natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The neutral interest rate level will likely remain low for several years ahead.
Det nøytrale rentenivået vil trolig bli liggende lavt i flere år fremover.
This has brought to the fore the question of how far monetary policy should go in taking responsibility for financial stability.
Det har aktualisert spørsmålet om hvor langt pengepolitikken skal gå i å ta ansvar for den finansielle stabiliteten.
For Norges Bank, the consideration of restraining the build-up of financial imbalances has long been an element of a robust monetary policy.
For Norges Bank har hensynet til å motvirke oppbygging av finansielle ubalanser lenge vært en del av en robust pengepolitikk.
The aim is to mitigate the risk of particularly adverse economic outcomes further ahead.
Formålet er å dempe faren for særlig ugunstige utfall for økonomien frem i tid.
A period of low interest rates can engender financial imbalances.
En periode med lave renter kan gi opphav til finansielle ubalanser.
The risk that growth in property prices and debt will become unsustainably high over time is increasing.
Risikoen for at veksten i eiendomspriser og gjeld blir høyere enn det som er bærekraftig over tid, øker.
With high debt ratios, households are more vulnerable to cyclical downturns.
Høy gjeldsbelastning gjør husholdninger sårbare for omslag i konjunkturene.
Chart: Estimated path for total consumption during recessions
Figur: Forløp for konsum under resesjoner
A recently published study by Norges Bank examines developments in private consumption during recessions.
I et arbeid fra Norges Bank som nylig er publisert, studeres utviklingen i privat konsum gjennom resesjoner.
An important outcome is shown in this chart.
I denne figuren vises et viktig resultat.
The chart compares two different paths for consumption during a recession.
Figuren sammenlikner to ulike forløp for konsumet under en resesjon.
The blue line shows the average path, while the yellow line shows the path following a period of high debt growth.
Den blå linjen viser det gjennomsnittlige forløpet, mens den gule linjen viser forløpet når gjeldsveksten har vært sterk i forkant.
The results confirm that high debt growth ahead of a recession leads to a deeper downturn.
Resultatene bekrefter at høy gjeldsvekst i forkant av en resesjon forsterker nedgangen.
It also takes longer for the economy to recover.
Det tar også lengre tid før økonomien henter seg inn igjen.
Chart: Monetary policy and financial stability – financial imbalances give rise to tail risk
Figur: Pengepolitikk og finansiell stabilitet – finansielle ubalanser gir halerisiko
The next chart illustrates the tail risk that can arise when financial imbalances build up.
Den neste figuren illustrerer halerisikoen som kan oppstå når finansielle ubalanser bygges opp.
The uncertainty bands around inflation and the output gap are highly asymmetrical.
Usikkerhetsviftene rundt inflasjon og produksjonsgap er sterkt asymmetriske.
The probability of a deep recession increases later in the projection period.
Sannsynligheten for en dyp nedgang øker utover i prognoseperioden.
Chart: Monetary policy and financial stability – consideration of financial imbalances reduces tail risk
Figur: Pengepolitikk og finansiell stabilitet – hensyn til finansielle ubalanser reduserer halerisikoen
When financial imbalances are building up, monetary policy can contribute to dampening vulnerabilities by keeping the interest rate somewhat higher than would otherwise have been the case.
Når finansielle ubalanser er i ferd med å bygges opp, kan pengepolitikken bidra til å dempe sårbarheten ved å holde renten noe høyere enn den ellers ville vært.
The risk of a deep economic downturn is reduced.
Risikoen for en dyp nedgang i økonomien reduseres.
The benefit can be illustrated graphically.
Gevinsten kan illustreres grafisk.
The uncertainty bands become narrower and the tail risk diminishes when the key policy rate follows the purple line and not the blue line.
Usikkerhetsviftene blir smalere og halerisikoen mindre når styringsrenten følger den lilla og ikke den blå linjen.
But, as we can see, this policy also entails a short-term cost.
Men, som vi ser, politikken har også en kostnad på kort sikt.
Capacity utilisation is lower, and it takes somewhat longer to stabilise inflation around the target.[4]
Kapasitetsutnyttingen er lavere, og det tar noe lengre tid å stabilisere inflasjonen rundt målet. [4]
In Norway, household debt ratios have been increasing for several years.
I Norge har husholdningenes gjeldsbelastning økt gjennom flere år.
House price inflation has accelerated recently.
I det siste har boligprisveksten tiltatt.
High house price inflation could fuel debt accumulation and make households more vulnerable.
Høy boligprisvekst kan føre til økt gjeldsopptak og gjøre husholdningene mer sårbare.
