natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bonds and other interest-bearing securities have been of particular interest.
Det er særlig obligasjoner og andre rentebærende papirer som har vært etterspurt.
This is reflected in the international market for bonds issued in NOK.
Et uttrykk for dette finner vi i det internasjonale markedet for obligasjoner utstedt i norske kroner.
Last year, such bond issues amounted to more than NOK 50 billion.
I fjor ble det tatt opp slike lån for over 50 milliarder kroner.
The relationships in the foreign exchange market are unstable.
Sammenhengene i valutamarkedene er ustabile.
New shifts in the world economy may reduce interest in the krone.
Nye skift i verdensøkonomien kan føre til at interessen for kroner igjen avtar.
As a result of the strong krone and a high wage level, competitiveness in business and industry is close to 15 per cent weaker than the average for the past 30 years.
Den sterke kronen og et høyt lønnsnivå har ført til at konkurranseevnen i næringslivet er nær 15 prosent svakere enn gjennomsnittet de siste 30 årene.
Historically, following such substantial deviations, competitiveness has always returned to the average fairly rapidly.
Tidligere har konkurranseevnen ved slike betydelige avvik alltid vendt tilbake mot gjennomsnittet i løpet av nokså kort tid.
Market participants weigh the interest rate differential between Norway and other countries against the likelihood of a depreciation of the krone in the future.
Markedsaktørene avveier forholdet mellom renteforskjellen til utlandet på den ene siden, og på den andre siden utsiktene til at kronen skal svekke seg i framtiden.
Cyclical divergence can cause the krone to overshoot its future level in the short term.
Forskjeller i konjunkturene kan føre til at kronekursen på kort sikt skyter over sitt framtidige nivå.
However, in the long term, the krone cannot remain this strong.
Men i lengden kan kronen ikke holde seg så sterk.
This would require a substantial improvement in our capacity to generate income.
Da måtte vår evne til å skape inntekter ha bedret seg vesentlig.
What are the factors behind the wide interest rate differential?
Hvorfor er renteforskjellen stor?
With the krone exchange rate prevailing at end-January, competitiveness had weakened by a little less than 25 per cent since 1996.
Med det nivået kronekursen nådde i slutten av januar, hadde konkurranseevnen svekket seg med noe under 25 prosent siden 1996.
The krone had appreciated by almost 10 per cent.
Kronen var nesten 10 prosent sterkere.
In the same period, wages in Norwegian manufacturing increased by close to 15 per cent more than wages among trading partners.
Lønningene i norsk industri vokste i samme periode knapt 15 prosent mer enn lønningene hos handelspartnerne.
In the years around the millennium, the depreciation of the krone veiled the underlying deterioration in competitiveness.
I årene rundt årtusenskiftet bidro utviklingen i kronekursen til å skjule denne underliggende svekkelsen i konkurranseevnen.
In May 2000, the krone hit its lowest level in six years1.
I mai 2000 nådde kronekursen sitt laveste nivå på seks år1.
The krone has since appreciated, and the effect of high wage growth has gradually come into evidence in company accounts.
Siden da har kronen styrket seg, og virkningen av den høye lønnsveksten kom etter hvert til syne i bedriftenes regnskaper.
In the ten years that have passed since the banking and currency crisis in 1992, the economy featured a long period of balanced growth.
I de ti årene som har gått siden bank- og valutakrisen i 1992, hadde vi lenge en balansert økonomisk utvikling.
However, towards the end of the upturn the economy was facing labour shortages, higher wage growth and a sharp increase in household consumption and debt.
Men mot slutten av oppgangen ble det mangel på arbeidskraft, lønnsveksten tiltok og vi fikk en kraftig økning i husholdningenes forbruk og gjeldsopptak.
Interest rates had to be kept at a high level in Norway.
Renten i Norge måtte holdes oppe.
The turnaround abroad took place two years ago, but the Norwegian economy continued to show a high level of activity.
Mens omslaget ute kom for to år siden, har den norske høykonjunkturen vart ved.
This led to a widening of the interest rate differential against other countries.
Derfor ble renteforskjellen mot utlandet etter hvert stor.
The main explanation for the wide interest rate differential is not that interest rates are high in Norway, but that interest rates are at a historic low abroad.
Den store renteforskjellen skyldes ikke at renten i Norge er høy, men at rentene i utlandet er historisk lave.
Interest rates in the US have not been at such a low level since the 1960s.
Vi må tilbake til begynnelsen av 1960-årene for å finne like lave renter i USA som i dag.
A further jump in wages in 2002 amplified the imbalances in the economy and fuelled the rise in prices for goods and services produced in Norway.
