natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(2) On Monday 17 September, HM Treasury issued the following statement: “I can announce today that following discussions with the Governor and the Chairman of the FSA, should it be necessary we, with the Bank of England, would put in place arrangements that would guarantee all the existing deposits in Northern Rock during the current instability in the financial markets”.
(2) Mandag 17. september kom HM Treasury med følgende uttalelse: ”I can announce today that following discussions with the Governor and the Chairman of the FSA, should it be necessary we, with the Bank of England, would put in place arrangements that would guarantee all the existing deposits in Northern Rock during the current instability in the financial markets”.
On Thursday 20 September, HM Treasury specified the accounts that were covered by the guarantee issued on 17 September.
Torsdag 20. september presiserte HM Treasury hvilke konti som var dekket av garantien utstedt 17. september.
The guarantee covers all accounts existing at midnight on Wednesday 19 September and all accounts in Northern Rock re-opened in the future by those who closed them between Thursday 13 September and Wednesday 19 September, inclusive.
Garantien dekker alle konti i Northern Rock per midnatt onsdag 19. september og alle konti i Northern Rock som ble avsluttet (closed) i tidsrommet 13. september – 19. september, men som på et eller annet senere tidspunkt blir gjenåpnet.
The guarantee covers future interest payments, movements of funds between existing accounts, and new deposits into existing accounts.
Garantien dekker alle fremtidige renteinntekter, bevegelser av midler mellom eksisterende konti og nye innskudd på eksisterende konti.
HM Treasury also stated that it would cover existing and renewed wholesale deposits and existing and renewed wholesale borrowing which was not collateralised.
HM Treasury opplyste samtidig at den ville dekke eksisterende og fornyede innskudd (”wholesale deposits”) og eksisterende og fornyede lån (”wholesale borrowing”) som ikke var verdipapirisert.
(3) In Norway, the premium is one percentage point.
(3) I Norge er påslaget én prosentenhet.
Speech by Governor Svein Gjedrem at the conference to mark the 10th anniversary of the Federation of Norwegian Professional Associations, held in Oslo on 24 October 2007.
Foredrag av sentralbanksjef Svein Gjedrem på Akademikernes jubileumskonferanse, Oslo, 24. oktober 2007
Charts in pdf-format (34 kB)
Figurer i pdf-format (34 kB)
The Norwegian economy is expanding sharply after the strong upturn began in summer 2003.
Norsk økonomi er i en høykonjunktur etter en sterk oppgang siden sommeren 2003.
The high rate of growth has only to a limited extent fed through to a higher rise in prices for consumer goods and services.
Den sterke veksten har i liten grad slått ut i høyere vekst i prisene på varer og tjenester til konsumentene.
Electricity prices have fallen sharply this year, contributing to low inflation and high real wage growth.
Elektrisitetsprisene har falt kraftig i år og bidrar til at inflasjonen blir lav og reallønnsveksten høy.
But even excluding energy, inflation is still low, even though it has gradually picked up since late summer 2006.
Men selv uten energi er inflasjonen fortsatt lav, selv om den har tiltatt gradvis siden sensommeren 2006.
In recent years, the Norwegian economy has been influenced by a number of positive supply-side factors.
Norsk økonomi er de siste årene blitt påvirket av en rekke positive forhold på produksjonssiden av økonomien.
First, high export prices and low import prices have resulted in a substantial improvement in Norway’s terms of trade.
For det første, høye eksportpriser og lave importpriser har ført til at bytteforholdet overfor utlandet er bedret vesentlig.
We can now import considerably more for a given quantity of export goods.
For en gitt mengde eksportvarer kan vi nå importere betydelig mer enn tidligere.
In comparison with other countries, productivity gains in banks and other service sectors stand out in particular.
Når vi sammenlikner med andre land, er det særlig utviklingen i produktiviteten i bankene og andre tjenesteytende næringer som skiller seg ut.
Examples are automated processes and swifter payments in the financial industry, and improved inventory and management systems in commerce and transport.
Eksempler finner vi i automatiserte prosesser og raskere betalinger i finansnæringen og bedre lager- og styringssystemer i handel og transport.
This reduces production costs.
Det gir lavere produksjonskostnader.
The business sector is quick to adapt and change, and to make use of new technology that is available in an international market.
Næringslivet har vært preget av høy omstillingsevne og evne til å ta i bruk ny teknologi som er tilgjengelig i et internasjonalt marked.
This is probably due to the modernisation in the 1980s and 1990s of the way the economy functions, which resulted in more efficient markets.