This suggests in isolation a somewhat higher key policy rate than would otherwise have been the case.
Dette taler isolert for å holde renten noe høyere enn den ellers ville ha vært.
The aim is to achieve an improved path for inflation, output and employment over time.
Hensikten er å oppnå en bedre utvikling i inflasjon, produksjon og sysselsetting over tid.
"Leaning against the wind" is therefore in line with our central bank mandate.
Å «lene seg mot vinden» er derfor i tråd med sentralbankens mandat.
Flexible inflation targeting with a sufficiently long horizon should take financial stability into account if the situation so allows and so warrants.
En fleksibel inflasjonsstyring med en tilstrekkelig lang horisont bør ta hensyn til finansiell stabilitet, dersom situasjonen tillater og tilsier det.
But it is not the primary responsibility of monetary policy to head off an emerging storm.
Men pengepolitikken har ikke hovedansvaret for å hindre at det blåser opp til storm.
Regulation and surveillance of financial institutions are the first line of defence against shocks to the financial system.
Regulering og overvåking av finansinstitusjoner er førstelinjeforsvaret mot forstyrrelser i det finansielle systemet.
In the years following the financial crisis, the regulatory framework has been strengthened.
I årene etter finanskrisen har det regulatoriske rammeverket blitt styrket.
That does not mean that our work is done.
Det betyr ikke at vi er i mål.
The financial system is in constant flux.
Det finansielle systemet er i stadig endring.
Economic agents in search of yields will seek out new opportunities.
Aktører på jakt etter avkastning vil søke nye veier.
Today's regulations are not necessarily well suited to meet tomorrow's challenges.
Dagens reguleringer er ikke nødvendigvis tilstrekkelig egnet til å møte morgendagens utfordringer.
We still need more knowledge about the use of macroprudential tools.
Vi trenger fortsatt mer kunnskap om bruk av virkemidler innen makrotilsyn.
The prospect of a persistently low neutral interest rate has made this work even more important.
Utsikter til en vedvarende lav nøytral rente har gjort dette arbeidet enda viktigere.
In the work on constructing an appropriate interest rate path, Norges Bank uses advanced models.
I arbeidet med å utarbeide en god rentebane bruker Norges Bank avanserte modeller.
They are useful and necessary tools for arriving at a good decision.
De er nyttige og nødvendige redskaper på veien mot en god beslutning.
But even with steadily improved models, no model is capable of fully capturing the complexity of the trade-offs.
Men selv med stadig bedre modeller er ingen av disse i stand til fullt ut å favne kompleksiteten i avveiingene som tas.
It is particularly demanding to model and quantify how the risk of a build-up of financial imbalances may influence developments in inflation, output and employment over time.
Særlig krevende er det å modellere og kvantifisere hvordan risikoen for oppbygging av finansielle ubalanser kan påvirke utviklingen i inflasjon, produksjon og sysselsetting over tid.
In coming to our policy decision, we also take into account the uncertainty associated with the functioning of the economy, including the effect of the policy rate.
I utformingen av politikken har vi også med oss usikkerheten om økonomiens virkemåte, inkludert effekten av renten.
Given this uncertainty, it is neither possible nor desirable to fine-tune economic developments.
Det gjør det verken mulig eller ønskelig å finstyre den økonomiske utviklingen.
Any attempt to actively fine-tune the economy could do more harm than good.
Forsøk på aktiv finstyring kan gjøre mer skade enn gavn.
The choice of interest rate path must therefore be based on judgemental assessments, which reflects the fact that the world and the trade-offs are more complex than even the most advanced models can reproduce.
Valg av rentebane må derfor være basert på skjønnsmessige vurderinger – det reflekterer at verden og de avveiningene som tas, er mer kompliserte enn selv de mest avanserte modellene klarer å gjenskape.
The role of monetary policy
Pengepolitikkens rolle
I will now turn to the role of monetary policy and take a look at international developments.
Jeg vil nå si litt om pengepolitikkens rolle, og samtidig rette blikket mot utviklingen internasjonalt.
Several observations can be made.
Det er da flere ting vi kan merke oss.
First, many countries have experienced the heavy burden of undoing the damage caused by the financial crisis.
For det første har mange land erfart at det kan være tungt å rette opp skaden i etterkant av finanskriser.
The interest rate level among many of our trading partners has been very low for a long time.
Rentenivået hos flere av våre handelspartnere har vært svært lavt lenge.
Though the headwinds have been strong, other policy areas have provided little support.
Samtidig som motvinden har vært kraftig, har det vært lite hjelp å få fra andre politikkområder.
Fiscal leeway has been limited by high debt levels.
