natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Great Inflation in the 1970s and into the 1980s, combined with an economic management crisis, spurred a new paradigm shift in the field of economics.
Inflasjonskrisen og styringskrisen som traff verden på 1970- og inn på 80-tallet, innledet et nytt paradigmeskift i økonomifaget.
Regulations and planned economies had to give way to economic thinking guided by the central role of well-functioning markets.
Reguleringer og planstyring måtte vike for en økonomisk tenkning hvor velfungerende markeder ble en rettesnor.
The shift also occurred in Norway, but it took somewhat longer than in other countries.
Også i Norge ble styringslinjen etter hvert lagt til side, men det tok litt lenger tid her enn i andre land.
The US banks that had been harnessed in the 1930s were freed up.
De amerikanske bankene, som var lagt i bånd på 1930-tallet, ble sluppet fri.
The trend gradually pervaded Europe.
Trenden ble etter hvert den samme i Europa.
The freeing up of the banking sector was a bit too abrupt for many and banking crises again made their appearance in western countries, not least here in the Nordic countries.
Frislippet ble i overkant brått for mange, og bankkriser inntraff igjen i vestlige land, ikke minst her i Norden.
The big picture is nonetheless one of a long period of stable growth and low inflation from the 1990s and into the 2000s.
Det store bildet er likevel en lang periode med stabil vekst og lav inflasjon fra 1990-tallet og utover på 2000-tallet.
At the same time, debt levels rose in many countries.
Samtidig steg gjelden i mange land.
Deregulation fuelled the flow of capital across borders.
Avreguleringen bidro til mer kapitalflyt over landegrenser.
Banking regulation had to be coordinated at an international level.
Bankreguleringen måtte samordnes internasjonalt.
The Basel regulatory framework came into place towards the end of the 1980s and represented a breakthrough.
Basel-regelverket kom på plass mot slutten av 80-tallet og var et gjennombrudd.
But the regulations would prove to be too weak.
Men regelverket skulle vise seg å bli for svakt.
The next version, Basel II, came in 2004 and was more extensive and refined, but also contained a source of the instability that ensued, at least in Europe.
Den neste versjonen, Basel 2, fra 2004 var mer omfattende og mer raffinert, men inneholdt også en kime til ustabiliteten som fulgte, i hvert fall i Europa.
The new framework allowed the denominator of the capital adequacy ratio to shrink if the banks themselves estimated loss probability as low.
Det nye regelverket tillot at nevneren i kapitaldekningsbrøken fikk krympe hvis bankene selv estimerte tapssannsynligheten som lav.
And they did.
Og det gjorde de.
The reported capital ratio could rise without increasing the real capital base.
Den rapporterte kapitaldekningen kunne stige uten at den reelle kapitalbasen økte.
The financial crisis of 2008 was the biggest global economic setback since the 1930s.
Finanskrisen i 2008 var det største tilbakeslaget i verdensøkonomien siden 1930-tallet.
The banking sector had contributed to fuelling the economic upturn in the years leading up to the crisis, but triggered and amplified the downturn.
Banksektoren hadde bidratt til den økonomiske oppgangen i årene fram mot krisen, men utløste og forsterket nedgangen.
The financial crisis brought with it a fiscal crisis in many countries, following the exact pattern of earlier crises as described by Reinhart and Rogoff. [3]
Finanskrisen brakte med seg en statsfinansiell krise i mange land, helt etter mønsteret som Reinhart og Rogoff fant i tidligere kriser. [3]
Euro area GDP is still below the pre-crisis level, and in some countries far below that level.
I euroområdet er den samlede verdiskapingen fortsatt under nivået fra før krisen, i enkelte land langt under.
The course of history should then be that we are now facing a new paradigm shift in the field of economics.
Gangen i historien skulle være at vi nå står foran et nytt paradigmeskift i økonomifaget.
So far, the Basel II framework has been replaced by Basel III.
Så langt er Basel 2-regelverket blitt erstattet av Basel 3.
That does not, however, exclude the possibility that greater concepts are in the making.
Vi kan selvsagt ikke utelukke at et enda større tenkesett er på vei.
It is food for thought that paradigm shifts – as described by Thomas Kuhn – do not come about because the defenders of old truths see the light, but rather because they eventually die. [4]
Det er til ettertanke at paradigmeskifter – slik Thomas Kuhn beskrev dem – ikke skjer ved at forsvarerne av de gamle sannheter ser lyset, men snarere ved at de etter hvert dør.[4]
If we take a closer look at the Basel III framework, there are still signs of innovation.
