natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If market participants assume that Norges Bank will use the interest rate to defend specific exchange rate levels, this may lead to a similar game situation.
Også hvis markedsaktørene legger til grunn at Norges Bank vil bruke renten til å forsvare bestemte nivåer på kronekursen, kan det åpne for en spillsituasjon.
Norges Bank does not intend to behave in a way, which will prompt such game situations.
Norges Bank ønsker ikke å opptre på en måte som kan fremkalle slike spillsituasjoner.
However, the Bank may use interventions to a limited extent if the exchange rate moves substantially out of line with what we consider to be reasonable based on fundamentals or in the event of exceptional short-term volatility in thin markets.
Banken vil likevel kunne bruke intervensjoner i begrenset omfang, dersom kursen kommer vesentlig utenfor det vi vurderer som rimelig ut fra fundamentale forhold eller ved store kortsiktige svingninger i tynne markeder.
In such circumstances, there is less risk of ending up in a game situation against exchange market agents.
I slike situasjoner kan risikoen være mindre for å havne i et spill mot aktørene i valutamarkedet.
Norges Bank's most important instruments are its two key rates - the interest rate on banks' deposits and the overnight lending rate.
Norges Banks viktigste virkemiddel er rentene på bankenes innskudd i og utlån fra sentralbanken.
Experience shows that the central bank's key rates have a fairly substantial impact on money market rates at the very short end of the market, ie overnight and one-week rates.
De administrerte rentene har erfaringsmessig nokså stort gjennomslag på de helt kortsiktige pengemarkedsrentene, det vil si dags- og ukesrentene.
The effect on interest rates on financial instruments with longer maturities is not as direct.
Rentene på plasseringer i pengemarkedet med noe lengre løpetider påvirkes ikke like direkte.
Here, expectations concerning the central bank's course of action and general confidence in monetary policy play a role, in addition to the level of very short-term rates.
Her spiller forventningene om sentralbankens handlemønster og den generelle tilliten til pengepolitikken også inn, i tillegg til nivået på de helt kortsiktige rentene.
The interest rate on financial instruments with the longest maturities will largely reflect international conditions and confidence in Norway's economic policy.
Renten på de aller lengste plasseringene vil i stor grad reflektere internasjonale forhold og tilliten til den økonomiske politikken i Norge.
If inflation expectations remain low and fiscal policy financially sound, long-term interest rates will normally shadow corresponding rates abroad.
Dersom det er tillit til at inflasjonen i Norge holder seg lav og at finanspolitikken bærer over tid, vil de langsiktige rentene normalt følge tilsvarende renter i utlandet.
However, there will still be differences between long-term rates in different countries.
Det vil likevel være forskjeller mellom de langsiktige rentene i ulike land.
For example, the yield on a ten-year government bond will be influenced by expected interest rate movements throughout the period until the bond is redeemed.
For eksempel vil den effektive renten på en ti-års statsobligasjon påvirkes av den forventede renteutviklingen gjennom hele perioden fram til obligasjonen innløses.
Furthermore, the premia for different types of risk, for example a lack of sufficient liquidity in small markets, will have an effect.
I tillegg vil premier for ulike typer risiko, for eksempel mangel på likviditet i små markeder, spille inn.
Lack of confidence in economic policy may also be factored into long-term rates.
En eventuell mangel på tillit til den økonomiske politikken kan også bli priset inn i de langsiktige rentene.
Confidence is a fragile asset.
Tilliten til pengepolitikken er skjør.
It takes time to build up, but little to destroy.
Det tar tid å bygge opp tillit, og det skal lite til for å ødelegge den.
If confidence is broken, substantial sacrifices may be required to restore it.
Svikter tilliten, kan det kreve mye å vinne den tilbake.
Norges Bank's opinion is that the possibility to ensure confidence in Norway's monetary policy is increased by focusing on the fundamental preconditions for exchange rate stability.
Norges Bank mener at mulighetene for å sikre tilliten til norsk pengepolitikk styrkes ved å fokusere på de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet.
In this connection, Norges Bank emphasises transparency and communication of how monetary policy will be conducted.
Norges Bank legger i denne sammenheng også betydelig vekt på åpenhet og kommunikasjon om gjennomføringen av pengepolitikken.
The experience of the last fifteen years demonstrates that financial crises can often trigger or amplify cyclical fluctuations.