Et nytt lønnshopp i 2002 forsterket ubalansene i økonomien og ga impulser til økt prisvekst på varer og tjenester som produseres i Norge.
This is why monetary policy has been tight.
Derfor har pengepolitikken vært stram.
The real interest rate, i.e. the interest rate adjusted for inflation, rose in 2000 and was thereafter somewhat higher than the average for the past 30 years.
Realrenten - renten justert for inflasjonen - økte i 2000 og var etter det noe høyere enn gjennomsnittet de siste tretti årene.
With the reduction in the key rate this winter, the real interest rate is no longer particularly high.
Etter at renten ble satt ned nå i vinter, er realrenten ikke spesielt høy.
The tight monetary stance is reflected in the strong krone.
Pengepolitikken er stram gjennom den sterke kronen.
Is there a risk of prolonged stagnation?
Er det fare for en langvarig stagnasjon?
The US has been the driving force in the world economy.
USA har vært drivkraften i verdensøkonomien.
The US economy has historically been very resilient.
Den amerikanske økonomien har tidligere vist seg å være svært fleksibel.
Growth tends to pick up rapidly after short periods of contraction.
Veksten har gjerne tatt seg raskt opp etter korte nedgangsperioder.
Most likely this will prove to be the case this time as well.
Mest sannsynlig vil det gjenta seg også nå.
A positive aspect is that confidence in the financial system has not been impaired.
Det er en styrke at tilliten til det finansielle systemet ikke er svekket.
There is some evidence of a recovery in investment.
Det er enkelte tegn til ny oppgang i investeringene.
However, we cannot exclude the possibility of a fairly long period of stagnation in the global economy.
Men vi kan heller ikke utelukke at verdensøkonomien står foran en ganske lang periode med stagnasjon.
Low interest rates in the US and Europe are a reflection of this risk.
De lave rentene i USA og Europa er et uttrykk for denne risikoen.
The fall in equity prices is having a negative effect on household wealth.
Fallet i aksjeverdiene rammer husholdningenes formuer.
In addition, US household saving is low and low interest rates have induced households to accumulate debt.
Amerikanske husholdninger sparer dessuten lite og er blitt stimulert av lave renter til å bygge opp gjeld.
The fall in the value of the dollar may make a contribution, but growth in the business sector is still not self-driven and the depreciation of the dollar is reducing other countries' exports.
Fall i verdien av dollaren kan bidra, men veksten i næringslivet er ennå ikke selvdrevet, og nedgangen i dollarkursen svekker andre lands eksport.
The impetus generated by the US economy may be weak for several years ahead.
Impulsene fra amerikansk økonomi kan bli svake i flere år framover.
Nor is the rest of the world showing clear signs of an imminent recovery.
Heller ikke i resten av verden er det klare tegn til snarlig oppgang.
Japan is dragging down growth in the world economy.
Japan bidrar til å holde veksten i verdensøkonomien nede.
The large European economies, in particular Germany, are stagnating.
De store økonomiene på det europeiske kontinentet - særlig den tyske - stagnerer.
Unemployment is high, but the growth potential appears to be low.
Det er mange ledige hender, men vekstevnen er trolig lav.
Interest rates in the US and Japan have been reduced to such a low level that there is little room for further stimulus.
Rentene i USA og Japan er satt så lavt at det er lite rom for ytterligere stimulans.
The monetary policy authorities could use more unorthodox measures.
De pengepolitiske myndighetene kan anvende mer uortodokse virkemidler.
For example, the central bank could purchase massive volumes of long-term bonds - as seen in Japan - or other assets.
Et eksempel kan være at sentralbanken massivt kjøper langsiktige obligasjoner - slik vi har sett i Japan - eller eventuelt andre aktiva.
It is uncertain how effective such measures are.
Det er usikkert hvor effektive slike virkemidler er.
Traditional fiscal policy instruments may also prove to be ineffective when budget deficits are rising sharply.
Tradisjonell finanspolitikk kan også være lite virkningsfull når underskuddene i de offentlige budsjettene stiger mye.
This may fuel expectations of future fiscal retrenchment and tax increases.
Det kan skape forventninger om framtidige innstramminger og skatteskjerpelser.
If the world economy continues to stagnate over a longer period, the effects will also spill over to the Norwegian economy.
Skulle stagnasjonen i verdensøkonomien vare lenge ved, vil den også virke inn på norsk økonomi.
The decline in traditional exports will then persist.
Nedgangen i vår tradisjonelle eksport vil i så fall fortsette.