Ser vi nærmere på Basel 3-regelverket, er det likevel tegn til nytenking.
Macroprudential policy is a new element of the framework, aimed at containing systemic risk in banks and financial institutions.
Makrotilsyn er innført som et nytt element for å møte systemrisiko i banker og finansinstitusjoner.
For the first time, international banking regulation includes requirements grounded in the interplay between the banking sector and the rest of the economy.
Det internasjonale bankregelverket stiller for første gang krav som begrunnes ut fra samspillet mellom bankene og resten av økonomien.
We must acknowledge that in the run-up to a financial crisis, the authorities, banks and other economic agents often confuse good times with normal times.
Vi må erkjenne at i oppkjøringen mot en finanskrise, forveksler ofte myndigheter, banker og aktører i økonomien gode tider med normale tider.
Strong growth in real estate prices, credit and tax revenues are perceived as normal.
Sterk vekst i eiendomspriser, kreditt og skatteinngang oppfattes som normalt.
Statistical filtering methods confirm that trend growth is high and that debt growth is sustainable.
Statistiske filtermetoder bekrefter at trendveksten er høy og at gjeldsveksten er bærekraftig.
This time is different.
This time is different.
We should know better – because we have fairly extensive knowledge about the economic background leading to financial crises.
Vi burde vite bedre – for vi vet ganske mye om det økonomiske forløpet før finansielle kriser.
Analyses, including our own, show that a rapid accumulation of debt almost always precedes a financial crisis.
Analyser, også våre egne, viser at vi forut for kriser nesten alltid ser rask oppbygging av gjeld.
Empirical studies document that high debt growth increases the probability of a crisis and results in a deeper crisis.[5]
Empiriske studier dokumenterer at sterk gjeldsvekst øker sannsynligheten for krise.
Debt is at the core of all financial crises.
Gjeld står i sentrum av alle finansielle kriser.
Real estate prices also rise rapidly ahead of a crisis.
Bolig- og eiendomspriser vokser også sterkt i forkant.
And it is warning signal when banks have to run to securities markets to finance growth faster than deposits alone allow them to do.
Og det er et faresignal når bankene må løpe til verdipapirmarkedene for å finansiere seg raskere enn de klarer med innskudd alene.
Systemic risk increases when imbalances build up.
Systemrisikoen stiger når ubalansene bygges opp.
Macroprudential policy is designed to address the systematic features of financial crises, strengthen bank resilience and curb the probability of a crisis.
Makrotilsyn skal svare på de systematiske trekkene ved finansielle kriser, bygge motstandskraft i bankene og dempe sannsynligheten for krise.
Policy rules and transparency are aimed at avoiding complacency in good times.
Handlingsregler og åpenhet skal motvirke trangen til å la humla suse i gode tider.
For example, the Basel III framework specifies that the ratio of credit to GDP should be a conditioning variable when setting the level of the countercyclical capital buffer for banks.
For eksempel legger Basel 3-regelverket opp til at myndighetene i alle land skal ta utgangspunkt i kreditt i forhold til BNP når kravet til motsyklisk kapitalbuffer i bankene skal fastsettes.
The authorities must explain and justify their actions, or their inaction.
Myndighetene må forklare og begrunne det de gjør, eller hvorfor de ikke gjør noe.
If banking regulation is to be effective, not only must we be able to identify imbalances that are building up, but we must also understand the interaction between banks and other economic agents and how systemic risk arises.
Skal vi regulere bankene på en god måte, må vi ikke bare klare å identifisere ubalanser som bygger seg opp, men vi må forstå samspillet mellom banker og andre aktører i økonomien og hvordan systemrisiko blir til.
Lessons from the 1960s and 1970s showed that detailed regulation was not very effective.
Lærdommer fra 60- og 70-tallet viste at detaljregulering er lite effektivt.
If we are to intervene in the markets, we must understand how the market functions and why the market cannot be left to its own devices.
Skal vi gripe inn i markedene, må vi forstå hvordan markedet fungerer og hvorfor markedet ikke kan overlates til seg selv.
This provides a basis for regulating markets and insight into regulatory effects.
Det gir oss både et grunnlag for å regulere og innsikt i hvordan reguleringen vil virke.
From the textbooks we are well aware of the ingredients of market failure – or the preconditions for regulating markets.
Fra lærebøkene kjenner vi godt til under hvilke omstendigheter markedet svikter – eller når forutsetningene for regulering er til stede.
