natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This means that monetary policy must be oriented towards bringing underlying inflation, adjusted for the deviations mentioned above, close to 2½ per cent.
Det betyr at pengepolitikken må rettes inn mot å få den underliggende inflasjonen, korrigert for avvikene jeg nevnte, nær 2 ½ prosent.
An adjusted index such as this will be most relevant when assessing the orientation of monetary policy in retrospect.
Det er en slik korrigert indeks det vil være mest relevant å se på når en skal bedømme innretningen av pengepolitikken i ettertid.
The most common indicator of underlying inflation - the consumer price index adjusted for tax changes and excluding energy products (CPI-ATE) - has shown a year-on-year increase of between 1.8 per cent and 2.7 per cent since the inflation target was introduced.
Den vanligste indikatoren på underliggende inflasjon - KPI-JAE - har vist en tolvmånedersvekst på mellom 1,8 prosent og 2,7 prosent i hele perioden med inflasjonsmål.
In December, the last observation to date, the year-on-year rise was 1.8 per cent.
I desember, som er foreløpig siste observasjon, var veksten 1,8 prosent.
When we report on the implementation of monetary policy, as in our Annual Report sent to the Ministry of Finance for submission to the King and communication to the Storting, we will place particular emphasis on analysing the reasons for deviations from the target that exceed +/- 1 percentage point.
Når vi rapporterer om gjennomføringen av pengepolitikken - slik vi gjør i vår årsberetning som sendes Finansdepartementet for å forelegges Kongen og meddeles Stortinget - vil vi legge særlig vekt på å analysere årsakene når avvikene fra målet er større enn +/- 1 prosentpoeng.
When the inflation target was introduced, the economy was marked by pressures in the labour market, high cost inflation, considerable optimism among households and enterprises and high expectations of increased use of petroleum revenues in the public sector.
Da inflasjonsmålet ble innført, var det press i arbeidsmarkedet, høy kostnadsvekst, stor optimisme i husholdninger og bedrifter og store forventninger til økt bruk av oljepenger i offentlige virksomheter.
Norway introduced an inflation target almost two years ago.
Vi har snart to år med inflasjonsmål bak oss.
Today's inflation is therefore to a considerable extent influenced by the policy we pursued following the revision of economic policy on 29 March 2001.
Inflasjonen i dag er dermed i vesentlig grad påvirket av den politikken vi førte etter at pengepolitikken ble lagt om 29. mars 2001.
Developments have provided further evidence that monetary policy is an effective instrument against inflation.
Utviklingen har gitt oss ytterligere holdepunkter for at pengepolitikken er et effektivt virkemiddel mot inflasjon.
Inflation is low even though wage growth is unusually high.
Inflasjonen er lav selv om lønnsveksten er uvanlig høy.
Monetary policy is working.
Pengepolitikken virker.
The projection for the underlying rise in prices in that quarter was revised down in autumn 2001, from 2.5 per cent to 2.1 per cent.
Anslaget for den underliggende prisveksten i dette kvartalet ble justert ned høsten 2001, fra 2,5 prosent til 2,1 prosent.
Since then, our projections have varied between 2.0 and 2.2 per cent.
Siden den gang har våre anslag variert mellom 2,0 og 2,2 prosent.
The inflation projections for the fourth quarter of 2002 have been relatively stable since the end of 2000 and close to the actual level of inflation.
Siden slutten av 2000 har anslagene for inflasjonen i fjerde kvartal 2002 vært forholdsvis stabile og nær det som faktisk ble realisert.
The low level of inflation is closely related to specific economic developments that have taken place over the past two years.
Den lave inflasjonen henger nøye sammen med spesielle trekk ved den økonomiske utviklingen de siste to årene.
Three important disturbances have influenced the 22 months of inflation targeting that lie behind us: strong wage growth, the global downturn and a considerable appreciation of the krone.
De 22 månedene med inflasjonsmål vi har bak oss, har vært preget av tre vesentlige forstyrrelser: Kraftig lønnsvekst, nedgang i internasjonal økonomi og en betydelig styrking av kronen.
The wage settlement in 2002 resulted in the highest increase in real wages in a generation.
Lønnsoppgjøret i 2002 ga den høyeste reallønnsveksten på en generasjon.
After the wage settlement last year, we projected annual wage growth in 2002 of between 5½ and 6 per cent.
Etter lønnsoppgjøret i fjor kunne vi anslå en årslønnsvekst i 2002 til mellom 5½ og 6 prosent.
Wage growth in 2002 was far higher than expected.
Lønnsveksten i 2002 ble klart høyere enn ventet.