Det er trolig et resultat av moderniseringen av økonomiens virkemåte på 1980- og 1990-tallet som ga mer effektive markeder.
Although satisfactory current statistics for central government and local government productivity are not available, government agencies have probably also become more efficient.
Vi har ikke god løpende statistikk for produktivitet i stat og kommuner, men trolig har også offentlige virksomheter blitt vesentlig mer effektive.
New technology and new organisational structures have certainly provided opportunities to increase efficiency.
Ny teknologi og nye organisasjonsformer har i alle fall åpnet for det.
Third, an ample supply of foreign labour has been an important factor behind output growth.
For det tredje, god tilgang på arbeidskraft fra andre land har vært viktig for veksten i produksjonen.
Improved terms of trade, high productivity growth in the Norwegian business sector and the increase in labour supply have resulted in a favourable environment for the Norwegian economy.
Bedret bytteforhold overfor utlandet, høy produktivitetsvekst i norsk næringsliv og økt tilgang på arbeidskraft har gitt gode rammevilkår for norsk økonomi.
Unemployment has declined considerably and is now very low.
Arbeidsledigheten har falt kraftig og er nå svært lav.
Unemployment has not been as low since the second half of the 1980s, and employment has risen sharply this year.
Vi må tilbake til andre halvdel av 1980-tallet for å finne like lav ledighet, og sysselsettingen stiger mer i år enn i manns minne.
Wage-earners and enterprises have both fared well.
Både arbeidstakere og virksomheter kommer godt ut.
Cheap imported goods have resulted in a subdued rise in consumer prices and a substantial increase in wage-earners’ real wages.
Billige importvarer har ført til lav vekst i konsumprisene og en solid økning i reallønnen til arbeidstakerne.
High export prices have restrained the rise in real labour costs.
De høye eksportprisene har bidratt til å holde veksten i bedriftenes reallønnskostnader nede.
Combined with high productivity growth, this has resulted in high corporate earnings and solid growth in employment.
Sammen med den høye veksten i produktiviteten har det gitt høy inntjening i foretakene og god vekst i sysselsettingen.
At the same time, wage-earners share of corporate value added has been reduced, from around 75 per cent at the end of the 1980s to 70 per cent at the end of the 1990s, and now stands at below 65 per cent.
Samtidig er lønnstakernes andel av verdiskapingen i næringslivet blitt redusert, fra rundt 75 prosent på slutten av 1980-tallet til 70 prosent på slutten av 1990-tallet, og den er nå i underkant av 65 prosent.
Solid productivity growth and high prices for export goods and deliveries to the petroleum sector have contributed to the reduction in the wage share over the past few years.
Den gode veksten i produktiviteten og de høye prisene på eksportvarer og leveranser til oljevirksomheten har bidratt til at lønnsandelen har falt de siste årene.
The ample supply of labour has probably had a dampening effect on wage growth.
Den gode tilgangen på arbeidskraft har trolig virket dempende på lønnsveksten.
Increased globalisation may have provided greater opportunities for Norwegian enterprises to relocate production to other countries if labour costs become too high.
Økt globalisering kan ha gjort at norske virksomheter i større grad har mulighet til å flytte produksjonen fra Norge til utlandet dersom lønnskostnadene blir for høye.
This probably places some restraint on wage demands among workers in sectors where enterprises have such opportunities.
En slik utvikling virker trolig dempende på lønnskravene til arbeidstakerne i næringer hvor bedriftene har slike muligheter.
Historically, a high wage share has tended to be accompanied by low unemployment.
Historisk har det vært en tendens til at lav ledighet har gått sammen med høy lønnsandel.
Developments in recent years have provided the basis for strong growth in employment while the wage share has fallen.
Utviklingen de siste årene har gitt grunnlag for sterk vekst i sysselsettingen samtidig som lønnsandelen har falt.
Is it possible to sustain the combination of low unemployment and a low wage share?
Er det mulig å opprettholde kombinasjonen av lav ledighet og lav lønnsandel?
There is now a prospect of slower global growth.
Det er nå utsikter til at veksten internasjonalt dempes.
There are also signs that the strong growth in productivity that has been evident in other countries – for example in the US – is moderating somewhat.
Det er også tegn til at den sterke produktivitetsveksten vi har sett ute – blant annet i USA – er i ferd med å avta noe.
And we may see a similar trend in Norway.
Også hos oss kan det være en slik tendens.
Second, even without a reversal, profits may fall and unemployment rise.
For det andre: Selv uten en slik reversering kan overskuddene falle og ledigheten tilta.
The implications of this will depend on how far businesses, in their search for qualified labour, will go in bidding up wages.