Environmental economics is often used as an example.
Miljøøkonomi brukes ofte som eksempel.
If a polluter does not bear the costs it inflicts on others, a fee should be imposed on the polluter.
Kostnader som påføres andre uten at den som forurenser tar hensyn til det, forsvarer en avgift.
The financial system is also exposed to such external effects, which we could perhaps call pollution.
I finanssystemet er det også slike eksterne virkninger, vi kan kanskje kalle det forurensing.
The external effects can be classified by the resulting symptom; excessive risk or excessive credit.
De eksterne virkningene kan deles inn etter hvilket symptom de gir; for mye risiko eller for mye kreditt.
Moral hazard arises when a bank's owners take a big gamble with creditors' money.
Moralsk hasard oppstår når en banks eiere tar store sjanser med kreditorenes penger.
While the owners might earn a huge profit by investing depositors' savings, depositors will never earn more than the interest on their deposits.
Mens eierne potensielt kan hente store gevinster ved å investere innskyternes sparemidler, vil innskyterne aldri motta mer enn renten på innskuddet.
As long as the owner takes the upside and the depositor is left with the downside, the bank has an incentive to take greater risk than socially desirable.
Så lenge eierne tar oppsiden og innskyterne sitter med nedsiden, har banken insentiv til å ta større risiko enn fellesskapet ville ønske.
The distortion is amplified by deposit guarantees or public guarantees.
Skjevheten forsterkes av innskuddsgarantier eller offentlige garantier.
When many banks or big banks play moral hazard, risk in the financial system becomes excessive.
Når mange eller store banker spiller moralsk hasard, blir det for mye risiko i finanssystemet.
Contagion effects between banks can also lead to a vulnerable financial system.
Smitteeffekter mellom banker kan også gi et sårbart finanssystem.
Banks lend each other money in interbank markets and can become more closely intertwined than is socially desirable.
Bankene låner hverandre penger i interbankmarkedene og kan bli tettere sammenvevd enn hva som er samfunnsøkonomisk ønskelig.
Losses at one bank can spread through the system, creating a domino effect.
Tap hos én bank kan smitte videre i systemet, som dominobrikker i kjede.
The contagion effect can also be indirect.
Smitten kan også være indirekte.
When a bank has to sell assets to redeem debt, the value of equivalent assets of other banks decline, as many experienced during the financial crisis.
Når en bank må selge eiendeler for å innfri gjeld, faller verdien av tilsvarende eiendeler hos andre banker, slik mange erfarte under finanskrisen.
Individual banks do not have an incentive to take into account a fall in value that it inflicts on its counterparties.
Hver enkelt bank har ikke insentiv til å ta hensyn til verdifallet den påfører sine motparter.
Contagion effects are externalities between banks that can lead to a situation where the risk in the financial system becomes greater than the sum of what individual banks believe their risk to be.
Smitteeffekter er eksternaliteter mellom banker som kan føre til at risikoen i finanssystemet blir større enn summen av det hver bank tror.
Over the past years, I have travelled around the country and visited many savings banks in Norway, and without exception they report that risk management has improved considerably at their banks.
Jeg har de siste årene reist rundt og besøkt mange sparebanker i Norge, og uten unntak rapporterer de om at risikostyringen er betydelig forbedret i nettopp deres bank.
That is no doubt true, but I cannot without a doubt conclude on that basis that systemic risk has been fully eliminated.
Det stemmer sikkert, men jeg er usikker på om vi av den grunn kan slutte at systemrisikoen er blitt helt borte.
Herd behaviour amplifies risk in the financial system.
Flokkatferd forsterker risiko i finanssystemet.
The more banks' portfolios are alike, the more they are exposed to indirect contagion through a fall in the market value of their portfolios.
Jo mer bankenes porteføljer ligner på hverandre, desto mer utsatt er de for indirekte smitte gjennom fall i markedsverdien på porteføljene.
When banks have similar portfolios, they are also vulnerable to the same external shocks.
Når bankene har like porteføljer, gjør de seg samtidig sårbare for de samme eksterne forstyrrelsene.
The banking system as a whole becomes vulnerable.
Banksystemet som helhet blir sårbart.
The assumption that banks are intertwined and alike can lead to problems spreading between banks through expectations alone.
Antakelsen om at bankene er sammenvevde og like, kan føre til at problemer smitter mellom banker gjennom forventninger alene.
If depositors see problems in one bank, they will run to their own bank and withdraw their funds before it is too late.