Substantial pay increases were also agreed on for 2003.
Det ble samtidig avtalt store tillegg i lønningene i 2003.
The various groups achieved very different results, increasing the risk of wage-wage spirals.
Ulike grupper kom svært ulikt ut, slik at risikoen for lønns-lønnsspiraler økte.
The outcome of last year's wage settlement may be an indication that the social partners considered the labour market to be very tight this spring.
Resultatene fra fjorårets lønnsoppgjør kan være et uttrykk for at partene i arbeidslivet i vår vurderte arbeidsmarkedet som svært stramt.
There is little new information about wage developments since the wage settlement last year.
Det er ikke mye ny informasjon om lønnsutviklingen siden lønnsoppgjøret i fjor.
Agreements have been concluded awarding high pay increases to seamen and doctors.
Det er inngått avtaler med høye tillegg for sjøfolk og for leger.
We may have underestimated the growth in salaries for white-collar workers last year, but there is also some anecdotal evidence to suggest that during the autumn large companies and law and consultancy firms tightened cost control.
Vi kan ha undervurdert veksten i funksjonærlønningene i fjor, men det er også anekdotiske holdepunkter for at de større selskapene og advokat- og rådgivningsfirmaene utover høsten tok bedre styring over sine kostnader.
Since 1998, wage growth in Norway has been markedly higher than that of our trading partners.
Siden 1998 har lønnsveksten i Norge ligget vesentlig høyere enn blant våre handelspartnere.
Until spring 2001, the monetary policy objective implied that, over time, wage growth had to be reduced to the level in Europe.
Fram til våren 2001 innebar målet for pengepolitikken at lønnsveksten over tid måtte ned mot nivået i Europa.
The inflation target of 2½ per cent implies that wage growth over time can hover around 4½ per cent.
Inflasjonsmålet på 2 ½ prosent tilsier at lønnsveksten over tid kan ligge rundt 4 ½ prosent.
This takes into account that productivity growth in Norway has been around 2 per cent over the past twenty years.
Da er det tatt hensyn til at produktivitetsveksten i Norge de siste tyve årene har vært rundt 2 prosent.
If wage growth is higher than 4½ per cent, monetary policy generally has to be tight in order to counter inflation.
Hvis lønnsveksten er høyere enn 4 ½ prosent, må pengepolitikken normalt være stram for å motvirke inflasjon.
This will normally lead to deteriorating competitiveness in the business sector.
Dette vil normalt føre til en svekkelse av næringslivets konkurranseevne.
If wage growth is lower than 4½ per cent, monetary policy normally has to be eased to counter inflation that is too low.
Hvis lønnsveksten er lavere enn 4 ½ prosent, må pengepolitikken normalt lettes for å motvirke at inflasjonen blir for lav.
This can result in a weaker krone and an improvement in competitiveness in the business sector.
Det kan føre til en svakere krone og en bedring av næringslivets konkurranseevne.
The difference between current wage growth and the long-term equilibrium level of 4½ per cent can be referred to as the wage gap for the Norwegian economy.2 This wage gap also provides an indication of pressures in the real economy, not unlike the measures of the output gap shown earlier.
Forskjellen mellom den aktuelle lønnsveksten og det langsiktige likevektsnivået på 4½ prosent kan vi kalle "lønnsgapet" for norsk økonomi.2 Dette lønnsgapet er også et uttrykk for presset på realressursene i økonomien, ikke ulikt målene på produksjonsgapet som ble vist tidligere.
As illustrated, there tends to be a correlation between the wage gap and the output gap.
Som vi ser er det et visst sammenfall mellom "lønnsgapet" og "produksjonsgapet".
The output gap can be an expression of our assessment of pressures in the economy.
Produksjonsgapet kan være et uttrykk for vår vurdering av presset i økonomien.
The wage gap can be a more direct indication of the social partners' perception of the situation.
Lønnsgapet kan være et mer direkte uttrykk for hvordan partene i arbeidslivet oppfatter situasjonen.
This provides useful information in interest rate setting.
Det gir nyttig informasjon i rentesettingen.
Moreover, wage figures and wage growth estimates in real time are considerably more reliable than preliminary national accounts figures for output and demand that are used to estimate the output gap, which tend to be subject to substantial revision.
Lønnstall og anslag på lønnsveksten i sanntid er dessuten atskillig mer pålitelige enn tall for produksjon og etterspørsel fra de foreløpige nasjonalregnskapstallene som brukes når produksjonsgap beregnes, men som gjerne revideres betydelig.
The wage growth estimates drawn up by Norges Bank early last summer, just after the income settlements, underestimated the increase by 0.16 percentage point, with small deviations, on average for the period 1995-2001.
