natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To commemorate the 100-year anniversary of the dissolution of the union between Norway and Sweden in 2005, a 1500-krone gold commemorative coin has been struck.
Som en markering av at det i 2005 var hundre år siden unionsoppløsningen med Sverige, ble det utmyntet en 1500-krone minnemynt i gull.
A triple portrait of Norway's three kings during the 100-year period.
Trippelportrett av våre tre konger i 100-årsperioden H.M.
Here the artist has wanted to illustrate the new age by means of binary code - "computer language" - which consists of zeros and ones.
Kunstneren har her ønsket å illustrere den nye tid med den binære koden - "dataspråket" - som består av nuller og ett-tall.
Above the motif: 1905-2005, flanked on the left by the initials of the Director of Det Norske myntverket AS, Magne Flågan: MF and on the right by the mintmark of Det Norske Mynverket: the crossed pick and hammer.
Omskrift over motivet: 1905-2005, flankert av til venstre direktør ved Det Norske Myntverket AS Magne Flågans merke: MF og til høyre Det Norske Myntverkets merke: hammer og bergsjern.
Below the motif the inscription: 1500 KRONER.
Under motivet omskriften 1500 KRONER.
Speech by Mr. Jarle Bergo, Deputy Governor of Norges Bank, AON Grieg Investors Zürich, 19 October 2003
Foredrag av visesentralbanksjef Jarle Bergo, Aon Grieg Investors, Zürich, 19. oktober 2003
The address is based on the assessments presented at Norges Bank's press conference following the Executive Board's monetary policy meeting on 17 September and on previous speeches and publications.
Foredraget bygger på vurderingene gitt på Norges Banks pressekonferanse etter rentemøtet 17. september samt på tidligere foredrag og publikasjoner.
The interest rate is a variable that affects most of us, whether we are investors or borrowers.
Renten er en størrelse som berører de fleste av oss, hva enten vi er investorer eller låntakere.
And even if we don't have debts or assets, the influence of the interest rate on the economy will affect us indirectly.
Og selv om vi verken skulle ha gjeld eller fordringer, vil vi indirekte bli påvirket gjennom rentens virkninger på den økonomien vi lever i.
In my speech tonight, I would like to look at some factors surrounding the interest rate and monetary policy.
I kveld vil jeg derfor ta opp enkelte forhold knyttet til renten og til pengepolitikken.
I will discuss the various roles played by the interest rate in the economy from a more theoretical viewpoint and examine interest rate movements over the past 130 years to see whether there are lessons to be learned.
Jeg vil diskutere rentens ulike roller i økonomien fra en mer teoretisk vinkel og jeg vil se på hvordan renten har beveget seg de siste 130 år og om vi kan lære noe av det.
Furthermore, I will touch upon the factors governing the interest rate in Norway and, in conclusion, I will discuss some challenges facing monetary policy in a number of countries.
Videre skal jeg komme inn på hva som styrer renten i Norge, og avslutningsvis drøfte noen utfordringer for pengepolitikken som en står overfor i en rekke land.
The interest rate has several functions in an economy
Renten har flere funksjoner i en økonomi
Many financial decisions involve a trade-off between present and future consumption.
Mange økonomiske beslutninger innebærer en avveining mellom forbruk i dag og forbruk i morgen.
One example of this is households' decisions on saving and borrowing.
Et eksempel på dette er husholdningenes spare- og lånebeslutninger.
Income from employment normally varies in the course of a lifetime.
For de fleste varierer inntekten fra arbeid over livsløpet.
Earnings are low when we are young, rising in our middle years, before falling again as we reach retirement age.
Inntekten er lav når vi er unge, deretter stiger den, før den faller bort når vi når pensjonsalderen.
Many people raise loans in early adulthood, repay their loan and build up positive net wealth as they reach middle age, then draw on their savings towards the end of their lives.
Mange tar opp lån tidlig i livet, nedbetaler lånet og bygger opp en positiv nettoformue som middelaldrende, før de tærer på kapitalen mot slutten av livet.
This results in consumption that is more evenly spread over a lifetime than implied by the flow of annual income.
Slik oppnås et jevnere forbruk gjennom livet enn den årlige inntektsstrømmen tilsier.
A company's investment choices also involve the choice between present and future consumption.
En bedrifts investeringsvalg er også et valg mellom forbruk i dag og i morgen.
Owners may give priority to present consumption by taking out dividends, or they can invest profits in the company and thereby lay the basis for larger profits later.
