expected real rise in house prices.5
Dersom vi nå legger til og trekker fra forventningene om den generelle prisveksten i økonomien, får vi følgende fire forhold som betyr noe for brukerkostnaden: boligprisen, langsiktig realrente, kapitalslitet og forventet realprisvekst på boliger5.
Let us assume that capital depreciation is fairly constant.
La oss anta at kapitalslitet er nokså konstant.
We can then expect parallel movements in house prices and rents and in user costs, if expectations concerning long-term interest rates and real house price inflation are stable.
Vi vil da kunne forvente en parallell utvikling av boligpris og husleie, av kostnaden ved å bruke boligen, dersom forventningen om den langsiktige renten og forventet realprisvekst på boliger er stabil.
But actual house prices have doubled since the latter half of the 1990s in relation to the rise in house rents in the consumer price index.
Men faktisk har boligprisen siden andre halvdel av 1990-tallet fordoblet seg i forhold til husleieutviklingen i konsumprisindeksen.
Between 50 and 70 per cent of this change is probably ascribable to a fall in the expected level of real interest rates.
Trolig kan mellom 50 og 70 prosent av denne utviklingen ha sammenheng med at forventet nivå på realrenten har falt.
Viewed over the past 5-10 years, the expectation as to what a neutral real interest rate is may have fallen by close to 2 percentage points.
Ser vi over de siste 5 til 10 årene har trolig forventningen om hva som er en nøytral realrente gått ned med nær 2 prosentenheter.
At the same time, house price inflation expectations have been high in recent years.
Samtidig har forventningene om framtidig vekst i boligprisene vært høy de siste årene.
Such expectations will push down user costs, and hence rents.
Slike forventninger vil trekke brukerkostnaden på en bolig, og dermed husleien, ned.
As a result, we must expect some difference between developments in house rents and house prices in periods.
Vi må derfor vente at det periodevis er en nokså ulik utvikling mellom husleie og boligpris.
Rents can lag behind to a fairly large extent during an upturn, and only pick up when house price inflation expectations stagnate or fall.
Husleien kan i en oppgangskonjunktur slepe ganske lenge etter og først tilta når forventningene om framtidig prisvekst på boliger stagnerer eller avtar.
In Norway, the number of rental properties is small in relation to the total stock of housing.
Antallet utleieboliger i Norge er lite i forhold til den totale boligmassen.
The rental market in outlying areas, which now indirectly has a larger weight in the CPI, is thin.
Leiemarkedet i distriktene, som nå indirekte veier tyngre i KPI, er tynt.
Hence, the rental market does not necessarily provide a representative expression of owner-occupants’ housing costs.
Det er derfor ikke gitt at leiemarkedet gir et representativt uttrykk for selveiernes bokostnader.
It is difficult to estimate the cost of owner-occupied housing.
Det er vanskelig å beregne bokostnaden for husholdninger som eier sin egen bolig.
The harmonised index of consumer prices for the euro area, which the ECB uses as its measure of inflation, has not included owner-occupied housing so far.
I den harmoniserte konsumprisindeksen for euroområdet, som ECB styrer etter, har selveiernes bokostnader inntil nå vært holdt utenom.
Nor do many of the national consumer price indices in the EU include this component.
Selveiernes bokostnader er heller ikke med i mange av de nasjonale konsumprisindeksene i EU.
This is clearly not a good solution because housing costs normally account for a large portion of households' total cost of living.
Dette er åpenbart ingen god løsning fordi bokostnader normalt utgjør en stor del av husholdningenes samlede levekostnader.
Eurostat, the European statistical agency, has therefore initiated a pilot study where they use the net acquisition approach.6 This approach is different from our method in that the treatment of purchasing a house for owner occupation is the same as for all other goods in the consumer price index.
Eurostat, det europeiske statistikkbyrået, har derfor satt i gang en pilotstudie hvor de benytter det såkalte anskaffelsesprinsippet.6 Dette prinsippet skiller seg fra vår metode, ved at kjøp av egen bolig behandles som kjøp av alle andre varer i konsumprisindeksen.
Only the household sector’s net acquisition of dwellings is included.
Det er bare husholdningssektorens netto erverv av boliger som tas med.
In other words, purchases of dwellings bought from other private households are excluded.
Omsetningen av brukte boliger internt i husholdningssektoren ses det med andre ord bort fra.
In addition, expenditures related to major repairs and conversions of a dwelling, and other expenditures such as estate agent fees, indirect taxes and insurance are also included in the acquisition approach.