De anslagene som Norges Bank har utarbeidet på forsommeren like etter inntektsoppgjørene for lønnsveksten vedkommende år, har i gjennomsnitt for perioden 1995 - 2001 undervurdert økningen med 0,16 prosentenhet, med små avvik.
On the other hand, the wage gap is a lagging indicator.
På den annen side er lønnsgapet en såkalt etterslepende indikator.
Wage growth in any one year has been heavily influenced by economic developments in the preceding 12-18 months.
Lønnsveksten i ett år har i stor grad vært påvirket av situasjonen i økonomien i de foregående 12-18 månedene.
When we look at future prospects, a good estimate for the output gap can therefore provide a better indication of the outlook for wage and price inflation.
Når vi ser på utsiktene fremover, kan derfor et godt anslag for produksjonsgapet si mer om hvor lønns- og prisveksten er på vei.
Both these simple measures are based on stylised assumptions concerning productivity growth and must therefore be used with caution.
Begge disse enkle målene bygger på stiliserte forutsetninger om produktivitetsutviklingen og må også av den grunn anvendes med varsomhet.
The high level of wage growth in 2002 implied a tight monetary policy.
Den høye lønnsveksten i 2002 tilsa en stram pengepolitikk.
The interest rate differential against trading partners widened.
Rentedifferansen mot våre handelspartnere økte.
The krone appreciated further.
Vi fikk en ytterligere styrking av kronekursen.
The main explanation for the wide interest rate differential is not that interest rates are high in Norway, but that interest rates are at a historic low abroad.
Den store rentedifferansen skyldes ikke først og fremst at renten i Norge er høy, men at rentene i utlandet er historisk lave.
For example, interest rates have not been at such a low level in the US since the 1960s.
For eksempel må vi tilbake til begynnelsen av 1960-årene for å finne like lave renter i USA.
Low volatility in foreign exchange markets has probably amplified the effect of a wide interest rate differential.
Lav volatilitet i valutamarkedene har trolig forsterket effekten av en høy rentedifferanse.
Furthermore, equity prices have shown a pronounced decline over close to 2½ years and investors have been seeking alternative investment vehicles.
Dessuten har aksjekursene falt betydelig i snart 2 ½ år, og investorer har sett seg om etter alternative plasseringer.
The appreciation of the krone in the first half of last year gradually changed the inflation outlook.
Styrkingen av kronen i første halvdel av fjoråret ga etter hvert utslag på utsiktene for inflasjonen fremover.
In isolation, this implied a reduction in interest rates.
Denne utviklingen tilsa derfor isolert sett en reduksjon i renten.
However, the Norwegian economy was also exposed to high pay increases last spring, which had the opposite effect.
Men samtidig ble norsk økonomi utsatt for de store tilleggene i lønnsoppgjørene sist vår og som virket i motsatt retning.
In this situation, if monetary policy were to give priority to short-term inflation considerations, we could perhaps have reduced the interest rate last summer.
Hvis pengepolitikken i en slik situasjon skulle prioritert hensynet til inflasjonen på helt kort sikt, kunne vi kanskje satt ned renten i fjor sommer.
But this would have led to fluctuations in output and employment.
Men det ville bidratt til en ujevn utvikling i produksjon og sysselsetting.
Household and enterprises might have continued to increase their borrowing.
Husholdninger og bedrifter ville kunne fortsette å øke sine låneopptak.
In addition, we might have been confronted with waning confidence in financial markets and a weaker krone.
Kanskje ville vi også ha blitt møtt med sviktende tillit i finansmarkedene og svekket krone.
Once the effects of high wage growth had fed through to prices and pushed up inflation, the interest rate would have been raised irrespectively, perhaps to a higher level than has been the case.
Når virkningene av den høye lønnsveksten etter hvert slo ut i priser og økt inflasjon, ville renten uansett blitt hevet - kanskje til et høyere nivå enn i utgangspunktet.
The end result of such a policy would have been wider fluctuations in aggregate demand, output and employment.
Sluttresultatet av en slik politikk ville vært større svingninger i samlet etterspørsel, produksjon og sysselsetting.
As the inflation target gains confidence and credibility also among the social partners, the interest rate will make an even greater contribution to stability in the real economy.
Etter hvert som inflasjonsmålet vinner tillit og troverdighet også blant partene i arbeidslivet, vil renten i enda større grad bidra til stabilitet i realøkonomien.
Overall employment is influenced by wage formation.
Den samlede sysselsettingen påvirkes av lønnsdannelsen.
Monetary policy cannot prevent an increase in unemployment that is caused by a wage-driven cost shock.