Erfaringene gjennom de siste femten årene viser at finansielle kriser ofte kan utløse eller forsterke svingningene i konjunkturene.
Substantial and surprising changes in monetary policy can also trigger such financial crises.
Samtidig kan kraftige og overraskende endringer i pengepolitikken utløse slike finansielle kriser.
Norges Bank is of the view that also the concern for financial stability can best be promoted by focusing on the fundamental preconditions for exchange rate stability, avoiding abrupt shifts in interest rates.
Norges Bank mener at også hensynet til finansiell stabilitet best kan ivaretas ved å fokusere på de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet, slik at en unngår brå kast i rentedannelsen.
In addition, other economic policy components, including the tax system and framework conditions in financial markets, will influence the possibility of securing stability in the financial system.
I tillegg vil den øvrige økonomiske politikken, herunder blant annet skattesystemet og rammevilkårene i de finansielle markedene, påvirke muligheten for å sikre stabilitet i det finansielle systemet.
Money market rates influence the krone exchange rate directly through the return that can be achieved on krone positions, but also indirectly through the effect on the outlook for the real economy and price and cost inflation in Norway.
Rentene i pengemarkedet påvirker kronekursen direkte gjennom avkastningen som kan oppnås ved å plassere i kroner, men også indirekte via virkningen på utsiktene for realøkonomien og pris- og kostnadsutviklingen i Norge.
Normally, a greater number of investors will want to maintain krone positions if the interest rate -and thereby the return on krone positions - increases.
Normalt vil flere ønske å plassere i kroner dersom renten - og dermed avkastningen på kroneplasseringer - øker.
A higher interest rate will, therefore, normally result in an appreciation of the krone in the short term.
Høyere rente vil derfor normalt føre til at kronen styrker seg på kort sikt.
A high interest rate, however, can also lead to a recession.
Høy rente kan imidlertid også føre til nedgangstider.
This in turn may result in expectations of a weaker krone and lower interest rates in order to boost production and employment, accompanied by a fall in share prices and the value of other long-term investments.
Det kan i neste omgang lede til forventninger om svakere krone og lavere renter for å øke produksjonen og sysselsettingen, samtidig som aksjekursene og verdien av andre langsiktige plasseringer faller.
With such prospects, market agents may lose confidence in monetary policy, fear losses on their investments and sell kroner even though the interest rate is high.
Med slike utsikter kan markedsaktørene miste tilliten til pengepolitikken, frykte kurstap på sine plasseringer og selge kroner selv om renten er høy.
Therefore, Norges Bank cannot set interest rates to levels where monetary policy in itself contributes to a deflationary recession, which would undermine confidence in the krone.
Norges Bank kan derfor ikke sette renten så høyt at pengepolitikken i seg selv bidrar til nedgangstid av en art som svekker tilliten til kronen.
Similarly, lower interest rates will normally result in a weakening of the krone.
Tilsvarende vil en nedgang i renten normalt føre til svakere krone.
This implies that Norges Bank can usually counter an undesirable appreciation of the krone by reducing interest rates.
Det betyr at Norges Bank normalt kan motvirke en uønsket styrking av kronen ved å redusere renten.
However, if interest rates are set to levels where monetary policy generates inflation, this will undermine confidence in monetary policy.
Men hvis renten blir så lav at den bidrar til økt inflasjon, svekkes tilliten til pengepolitikken.
The Regulation's requirement as regards returning the exchange rate over time to its initial range may - if stretched - imply an excessive element of parity policy.
Kravet i valutakursforskriften om tilbakevending av kronekursen til utgangsleiet kan - om det blir satt på spissen - ha et for sterkt element av paripolitikk i seg.
For example, in a hypothetical scenario with a sharp and prolonged fall in oil prices, the krone exchange rate may remain outside the initial range for some time.
I en tenkt situasjon, for eksempel etter et stort og varig fall i oljeprisen, kan kronekursen i lengre tid bli liggende utenfor kursleiet.
If Norges Bank responds by raising interest rates in order to force the exchange rate back to its initial range, monetary policy could lead to a deflationary recession.
Dersom Norges Bank da forsøker med høy rente å presse kronen tilbake til utgangsleiet, vil pengepolitikken kunne skape nedgangstider av en art som vil svekke tilliten til kronen.
Similarly, after an appreciation, a situation may arise in which a movement of the exchange rate back to the initial range would require interest rates to be reduced to levels where monetary policy generates inflation.