Høye gjeldsnivåer har mange steder begrenset handlingsrommet i finanspolitikken.
Monetary policy has become overburdened.
Pengepolitikken er blitt overbelastet.
Despite stretching the limits of monetary policy, central banks have not been able to underpin growth and inflation.
Til tross for at pengepolitikken er strukket langt, har ikke sentralbankene vært i stand til å holde oppe vekst og inflasjon.
Monetary policy in many countries has sought to prevent an even deeper and more persistent downturn.
Oppgaven for pengepolitikken i mange land har vært å motvirke et enda dypere og mer langvarig tilbakeslag.
A number of international studies indicate that the overall growth potential of advanced economies has weakened.
En rekke internasjonale studier tyder på at vekstevnen i industrilandene samlet er svekket.
The fall in the neutral interest rate is one of the consequences.
Fallet i den nøytrale renten er en av konsekvensene.
An expansionary monetary policy has required a lower interest rate level than earlier.
En ekspansiv pengepolitikk har krevd et lavere rentenivå enn tidligere.
The structural challenges associated with low underlying growth cannot be addressed by monetary policy.
De strukturelle utfordringene knyttet til lav underliggende vekst kan ikke pengepolitikken løse.
Long-term economic growth is determined by labour input and productivity.
Over tid bestemmes verdiskapingen av arbeidsinnsatsen og av hvor produktive vi er.
Both factors are beyond the control of central banks.
Begge faktorene er utenfor sentralbankers kontroll.
This does not mean that monetary policy is without importance for economic activity.
Det betyr ikke at pengepolitikken er uten betydning for den økonomiske aktiviteten.
A credible monetary policy that delivers low and stable inflation sets the stage for stable economic developments.
En troverdig pengepolitikk som sikrer lav og stabil inflasjon, gir et godt grunnlag for en stabil økonomisk utvikling.
By conducting a monetary policy that stimulates employment in the short term, we can also avoid unemployment becoming entrenched at high levels.
Gjennom å føre en pengepolitikk som stimulerer sysselsettingen på kort sikt, kan en også unngå at arbeidsledigheten fester seg på høye nivåer.
But monetary policy easing and low interest rates do not pave the way for durably higher growth.
Men lettelser i pengepolitikken og lave renter gir ikke varig høyere vekst.
Emergence from a situation of low growth, low inflation and low interest rates requires an improvement in the growth potential of the economy.
For å komme ut av en situasjon med lav vekst, lav inflasjon og lave renter må vekstevnen i økonomiene bedres.
Leading central banks and key institutions, such as the IMF and the BIS, have highlighted the urgency of implementing structural reforms (see Carney (2016), Draghi (2016), Praet (2015), IMF (2016), BIS (2015)).
Flere ledende sentralbanker og sentrale institusjoner, som IMF og BIS, har tatt til orde for at det haster med å gjennomføre strukturelle reformer (se Carney (2016), Draghi (2016), Praet (2015), IMF (2016), BIS (2015)).
Structural reforms could boost the growth potential of many economies.
Strukturelle reformer vil kunne løfte vekstevnen i mange økonomier.
At the same time, many factors suggest that the period of low interest rates is far from over.
Samtidig er det mye som tyder på at perioden med lave renter langt fra er over.
Many of the forces that have pulled down the interest rate level will continue to prevail.
Mange av de utviklingstrekkene som har trukket rentenivået ned, vil fortsatt være til stede.
The question has been raised as to whether monetary policy will have sufficient capacity to cope with a severe downturn.
Spørsmålet noen stiller, er om pengepolitikken vil ha tilstrekkelig kapasitet til å stå imot alvorlige tilbakeslag.
In recent years, central banks have moved into unknown territory.
De siste årene har sentralbanker beveget seg ut i ukjent terreng.
Many countries have experienced that the effect of rate cuts does not necessarily end at the zero bound.
Mange land har erfart at effekten av rentekutt ikke nødvendigvis stanser ved nullgrensen.
Where the lower bound lies and how fast the effect unwinds is uncertain.
Hvor den nedre grensen ligger og hvor raskt effekten avtar, er usikkert.
The experience gained so far shows that the lower bound depends on the prevailing situation and that it varies across countries, partly as a result of differences in banking systems.
Erfaringene gjort så langt viser at grensen både avhenger av den aktuelle situasjonen og at den varierer mellom land, blant annet som følge av forskjeller i banksystemene.
Recent years have also shown that central banks' toolkits can contain more than policy rates.
De siste årene har også vist at sentralbankers verktøykasse kan inneholde mer enn styringsrenten.