Ser innskyterne en bank i problemer, vil de løpe og ta ut penger av sin egen bank før det er for sent.
Paradoxically, banks become more alike when they apply the same diversification strategies.
Bankene blir paradoksalt nok mer like når de følger samme strategier for å diversifisere seg.
The savings banks I mentioned may have become more alike if they are using the same risk management systems.
Sparebankene jeg nevnte kan ha blitt likere, hvis de har innført de samme systemene for risikostyring.
That banks become more similar may also be a sought-after result on the part of banks.
At bankene blir likere hverandre, kan også være et ønsket resultat sett fra bankenes side.
They may want to move in herd.
De kan ønske å gå i flokk.
When many banks encounter problems at the same time, history shows that the authorities have little recourse other than to help them.
Når mange banker får problemer samtidig, viser historien at myndighetene får lite annet valg enn å hjelpe dem.
In that case, being different brings little gain.
Da vil gevinsten ved å være annerledes fortone seg som liten.
When they are all in the same boat, bank executives can easily argue that the problems were not self-inflicted.
Når alle er i samme båt, kan dessuten banksjefen lettere forklare sine eiere at problemene var uforskyldt.
However, the loss associated with being different is considerable if a bank is alone in encountering problems.
Tapet ved å være annerledes er derimot stort hvis banken er alene om å komme i problemer.
The result is that banks engage in herd behaviour and the risk in the financial system becomes excessive.
Resultatet blir at bankene går i flokk, og risikoen i finanssystemet blir for høy.
So far I have spoken about how various forms of market failure in the banking system lead to systemic risk that is higher than what is socially optimal.
Så langt har jeg snakket om hvordan ulike former for markedssvikt i banksystemet fører til at systemrisikoen blir høyere enn det som er samfunnsøkonomisk optimalt.
The level of credit in the economy may also become excessive.
Det kan også bli for mye kreditt i økonomien.
The economy then becomes vulnerable.
Da blir økonomien sårbar.
The reason is external effects between banks and the wider economy.
Årsaken er eksterne virkninger mellom bankene og resten av økonomien.
Loan collateral can give rise to such external effects.
Pant for lån kan gi opphav til slike ringvirkninger.
One reason banks demand collateral is because they do not have complete information about loan applicants.
Blant annet fordi banken ikke har full informasjon om den som søker lån, vil banken kreve pant.
The collateral value is a security and a restriction on the amount that can be borrowed.
Panteverdien er en sikkerhet og en restriksjon på hvor mye som kan lånes.
When overall credit increases, the value of residential and non-residential property rises.
Når den samlede kreditten øker, stiger verdien på boliger og næringseiendom.
Other economic agents experience a rise in their own collateral values, which they then use to borrow more.
Andre aktører opplever at egne panteverdier stiger, som de igjen kan bruke til å låne mer.
But rapid credit growth increases the risk of a deep economic downturn.
Men rask kredittvekst øker risikoen for en dyp nedtur i økonomien.
The interaction can go into reverse.
Samspillet kan gå i revers.
Borrowers that have to sell the collateral to deleverage, push down the collateral values of other borrowers.
Låntakere som må selge pantet for å nedbelåne, presser ned andres panteverdier.
Profitable projects no longer receive funding and the real economic costs may prove substantial.
Lønnsomme prosjekter får ikke lenger finansiering, og de realøkonomiske kostnadene kan bli store.
Individual borrowers do not take into account how collateral values will affect other economic agents, or in other words do not take into account the increased systemic risk they inflict on others.
Den enkelte låntaker tar ikke hensyn til hvordan panteverdier vil påvirke andre – eller med andre ord – tar ikke hensyn til den økte systemrisikoen han eller hun påfører andre.
The parallel with environmental economics fits well here.
Her passer parallellen til miljøøkonomi godt.
When pollution has no cost, it becomes excessive.
Når forurensningen ikke koster noe, blir det for mye av den.
In addition to the contagion effects through loan collateral, costs may arise from the market failure that occurs in a crisis when some economic agents deleverage substantially and the real interest rate cannot be set sufficiently low to underpin aggregate demand for goods and services among other economic agents.
I tillegg til ringvirkningene gjennom pant for lån, kan det være kostnader ved den markedssvikten som oppstår i en krise når noen nedbelåner kraftig, og realrenten ikke kan settes lavt nok til å holde samlet etterspørsel etter varer og tjenester oppe blant de andre aktørene i økonomien.
This theory seems to fit well with the situation in the US and Europe after the financial crisis, where it has been difficult to set policy rates below zero.
