natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Professor Kalle Moene's article, "Et fond fullt av feil" (a fund full of faults) in the Norwegian financial daily Dagens Næringsliv on 20 July supports the stern criticism of the IMF presented in the book Globalization and its Discontents by Joseph Stiglitz, winner of the Nobel prize in economics in 2001 and former chief economist at the World Bank.
Professor Kalle Moenes artikkel "Et fond fullt av feil" i DN 20-21 juli støtter den sterke kritikk av IMF som Joseph Stiglitz, Nobelprisvinner i økonomi i 2001 og tidligere sjefsøkonom i Verdensbanken, fremfører i boken "Globalization and its discontents".
Stiglitz' book is interesting and thought-provoking - and controversial.
Stiglitz' bok er interessant og tankevekkende - og kontroversiell.
A broader assessment of his book is made by Barry Eichengreen in Foreign Affairs, July/August 2002 and by John Williamson at the Institute for International Economics.
De som ønsker en bredere vurdering av den kan finne dette hos Barry Eichengreen i Foreign Affairs, July/August 2002 og John Williamson, Institute for International Economics.
Criticism is useful but should be based on the IMF's actual responsibilities.
Kritikk er nyttig, men bør ta utgangspunkt i de oppgavene IMF har.
In contrast to the World Bank, the IMF is not an institution engaged in development aid.
IMF er ikke en utviklingsinstitusjon, i motsetning til Verdensbanken.
The IMF's task is to promote international monetary cooperation, to foster exchange stability, to promote international trade, to encourage efficient utilisation of resources and work to achieve stable growth in the global economy.
IMF skal fremme samarbeidet om internasjonale valutaspørsmål, arbeide for stabile valutaforhold, medvirke til å fremme internasjonal handel, stimulere til effektiv utnytting av ressurser og arbeide for stabil vekst internasjonalt.
The IMF reports regularly on economic developments in the member countries and makes recommendations concerning economic policy.
IMF rapporter regelmessig om økonomisk utvikling i medlemslandene og gir anbefalinger om økonomisk politikk.
Most countries agree to the publication of these reports.
De fleste medlemsland samtykker i at rapportene offentliggjøres.
Anyone who reads the reports (www.imf.org) will see that the IMF's approach in the analyses and advice is far from "one-size-fits-all".
Den som leser rapportene vil se at IMFs analyser og rådgivning langt fra har noen "one-size-fits-all"-tilnærming.
Global economic trends are analysed in the publications World Economic Outlook and Global Financial Stability Report.
Globale økonomiske utviklingstrekk analyseres i publikasjonene World Economic Outlook og Global Financial Stability Report.
These publications show no sign of having been written by "third-rate economists", as Stiglitz on one occasion described the IMF staff.
Publikasjonene bærer ikke preg av å være skrevet av "tredjerangs økonomer", som Stiglitz ved et høve karakteriserte IMFs stab som.
The IMF can provide loans to member countries with payment problems, but the IMF's financial resources consist of foreign exchange reserves from the member countries and not development aid funds.
IMF kan yte lån til medlemsland med betalingsproblemer, men IMFs finansielle ressurser består av valutareserver fra medlemslandene, ikke bistandsmidler.
The loans are short-term and the interest rate is lower than the market rate.
Lånene er kortsiktige og renten er lavere enn markedsrenten.
The other member countries' security that their foreign exchange reserves will not be lost lies in the country's commitment to implement economic-political measures that provide hope for the country's ability to work its way out of the current crisis and regain the confidence of financial markets.
Den sikkerhet de andre medlemslandene har for at deres valutareserver ikke skal gå tapt ligger i at landet forplikter seg til å gjennomføre økonomisk-politiske tiltak som gir håp om at landet arbeider seg ut av krisen og gjenvinner tillit i finansmarkedene.
Remedying balance of payments problems will most often imply a need for austerity measures.
Korrigering av betalingsbalanseproblem vil oftest innebære behov for innstrammingstiltak.
We are not aware of successful examples of countries that have tried to use deficit financing and high inflation as a means of solving such problems, although it may seem like Stiglitz believes that this is what they should try.
Vi er ikke kjent med vellykkede eksempler på land som har søkt å underskuddsbudsjettere og inflatere seg ut av slike problemer, selv om det kan synes som Stiglitz mener dette er veien de bør forsøke.
When establishing programs, the IMF places more emphasis than before on social conditions.
IMF legger større vekt enn tidligere på sosiale forhold ved utarbeiding av programmene.
More importance has also been attached to combating corruption as well as developing the rules and institutions needed for a smoothly functioning economy.