We have gained new insights into the effect of quantitative easing, liquidity provision and policy rate guidance.
Vi har fått ny kunnskap om effektene av kvantitative lettelser, tilførsel av likviditet til bankene og kommunikasjon om fremtidige styringsrenter.
The measures have been implemented both to maintain the monetary policy transmission mechanism and to loosen monetary policy as the room for further rate cuts has gradually narrowed.
Tiltakene er gjennomført både for å opprettholde pengepolitikkens transmisjonsmekanisme og for å gjøre pengepolitikken mer ekspansiv etter hvert som rommet for videre rentereduksjoner gradvis er blitt snevret inn.
Loose monetary policies have contributed to pushing up growth in advanced economies.
Den ekspansive pengepolitikken har bidratt til at veksten i industrilandene har tatt seg opp.
The US economy has been recovering for some time, and unemployment has declined.
I USA har oppgangen vart en stund, og ledigheten har kommet ned.
In the euro area, the upturn remains moderate.
I euroområdet fortsetter den moderate oppgangen.
As cyclical conditions improve in more countries and the after-effects of the financial crisis unwind, the international interest rate level will move upward, but most likely to a new and lower "normal".
Etter hvert som konjunkturene bedres i flere land og ettervirkningene av finanskrisen ebber ut, vil det internasjonale rentenivået bevege seg oppover, men trolig mot en ny og lavere «normal».
This gives rise to a number of challenges, partly because it affects the room for manoeuvre in monetary policy.
Dette reiser flere utfordringer, blant annet ved at handlingsrommet i pengepolitikken påvirkes.
In spite of the demanding task monetary policy has faced in many countries, it is difficult to find alternative strategies to today's flexible inflation targeting framework.
Til tross for den krevende jobben pengepolitikken har stått overfor i mange land, er det ikke lett å få øye på relevante alternativer til dagens fleksible inflasjonsstyring.
A lower neutral interest rate level does not stand in the way of monetary policy's role as the first line of defence in managing the economy.
Et lavere nøytralt rentenivå står ikke i veien for pengepolitikkens rolle som førstelinjeforsvar i konjunkturstyringen.
Monetary policy has been able to respond rapidly to cyclical variations.
Pengepolitikken har kunnet reagere raskt på endringer i konjunkturene.
The framework did not hinder a powerful response when the financial crisis erupted.
Rammeverket var ikke til hinder for en kraftfull respons da finanskrisen rammet.
Inflation expectations were firmly anchored.
Inflasjonsforventningene var godt forankret.
This enabled central banks to reduce the amplitude and length of the downturn.
Det gav sentralbankene mulighet til å motvirke et enda dypere og mer langvarig tilbakeslag.
Here in Norway, the monetary policy regime also functioned effectively in the face of the sharp fall in oil prices.
Her hjemme har det pengepolitiske regimet også fungert godt i møte med den kraftige nedgangen i oljeprisen.
But what is viewed as a good monetary policy framework is not static and can change with experience and research.
Men synet på hva som er et godt pengepolitisk rammeverk, er ikke statisk og kan endres i tråd med erfaringer og forskning.
The Ministry of Finance will now assess the need for modernising the regulation on monetary policy in Norway.
Finansdepartementet skal nå vurdere behovet for modernisering av forskriften for pengepolitikken her hjemme.
After 15 years of the current regulation, a review is in order.
Etter 15 år med nåværende forskrift er en slik gjennomgang naturlig.
I would, however, emphasise that our experience of the current framework is positive.
Samtidig vil jeg understreke at erfaringene med dagens rammeverk er gode.
This suggests a need for adjustments rather than a regime change.
Det trekker i retning av justeringer, snarere enn et regimeskifte.
Inflation targeting was introduced in 2001 and has functioned effectively.
Inflasjonsstyringen som ble innført i 2001, har fungert godt.
Confidence in low and stable inflation is firmly anchored.
Tilliten til lav og stabil inflasjon er på plass.
The flexibility and room for the exercise of judgement provided by our mandate has strengthened monetary policy and the Norwegian economy.
Den fleksibiliteten og skjønnsutøvelsen mandatet gir, har vært en styrke for pengepolitikken og for norsk økonomi.
Fotnoter
Footnotes
Central Bank Governor Svein Gjedrem Speech at the conference on EMU and the euro hosted by The European Commission, Euro-Info Centre and NHO (Confederation of Norwegian Business and Industry), Oslo, 30 October 2001
Sentralbanksjef Svein Gjedrem Innlegg på en konferanse om ØMU og euro i regi av Europakommisjonen, Euro-Info Centre og NHO Oslo, 30. oktober
Welfare and prosperity in Norway rely on the free movement of goods, services, capital and knowledge.
