natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This weakened the incentives for the social partners to keep wage and cost inflation at a reasonable level.
Det svekket insentivene for partene i arbeidslivet til å holde lønns- og kostnadsveksten nede på et forsvarlig nivå.
The devaluations contributed to high inflation.
Devalueringene bidro til høy inflasjon.
When it finally became clear that this could not continue, it took many years before inflation was brought under control and interest rates in Norway could be reduced to the level of interest rates in other countries.
Når det til sist ble åpenbart at dette ikke kunne fortsette, tok det mange år før inflasjonen kom under kontroll og rentene i Norge kunne komme ned på nivået til rentene ute.
The other lesson drawn from economic theory and economic policy in the 1960s, 1970s and 1980s was that in the medium and long term it is not possible to reduce employment by accepting somewhat higher inflation.
Den andre lærdommen fra økonomisk teori og økonomisk politikk på 1960- 70- og 80-tallet var at en på mellomlang og lang sikt ikke kan redusere arbeidsledigheten mot å akseptere noe høyere inflasjon.
Economic agents will eventually incorporate higher inflation into their inflation expectations.
Aktørene i økonomien vil etter hvert ta denne høyere inflasjonen inn i sine forventninger til inflasjonen i fremtiden.
Output and employment will return to their supply-determined level.
Produksjon og sysselsetting vil vende tilbake til sitt tilbudsbestemte nivå.
In the long term, output is determined by the supply of labour, capital, technology and adaptability.
På lang sikt bestemmes produksjonen av tilgangen på arbeidskraft, kapital, teknologi og evnen til å omstille.
Monetary policy has little effect on these factors.
Disse faktorene kan pengepolitikken gjøre lite med.
In other words, there is no permanent trade-off between inflation and output.
Det er altså ikke noe permanent bytteforhold mellom inflasjon og produksjon.
Very high inflation is a wartime phenomenon and a phenomenon of the 1970s and 1980s.
Virkelig høy inflasjon er et krigsfenomen og et 1970- og 80-tallsfenomen.
Substantial real economic losses have followed in the wake of high inflation.
I kjølvannet av høy inflasjon har vi opplevd store realøkonomiske tap.
High and variable inflation impairs the function of prices as an information vehicle.
Høy og variabel inflasjon svekker prisenes funksjon som informasjonsbærere.
Over time, monetary policy can determine the inflation rate.
Over tid kan pengepolitikken selv bestemme inflasjonen.
Low inflation is monetary policy's contribution to stable, high economic growth over time.
Lav inflasjon er pengepolitikkens bidrag til jevn og høy økonomisk vekst over tid.
The responsibility for interest rate decisions was delegated to Norges Bank pursuant to the amendment to the 1985 Norges Bank Act and through the change in its application in 1986.
Ansvaret for rentebeslutningene ble delegert til Norges Bank ved endringen i sentralbankloven i 1985 og tilpasningen i praktiseringen i 1986.
The interest rate would no longer be an instrument of industrial or social policy.
Renten skulle ikke lenger være et nærings- eller sosialpolitisk virkemiddel.
The last devaluation took place in 1986 after a fall in oil prices.
Den siste devalueringen kom i 1986 etter at oljeprisen falt.
We then shifted to a fixed exchange rate regime.
Fra da av ble kronen holdt fast.
The Norwegian economy had to go through an extensive turnaround operation.
Norsk økonomi måtte gjennom en kraftig snuoperasjon.
The objective of monetary policy was to provide the economy with a nominal anchor.
Pengepolitikken fikk i oppgave å sørge for at økonomien skulle ha en nominell forankring.
Confidence in the Norwegian krone had to be restored in order to avoid persistently high inflation.
Tilliten til kronen måtte rettes opp for å unngå at den høye inflasjonen skulle vare ved.
This required very high interest rates.
Det krevde svært høye renter.
The fixed exchange rate regime resulted in a gradual reduction in inflation and succeeded in providing the economy with a nominal anchor.
Fastkurspolitikken ga en gradvis nedgang i prisveksten og lyktes i å gi økonomien et nominelt anker.
However, fine-tuning the exchange rate proved to be an extremely demanding task.
Det viste seg likevel at finstyring av valutakursen ble svært krevende.
We had to abandon the fixed exchange rate regime in December 1992.
Vi måtte forlate fastkurspolitikken i desember 1992.
Important reasons were freer capital flows, deeper financial markets and hence a surge in cross-border capital movements.