Eierne kan prioritere forbruk i dag ved å ta ut utbytte, eller de kan investere overskuddet i bedriften og slik legge grunnlag for et større overskudd senere.
By placing capital at the disposal of others, in other words by saving, one's own consumption is postponed.
De som stiller midler til rådighet for andre, ved å spare, utsetter eget forbruk.
People require compensation for this, both because human beings are impatient and because there is a certain probability we may not live to see the future.
Dette kreves det kompensasjon for, både fordi vi mennesker er utålmodige, og fordi det er en viss sannsynlighet for at vi ikke vil oppleve morgendagen.
The interest rate provides this compensation.
Renten gir en slik kompensasjon.
If we want to use our money for consumption now or to finance investments by raising loans, the interest rate is the price we must pay in order to do so.
Ønsker man å framskynde forbruk eller lånefinansiere investeringer, er renten kostnadene vi må betale for å gjøre dette.
The interest rate is therefore a key variable in our choice between consumption now or in the future.
Renten er derfor en sentral størrelse for våre valg mellom forbruk i dag og i morgen.
Interest rates are the terms at which money or goods today may be traded off for money or goods at a future date.
Renten uttrykker grunnleggende sett det forholdet penger eller varer i dag kan byttes mot penger eller varer på et framtidig tidspunkt
The interest rate is also the price of money.
Renten er også prisen på penger.
We can choose to store our savings in the form of cash or in a current account.
Vi kan velge å holde det vi sparer i form av kontanter eller på lønnskontoen.
The price we pay is the return other alternatives would have provided.
Kostnaden er tap av den avkastningen alternative plasseringer ville gitt.
Bank deposits and bonds are examples of investments that provide a reliable return - interest income.
Bankinnskudd og obligasjoner er eksempler på plasseringer som gir en sikker avkastning - en renteinntekt.
If we choose to store money, we lose this income.
Velger vi å holde penger mister vi denne renteinntekten.
But in contrast to bonds, money can be used directly to purchase goods and services.
Men i motsetning til obligasjoner kan penger brukes direkte for kjøp av varer og tjenester.
Interest is therefore also the price we pay in order to have liquid holdings.
Renten er derfor også prisen vi må betale for å ha en likvid beholdning.
The interest rate is also used as an instrument in economic policy.
Renten brukes også som et virkemiddel i den økonomiske politikken.
Setting the interest rate to achieve a monetary policy objective, often price stability or low and stable inflation, is usually the responsibility of the central bank.
Det er gjerne overlatt til sentralbanken å sette renten for å nå et mål for pengepolitikken, ofte prisstabilitet eller lav og stabil inflasjon.
The central bank sets a very short-term nominal interest rate.
Sentralbanken fastsetter en helt kortsiktig nominell rente.
In Norway, this is the interest rate on banks' overnight deposits in Norges Bank, the sight deposit rate.
I Norge er dette renten på bankenes dagsinnskudd i Norges Bank, foliorenten.
This rate determines the very short interest rates in the money market with maturities from one day upwards, normally up to Norges Bank's next monetary policy meeting.
Denne renten er bestemmende for de helt korte rentene i pengemarkedet med løpetider fra en dag og oppover, normalt frem til tidspunktet for Norges Banks neste rentemøte.
Longer-term rates are determined by expectations concerning Norges Bank's use of instruments in the future and by the degree of confidence in monetary policy.
Renter med lengre løpetid blir bestemt av forventninger om Norges Banks fremtidige virkemiddelbruk, og av hvorvidt det er tillit til pengepolitikken.
The real interest rate, that is the nominal interest rate minus expected inflation, is the rate that influences decisions concerning saving and investment.
Det er realrenten, altså nominell rente fratrukket forventet inflasjon, som har betydning for beslutninger om sparing og investeringer.
When the interest rate falls, it is less profitable for households to save, and they will therefore increase their consumption now rather than wait until later.
Når renten går ned, blir det mindre lønnsomt å spare for husholdningene, og de vil derfor i større grad konsumere nå heller enn å vente til senere.
Borrowing also becomes less costly, with an associated rise in investment.
Tilsvarende vil det bli mindre kostbart å låne og dermed økes også investeringene.
Lower interest rates make it less attractive to invest in NOK and less attractive for Norwegian enterprises and households to raise loans in other currencies.
Lavere rente gjør det mindre attraktivt å plassere i norske kroner og for norske bedrifter og husholdninger å ta opp lån i andre valutaer.
Lower interest rates will therefore normally result in reduced capital inflows and a weaker krone.