Norsk velferd og velstand bygger på den frie flyt av varer, tjenester, kapital og kunnskap.
The EU accounts for about 80 per cent of Norway's foreign trade.
Rundt 80 prosent av vår utenrikshandel skjer med EU-land.
By virtue of the EEA Agreement, Norway is part of the internal market.
Gjennom EØS-avtalen er Norge en del av det indre markedet.
The Norwegian economy is interwoven with European economies.
Norsk økonomi er vevd sammen med europeiske økonomier.
This has also been reflected in Norway's monetary policy throughout much of the post-war era.
Det har også avspeilet seg i norsk pengepolitikk i store deler av etterkrigstiden.
Monetary policy's most important task is to provide a nominal anchor for the economy.
Pengepolitikkens viktigste oppgave er å gi økonomien et nominelt ankerfeste.
Since the Second World War, there have been several monetary policy reforms in Norway.
I løpet av etterkrigstiden har vi endret pengepolitikken flere ganger.
In the period between 1972 and 1986, monetary policy was to a limited extent focused on curbing the effects of cost shocks on prices.
I perioden fra 1972 til 1986 var pengepolitikken i liten grad rettet inn mot å dempe prisvirkningene av kostnadssjokk.
During this period, inflation was high and variable.
I denne perioden hadde vi høy og variabel inflasjon.
Consumer prices rose almost twice as much as in Germany.
Konsumprisene i Norge økte nær dobbelt så mye som i Tyskland.
At the same time, the krone's value against the German mark was almost halved.
Samtidig ble kronens verdi målt mot tyske mark nesten halvert.
From 1986 to 1992, Norway operated a fixed exchange rate regime.
Fra 1986 til 1992 førte vi en fastkurspolitikk.
The fixed exchange rate was the anchor for inflation in Norway.
Den faste kursen var da ankeret for inflasjonen i Norge.
The difference between inflation in Norway and Germany narrowed substantially.
Forskjellen mellom norsk og tysk inflasjon ble kraftig redusert.
From 1986 to 1990, monetary policy was oriented towards maintaining a fixed exchange rate against a trade-weighted basket of currencies.
Fra 1986 til 1990 hadde vi fast kurs mot en handelsveid kurv av valutaer.
In 1990, the krone was pegged to the European currency unit, the ECU.
I 1990 ble kronen knyttet til den europeiske valutaenheten ECU.
The peg was abandoned in December 1992 when international currency turbulence compelled Norway and several other countries to discontinue the fixed exchange rate system against the ECU.
Da førte internasjonal valutauro til at Norge og flere andre land måtte oppgi fastkurssystemet mot ECU.
However, monetary policy was still geared towards maintaining a stable krone exchange rate against European currencies.
Pengepolitikken ble likevel rettet inn mot stabilitet i kronens verdi mot europeiske valutaer.
The ECU was used as the main reference for European currencies.
ECU ble brukt som den sentrale referansen for europeiske valutaer.
The euro took over this role when it was introduced on 1 January 1999.
Euro overtok denne rollen da den ble innført 1. januar 1999.
Developments since the beginning of 1997 indicated that the exchange rate was no longer an appropriate operational target of monetary policy.
Utviklingen fra årsskiftet 1996/97 viste imidlertid at valutakursen ikke lenger var godt egnet som operativt mål for pengepolitikken.
Norges Bank therefore placed increasing emphasis on low and stable inflation as a precondition for exchange rate stability.
Norges Bank la derfor økende vekt på lav og stabil inflasjon som en forutsetning for stabil kronekurs.
In our opinion, the best contribution monetary policy could make to a stable krone exchange rate against the euro was low and stable inflation in line with inflation in the euro area.
Det beste bidraget pengepolitikken etter vårt skjønn kunne gi til stabilitet i kronekursen mot euro, var lav og stabil inflasjon på linje med inflasjonen i euroområdet.
Monetary policy was therefore oriented towards bringing inflation over time into line with that aimed at by the European Central Bank.
Pengepolitikken ble derfor rettet inn mot at inflasjonen over tid skulle være på linje med det Den europeiske sentralbanken sikter mot.
Guidelines for economic policy in Norway
Retningslinjene for den økonomiske politikken i Norge
On 29 March, the Government issued new guidelines for monetary policy.
29. mars i år fastsatte Regjeringen nye retningslinjer for pengepolitikken.
Monetary policy shall now be oriented towards low and stable inflation.
Pengepolitikken skal nå rettes inn mot lav og stabil inflasjon.