Bekjempelse av korrupsjon, samt å utvikle regelverk og institusjoner som trengs for en godt fungerende økonomi, tillegges også større betydning enn tidligere.
Nevertheless, it is often controversial when the IMF makes such demands, because they can challenge established power structures in the country.
Det er likevel ofte omstridt når IMF stiller slike krav, også fordi de kan utfordre etablerte maktstrukturer i landet.
The IMF has been criticised for its handling of the Asian crisis.
IMF er blitt kritisert for håndteringen av Asia-krisen.
The crisis came as a surprise, except in Thailand, and the dimensions were substantial.
Den kom overraskende, bortsett fra for Thailand, og hadde meget store dimensjoner.
In such situations, everything is not handled as well as could be desired.
I slike situasjoner blir ikke alt gjort så godt som ønskelig.
The IMF has acknowledged this.
Det er også erkjent av IMF.
But the course of action was quickly altered when this became clear.
Men kursen ble raskt lagt om da dette ble klart.
However, there is no basis for saying that comparable countries without IMF programmes managed better than countries with IMF programmes during the Asian crisis.
Det er imidlertid neppe grunnlag for å si at sammenlignbare land uten IMF-program klarte seg bedre enn land med IMF-program i Asia-krisen.
While Stiglitz and others who oppose globalisation have criticised the IMF for being too strict in their lending policy, others have been concerned that the loans have been too large and frequent.
Mens Stiglitz og mange globaliseringsmotstandere har kritisert IMF for å være for streng i sin utlånspolitikk, har bekymringen hos andre vært at lånene har vært for store og hyppige.
It is difficult for the IMF to strike a balance, but in a crisis, a balance must be struck and decisions must be made.
Det er vanskelige avveininger IMF må gjøre, men i en krise må avveininger gjøres og beslutninger tas.
For the poorest developing countries, the IMF offers heavily subsidised loans, financed by contributions from the individual member countries.
I forhold til de fattigste utviklingslandene yter IMF særlig subsidierte lån, finansiert ved bidrag fra de enkelte medlemslandene.
The close cooperation with the World Bank in this area has changed considerably in recent years, with stronger focus on poverty reduction, national ownership and coordinated aid.
Det nære samarbeidet med Verdensbanken på dette området har endret seg mye de siste årene, med sterkere fokus på fattigdomsreduksjon, nasjonalt eierskap og samordnet bistand.
The poor countries must develop their own development strategies (PRSPs - Poverty Reduction Strategy Papers) which shall form the basis for all aid to the country, whether it comes from the IMF, the World Bank, the United Nations or bilateral partner countries.
De fattige landene må selv utforme utviklingsstrategiene (PRSPs - Poverty Reduction Strategy Papers) som skal danne grunnlag for all bistand til landet enten den kommer fra IMF, Verdensbanken, FN eller bilaterale samarbeidspartnere.
The IMF acknowledges that for development countries to succeed, ownership of their own development strategies is essential.
IMF erkjenner at det er avgjørende at utviklingslandene "eier" sin egen utviklingsstrategi dersom de skal lykkes.
In addition, increasing emphasis is being placed on systematic evaluations of the macroeconomic reforms' impact on social conditions and poverty.
Videre legger man økende vekt på systematiske vurderinger av de makroøkonomiske reformenes effekt på sosiale forhold og fattigdom.
The IMF plays a key role in the debt relief initiative for the poorest countries (HIPC - Heavily Indebted Poor Countries).
IMF er sentral i gjeldsletteinitiativet for de fattigste land (HIPC - Heavily Indebted Poor Countries).
The initiative may provide a total of about USD 55 billion in debt relief.
Initiativet vil totalt kunne gi rundt USD 55 milliarder i gjeldslette.
The HIPC countries will therefore be able to use more funds on social investments than on debt servicing.
HIPC-landene vil derfor kunne bruke mer på sosiale investeringer enn på gjeldsbetjening.
The HIPC initiative and the PRSP processes have contributed to a gradual increase in expenditure on health and education in the poorest countries.
HIPC-initiativet og PRSP-prosessene har bidratt til at de fattigste landene gradvis øker sine utgifter til helse og utdanning.
The changes are to a considerable degree the result of input from various sources: the developing countries themselves, academia, NGOs and industrialised countries, including the Nordic countries.
Endringene er i betydelig grad resultatet av innspill fra forskjellige hold: fra utviklingslandene selv, akademia, NGOs og industrilandene, herunder de nordiske.
It is therefore incorrect to say that the IMF does not learn, is immune to criticism and obstructs the international fight against poverty.
Det er derfor feil å si at IMF ikke lærer, er immun mot kritikk og motarbeider den internasjonale kampen mot fattigdom.