Tilsvarende kan det etter appresiering oppstå situasjoner der renten må settes så lavt for å bringe kronekursen tilbake til utgangsleiet at det skapes inflasjon.
In both cases this would weaken the basis for exchange rate stability over time.
I begge tilfeller svekkes grunnlaget for kursstabilitet.
Hence, Norges Bank cannot with open eyes orient monetary policy instruments towards triggering inflation or a deflationary recession.
Norges Bank kan derfor ikke med åpne øyne innrette virkemidlene i pengepolitikken slik at de skaper inflasjon eller nedgangstid med deflasjon.
If a situation arises whereby Norges Bank is not able to return the krone to its initial range without such consequences, the Bank will inform the authorities that measures other than those available to the central bank are required.
Dersom det oppstår en situasjon der Norges Bank ikke kan få kursen tilbake uten slike konsekvenser, vil banken underrette statsmyndighetene om at det er behov for tiltak av andre enn banken.
One possibility could then be to recommend fiscal measures that make it possible to bring the krone exchange rate back to its initial range and stabilise it.
Det kan da være tale om å tilrå finanspolitiske tiltak som gjør det mulig å bringe kronekursen tilbake mot utgangsleiet og stabilisere den.
In the event of major and lasting shifts in the economy, fiscal policy and wage formation must contribute to restoring balance in the economy.
Ved store og varige skift i økonomien må finanspolitikken og lønnsdannelsen bidra til å gjenvinne balansen i økonomien.
However, if fundamental conditions were to be permanently changed for the Norwegian economy, it may also be appropriate to consider changes in the guidelines for monetary policy.
Dersom det har skjedd fundamentale og varige endringer i rammevilkårene for norsk økonomi, kan det imidlertid også tenkes at det ville være riktig å endre retningslinjene for pengepolitikken.
Norges Bank orients monetary policy with a view to fulfilling the fundamental preconditions for exchange rate stability.
Norges Bank innretter pengepolitikken mot å oppfylle de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet.
Norges Bank does not have instruments for fine-tuning the exchange rate.
Norges Bank er ikke utstyrt med virkemidler til å finstyre valutakursen.
The krone exchange rate must therefore be expected to fluctuate in the short term.
Vi må derfor regne med at kronekursen vil variere på kort sikt.
Attempts to fine-tune the exchange rate may undermine confidence in monetary policy, and thereby exchange rate stability, over time.
Forsøk på finstyring av kursen kan undergrave troverdigheten i pengepolitikken og dermed kursstabiliteten over tid.
If the krone exchange rate changes, it is necessary to consider the interest rate level in the light of exchange rate movements over some time so that the fundamental preconditions for exchange rate stability are fulfilled.
Dersom kronekursen endrer seg, er det nødvendig å vurdere renten i lys av kursutviklingen over noe tid, slik at de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet blir oppfylt.
In general, the reasons for exchange rate movements must be carefully assessed before Norges Bank adopts monetary policy measures.
Generelt må bakgrunnen for kursutviklingen vurderes nøye før Norges Bank eventuelt treffer pengepolitiske tiltak.
Hence, it is important to consider the interaction between these two elements of economic policy.
Samspillet i den økonomiske politikken
The National Budget states:
I Nasjonalbudsjettet heter det:
"The Government's economic policy is based on the following key elements:
"Regjeringens økonomiske politikk er basert på følgende hovedelementer:
Fiscal policy has the main responsibility for stabilising growth in the demand for goods and services.
Finanspolitikken har et hovedansvar for å stabilisere utviklingen i etterspørselen etter varer og tjenester.
Monetary policy is oriented towards maintaining a stable krone exchange rate against European currencies.
Pengepolitikken rettes inn mot å stabilisere kronens verdi overfor europeiske valutaer.
Cooperation between the social partners shall contribute to moderate price and cost inflation.
Det inntektspolitiske samarbeidet skal bidra til moderat pris- og kostnadsvekst.
Structural policy shall contribute to the best possible management of labour, capital and natural resources".
Strukturpolitikken skal bidra til at arbeidskraft, kapital og naturressurser forvaltes best mulig."
The most important task of monetary policy is to provide a nominal anchor for the economy.
Pengepolitikkens viktigste oppgave er å gi økonomien et nominelt ankerfeste.
Since 1986, the authorities have oriented monetary policy towards maintaining a fixed or stable krone exchange rate against other currencies.