Samtidig regnes også kostnadene ved større reparasjoner og endringer på boligen, samt andre kostnader, som meglerhonorarer, avgifter og forsikring, med i kostnadsgrunnlaget etter anskaffelsesprinsippet.
Land is treated as an asset and excluded.
Tomteprisen utgjør et formuesobjekt og ses bort fra.
If European countries switch to including housing costs estimated using the acquisition approach, it will be natural for Norway to publish a comparable index for consumer prices, cf. figures based on Eurostat’s current method are also presented in Norway.
Dersom de europeiske land går over til å inkludere bokostnader etter anskaffelsesprinsippet, vil det være naturlig å publisere en tilsvarende indeks for konsumprisene her, jf. at tall etter Eurostats nåværende metode også legges fram hos oss.
In practice, housing costs for owner occupants based on the acquisition approach will move closely in line with construction and maintenance costs.
I praksis vil bokostnadene for selveiere etter anskaffelsesprinsippet være nær utviklingen i bygge- og vedlikeholdskostnadene.
They would probably be given a somewhat lower weight in an overall index over time than imputed rent in the CPI in Norway today.
De ville samtidig trolig få en noe lavere vekt i en samlet indeks enn bokostnadene slik de beregnes i Norge i dag.
The chart shows developments in the construction cost index and developments in imputed rent in the CPI, which is based on developments in the rental market.
Figuren viser utviklingen i byggekostnadsindeksen sammen med utviklingen i den beregnede bokostnaden i KPI, som er basert på utviklingen i husleien.
The two indices have risen at about the same rate in recent years, but have diverged since summer 2006.
De to indeksene har vist om lag samme vekst de siste årene, men siden sommeren 2006 har de skilt lag.
Higher prices for both labour and building materials have pushed up the rise in construction costs.
Høyere priser både på arbeidskraft og materialer har bidratt til veksten i byggekostnadene.
In August 2007, the 12-month rate of increase in construction costs was 7.9 per cent, while the 12-monthe rate of increase in imputed rent was 1.5 per cent.
I august 2007 var tolvmånedersveksten i byggekostnadene 7,9 prosent, mens tolvmånedersveksten i den beregnede husleien var 1,5 prosent.
A change from imputed rent to the acquisition approach may change the path for the CPI over the business cycle.
En endring fra husleie til anskaffelsesprinsippet vil kunne endre forløpet for KPI over konjunktursykelen.
While rents probably react with a lag, movements in the rate of increase in construction costs will be more coincident with cyclical developments.
Mens husleien trolig sleper etter, vil endringer i veksten i byggekostnadene mer falle sammen med konjunkturutviklingen.
Prices for clothing can also be difficult to calculate.
Prisene på klær kan også være vanskelig å beregne.
As measured by the CPI, clothing prices in Norway have fallen markedly over the past few years.
Slik de måles i KPI, har prisene på klær falt markert i Norge de siste årene.
This may reflect the removal of import quotas, reduced tariff rates, a shift in imports towards Chinese goods and improved efficiency in retail industry.
Et fall i klesprisene kan skyldes fjerning av importkvoter, reduserte tollsatser, vridning av import mot kinesiske varer og effektivisering i varehandelen.
These changes have also had an impact in other countries.
Slike effekter har også gjort seg gjeldende i andre land.
Clothing price developments in Norway have nonetheless followed a different path compared with Sweden and other European countries, with the exception of the UK.
Utviklingen i prisene på klær i Norge skiller seg likevel klart fra Sverige og andre europeiske land, med unntak av Storbritannia.
Trade in clothing in Sweden and Norway has many features in common.
Handelen med klær i Sverige og Norge har i utgangspunktet flere likhetstrekk.
We have many of the same shop chains, and trade in both countries is increasingly concentrated on chain stores.
Vi har mange av de samme butikkjedene, og i begge land skjer handelen i økende grad gjennom kjedebutikker.
Even though Norway has gone somewhat further in removing trade barriers, and even though the price level in Norway was initially relatively high, the question may still be raised as to whether there is reason to expect such wide differences in clothing prices in the two countries year after year.
Selv om Norge har gått noe lenger i å fjerne handelshindringer, og selv om prisnivået i Norge i utgangspunktet var nokså høyt, kan en likevel stille spørsmål om det er grunn til å vente at man år etter år skulle se så store forskjeller i prisutviklingen på klær i de to landene.
It is difficult to measure changes in clothing price.