Nevertheless, it is important that justified and constructive criticism continues to be put forward.
Det er likevel viktig at berettiget og konstruktiv kritikk fortsatt blir framsatt.
The significance of transparency has been one of the most important lessons for the IMF in recent years, both with regard to the institution itself and the situation in the member countries.
Betydningen av åpenhet har vært en av de viktigste lærdommene for IMF de senere årene, både når det gjelder egen institusjon og situasjonen i medlemslandene.
The IMF regularly assesses its own policies.
IMF gjennomfører jevnlig vurderinger av egen politikk.
A separate, independent evaluation office has also been established to evaluate experience with the lending programs.
Det er også etablert et eget uavhengig evalueringsorgan som skal vurdere erfaringene med låneprogrammene.
The Norwegian authorities also place considerable importance on transparency in relation to the IMF.
Norske myndigheter legger også stor vekt på åpenhet i forholdet til IMF.
The IMF's analyses of the Norwegian economy are made available to the public.
IMFs analyser av norsk økonomi offentliggjøres.
This report deals with the important issues on the IMF's agenda and the Nordic-Baltic constituency's views on these issues (see Report no. 6 to the Storting (2001-2002)).
6 (2001-2002)).
In addition, the Nordic-Baltic representatives' presentation at the half-yearly meetings of the IMF and the World Bank are also published.
Videre offentliggjøres de nordisk-baltiske representantenes innlegg ved de halvårlige møtene i IMF og Verdensbanken.
The constituency's stand on important issues on the IMF's agenda are thus documented and available.
Valgkretsens holdning til viktige spørsmål på IMFs dagsorden er således dokumentert og tilgjengelig.
by Svein Gjedrem, Governor, Norges Bank Dagsavisen, 28 August 2002
Av sentralbanksjef Svein Gjedrem Dagsavisen 28. august 2002
Unemployment stopped falling.
Nedgangen i arbeidsledigheten stoppet samtidig opp.
Growth in labour costs jumped in 1998, and has since been around 2 percentage points higher than among our trading partners, ranging between 5 and 6 per cent each year.
Den har siden vært rundt 2 prosentpoeng høyere enn blant våre handelspartnere - mellom 5 og 6 prosent hvert år.
This year's wage settlement appears to be following suit.
Årets lønnsoppgjør ser ut til å føye seg inn i rekken.
The krone is about 7 per cent stronger than the average for the 1990s.
Kronen er rundt 7 prosent sterkere enn gjennomsnittet for 90-tallet.
The appreciation of the krone is probably reversible, but the loss of competitiveness and jobs caused by the high level of domestic wage growth is difficult to redress.
Utviklingen i kronen er trolig reversibel, men det tapet av konkurranseevne og arbeidsplasser som skyldes den særnorske lønnsveksten, er vanskelig å hente inn.
However, there is little monetary policy can do to prevent an increase in unemployment that is driven by high labour costs.
Men det er lite pengepolitikken kan gjøre for å hindre en økning i ledigheten som er drevet av høy kostnadsvekst.
Operators in the foreign exchange market have reacted as could be expected.
Aktørene i valutamarkedet har i det vesentlige opptrådt slik vi må forvente.
In other words, the krone is strong because wage growth is high and demand is expanding.
Kronen er med andre ord sterk fordi lønnsveksten er høy og etterspørselen vokser.
The interest rate differential reflects high wage growth in Norway.
Denne forskjellen gjenspeiler den særnorske lønnsutviklingen.
The operational objective of monetary policy, as laid down by the Government, is low and stable inflation.
Det operative målet for pengepolitikken som er fastsatt av regjeringen, er lav og stabil inflasjon.
The current interest rate has been set in accordance with this target.
Dagens rentenivå er satt i samsvar med dette målet.
However, there is also a close relationship between the inflation target and stability in economic developments and in the krone exchange rate.
Men det er også nært samsvar mellom inflasjonsmålet og hensyn til stabilitet i den økonomiske utviklingen og valutakursen.
It would also have been a recipe for turbulence in the foreign exchange markets.
Det ville også vært en oppskrift for mer ustabilitet i valutamarkedet.
In addition, a strong krone curbs activity, profitability and the ability to pay in the internationally exposed sector, and thereby cost pressures in the Norwegian economy.
I tillegg dempes aktiviteten, lønnsomheten og lønnsevnen i det konkurranseutsatte næringslivet, og dermed kostnadspresset i norsk økonomi.
by Svein Gjedrem, Governor of Norges Bank article in Finansavisen 2 April 2003
av sentralbanksjef Svein Gjedrem, Finansavisen 2. april 2003
The implementation of monetary policy is delegated to Norges Bank by law.