Denne teorien kan synes å passe godt på USA og Europa etter finanskrisen, hvor det har vært vanskelig å sette styringsrenten under null.
The result is amplification of the real economic costs associated with a financial crisis.
Da forsterkes de realøkonomiske kostnadene ved en finansiell krise.
Individual borrowers do not take into account that more credit during good times increases the risk that the economy ends up in such a situation.
Den enkelte låntaker tar ikke hensyn til at mer kreditt i oppgangstider øker risikoen for at økonomien havner i en slik situasjon.
The theory can be briefly summarised.
Oppsummeringen av teorien kan gjøres kort.
That is the background for macroprudential policy of banks.
Det er grunnlaget for makroregulering av bankene.
Regulation should be tightened during goods times and relaxed during bad times.
Reguleringen bør strammes til i gode tider og lempes på i dårligere tider.
The mechanisms I have described are not new or unfamiliar.
Virkningene jeg har beskrevet, er ikke nye eller ukjente.
But it is only in recent years that researchers have managed to incorporate banking behaviour and economic policy in a dynamic general equilibrium model.
Men det er først de aller seneste årene at forskere har klart å sette bankatferd og økonomisk politikk inn i en dynamisk generell likevektsmodell.
These are the same type of models we use in the conduct of monetary policy.
Det er samme type modeller som vi bruker i pengepolitikken.
These models are also useful for macroprudential policy because we must understand both what is happening in the financial system and the real economy – simultaneously.
Også i makrotilsyn er slike modeller nyttige fordi vi må forstå både hva som skjer i finanssystemet og hva som skjer i realøkonomien – samtidig.
Important advances have been made in modelling systemic risk and how various instruments can be used.
Det er tatt viktige skritt videre ved å modellere systemrisiko og hvordan ulike virkemidler kan brukes.
This will help us in our thinking – for example in distinguishing between credit growth that is good and credit growth that is bad.
Det vil gi oss et bedre utgangspunkt for tenkningen – for eksempel til å skille mellom når kredittvekst er et gode, og når kredittvekst er uheldig.
So, even though theory lags behind reality to some extent, it is useful.
Så selv om teorien i noen grad løper etter virkeligheten, er den nyttig.
Perhaps we can draw a parallel to Isaac Newton.
Vi kan kanskje trekke en parallell til Isaac Newton.
The force of gravity as a phenomenon was hardly unknown before he formulated his theories, but they nevertheless proved to be very useful.
Tyngdekraften som fenomen var neppe ukjent før han formulerte sine teorier, men de viste seg likevel svært nyttige.
A number of macroprudential instruments can be applied.
Makrotilsyn kan ha flere virkemidler.
In Norway, Finanstilsynet (Financial Supervisory Authority of Norway) has tightened the guidelines for sound residential mortgage lending.
I Norge har Finanstilsynet strammet til retningslinjene for forsvarlig utlånspraksis for boliglån.
The risk weights for the capital banks must hold for residential mortgage loans have been adjusted upwards.
Risikovektene for kapitalen bankene må holde for boliglån, er blitt justert opp.
Liquidity buffer requirements for banks are in the pipeline and stable funding and leverage ratio requirements will be introduced.
Krav til likviditetsbuffer i bankene er på vei, og krav til stabil finansiering og belåningsgrad vil komme.
The Ministry of Finance has implemented a systemic risk buffer for banks and the biggest banks are required to hold additional capital.
Finansdepartementet har innført et krav om systemrisikobuffer i bankene, og de største bankene må holde ekstra kapital.
Norges Bank gives advice to the Ministry of Finance on the size of the countercyclical capital buffer for banks.
Norges Bank gir råd til Finansdepartementet om størrelsen på den motsykliske kapitalbufferen i bankene.
Many other countries have applied macroprudential measures.
Flere andre land har truffet tiltak i makrotilsyn.
The institutional framework and the formulation of the measures vary.
Det institusjonelle rammeverket og utformingen av tiltakene varierer.
Macroprudential policy will by its nature vary across countries.
Makrotilsyn vil i sin natur være forskjellig fra land til land.
The credit cycle and systemic risk vary over time and across countries.
Kredittsykelen og systemrisikoen varierer over tid og på tvers av land.
That being the case, neither banks nor other economic agents should be surprised that macroprudential policy in Norway differs from that of surrounding countries.
Verken bankene eller andre må derfor være overrasket over at makrotilsynet i Norge skiller seg fra landene rundt oss.