Siden 1986 har myndighetene rettet pengepolitikken inn mot å holde verdien av kronen fast eller stabil i forhold til andre valutaer.
Norges Bank refers to the discussion above, where the Bank states that monetary policy will be conducted with a view to fulfilling the fundamental preconditions for exchange rate stability.
Norges Bank vil vise til gjennomgangen ovenfor, der det fremgår at banken innretter pengepolitikken mot å oppfylle de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet.
Norges Bank would point out that the social partners, through the income settlements, have an opportunity to influence the total level of employment over time.
Norges Bank vil peke på at partene i arbeidslivet gjennom inntektsoppgjørene har mulighet til å påvirke det samlede nivået på sysselsettingen over tid.
Compared with other countries, Norway has generally recorded a low level of unemployment and a high participation rate the last 25 years.
Sammenliknet med andre land, har Norge gjennomgående hatt et lavt ledighetsnivå og en høy andel av befolkningen i arbeid de siste tjuefem årene.
Many countries that have experienced prolonged and deep recessions have seen a sharp and permanent increase in unemployment.
Mange land som har vært gjennom lange og dype lavkonjunkturer, har opplevd en betydelig og langvarig økning i arbeidsledigheten.
One feature of wage formation in Norway has been the considerable emphasis placed on cost competitiveness in wage negotiations, even for wages in sectors that are not exposed to strong competition from abroad.
Et særtrekk ved lønnsdannelsen i Norge har vært at konkurransevilkårene i næringslivet er blitt tillagt betydelig vekt i lønnsforhandlingene, også for lønningene i sektorer som ikke har vesentlige konkurranseflater mot utlandet.
This has contributed to stability, both in terms of the conditions for exposed industries and in maintaining high employment.
Det har bidratt til stabilitet i grunnlaget for den konkurranseutsatte sektoren og for sysselsettingen.
Against this background, Norges Bank is of the view that the most important contribution to be made by such settlements is to ensure that structural unemployment in Norway remains low and employment high.
Norges Bank mener på denne bakgrunn at det viktigste bidraget det inntektspolitiske samarbeidet kan gi, er å legge forholdene til rette for at den strukturelle ledigheten i Norge forblir lav og sysselsettingen høy.
Fiscal policy can influence fluctuations in production and employment.
Finanspolitikken kan påvirke svingninger i produksjonen og sysselsettingen.
In the long term, the structure of fiscal policy, including the tax system and government investment, may influence the growth potential of the economy.
På lang sikt vil strukturen i finanspolitikken, herunder skattesystemet og offentlige investeringer, kunne påvirke vekstpotensialet i økonomien.
Furthermore, the growth in the public sector called for by the authorities will influence the allocation of labour and capital between sectors.
I tillegg vil den vekst i offentlig sektor som myndighetene legger opp til, påvirke fordelingen av arbeidskraft og kapital mellom ulike sektorer.
However, in the absence of substantial unutilised reserves of labour or capital, stabilisation policy measures are not suitable for influencing the total level of production and employment over time.
Med mindre det er store uutnyttede reserver av arbeidskraft eller kapital, er imidlertid stabiliseringspolitiske tiltak ikke egnet til å påvirke det samlede nivået på produksjon og sysselsetting over tid.
An expansion of the public sector in an economy with high capacity utilisation will thus, result in a corresponding reduction in the level of activity in the private sector.
En ekspansjon av offentlig sektor i en økonomi med høy kapasitetsutnytting vil således over tid føre til en tilsvarende reduksjon av aktiviteten i privat sektor.
The allocation of resources between the sheltered sector and the internationally exposed business sector may be influenced through fiscal policy.
Fordelingen av ressursene mellom skjermet sektor og det konkurranseutsatte næringslivet kan påvirkes gjennom finanspolitikken.
Over time, the size of the exposed sector will be determined by a contest for economic resources between the public sector and the exposed business sector.
Størrelsen på konkurranseutsatt sektor bestemmes over tid i en kamp om realressursene mellom det offentlige og næringslivet.
In the short term, both monetary policy and fiscal policy can influence developments in employment, prices and the distribution of resources between sectors.
På kort sikt kan både pengepolitikken og finanspolitikken påvirke utviklingen i sysselsettingen, prisutviklingen og ressursfordelingen mellom sektorer.