Det er vanskelig å måle prisutviklingen på klær.
Although a clothing article often has a high introductory price, the price falls after a relatively short period.
Et klesplagg introduseres ofte med en høy pris, men prisen faller etter forholdsvis kort tid.
Sales activity is high.
Det er mye salgsaktivitet.
The range of goods changes frequently.
Vareutvalget skifter ofte.
A large share of the assortment in a shop is typically replaced in the course of 3-4 months.
Typisk vil store deler av vareutvalget til en butikk være skiftet ut i løpet av 3-4 måneder.
Changes in quality are difficult to define and identify.
Endringer i kvalitet er vanskelig å definere og identifisere.
In Norway, it is the shops themselves that report clothing prices and changes in quality, which are used as a basis for the clothing price index in the CPI.
I Norge er det butikkene selv som angir priser og endringer i kvalitet på klær som underlag for klesprisindeksen i KPI.
In Sweden and many other countries (Denmark, Ireland, the UK), price inspectors perform this task.
I Sverige og mange andre land (Danmark, Irland, Storbritannia) brukes prisinspektører til dette arbeidet.
In Sweden, statistical methods are also used to calculate changes in quality.
I Sverige benyttes i tillegg statistiske metoder for å beregne kvalitetsendringer.
It may be that some of the difference in the rise in clothing prices in the two countries is due to the way prices are measured and interpreted rather than to actual price developments.
En kan derfor stille spørsmål om noe av forskjellene i prisveksten på klær i de to landene skyldes måten prisene måles og tolkes på snarere enn den faktiske prisutviklingen.
This is also supported by Eurostat’s price level survey.
Tvilen støttes også av Eurostats prisnivåundersøkelse.
Eurostat compares different countries’ prices for identical goods and finds that the level of clothing prices in Norway has in fact risen somewhat compared with clothing prices in Sweden in recent years.
Eurostat sammenlikner prisene på identiske varer mellom land og finner at prisnivået på klær i Norge faktisk har steget noe sammenlignet med klesprisene i Sverige de siste årene.
According to the CPI in the two countries, clothing prices in Norway have fallen by 30 per cent relative to clothing prices in Sweden in the period 1999-2005.
Det står i kontrast til de nasjonale konsumprisindeksene, som viser at klesprisene i Norge har sunket med 30 prosent i forhold til klesprisene i Sverige i perioden 1999-2005.
The goods measured in Eurostat’s survey are probably not representative of the basket of consumer goods in Norway.
Varene som måles i Eurostats undersøkelse er trolig ikke representative for den norske forbrukskurven.
The survey nonetheless illustrates the uncertainty surrounding actual developments in clothing prices.
Undersøkelsen illustrerer likevel usikkerheten omkring den faktiske utviklingen i klesprisene.
Inflation in a country with its own national currency is not something that just drifts in with the wind from abroad.
Inflasjonen i et land med egen valuta er ikke noe som kommer drivende på en fjøl utenfra.
It is monetary policy that over time determines the nominal path.
Det er pengepolitikken som over tid bestemmer det nominelle forløpet.
In the short and medium term, we can weigh the variability in inflation against the variability in output and employment.
På kort til mellomlang sikt kan vi avveie hensynet til variasjon i inflasjonen og variasjon i produksjonen og sysselsettingen.
Nevertheless, the overriding objective is to anchor expectations of low and stable inflation.
Det viktigste er likevel å forankre forventningene om at inflasjonen skal være lav og stabil.
We must never lose sight of this.
Det må vi aldri tape av syne.
There is considerable uncertainty surrounding the economic situation and economic developments ahead.
Det er stor usikkerhet om den økonomiske situasjonen og den økonomiske utviklingen framover.
Statistical forecasting techniques and macroeconomic models can help us gain further insights into and a better understanding of the driving forces, but can obviously not eliminate risk and uncertainty.
Statistiske prognoseteknikker og makroøkonomiske modeller kan hjelpe oss til å få bedre innsikt og til å forstå drivkreftene bedre, men selvsagt ikke fjerne risiko og usikkerhet.
Measuring inflation is no trivial matter and should, like monetary policy, be reviewed and discussed and be open and transparent.
Selve målingen av inflasjonen er slettes ikke triviell og bør, som pengepolitikken, drøftes og diskuteres og være åpen og transparent.
Measured as a ten-year average, inflation is now 2.0 per cent.
Målt som et tiårs gjennomsnitt er inflasjonen nå 2,0 prosent.