Utslagene vil avhenge av hvor langt foretakene, i jakten på den best egnede arbeidskraften, vil strekke seg i å by opp lønningene.
It will also depend on how wage-earners react and on their ability to adapt to change.
Det vil også avhenge av hvordan arbeidstakerne reagerer og av evnen til å omstille.
Furthermore, it must be expected that the strong krone will shave profits in some enterprises and industries at the moment, even though many have used currency hedging to safeguard their income.
Sterk krone barberer nok dessuten overskuddene i en del virksomheter og næringer akkurat nå, selv om også mange har valutasikret sine inntekter.
Even though demand for labour is strong, there is a risk that outflows from the labour market to various social security schemes will remain high.
Selv med stor etterspørsel etter arbeidskraft er det risiko for at avgangen fra arbeidsmarkedet til ulike trygdeordninger holder seg oppe.
Many workers choose to take early retirement under the AFP scheme (contractual early retirement) when they reach 62 years of age, and – because this age group is expanding sharply – this number will probably increase in the years ahead.
Mange velger å pensjonere seg med avtalefestet pensjon (AFP) når de fyller 62 år, og det antallet vil – på grunn av at aldersgruppen nå vokser kraftig i antall – trolig øke de nærmeste årene.
This is the Norwegian economy’s Achilles’ heel.
Det er norsk økonomis akilleshæl.
A particularly disturbing aspect is that disability is increasing among young people (1).
Et særlig urovekkende trekk er at tilbøyeligheten til å bli ufør øker blant unge (1) .
High income growth and a sharp rise in the number of households laid the basis for a sharp, long-term rise in house prices.
Høy inntektsvekst og sterk økning i antall husholdninger har lagt grunnlag for økt og langvarig stigning i boligprisene.
Self-reinforcing mechanisms were also at work, generating an atmosphere approaching euphoria.
Det var også selvforsterkende mekanismer i sving som gikk nærmest over i eufori.
People hurried to buy dwellings in order to take advantage of the rise in value.
Folk skyndte seg å kjøpe for å få med seg verdistigningen.
It now appears that the housing market is cooling after an almost three-fold rise in prices in real terms in the course of the past 14 years.
Nå kan det se ut til at boligmarkedet kjøles ned, etter en nær tredobling i prisene i reelle termer i løpet av de siste 14 årene.
House price inflation has been accompanied by strong growth in household debt.
Veksten i boligprisene har gått hånd i hånd med en sterk økning i husholdningenes gjeld.
Household debt in Norway is now about twice the level of disposable income, making the debt-income ratio higher than ever.
Gjelden i norske husholdninger er nå om lag to ganger disponibel inntekt, og det er høyere enn noensinne.
At the same time, saving is declining and now seems to be negative.
Samtidig faller sparingen og er trolig nå negativ.
This means that in addition to fully financing their housing investments through mortgages, households are also raising loans to finance current consumption.
Det betyr at husholdningene lånefinansierer sine boliginvesteringer fullt ut og i tillegg tar opp lån for å finansiere løpende forbruk.
As I mentioned earlier, the favourable developments in the Norwegian economy of the past few years are primarily due to supply-side changes.
Den gunstige utviklingen i norsk økonomi de siste årene skyldes som nevnt i hovedsak endrete forhold på produksjonssiden av økonomien.
A flexible inflation target for monetary policy – as in Norway and a number of other countries – provides a sound basis for coping with the shocks to our economy that have occurred in recent years.
Et fleksibelt inflasjonsmål for pengepolitikken – slik vi har i Norge og flere andre land – er et godt utgangspunkt for å håndtere de forstyrrelser som vår økonomi har stått overfor de siste årene.
The aim of preventing inflation expectations from becoming entrenched below the operational target of 2.5 per cent was one of the main reasons the interest rate was lowered to a very low level in 2003 and 2004, when inflation receded and approached zero.
Hensynet til å hindre at inflasjonsforventningene skulle festne seg under vårt operative mål på 2,5 prosent, var en vesentlig årsak til at renten ble satt ned til et svært lavt nivå i 2003 og 2004, da prisveksten falt og nærmet seg null.
Low interest rates have stimulated demand and output and gradually led to the prospect of higher inflation, which we are addressing by increasing the interest rate.
Den lave renten har stimulert etterspørsel og produksjon og har etter hvert gitt utsikter til høyere inflasjon, som vi møter med å øke renten.
Higher interest rates will contribute to a gradual decline in capacity utilisation, thereby preventing inflation from becoming too high.