Sooner or later, the oil market will also feel the effects of the downturn and oil prices will decline.
Før eller senere vil oljemarkedet også merke nedgangen, og oljeprisen gi etter.
If the world economy experiences prolonged stagnation and the krone remains firm, a markedly lower interest rate will contribute to a weakening of the krone and mitigate the effects for Norway.
Hvis verdensøkonomien stagnerer lenge og kronen holder seg sterk, vil en klart lavere rente være egnet til å svekke kronen og dempe utslagene i Norge.
On the other hand, any fiscal slippage will contribute to maintaining a strong krone.
Å slippe opp i offentlige budsjetter ville derimot låse inn den sterke kronen.
A precondition for countering a possible downturn by means of monetary policy easing is slower growth in labour costs.
For at det skal være mulig å dempe en eventuell nedgangskonjunktur gjennom lettelser i pengepolitikken, er det en forutsetning at veksten i lønnskostnadene avtar.
Monetary policy cannot prevent an increase in unemployment that is caused by a significantly higher rate of growth in labour costs in Norway compared with other countries.
Pengepolitikken kan ikke motvirke en økning i ledigheten som skyldes at lønnskostnadene i Norge øker vesentlig mer enn i utlandet.
A stagnating global economy has changed the domestic inflation outlook in recent months.
Stagnasjonen ute har bidratt til at utsiktene for inflasjonen her hjemme har endret seg de siste månedene.
World stock markets have continued to decline.
Verdens aksjemarkeder har fortsatt nedturen.
It does not appear that interest rates in the US and Europe will increase in the near future.
Det ser ikke ut til at rentene i USA og Europa skal gå opp med det første.
They may even be reduced further before the recovery starts.
Kanskje vil de bli enda lavere før oppgangen starter.
In Norway, the interest rate has also been reduced.
Også i Norge er renten satt ned.
As a result of the strong krone, however, overall economic policy is tight.
Men den sterke kronen gjør at den samlede økonomiske politikken likevel er stram.
With an equally tight policy ahead, inflation would probably have been lower than the inflation target.
Med en like stram politikk framover, ville inflasjonen trolig blitt lavere enn inflasjonsmålet tilsier.
A gradual easing of monetary policy would thus seem appropriate.
Det ligger derfor an til gradvise lettelser i pengepolitikken.
Does the inflation target promote stability?
Bidrar inflasjonsmålet til stabilitet?
The operational target of monetary policy as defined by the Government is inflation of close to 2.5 per cent over time.
Det operative målet som Regjeringen har fastlagt for pengepolitikken, er en inflasjon som over tid er nær 2,5 prosent.
The inflation target provides economic agents with an anchor for their decisions concerning saving, investment, budgets and wages.
Inflasjonsmålet gir aktørene i det økonomiske livet et ankerfeste for sine valg om sparing, investeringer, budsjetter og lønn.
Households, businesses, public entities, employees and employers can base decisions on the assumption that inflation in Norway will be 2½ per cent over time.
Husholdninger, bedrifter, offentlige virksomheter, lønnstakere og arbeidsgivere kan legge til grunn at prisstigningen i Norge over tid vil være 2½ prosent.
The responsibility for implementing monetary policy has been delegated to the central bank.
Gjennomføringen av pengepolitikken er delegert til sentralbanken.
This is also the case in comparable countries.
Slik er det også i de landene vi kan sammenlikne oss med.
The central bank shall exercise professional judgement within the framework of its mandate.
Norges Bank skal utøve et saklig, avgrenset skjønn innenfor sitt mandat.
Assessments of economic developments and the basis for interest rate decisions are presented to the public.
Vurderingene av den økonomiske utviklingen og grunnlaget for beslutningene om renten legges fram for offentligheten.
This makes it possible for others to gain insight into the assumptions and analyses underlying interest rate decisions.
Det gjør det mulig for andre å sette seg inn i hvilke forutsetninger og analyser vedtakene om renten bygger på.
The operational target is well defined.
Det operative målet er veldefinert.
The Bank's judgement can therefore be evaluated retrospectively.
Utøvelsen av bankens skjønn kan derfor vurderes i ettertid.
Norges Bank explains the reasoning behind its judgement in its annual report.
Norges Bank rapporterer om denne skjønnsutøvelsen i sin årsberetning.
The Bank's reporting requirement is set out in § 75, litra c of the Constitution, which stipulates that the Storting shall supervise Norway's monetary system.
Bankens rapporteringsplikt har sin bakgrunn i grunnlovens §75 bokstav c om at Stortinget skal føre tilsyn med rikets pengevesen.