En viktig årsak var friere flyt av kapital, dypere finansmarkeder og dermed langt sterkere kapitalbevegelser mellom land.
Initially, however, the krone exchange rate showed little change and quickly found a new range.
Men kronen endret seg lite til å begynne med og fant raskt et nytt leie.
The exchange rate remained stable until autumn 1996, but gradually began to show wider fluctuations.
Valutakursen holdt seg stabil fram til høsten 1996, men etter hvert begynte kronen å svinge mer.
The exchange rate was no longer appropriate as a nominal anchor.
Valutakursen var ikke lenger tilstrekkelig skikket som nominelt anker.
Norges Bank therefore placed increasing emphasis on low and stable inflation in its conduct of monetary policy.
Norges Bank la derfor økende vekt på lav og stabil inflasjon i gjennomføringen av pengepolitikken.
Petroleum revenues posed particular challenges to stabilisation policy.
Petroleumsinntektene stilte stabiliseringspolitikken overfor særskilte utfordringer.
It became increasingly challenging to smooth cyclical fluctuations by means of fiscal policy.
Det ble gradvis en større utfordring å stabilisere konjunkturene ved hjelp av finanspolitikken.
The pressure on fiscal policy made it appropriate to tie oneself to the mast to a further extent to protect petroleum revenues from special interest groups.
Presset mot finanspolitikken gjorde det riktig å i større grad binde seg til masten for å beskytte oljeinntektene fra særinteresser.
But this meant that monetary policy had to be given greater responsibility for stabilising inflation, output and employment.
Men da måtte pengepolitikken få et større ansvar for å stabilisere inflasjon, produksjon og sysselsetting.
The most important policy change was the plan for phasing in petroleum revenues - the so-called fiscal rule.
Den viktigste endringen var planen for innfasingen av oljeinntekter - den såkalte handlingsregelen.
We can now say that inflation targeting is normal in small and medium-sized economies with financial markets that function relatively smoothly.
Inflasjonsstyring må vi nå kunne si er det normale i små og mellomstore økonomier med rimelig godt fungerende finansmarkeder.
The fiscal rule and the inflation target can be seen as an answer to the problems raised by Kydland and Prescott.
Handlingsregelen og inflasjonsmålet kan ses på som svar på de problemene Kydland og Prescott tok opp.
Inflation targeting in practice
Inflasjonsstyring i praksis
Norges Bank operates a flexible inflation targeting regime, so that weight is given to both variability in inflation and variability in output and employment in setting interest rates.
Norges Bank legger til grunn en fleksibel inflasjonsstyring, slik at både variasjon i inflasjon og variasjon i produksjon og sysselsetting tillegges vekt i rentesettingen.
Thus, we take into account that monetary policy affects output and employment in the short term and that it is appropriate to take this into account when setting the interest rate to reach the inflation target over time.
Vi tar altså hensyn til at pengepolitikken påvirker produksjonen og sysselsettingen på kort sikt, og at det vil være fornuftig å ta hensyn til dette når renten settes for å nå inflasjonsmålet over tid.
Flexible inflation targeting builds a bridge between the long-term objective of monetary policy, which is to keep inflation at bay, and the task of real economic stability.
Den fleksible inflasjonsstyringen bygger bro mellom pengepolitikkens langsiktige oppgave, som er å holde inflasjonen i sjakk, og den realøkonomiske stabiliseringsoppgaven.
The inflation target is a vehicle for, not an obstacle to, monetary policy's contribution to smoothing fluctuations in the real economy.
Inflasjonsmålet er en ramme og ikke et hinder for at pengepolitikken kan bidra til å jevne ut svingningene i realøkonomien.
The effect of monetary policy depends on market participants' expectations concerning future policy as much as the central bank's interest rate decisions.
Effekten av pengepolitikken avhenger av aktørenes forventninger om fremtidig politikk vel så mye som sentralbankens løpende rentebeslutninger.
It is primarily economic agents' interest rate expectations that influence consumption and investment decisions - and consequently inflation.
Det er i første rekke forventningene om fremtidige renter som har betydning for aktørenes konsum- og investeringsbeslutninger - og dermed også inflasjonen.
To be successful, monetary policy must be capable of influencing expectations.
For at pengepolitikken skal være vellykket, må den evne å påvirke forventningene.