Fiscal policy plays an important role for the stability of the krone and for Norwegian interest rates.
Finanspolitikken spiller en vesentlig rolle for stabiliteten i kronen og for norske renter.
Hence, it is essential that the policy mix is appropriate.
Det er derfor vesentlig at de to politikkområdene er tilpasset hverandre.
A special situation arises if fiscal policy generates higher growth in demand for goods and services from sheltered industries while there are still considerable pressures in the economy.
En spesiell situasjon oppstår dersom finanspolitikken stimulerer til økt vekst i etterspørselen rettet mot skjermede næringer, og det fortsatt er betydelig press i økonomien.
In this situation, the contest for economic resources must inevitably result in deteriorating competitiveness and a reduction in value added in the exposed sector.
Kampen om realressursene må i en slik situasjon føre til at konkurranseevnen svekkes og verdiskapingen i konkurranseutsatt sektor reduseres.
If there is little confidence in Norwegian economic policy, this may result in expectations of higher inflation and an unstable exchange rate.
Hvis det er liten tillit til norsk økonomisk politikk, kan en slik utvikling føre til forventninger om fremtidig inflasjon og en ustabil krone.
Norges Bank must counter any developments that in this way would erode the fundamental preconditions for exchange rate stability.
Norges Bank må motvirke en utvikling som på denne måten kan svekke grunnlaget for kursstabilitet.
If, on the other hand, there is confidence that policy is geared towards fulfilling these fundamental preconditions, i.e. that monetary policy will not inflate the economy, market agents might expect a deterioration of cost competitiveness through an appreciation of the krone.
Hvis det derimot er tillit til at pengepolitikken er rettet inn mot de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet, altså at pengepolitikken ikke vil inflatere økonomien, vil markedsaktørene kunne forvente at konkurranseevnen svekkes gjennom en styrking av kronen.
Norges Bank would not be able to counter such an appreciation without generating inflation.
Norges Bank vil ikke kunne motvirke en slik appresiering uten samtidig å skape inflasjon.
Norges Bank's first response when it sees such pressures building up in the forex market, would be to recommend changes in the government budget.
Norges Banks første tiltak når banken ser at det bygger seg opp et slikt press mot kronen, vil være å gi råd om endringer i statsbudsjettet.
However, if an appreciation of the krone should reflect a political desire to expand public sector activity, and this is assigned higher priority than continued growth in activities exposed to international competition, it would also be appropriate to consider a revision of the guidelines for monetary policy.
Dersom en eventuell appresiering av kronen reflekterer et politisk ønske om å ekspandere offentlig aktivitet, og dette prioriteres sterkere enn fortsatt vekst i konkurranseutsatt virksomhet, bør det imidlertid også være aktuelt å endre retningslinjene for pengepolitikken.
One measure of the budget's total demand impact is the non-oil, cyclically adjusted budget deficit net of interest payments.
Et mål på budsjettets samlede virkning på etterspørselen kan være det olje-, rente- og aktivitetskorrigerte budsjettunderskuddet.
This is, however, a rough indicator of the budget's overall effect.
Dette er imidlertid en grov indikator for budsjettets samlede virkning.
It is therefore also necessary to consider the composition of the budget, including spending growth, in order to form an opinion of the total impact of fiscal policy.
Det er derfor også nødvendig å vurdere budsjettets sammensetning, herunder veksten i utgiftene, for å danne seg en oppfatning av den samlede virkningen av finanspolitikken.
Higher general government expenditure can, in principle, be neutralised through an increase in taxes so that expanded public sector activity is offset by an equivalent decline in household demand.
Økte offentlige utgifter kan i prinsippet nøytraliseres gjennom en økning av skattene, slik at økt offentlig aktivitet motsvares av en tilsvarende nedgang i husholdningenes etterspørsel.
In practice, however, it is difficult to increase direct or indirect taxes without adversely affecting the business sector.
Imidlertid er det i praksis vanskelig å få til en økning i skatter eller avgifter som ikke også rammer næringslivet.
Employees and others may respond by demanding higher wages in order to prevent an increase in direct and indirect taxes from curbing growth in real income, and they will generally be more successful the tighter the labour market is.
Lønnstakere og andre vil kunne reagere med krav om inntektsøkninger for å hindre at økte skatter og avgifter demper veksten i realinntektene, og de vil gjennomgående lykkes bedre dess strammere arbeidsmarkedet er.