Utøvelsen av pengepolitikken er etter loven delegert til Norges Bank.
Norges Bank's operational objective has been laid down by the Government in the Regulation on Monetary Policy.
Målet Norges Bank skal styre etter, er fastsatt av Regjeringen i egen forskrift.
Since the objective has been clearly defined, the conduct of monetary policy can be evaluated.
Siden målet er klart definert, er det mulig å etterprøve utøvelsen av pengepolitikken.
The Bank reports on the implementation of monetary policy in its Annual Report, which will be available soon for 2002.
Banken rapporterer om gjennomføringen av pengepolitikken i sin årsberetning, som nå foreligger for 2002.
The sight deposit rate is set on the basis of the inflation outlook, normally two years ahead.
Styringsrenten fastsettes ut fra utsiktene for inflasjonen, normalt to år fram i tid.
If there are significant deviations between actual price inflation and the target, the Bank will provide a thorough assessment in its AnnualReport.
Dersom det oppstår vesentlige avvik mellom den faktiske prisutviklingen og målet for pengepolitikken, vil banken redegjøre for årsakene til dette i årsberetningen.
Particular emphasis will be placed on any deviations outside an interval of +/- 1 percentage point.
Det vil her bli særlig lagt vekt på eventuelle avvik utenfor et intervall på +/- 1 prosentpoeng.
According to Norges Bank's mandate, monetary policy has been assigned a clear responsibility for stabilising the economy.
Mandatet innebærer at pengepolitikken har fått en klar rolle i å stabilisere den økonomiske utviklingen.
The implementation of monetary policy can be evaluated against a number of criteria:
Gjennomføringen av pengepolitikken kan vurderes etter flere kriterier:
Was the underlying rise in consumer prices in 2002 close to the target of 2½ per cent?
Var den underliggende konsumprisveksten i 2002 nær målet på 2½ prosent?
Was monetary policy in 2002 adapted to the inflation target?
Var pengepolitikken i 2002 tilpasset inflasjonsmålet?
Has the conduct of monetary policy contributed to output and employment stability?
Har rentesettingen bidratt til stabilitet i produksjon og sysselsetting?
Has monetary policy underpinned confidence that inflation will be 2½ per cent?
Har pengepolitikken understøttet tilliten til at inflasjonen vil være 2½ prosent?
Consumer price inflation in 2002
Konsumprisveksten i 2002
The underlying rise in consumer prices averaged 2.3 per cent from 2001 to 2002.
Den underliggende veksten i konsumprisene var i gjennomsnitt 2,3 prosent fra 2001 til 2002.
As the year progressed, inflation was increasingly influenced by the strong krone.
Gjennom året ble prisveksten i økende grad preget av den sterke kronen.
Prices for imported consumer goods, particularly clothing and footwear, fell markedly towards the end of the year.
Prisene på importerte konsumvarer, særlig klær og sko, falt markert mot slutten av året.
At the same time, the rise in prices for domestically produced goods and services remained at a high level as a result of strong growth in labour costs.
Samtidig holdt prisveksten på norskproduserte varer og tjenester seg oppe som følge av den høye veksten i lønnskostnadene.
The year-on-year rise in the CPI-ATE slowed from a 2.7 per cent peak in June and July to 1.8 per cent in December.
Tolvmånedersveksten i KPI-JAE avtok fra 2,7 prosent på det høyeste i juni og juli til 1,8 prosent i desember.
The underlying rise in consumer prices remained well within an interval of +/- 1 percentage point around the inflation target throughout the year.
Gjennom hele året lå den underliggende konsumprisveksten altså godt innenfor et intervall på +/- 1 prosentpoeng rundt inflasjonsmålet.
Strong growth in private disposable income, solid growth in credit to the household sector and a continued sharp increase in house prices had the same effect.
Høy vekst i privat disponibel inntekt, høy vekst i kreditten til husholdningene og fortsatt høy vekst i boligprisene trakk i samme retning.
The appreciation of the krone until this time could not fully counteract stronger wage growth and higher growth in domestic demand.
Stigningen i kronekursen fram til da kunne ikke fullt ut motvirke sterkere lønnsvekst og høyere vekst i innenlandsk etterspørsel.
All in all, this induced an increase in the sight deposit rate in July.
Samlet tilsa dette en økning i styringsrenten i juli.
In late autumn, new information substantially changed the outlook for economic developments.
Sent på høsten kom ny informasjon som endret utsiktene for den økonomiske utviklingen vesentlig.
Growth forecasts for the world economy had deteriorated further.
Utsiktene for utviklingen internasjonalt var ytterligere svekket.