Michael Woodford, a leading academician in modern monetary theory, states the following in his book "Interest and Prices": "For successful monetary policy is not so much a matter of effective control of overnight interest rates as it is of shaping market expectations of the way in which interest rates, inflation, and income are likely to evolve over the coming year and later.
Michael Woodford, en ledende akademiker innen moderne pengeteori, sier det i sin bok "Interest and Prices" slik: " For successful monetary policy is not so much a matter of effective control of overnight interest rates as it is of shaping market expectations of the way in which interest rates, inflation, and income are likely to evolve over the coming year and later.
) It follows that, insofar as it is possible for the central bank to affect expectations, this should be an important tool of stabilization policy."4
) It follows that, insofar as it is possible for the central bank to affect expectations, this should be an important tool of stabilization policy."
As long as the central bank's behaviour is credible and predictable, an inflation target for monetary policy can contribute to anchoring expectations of future inflation.
Et inflasjonsmål for pengepolitikken kan bidra til å forankre forventningene til fremtidig prisvekst, så lenge sentralbanken opptrer troverdig og forutsigbart.
This also contributes to providing a basis for economic agents' interest rate expectations.
Det vil samtidig bidra til at aktørene i det økonomiske livet har et grunnlag for å danne seg forventninger om den fremtidige renten.
In the Inflation Report, Norges Bank provides its assessments of the outlook for economic developments.
I inflasjonsrapportene gjengis Norges Banks vurderinger av utsiktene for den økonomiske utviklingen.
The chart shows Norges Bank's projections from Inflation Report 3/04, which was published in November.
Figuren viser Norges Banks anslag fra Inflasjonsrapport 3/04 som ble publisert i november.
The projections are conditional on the market's interest rate expectations.
Anslagene er betinget på markedets renteforventninger.
This interest rate path is then assessed by the Executive Board on the basis of the derived projections for inflation and the output gap.
Denne rentebanen vurderes deretter av hovedstyret på bakgrunn av de fremskrivningene for inflasjon og produksjonsgap som den gir.
Since summer 2004, the Inflation Report has presented the Executive Board's assessments of monetary policy in the next four-month period.
Siden i fjor sommer har inflasjonsrapporten gjengitt hovedstyrets vurderinger av pengepolitikken i den neste firemånedersperioden.
In the last Inflation Report, it was the Executive Board's assessment that the projections conditional on the market's interest rate expectations seemed to provide a reasonable balance between the objective of bringing up inflation, while avoiding excessive growth in output and employment.
I den siste inflasjonsrapporten var hovedstyrets vurdering at anslagene betinget på markedets renteforventninger syntes å gi en rimelig avveiing mellom hensynet til å bringe inflasjonen opp og samtidig unngå for sterk vekst i produksjon og sysselsetting.
The previous Inflation Report, from July 2004, stated that "the most appropriate alternative now seems to be that the interest rate should be kept unchanged for a longer period than indicated by market expectations."
I den foregående inflasjonsrapporten, fra juli 2004, ble det uttalt at "det mest nærliggende nå synes å være at renten holdes uendret lenger enn det som i dag forventes i markedet".
After this, we saw that interest rate expectations fell.
Etter dette så vi at markedets renteforventninger falt.
By communicating our view concerning interest rate expectations, Norges Bank seeks to influence interest rate expectations.
Ved å kommunisere vårt syn på markedets renteforventninger, ønsker Norges Bank altså å påvirke renteforventningene.
The objective is for interest rate expectations to be consistent with economic developments where inflation is on target over time and output is stable around its potential level.
Målet er at renteforventningene skal være forenlig med en økonomisk utvikling der inflasjonen er på målet over tid og produksjonen stabil rundt sitt potensielle nivå.
Most often, however, there will be a number of ways to achieve this.
Men det vil oftest være flere veier dit.
We need some references that provide some indication of whether a given interest rate path is reasonable.
Vi trenger noen rettesnorer som sier noe om en gitt rentebane er rimelig eller ikke.
It is natural to turn first to monetary policy theory.
Da er det naturlig først å se hva teorien for pengepolitikken sier oss.
In the theoretical literature, the trade-off between price stability and stability in the real economy is often described as a problem of minimisation, where the central bank wants to minimise a loss function, which includes variations in output and variations in inflation.
Avveiningen mellom prisstabilitet og stabilitet i realøkonomien illustreres ofte i den teoretiske litteraturen som et minimeringsproblem, der sentralbanken ønsker å minimere en tapsfunksjon hvor både variasjon i produksjon og variasjon i inflasjon inngår.