Økningen i renten vil bidra til at kapasitetsutnyttingen etter hvert kan avta, slik at prisstigningen ikke blir for høy.
In the long term, monetary policy cannot influence real economic variables such as output and employment; it can only influence nominal variables such as inflation, the nominal interest rate and the nominal exchange rate.
På lang sikt kan ikke pengepolitikken påvirke realøkonomiske størrelser som produksjon og sysselsetting, men bare nominelle størrelser som inflasjonen, det nominelle rentenivået og den nominelle valutakursen.
When monetary policy serves as an anchor for inflation expectations, it allows the interplay between monetary policy and other components of the economy to function.
Når pengepolitikken forankrer inflasjonsforventningene, har vi et godt utgangpunkt for at samspillet mellom pengepolitikken og andre deler av økonomien skal fungere.
A good result can be achieved if the social partners take the role of "leader" and the central bank the role of "follower".
Resultatet kan bli ganske godt hvis partene i arbeidslivet tar rollen som "leder" og sentralbanken rollen som "følger" i det økonomiske samspillet (2).
Wage growth can then be determined in the knowledge of the monetary policy response.
Lønnsveksten kan da fastlegges med kjennskap til hvordan pengepolitikken vil reagere.
Flexible inflation targeting provides a fixed framework for monetary policy and gives a clear indication of how the central bank is to respond in different situations.
Inflasjonsstyring gir en fast ramme for pengepolitikken og gir klare føringer på hvordan sentralbanken skal reagere i ulike situasjoner.
The "leader" – the social partners – can internalise the monetary policy response and take the "follower’s" – Norges Bank’s – response to their actions into account.
”Lederen” i samspillet – det vil si partene i arbeidslivet – kan internalisere det pengepolitiske reaksjonsmønsteret og ta hensyn til ”følgerens” – det vil si Norges Banks – reaksjoner på deres handlinger.
This approach is most relevant when wage setting is centralised.
Dette synspunktet er mest relevant når lønnsdannelsen er sentralisert.
A number of studies2 have shown that countries with a relatively high degree of centralisation and coordination, such as Norway, can achieve relatively low unemployment.
En rekke studier (3) finner støtte for at land med relativt høy grad av sentralisering og koordinering, som Norge, kan oppnå relativt lav ledighet.
When wage-setting is decentralised, monetary policy will instead influence wage growth via market mechanisms, by stabilising aggregate demand for goods, services and labour.
Med en desentralisert lønnsdannelse vil pengepolitikken i stedet påvirke lønnsveksten via markedsmekanismene, gjennom å stabilisere samlet etterspørsel etter varer, tjenester og arbeidskraft.
Monetary policy that is flexibly oriented towards low and stable inflation will function well whether wages are set at the central, local or individual level (2).
En pengepolitikk som fleksibelt rettes inn mot lav og stabil inflasjon vil fungere godt enten lønningene avtales sentralt, lokalt eller individuelt.
In the initial period after the introduction of the inflation target in 2001, it appeared that the social partners had not yet internalised the response pattern ensuing from the monetary policy mandate.
I den første tiden etter at inflasjonsmålet ble innført i 2001, så det ut til at partene i arbeidslivet ennå ikke hadde internalisert – bygget inn – det reaksjonsmønsteret som følger av det pengepolitiske mandatet.
We are now well into a cyclical phase with very high capacity utilisation and low unemployment.
Vi er nå langt ut i en konjunkturfase med svært høy kapasitetsutnytting og lav ledighet.
In this situation, there may be a risk that wage growth will again accelerate.
I en slik situasjon kan det være en fare for at utviklingen i lønningene igjen akselererer.
On the other hand, the experience gained by the social partners that large pay rises push up interest rates may have the effect of curbing pay increases.
På den annen side kan det være at de erfaringene partene i arbeidslivet har vunnet med at store løft i lønnsveksten gir økt rente, kan virke til å dempe tilleggene.
In local wage negotiations at enterprise level, competition, the supply of foreign labour and the possibility of outsourcing or relocating activities may dampen the impact.
I lokale forhandlinger i bedriftene kan konkurransen, tilgang på arbeidskraft fra andre land og muligheten for å utkontraktere eller flytte aktivitet ut bidra til å dempe utslagene.
Low and stable inflation should not be taken for granted.
Lav og stabil inflasjon er ikke noe som kommer av seg selv.
Norway’s and other countries’ economic history shows that inflation and inflation expectations can become unhinged.
Vår og andre lands økonomiske historie viser at inflasjonen og inflasjonsforventningene kan gå av hengslene.
The inflation target of 2.5 per cent also provides a framework for the social partners.