Pengepolitikken kan ikke hindre en økning i ledigheten som skyldes et lønnsdrevet kostnadssjokk.
In spite of last year's high wage growth, the interest rate was only raised by 0.5 percentage point last summer.
Til tross for den høye lønnsveksten i fjor ble renten bare økt med 0,5 prosentpoeng i fjor sommer.
The global downturn and the strengthening of the krone have had a dampening impact on the Norwegian economy.
Nedgangen internasjonalt og den sterke kronen dempet aktiviteten i norsk økonomi.
When cyclical developments in Norway and abroad again converge, interest rates in Norway will be closer to the level abroad.
Når konjunkturene i utlandet og Norge igjen møtes, vil renten i Norge bli mer lik rentene i utlandet.
This may also bring the krone back to a more normal level.
Da vil også kronekursen kunne vende tilbake til et mer normalt nivå.
Today's particularly strong krone must also be seen in connection with the stock market decline, high oil prices and fears of war in Iraq.
Den særlig sterke kronen nå henger dessuten sammen med fall i aksjemarkedene, høy oljepris og frykt for krig i Irak.
The very low level of interest rates among trading partners reflects an environment of sluggish growth, high unemployment and a risk of a prolonged downturn with deflation.
De meget lave rentene blant våre handelspartnere reflekterer en situasjon med lav vekst, høy arbeidsledighet og risiko for en langvarig nedgang med deflasjon.
This is a situation that we must strive to avoid.
Det er en situasjon vi må tilstrebe å unngå.
The direct effect of the global downturn on overall growth in the Norwegian economy has so far been limited.
Den direkte effekten av nedgangen internasjonalt har hittil vært begrenset på den samlede veksten i norsk økonomi.
This is partly attributable to high oil prices and the high level of activity in the oil sector.
Det skyldes blant annet at oljeprisen og aktiviteten i oljesektoren har vært høy.
However, as a result of the interest rate differential and the strong krone, the global downturn will have a substantial impact on Norwegian business and industry.
Gjennom virkningene på rentedifferansen og kronen får den internasjonale nedgangen likevel stor betydning for vårt næringsliv.
The government's use of petroleum revenues or expectations of increased spending of petroleum revenues may have contributed to sustaining activity and the strong krone.
Statens bruk av oljeinntekter eller forventninger om mer bruk av oljeinntekter kan ha bidratt både til å holde aktiviteten oppe og til den sterke kronen.
Increased use of petroleum revenues over the central government budget is stimulating demand for goods and services.
Økt bruk av oljeinntekter over statsbudsjettet stimulerer etterspørselen etter varer og tjenester.
This will intensify the contest for economic resources and pressures in the business sector.
Kampen om realressursene og presset på næringslivet blir da forsterket.
The exchange rate may move more in the short term than is necessary in the long term.
På kort sikt kan valutakursen bevege seg mer enn det vil være behov for over tid.
One reason may be that the krone has to overshoot its long-term level since market participants will weigh the interest rate differential against the possibility of a future depreciation of the krone.
En årsak kan være at kursen må skyte over sitt langsiktige nivå, siden markedsaktørene vil avveie rentedifferansen mot muligheten for en fremtidig svekkelse av kronen.
However, we may also have seen an extra wave in the exchange rate if market participants are basing their expectations on higher government spending of petroleum revenues than implied by the fiscal rule.
Men vi kan også ha fått en ekstra bølge i valutakursen hvis markedsaktørene bygger på forventninger om at staten vil bruke mer oljepenger enn handlingsregelen tilsier.
Given the current level of the exchange rate, it would appear that foreign exchange market operators have been expecting a substantial increase in the use of petroleum revenues.
Det er grunn til å tro at aktørene i valutamarkedet med dagens kronekurs allerede har tatt god høyde for at bruken av oljeinntekter skal øke.
Fiscal policy discipline will therefore be of importance to the krone exchange rate.
Statsmyndighetenes standhaftighet i budsjettpolitikken vil derfor få betydning for kronekursen.
According to the guideline for fiscal policy, the central government budget deficit shall over time be equivalent to the expected real return on the Petroleum Fund.
Handlingsregelen for finanspolitikken sier at underskuddet på statsbudsjettet over tid skal svare til den forventede realavkastningen av petroleumsfondet.
The fiscal rule is robust to fluctuations in government revenues and provides a stable framework for economic developments.
Handlingsregelen er robust overfor svingninger i statens inntekter og gir samtidig stabile vilkår for den økonomiske utviklingen.
The fiscal rule has been adhered to.
Handlingsregelen er blitt fulgt.