The central bank shall then choose the path for the interest rate ahead that minimises the expected discounted "losses" in all future periods.
Sentralbanken skal da velge det forløpet for renten fremover som minimerer de forventede neddiskonterte "tapene" i alle fremtidige perioder.
In practice, no inflation-targeting central bank uses a loss function of this kind directly.
Ingen inflasjonsstyrende sentralbanker anvender en slik tapsfunksjon direkte i praksis.
However, what they do contains elements of theoretical thinking.
Men det de gjør inneholder likevel elementer av tankegangen fra teorien.
We try to set the interest rate so that it provides a "reasonable balance" between the objective of stabilising inflation around the target and the objective of stable developments in the real economy.
Vi forsøker å sette renten slik at den gir en "rimelig avveining" mellom hensynet til å stabilisere inflasjonen rundt målet og hensynet til en stabil utvikling i realøkonomien.
The theoretical framework provides limited concrete and easily communicable guidance.
Det teoretiske rammeverket gir få konkrete og lett kommuniserbare holdepunkter.
In practice, it may be useful to have some simple points of reference that can help us to evaluate whether an interest rate path seems reasonable in relation to the monetary policy objective.
I praksis kan det være nyttig med noen enkle knagger som kan være til hjelp i vurderingen av om en rentebane synes rimelig i forhold til målsettingen for pengepolitikken.
The most important task of monetary policy is to provide an anchor for inflation expectations.
Pengepolitikkens viktigste oppgave er å forankre inflasjonsforventningene.
Therefore, when evaluating the interest rate path, the most important criterion is whether inflation reaches the target within this time horizon and remains there.
Det viktigste kriteriet når en vurderer rentebanen er derfor hvorvidt inflasjonen når målet innen denne tidshorisonten og blir liggende der.
If we do not reach the target within this time horizon, there may be a risk that inflation expectations will gradually move away from the target.
Dersom vi ikke når målet innen denne horisonten, kan det være fare for at inflasjonsforventningene etter hvert vil bevege seg bort fra målet.
This could weaken confidence in monetary policy and the inflation target as a nominal anchor.
Det vil kunne svekke tilliten til pengepolitikken og inflasjonsmålet som et nominelt anker.
For the same reason, inflation should also be moving towards the target well before the end of the three-year period.
Av samme grunn bør dessuten inflasjonen være på vei mot målet i god tid før utløpet av treårsperioden.
The inflation gap and the output gap should be in reasonable proportion to each other until closure.
Det bør også være et rimelig størrelsesforhold mellom inflasjonsgapet og produksjonsgapet frem til disse lukkes.
This assessment must also take account of the substantial uncertainty surrounding the calculation of the output gap, and of Norges Bank's mandate which specifies that inflation shall be 2.5 per cent over time.
I denne vurderingen må det også tas hensyn til at det er stor usikkerhet knyttet til beregningen av produksjonsgapet, samt at mandatet presiserer at inflasjonen skal være 2,5 prosent over tid.
The inflation gap and the output gap shall normally not be positive or negative at the same time further ahead.
Fram i tid bør inflasjonsgapet og produksjonsgapet normalt ikke være positive eller negative samtidig.
If, for example, both gaps are positive, a higher interest rate path would be preferable as this would bring inflation closer to the target and contribute to stabilising output.
Er for eksempel begge gapene positive, vil vi komme bedre ut med en høyere rentebane, siden det både fører inflasjonen nærmere målet og bidrar til å stabilisere produksjonen.
Depending on the initial situation for inflation and production, it may be difficult to meet these criteria simultaneously.
Avhengig av utgangssituasjonen for inflasjonen og produksjonen, vil det kunne være vanskelig å oppfylle disse kriteriene samtidig.
How easy it is to meet these criteria will depend on the disturbances to which the economy has been exposed.
Hvor lett det er å oppfylle kriteriene, vil avhenge av hvilke forstyrrelser økonomien har vært utsatt for.
There are also other important considerations when assessing the interest rate path.
I vurderingen av ulike rentebaner er det også andre viktige hensyn å ta.
We must assess whether the interest rate path, at least in the next few months, results in acceptable developments also under alternative, but realistic assumptions concerning economic developments and the functioning of the economy.
Vi må vurdere om rentebanen, i hvert fall for de nærmeste månedene, gir en akseptabel utvikling også med alternative, men realistiske forutsetninger om den økonomiske utviklingen og økonomien funksjonsmåte.