The krone had continued to appreciate.
Kronen hadde fortsatt å styrke seg.
Interest rates were reduced in other countries and expectations concerning future interest rates fell appreciably.
I utlandet ble rentene redusert, og forventningene til framtidige renter falt merkbart.
At the same time, the outlook for the Norwegian economy had weakened.
Det var samtidig utsikter til svakere utvikling i norsk økonomi.
Electricity prices rose sharply and households and enterprises became less optimistic.
Strømprisene økte kraftig, og husholdningene og bedriftene ble mindre optimistiske.
House prices levelled off.
Boligprisene flatet ut.
Many enterprises in the public and private sector focused on reducing labour costs following the costly wage settlement, and unemployment rose more than expected.
Mange virksomheter i offentlig og privat sektor var opptatt av å redusere lønnskostnadene etter det dyre lønnsoppgjøret, og arbeidsledigheten økte mer enn ventet.
Our analyses indicated that a continued strong krone would bring inflation under the target of 2½ per cent at the end of 2004.
Våre analyser tydet på at en fortsatt sterk krone ville bringe inflasjonen under målet på 2 ½ prosent ved utgangen av 2004.
This was the background for the decision to reduce the sight deposit rate to 6.5 per cent on 11 December.
Dette var bakgrunnen for vedtaket om å senke styringsrenten til 6,5 prosent den 11. desember.
Has monetary policy underpinned confidence that inflation will be 2½ per cent?
Dette illustrerer at pengepolitikken kan bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
Norges Bank shall disregard such extraordinary and temporary disturbances when setting interest rates.
Det gir avskalling og lavere sysselsetting.
The experience of the 1970s and 1980s showed that it can take time and be costly if confidence in monetary policy is undermined.
Det tilsier at det er tillit til at inflasjonen i Norge over tid vil holde seg nær målet.
by Jarle Bergo, Deputy Governor of Norges Bank Dagsavisen 24 August 2003
Visesentralbanksjef Jarle Bergo Dagsavisen 24. august 2003
Norges Bank reduced its key rate to 3 per cent at its meeting on 13 August.
Norges Bank reduserte styringsrenten til 3 prosent på sitt møte 13. august.
Since December last year, the key rate has been reduced by a total of 4 percentage points, and the krone has depreciated by around 10 per cent.
Siden desember i fjor er renten til sammen redusert med 4 prosentenheter, og kronekursen er svekket med rundt 10 prosent.
Interest rates are set based on the mandate issued by the Government to Norges Bank, which defines an inflation target for monetary policy.
Rentesettingen følger av at Regjeringen har gitt Norges Bank et inflasjonsmål for pengepolitikken.
Global economic growth has been weak, particularly in western Europe.
Veksten i internasjonal økonomi har vært svak, særlig i Vest-Europa.
Price and cost inflation is low among our trading partners, and is expected to remain subdued.
Pris- og lønnsveksten er lav hos våre handelspartnere, og den ventes å forbli det.
Key policy rates have been reduced in all western countries.
I alle vestlige land er rentene satt ned.
In the US, the key rate is record low at 1 per cent, and the ECB's key rate is at 2 per cent.
I USA er styringsrenten rekordlave 1 prosent, og renten i Den europeiske sentralbanken er 2 prosent.
Even though signs of renewed optimism have emerged, particularly in the US, economic developments have been considerably weaker over the past year than Norges Bank and other observers, both analysts and international organisations, had projected.
Selv om det omsider er enkelte tegn til ny optimisme, særlig i USA, har den økonomiske utviklingen det siste året vært langt svakere enn Norges Bank og andre, både analytikere og internasjonale organisasjoner hadde ventet.
In Norway, capacity utilisation has fallen from a very high level, and is now on a par with the level in the years 1995-1997, before cost inflation accelerated.
I Norge har kapasitetsutnyttelsen falt fra et svært høyt nivå og er nå på linje med nivået i årene 1995-97, før kostnadsstigningen tiltok.
However, growth in the domestic economy came to a halt this winter.
Men veksten i økonomien stoppet opp i vinter.
At the same time, the underlying rise in prices has slowed markedly.
Samtidig har den underliggende prisveksten falt betydelig.
There are also prospects that inflation will remain subdued ahead.
Det er også utsikter til at prisstigningen kan bli lav fremover.
Without a considerable easing of monetary policy, inflation might be too low for an extensive period.
Uten vesentlige lettelser i pengepolitikken ville inflasjonen kunne bli for lav for lenge.
This may in turn fuel expectations of continued very low inflation.
Det kan i sin tur lede til forventninger om fortsatt svært lav inflasjon.