Inflasjonsmålet på 2,5 prosent gir også et rammeverk for partene i arbeidslivet.
Over time, nominal wage growth above 2.5 per cent will entail higher real wages and higher purchasing power.
Over tid vil nominell lønnsvekst utover 2,5 prosent bety økt reallønn og større kjøpekraft.
Real wage growth that exceeds productivity growth may lead to higher inflation and higher interest rates.
En stigning i reallønningene utover veksten i produktiviteten kan gi økt inflasjon og høyere rente.
In government-financed enterprises, which are often labour-intensive, budgets are adapted to expected wage growth.
I virksomheter som finansieres av staten – ofte arbeidsintensive virksomheter – tilpasses budsjettene til det regjeringen venter i lønnsvekst.
This is usually in line with assumptions about cost inflation in the economy as a whole and with the inflation target.
Det stemmer gjerne godt overens med forutsetninger om kostnadsstigningen i hele økonomien og med inflasjonsmålet.
If wages rise more than this, efficiency must be increased in order to minimise the adverse impact on service production and customers.
Dersom lønningene øker mer, må effektiviteten skjerpes for å unngå at tjenesteproduksjonen og klienter blir skadelidende.
All economic agents can plan ahead on the assumption that inflation will be about 2.5 per cent over time.
Alle aktører i økonomien kan legge til grunn for sin planlegging at inflasjonen vil være rundt 2,5 prosent over tid.
This is the most valuable contribution Norges Bank can provide the social partners and other economic agents.
Det er det beste Norges Bank kan tilby partene i arbeidslivet og andre aktører i det økonomiske liv.
Norwegian only.
Qvigstad og Øistein Røisland.
2) Calmfors and Driffill (1988): “Bargaining structure, corporatism and macroeconomic performance”, in Economic Policy, April, 14-61 and Driffill (2006): “The Centralization of Wage Bargaining Revisited.
3) Calmfors og Driffill (1988): ”Bargaining structure, corporatism and macroeconomic performance”, i Economic Policy, april, 14-61 og Driffill (2006):”The Centralization of Wage Bargaining Revisited.
What have we learned?” in Journal of Common Market Studies, Vol.
What have we learned?” i Journal of Common Market Studies, vol.
Charts - monetary policy meeting (pdf, 170 kB)
Figurer til hovedstyremøte (pdf, 169 kB)
Charts - monetary policy meeting (ppt, 852 kB)
Figurer til hovedstyremøte, PowerPoint (806 kB)
Monetary Policy Report 3/07
Pengepolitisk rapport 3/07
In November, Norges Bank will purchase foreign exchange equivalent to NOK 1 250 million per day for the Government Pension Fund – Global.
Norges Bank vil i november kjøpe valuta tilsvarende 1 250 millioner kroner per dag til Statens pensjonsfond – Utland.
Norges Bank's key policy rate (sight deposit rate) thus remains at 5.00 per cent.
Norges Banks styringsrente (foliorenten) opprettholdes dermed på 5,00 prosent.
Underlying inflation has picked up, but is lower than the inflation target.
Den underliggende prisveksten har tiltatt, men er lavere enn inflasjonsmålet.
Various measures of underlying inflation are now between 1½% and 2%.
Ulike mål på den underliggende inflasjonen ligger mellom 1½ og 2 prosent.
Growth in the Norwegian economy remains strong and stronger than projected earlier.
Veksten i norsk økonomi er fortsatt sterk, og sterkere enn tidligere anslått.
Capacity utilisation is high.
Kapasitetsutnyttingen er høy.
Wage growth is on the rise and there are prospects of higher inflation.
Lønnsveksten tiltar, og det er utsikter til høyere prisstigning.
At the same time, the krone has appreciated markedly and there are prospects that somewhat weaker growth in the world economy will contribute to curbing inflation and growth in output and employment in Norway.
Samtidig har kronen styrket seg betydelig, og det er utsikter til at en noe svakere utvikling i verdensøkonomien etter hvert vil bidra til å dempe inflasjonen og veksten i produksjonen og sysselsettingen i Norge.
Moreover, money market rates have risen more than market expectations concerning the key policy rate would imply in the short term.
Pengemarkedsrentene har dessuten steget mer enn markedets forventninger til styringsrenten på kort sikt skulle tilsi.
The analysis in this Report implies that the key policy rate should be increased further, but to a lesser extent than envisaged in June.
Analysene i Pengepolitisk rapport 3/07 tilsier at styringsrenten skal settes ytterligere opp, men noe mindre enn vi så for oss i juni.