In other words, is the strategy robust?
Med andre ord - er strategien "robust"?
We must also evaluate the consequences for financial stability.
Vi må også vurdere konsekvensene for den finansielle stabiliteten.
Last, but not least, a successful monetary policy requires a reasonably good understanding of the state of the economy and its functioning.
Sist, men ikke minst, en vellykket pengepolitikk krever at vi har en rimelig god forståelse av økonomiens tilstand og virkemåte.
I will now discuss this in more detail.
Det skal jeg komme nærmere inn på i det følgende.
Analyses and models at Norges Bank
Analysearbeid og modeller i Norges Bank
The Executive Board's assessments of various interest rate paths are based on projections of economic developments, supplemented by other information and discretion.
Hovedstyrets vurdering av ulike rentebaner tar utgangspunkt i fremskrivninger av den økonomiske utviklingen supplert med annen kunnskap og skjønnsmessige betraktninger.
To provide you with some insight into how we work when we make projections for the Norwegian economy, it may be practical to use a tripartite approach: the short-term or current situation, the medium-term or projection period and finally what we call the long-term.
For å gi et lite innblikk i hvordan vi jobber med å lage fremskrivinger for norsk økonomi, kan det være hensiktsmessig med en tredeling: det helt kortsiktige eller nåsituasjonen, mellomlang sikt eller fremskrivningsperioden, og det vi kan kalle "lang sikt".
The dividing lines are not clearly defined, but are to some extent overlapping as indicated in the chart.
Det er ikke skarpe skiller, men glidende overganger, slik denne figuren indikerer.
Knowledge about the current economic situation is absolutely essential to making projections of economic developments that are useful for monetary policy.
For å kunne lage fremskrivninger av den økonomiske utviklingen som er til nytte i pengepolitikken, er det helt avgjørende å ha kunnskap om den økonomiske situasjonen akkurat nå.
We must form a picture of capacity utilisation in the economy and whether it is increasing or decreasing.
Vi må danne oss et bilde av kapasitetsutnyttelsen i økonomien og om den er tiltakende eller avtakende.
We must also try to identify the driving forces or disturbances that influence developments.
Samtidig må vi søke å kartlegge hvilke drivkrefter eller forstyrrelser som preger utviklingen.
A macroeconomic model will be a useful tool in this connection.
En makromodell vil være et hjelpemiddel i denne sammenheng.
Nevertheless, thorough analyses of available economic statistics are the most important source when we are assessing the current situation.
Grundige analyser av tilgjengelig økonomisk statistikk er likevel den viktigste kilden når vi skal vurdere nåsituasjonen.
To obtain a good picture of the current situation, it is important to consider developments in context and to distinguish between genuinely new information and noise.
For å få et godt bilde av nåsituasjonen, er det viktig å se utviklingstrekk i sammenheng og å skille genuint ny informasjon fra støy.
There is always uncertainty associated with statistics and the quality can vary depending on the source.
All statistikk er beheftet med usikkerhet, og kvaliteten kan variere mellom ulike statistikkilder.
Frequency and the time from measurement to publication also vary considerably.
Hyppigheten og tiden fra måling til offentliggjøring varierer også betydelig.
Economic data are published with a time lag and are often revised.
Økonomiske data kommer med et tidsetterslep, og de revideres ofte i ettertid.
A very useful cross-reference and alternative information channel to official statistics is therefore our own regional network which consists of enterprises, organisations and local authorities throughout the country.
En svært nyttig kryssreferanse og alternativ informasjonskanal til den offisielle statistikken er derfor vårt eget regionale nettverk, som består av bedrifter, organisasjoner og kommuner i hele landet.
We engage in five rounds of talks each year with business and community leaders concerning economic developments in their industries.
Gjennom fem runder i året har vi samtaler med ledere fra nærings- og samfunnslivet om den økonomiske utviklingen i deres næringer.
All of this information provides a basis for our analysis of the current situation.
All denne informasjonen danner en basis for vår analyse av nåsituasjonen.
A large share of the overall resources used for analyses and projections of the Norwegian economy is devoted to this work.
Av vår samlede ressursinnsats på analyser og fremskrivninger av norsk økonomi, går en stor del med til dette arbeidet.
Based on experience and economic theory, we can assume that certain relationships will hold in the long term.
På bakgrunn av erfaringer og økonomisk teori, kan vi legge til grunn at enkelte sammenhenger vil holde på lang sikt.