Normalt vil derfor en lavere rente føre til mindre kapitalinngang og en svakere krone.
The equilibrium interest rate and the neutral interest rate are closely related concepts.
Likevektsrenten og den nøytrale renten er nært beslektede begreper.
The neutral interest rate is the rate that does not in itself result in an increase or a reduction in price and cost inflation in the economy in the course of a business cycle.
Den nøytrale renten er den renten som innenfor en konjunktursykel i seg selv verken gir økt eller redusert pris- og kostnadsvekst i økonomien.
An assessment of whether interest rate setting is expansionary or contractionary, involves comparing short-term market rates with the neutral rate.
En vurdering av hvorvidt rentesettingen er ekspansiv eller kontraktiv, innebærer en sammenlikning av kortsiktige markedsrenter mot den nøytrale renten.
A real interest rate in the interval 3 - 4 per cent is often regarded as neutral in economies such as the Norwegian economy.
En realrente i intervallet 3 - 4 prosent blir ofte betraktet som nøytral i økonomier som den norske.
I will revert to a quantification of this level later.
Vi kommer nærmere tilbake til tallfestingen av dette nivået.
In the longer term, the interest rate level influences capital accumulation in the economy and the potential for economic growth.
På lengre sikt har nivået på renten betydning for kapitalakkumulasjonen i økonomien og for potensialet for økonomisk vekst.
The equilibrium interest rate is the rate that ensures that capital accumulation corresponds to saving in the economy.
Likevektsrenten er den renten som sørger for at kapitalakkumulasjonen i samfunnet svarer til sparebeslutningene i økonomien.
This results in an output potential that over time satisfies demand without generating pressures in the economy.
Det gir et produksjonspotensial som over tid tilfredsstiller aktørenes etterspørsel uten at det blir presstendenser i økonomien.
The equilibrium interest rate is determined by long-term phenomena associated with the structure of the economy, while the neutral rate is defined on the basis of its influence on pressures in the economy and thereby on inflation.
Likevektsrenten er bestemt av langsiktige fenomener knyttet til økonomiens struktur, mens den nøytrale renten er definert ut fra sin virkning på presset i økonomien og dermed på inflasjonen.
In the long term, the neutral interest rate will correspond to the long-term equilibrium interest rate in the economy.
På lang sikt vil den nøytrale renten tilsvare den langsiktige likevektsrenten i økonomien.
The long-term equilibrium interest rate is determined by fundamental structural relationships in the economy, such as consumer impatience and the economic growth rate.
Den langsiktige likevektsrente blir bestemt av grunnleggende strukturelle forhold i økonomien, slik som konsumentenes utålmodighet og av økonomiens vekstrate.
Rising population growth means that a larger labour force must be equipped with real capital.
Økt befolkningsvekst innebærer at en større arbeidsstyrke må utstyres med realkapital.
Fixed investment and saving must increase.
Realinvesteringene og sparingen må øke.
Higher population growth will therefore require a higher equilibrium interest rate.
En høyere befolkningsvekst vil derfor fordre en høyere likevektsrente.
The higher productivity growth is, the higher future gains from today's investments will be.
Jo høyere produktivitetsveksten er, jo større er den framtidige gevinsten av dagens investeringer.
This also provides the basis for a higher equilibrium interest rate.
Dette gir også grunnlag for en høyere likevektsrente.
The long-term equilibrium interest rate cannot deviate too much between countries over time.
Den langsiktige likevektsrenten kan ikke over tid avvike for mye mellom land.
With liberalised capital markets, capital will move towards those countries that can provide the highest return.
Med liberaliserte kapitalmarkeder vil kapitalen trekke mot de land der avkastningen er størst.
Substantial interest rate differentials between countries cause fluctuations in the exchange rate and will not be compatible with a long-term equilibrium.
Store renteforskjeller landene i mellom gir dermed opphav til bevegelser i valutakursen og vil ikke være forenlig med en langsiktig likevekt.
Thus, we may refer to a global equilibrium interest rate for open economies, although perhaps with an added national risk premium.
Vi kan således tale om en global likevektsrente som tilnærmet vil gjelde for åpne økonomier, men kanskje med et tillegg, i form av en nasjonal risikopremie.
The interest rate has thus several roles to play in the economy and these roles should be fairly closely linked.
Renten har altså flere oppgaver i økonomien, og det bør ikke bli for stort spenn mellom disse.
The interest rate shall in the short and medium term contribute to stable inflation and stable developments in production.