Up to 1950, the annual report was submitted directly to the Storting.
Fram til 1950 ble årsberetningen sendt direkte til Stortinget.
Today, in keeping with the Norges Bank Act, it is sent to the Ministry of Finance for submission to the King in Council and communication to the Storting in the Government's credit report.
Den blir nå - i tråd med sentralbankloven - sendt til Finansdepartementet, forelagt Kongen i statsråd og meddelt Stortinget i Regjeringens kredittmelding.
The law thereby provides a framework that allows the government authorities to follow up the performance of the delegated responsibility for monetary policy.
Slik legger loven til rette for at statsmyndighetene kan følge opp hvordan den delegerte myndigheten i pengepolitikken blir utøvd.
Norges Bank sets the interest rate so that future inflation will be equal to the inflation target of 2½ per cent.
Norges Bank setter renten slik at framtidig inflasjon skal være lik inflasjonsmålet på 2½ prosent.
High demand for goods and services and labour shortages normally point to higher inflation in the future.
Hvis etterspørselen etter varer og tjenester er høy og det er mangel på arbeidskraft, vil det normalt være utsikter til høyere inflasjon i framtiden.
When interest rates are increased, demand falls and inflation is kept at bay.
Når renten settes opp, reduseres etterspørselen og inflasjonen holdes nede.
When demand is low and unemployment rises, inflation will tend to slow.
Hvis etterspørselen er liten og arbeidsledigheten øker, vil det være utsikter til lavere inflasjon.
Interest rates will then be reduced.
Da settes renten ned.
The inflation target is a vehicle for, not an obstacle to, monetary policy's contribution to stabilising output and employment.
Inflasjonsmålet er en ramme, ikke et hinder, for at pengepolitikken vil bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting.
This intention is also expressed in the Regulation on Monetary Policy.
Dette formålet kommer også til uttrykk i forskriften for pengepolitikken.
The inflation target of 2½ per cent is broadly in line with the inflation targets of our trading partners.
Målet om en inflasjon på 2½ prosent er om lag på linje med tilsvarende mål for inflasjonen hos våre handelspartnere.
It is also an anchor for developments in the krone exchange rate.
Det er et ankerfeste også for utviklingen i kronekursen.
The krone fluctuates.
Kronen svinger.
We have open trade with other countries and free capital movements.
Vi har åpen handel med utlandet og frie kapitalbevegelser.
We do not have the instruments to fine-tune the krone exchange rate.
Vi har ikke virkemidler til å finstyre kronekursen.
As long as inflation remains low and stable, any substantial deviations in the krone exchange rate over time will have a considerable impact on activity in business and industry.
Men så lenge inflasjonen holdes lav og stabil, kan det ikke være vesentlige avvik i kronekursen over tid uten store konsekvenser for aktiviteten i næringslivet.
As a result, the krone exchange rate will tend to return towards its long-term mean following any substantial deviations.
Derfor vil det være en tendens til at kursen etter store avvik vender tilbake mot utgangspunktet.
The best contribution monetary policy can make to stability in the krone exchange rate is to aim at low and stable inflation.
Det beste bidraget pengepolitikken kan gi til stabilitet i kronekursen, er nettopp å sikte mot lav og stabil inflasjon.
Wide cyclical differences and differences in wage formation between Norway and other countries have always had an impact on the krone exchange rate and competitiveness.
Store forskjeller i konjunkturene eller i lønnsdannelsen mellom Norge og utlandet har alltid ført til utslag i kronekursen og i konkurranseevnen.
The central bank alone cannot, with the instruments at its disposal, steer the exchange rate.
Det er ikke mulig å styre valutakursen gjennom de virkemidlene sentralbanken rår over alene.
During the years when a fixed or stable exchange rate was the objective of monetary policy, fiscal policy was responsible for smoothing fluctuations in the economy.
I de årene fast eller stabil valutakurs var målet for pengepolitikken, hadde finanspolitikken ansvaret for å jevne ut svingningene i økonomien.
At the same time, incomes policy's role was to keep wage growth in line with wage growth abroad.
Samtidig skulle inntektspolitikken bidra til å holde veksten i lønningene på linje med veksttakten ute.
The objective of exchange rate stability therefore provided a framework for economic policy.
Målet om stabil valutakurs ga derfor et rammeverk for den økonomiske politikken.
When foreign interest rates moved up, the interest rate in Norway also had to be raised in order to prevent a weakening of the krone.
Når renten i utlandet økte, måtte renten i Norge også gå opp for å hindre en svekkelse av kronen.
Conversely, interest rates in Norway were often reduced following a reduction in interest rates abroad.