In the budget for 2003, petroleum revenue spending was indeed somewhat higher than 4 per cent of the Petroleum Fund.
I budsjettet for 2003 fikk vi riktignok en bruk av oljeinntektene som var noe større enn fire prosent av oljefondet.
This was because the estimated value of the Petroleum Fund at the end of 2002 was markedly reduced through the year as a result of the sharp decline in equity prices and the appreciation of the krone.
Dette skyldtes at den anslåtte verdien av petroleumsfondet ved utgangen av 2002 ble redusert vesentlig gjennom fjoråret som følge av det kraftige fallet i aksjemarkedene og styrkingen av kronen.
Spreading the use of revenues in this way is in line with the fiscal rule as it has been formulated.
Å jevne ut bruken av inntektene på denne måten er i samsvar med handlingsregelen, slik den er utformet.
In its assessment of the inflation outlook, Norges Bank pointed out that the krone has strengthened since the October Inflation Report and that it was 3 per cent stronger than the assumption underlying the baseline scenario.
Norges Bank viste i sin vurdering av inflasjonsutsiktene til at kronen har styrket seg siden forrige inflasjonsrapport og at den var i størrelse tre prosent sterkere enn forutsetningen i referansebanen.
We also cited fears of war and high oil prices, a weak and unsteady global recovery, higher electricity prices, lower optimism among households and the prospect of lower growth in private consumption than previously projected.
Videre viste vi til krigsfrykt og høy oljepris, en svak og ujevn internasjonal oppgang, høyere strømpris, mindre optimisme i husholdningene og utsikter til lavere vekst i det private forbruket enn tidligere anslått.
We also pointed out that we had not yet seen the full impact of high wage growth and a strong krone on employment in enterprises that are heavily exposed to international competition.
Vi pekte også på at vi ennå ikke har sett den fulle virkningen av den høye lønnsveksten og den sterke kronen for sysselsettingen i virksomheter som er særlig utsatt for internasjonal konkurranse.
On balance, developments point to low inflation in the period ahead.
Samlet sett gir utviklingstrekkene utsikter til lav prisstigning framover.
According to Norges Bank's assessment, with an interest rate of 6.0 per cent, the probability that inflation two years ahead will be lower than 2½ per cent is greater than the probability that it will be higher.
Med en rente på 6,0 prosent ser Norges Bank det som mer sannsynlig at inflasjonen på to års sikt blir lavere enn 2 ½ prosent enn at den blir høyere.
The global recovery is weak and unsteady.
Den internasjonale oppgangen er svak og ujevn.
Growth forecasts for our trading partners were revised downwards in the course of last year.
Anslagene for veksten blant handelspartnerne er gradvis nedjustert i løpet av fjoråret.
The situation has been marked by fears of war in Iraq over a longer period.
Situasjonen har lenge vært preget av frykt for krig i Irak.
In the US, consumer confidence has weakened since the autumn of 2000.
De amerikanske forbrukernes forventninger til framtiden har svekket seg siden høsten 2000.
Growth in the US has been sustained over the last year, fuelled by low interest rates, an expansionary government budget and growth in private consumption.
Veksten i USA har holdt seg oppe det siste året, drevet av lave renter, et ekspansivt statsbudsjett og vekst i privat forbruk.
Business investment and net exports have made a negative contribution.
Investeringene i næringslivet og nettoeksporten har bidratt negativt.
A new package of measures, including tax cuts and higher government transfers, has recently been presented in order to stimulate the US economy and prevent a recession.
Det er nylig lagt fram en ny pakke med skattelettelser og økte offentlige overføringer som tar sikte på å stimulere den amerikanske økonomien og forhindre nedgangstider.
However, growth in the US will probably remain low this year.
Veksten i USA blir trolig likevel lav også i år.
Monetary policy in Europe has become more expansionary.
Pengepolitikken i Europa er blitt mer ekspansiv.
Since the presentation of Norges Bank's Inflation Report on 30 October, key rates have been reduced by 0.5 percentage point in Sweden and the euro area.
Siden Norges Banks inflasjonsrapport ble lagt fram 30. oktober, er styringsrentene i blant annet Sverige og Den europeiske sentralbanken blitt redusert med 0,5 prosentpoeng.
The outlook for the euro area is still not very encouraging.
Bildet for euroområdet er likevel ikke særlig oppløftende.
In particular, industrial confidence has been weak for some time.
Forventningene særlig i næringslivet har lenge vært svake.
There are also signs of stagnation and low growth in the Norwegian economy.
Også i deler av norsk økonomi er det tegn til stagnasjon eller lav vekst.