Renten skal på kort og mellomlang sikt bidra til stabil inflasjon og stabil utvikling i produksjonen.
At the same time, it shall in the long term also contribute to equilibrium in the market for real capital.
Samtidig skal den på lang sikt også bidra til likevekt i markedet for realkapital.
Capital accumulation shall over time correspond to saving.
Kapitalakkumulasjonen skal over tid samsvare med sparebeslutningene.
To achieve this, the real interest rate must not over time deviate substantially from the return on real capital.
Da er det nødvendig at realrenten over tid ikke avviker vesentlig fra avkastningen på realkapitalen.
Substantial deviations can give rise to undesirable fluctuations in the markets for real capital that have no basis in economic fundamentals.
Store avvik kan gi opphav til uønskede svingninger i markedene for realkapital, uten basis i grunnleggende økonomiske forhold.
The economic situation varies over time.
Konjunkturene varierer over tid.
Monetary policy will set an interest rate that is alternately above and below the neutral rate.
Pengepolitikken vil vekselvis sette en rente som ligger over og under den nøytrale renten.
Consequently, the interest rate level will probably not deviate substantially from the long-term equilibrium rate over time.
Over tid vil derfor trolig ikke rentenivået avvike mye fra den langsiktige likevektsrenten.
By taking a gradualist approach to interest rate setting, it is also possible to assess whether imbalances are developing in capital markets.
Ved å gå gradvis frem i rentesettingen vil en i tillegg kunne vurdere hvorvidt ubalanser oppstår i kapitalmarkedene.
Interest rate developments from a historical perspective
Et tilbakeblikk på historisk renteutvikling
In the long term, the equilibrium real interest rate will be determined by underlying structural relationships in the economy.
På lang sikt vil likevektsrealrenten være bestemt av underliggende strukturelle forhold i økonomien.
These relationships will probably only be changed gradually so that changes in nominal rates will primarily reflect changes in expected inflation.
Disse forholdene vil trolig bare endres gradvis slik at endringene i nominelle renter hovedsakelig vil gjenspeile endringer i forventet inflasjon.
In the short term, however, the real interest rate will vary, not least because monetary policy seeks to influence the real interest rate in the short and medium term.
På kort sikt vil imidlertid realrenten variere, ikke minst fordi pengepolitikken søker å påvirke realrenten på kort og mellomlang sikt.
Changes in nominal interest rates might therefore reflect changes in both real interest rates and inflation expectations.
Endringer i nominelle renter vil derfor kunne avspeile både endringer i realrenter og i inflasjonsforventninger.
Nominal interest rates were relatively stable from the 1800s and up to the 1950s.1 Periodically strong fluctuations in inflation resulted in substantial variations in the real interest rate from one year to the next, as we measure it in retrospect.
Tidvis sterk variasjon i inflasjonen gav store variasjoner i realrenten fra et år til et annet, slik vi måler den i ettertid.
Central banks had to keep stocks of gold that could be used to stabilise the gold price by actively buying and selling gold in the market.
Sentralbankene måtte ha et lager av gull som kunne brukes til å stabilisere gullprisen, ved aktivt kjøp og salg av gull i markedet.
The money supply and inflation in a country are then determined by the supply of gold on the world market.
Pengemengden og inflasjonen i et land blir da avhengig av tilbudet av gull på verdensmarkedet.
When two or more currencies are pegged to gold at a fixed price, these currencies will also have a fixed price in relation to each other.
Når to eller flere valutaer er knyttet til gullet i et fast prisforhold, vil disse valutaene også få et fast prisforhold til hverandre.
As in other systems with fixed exchange rates, this restricted the individual country's scope for using the interest rate as an instrument to stabilise the real economy.
Som i andre systemer med faste valutakurser begrenset det de enkelte lands muligheter til å bruke renten som et virkemiddel for å stabilisere realøkonomien.
In the interwar years, nominal interest rates were relatively high.
I mellomkrigstiden var nominelle renter relativt høye.
This may primarily be ascribed to the policy of gold parity that was pursued in many countries.
Det kan i hovedsak tilskrives paripolitikken i mange land.
The aim of a number of countries, including Norway, was to strengthen the value of the national currency against gold, so as to re-establish the gold parity of the pre-First World War period.
Flere land, deriblant Norge, tok da sikte på å styrke den nasjonale valutaens verdi overfor gull, slik at gullpariteten som gjaldt før første verdenskrig skulle bli gjenopprettet.