Tilsvarende ble våre renter ofte satt ned i etterkant av rentereduksjoner i utlandet.
One can imagine how this division of responsibility would have been implemented in the face of the disturbances to the Norwegian economy which occurred in 2001 and 2002.
Det er mulig å tenke seg hvordan en slik arbeidsdeling kunne blitt gjennomført med de forstyrrelsene norsk økonomi ble utsatt for i 2001 og 2002.
The upward tendency of the krone would have led to reductions in the interest rate down to the international level.
Tendensen til sterkere krone ville ført til reduksjoner i renten ned mot det internasjonale rentenivået.
As a result, interest rates would also have reached a historical low in Norway.
Det ville i så fall ha gitt også Norge et historisk lavt rentenivå.
Low interest rates would have fuelled lending growth, pushed up house prices and intensified the shortage of labour.
Den lave renten ville i utgangspunktet ført til mye sterkere utlånsvekst, et nytt løft i boligprisene og enda større mangel på arbeidskraft.
In order to prevent another bubble of this type in the Norwegian economy, substantial fiscal policy tightening would have been required in 2001, 2002 and 2003.
For å motvirke en slik ny boble i norsk økonomi, måtte finanspolitikken vært strammet kraftig til både i 2001, i 2002 og i 2003.
The fiscal rule stipulates that the central government budget deficit shall over time be equivalent to the expected real return on the Government Petroleum Fund.
Handlingsregelen for finanspolitikken sier at underskuddet på statsbudsjettet over tid skal svare til den forventede realavkastningen av Petroleumsfondet.
The rule is robust to variations in government revenues and provides a stable framework for economic developments.
Regelen er robust overfor svingninger i statens inntekter og gir samtidig stabile vilkår for den økonomiske utviklingen.
Monetary policy has been assigned a clear responsibility for stabilising the economy.
Pengepolitikken har fått en klar rolle i å stabilisere den økonomiske utviklingen.
Inflationary pressures are addressed using a different approach than earlier.
Fare for økt prisstigning møtes på en annen måte enn tidligere.
Monetary policy keeps inflation under control.
Pengepolitikken holder inflasjonen i sjakk.
This may translate into high interest rates and in periods a strong krone.
Det kan slå ut i høye renter og tidvis i en sterk krone.
The alternative could have been higher inflation, with a continued contest for economic resources and persistently high wage growth.
Alternativt kunne vi fått høyere inflasjon, med fortsatt kamp om realressursene og fortsatt høy lønnsvekst.
This would have resulted in a continued deterioration in business sector competitiveness year after year as a result of higher price and cost inflation in Norway than abroad.
Da ville næringslivets konkurranseevne i stedet blitt svekket år etter år gjennom en særnorsk pris- og kostnadsvekst.
The experience of the 1970s and 1980s shows that inflation and wage growth do not have a stable anchor under these conditions.
Erfaringene fra 1970- og 1980-årene viser at inflasjonen og veksten i lønningene ikke har noe stabilt ankerfeste under slike forhold.
Inflation and wage growth would have continued to move up until monetary policy was tightened.
Inflasjonen og veksten i lønnskostnadene vil fortsette å øke helt til pengepolitikken strammes inn.
Unleashing inflation is not a viable alternative.
Å slippe inflasjonen løs er ikke en farbar vei.
Why is unemployment rising?
Hvorfor øker arbeidsledigheten?
High labour costs, a strong krone and global stagnation are leaving a mark on Norway's internationally exposed sector.
Høye lønnskostnader, sterk krone og stagnasjon i utlandet setter spor i vårt konkurranseutsatte næringsliv.
Many enterprises will not be able to sustain activity given current market conditions and cost levels.
Mange bedrifter vil ikke kunne holde oppe aktiviteten slik markedene og kostnadene er nå.
Labour costs are also squeezing margins in some private service industries.
Lønnskostnadene presser også marginene i deler av privat tjenesteyting.
More enterprises are competing on international markets.
Flere bedrifter møter konkurranse fra utlandet.
Moreover, even if allocations are growing, public entities have limited capacity for increasing employment because wage expenses have risen so sharply.
Og dessuten: Selv om bevilgningene vokser, har offentlige virksomheter begrenset mulighet til å øke sysselsettingen fordi lønnsutgiftene har steget så markert.
Unemployment has edged up recently.
Arbeidsledigheten har gått opp i det siste.
The current unemployment rate of 4 per cent is more or less on a par with unemployment in 1997.
Dagens ledighet - på 4 prosent - er omtrent på linje med ledigheten i 1997.