After 1985, nominal interest rates fell again and are now at about the same level as in the interwar period.
Etter 1985 har de nominelle rentene igjen falt tilbake, og de er omtrent på samme nivå som i mellomkrigstiden.
At the same time, short-term variations in nominal interest rates seem to have increased.
Samtidig synes de kortsiktige variasjonene i nominelle renter å ha økt.
This may be related to central banks' more active use of interest rate policy to combat inflation.
Det kan ha sammenheng med at sentralbankene mer aktivt har brukt rentepolitikken for å bekjempe inflasjonen.
Developments in inflation since 1870 have been remarkably similar from country to country.
Ser vi på prisveksten siden 1870 er det slående at utviklingen er ganske sammenfallende mellom land.
This is not a new feature that has coincided with the market globalisation we have witnessed in recent years.
Det er ikke et nytt trekk som har inntruffet samtidig med den globalisering av markedene som vi har sett i de senere år.
It would appear that inflation is particularly low in periods when monetary policy has a clearly defined nominal anchor.
Det kan se ut til at inflasjonen er særlig lav i perioder der pengepolitikken har et klart definert nominelt anker.
Up to the First World War, the gold standard was that anchor, providing a direct link between the supply of gold and inflation.
Fram til første verdenskrig innebar gullstandarden et slikt nominelt anker som gav en direkte sammenheng mellom tilbudet av gull og inflasjonen.
Whenever gold was discovered, the gold price dropped.
Når det ble funnet gull, falt prisen på gull.
In order to fulfil its commitment to maintaining the fixed price between a country's currency and gold, the central bank was obliged to buy gold using the national currency as payment.
For å opprettholde det faste prisforholdet mellom egen valuta og gull som sentralbanken hadde forpliktet seg til, måtte sentralbanken kjøpe gull som ble betalt med den nasjonale valutaen.
The supply of money then increased, which contributed to inflation.
Da økte tilbudet av penger, noe som bidro til inflasjon.
In periods when no new gold finds were made, prices tended to be stable or falling.
I perioder uten nye gullfunn tenderte prisene til å være stabile eller falle.
The tendency for prices to fall was amplified in periods of strong economic growth.
Tendensen til prisfall ble forsterket i perioder med god økonomisk vekst.
Economic growth is accompanied by higher turnover.
Økonomisk vekst innebærer økt omsetning.
Unless new money is printed to accommodate this, prices must fall.
Dersom det ikke lages nye penger i samsvar med dette, må prisene falle.
After 1945, with the introduction of the Bretton Woods system, a number of countries' currencies were pegged to the US dollar, which was in turn pegged to gold until 1971.
Etter 1945 innebar Bretton-Woods systemet at en rekke lands valutaer var knyttet til den amerikanske dollaren, som igjen var knyttet til gull, fram til 1971.
In many ways, US monetary policy and nominal interest rate levels functioned as a nominal anchor, and to a large extent governed global interest rates and inflation developments.
Det innebar at amerikansk pengepolitikk, og nivå på nominelle renter, fungerte som nominelt anker og i stor grad styrte rente og inflasjonsutviklingen i verden.
Inflation has been particularly high in times of war.
Inflasjonen har vært særlig høy i krigstid.
The 1970s and 1980s were characterised by fairly high inflation following the collapse of the Bretton Woods agreement, the oil price shocks and counter-cyclical policy.
1970 og 1980-tallet var preget av ganske høy inflasjon i etterkant av sammenbruddet i Bretton Woods-avtalen, oljeprissjokkene og motkonjunkturpolitikken.
From the end of the 1980s, an inflation target for monetary policy has functioned as a credible nominal anchor in a number of countries, curbing the pace of inflation.
Fra slutten av 1980-tallet har inflasjonsmål for pengepolitikken fungert som et troverdig nominelt anker i en rekke land.
To calculate historical real interest rates, an estimate must be made of expected inflation.
For å beregne historiske realrenter trengs et anslag på forventet inflasjon.
Figures for actual inflation are normally used.
Det er vanlig å benytte tall for den faktiske inflasjonen.
Inflation expectations may deviate from actual inflation, especially in periods when the latter is subject to considerable fluctuation.
Forventningene om fremtidig inflasjon kan tenkes å avvike fra den faktiske inflasjonen, særlig i de perioder sistnevnte varierer sterkt.
From 1870 to today, developments in global real interest rates can be roughly divided into 5 periods.
Fra 1870 til i dag kan forløpet for realrenten internasjonalt grovt sett deles 5 perioder.