natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The authors argue that the transition between development stages to what they refer to as "the second social revolution", a somewhat broader concept than the Industrial Revolution that gives weight to, inter alia, the Enlightenment and Modernity, started over 200 years ago, and that it is still underway.
Forfatterne tidfester begynnelsen på overgangen mellom utviklingsnivå til det de kaller «the second social revolution», et noe bredere konsept en den industrielle revolusjon som vektlegger blant annet opplysningstiden og fremveksten av modernitet, for over to hundre år siden.
In many countries, society has benefited from technological progress but is still captive of the old stage of development of personal power relationships.
Forfatterne understreker at overgangen er fortsatt pågående, i mange land har man nytt godt av teknologisk fremgang, men sitter fortsatt fast i det gamle utviklingsstadiets personlige maktrelasjoner.
They point to a clear concurrence between the open-access society and economic prosperity.
De påpeker det klare sammenfallet mellom åpne samfunn og økonomisk velstand.
Nation-building is a difficult task if there is no trust in as vital an institution as the police.
Det er krevende å bygge et land hvis man ikke har tillit til et så viktig vesen som politiet.
Johs Andenæs spent the spring semester of 1971 as a visiting fellow at Oxford, taking along his son Ulf, who was my schoolmate.
Med seg hadde han sin sønn og min skolekamerat, Ulf.
Kołakowski was particularly repelled by a fellow Pole who was also a guest professor and whose loyalty to the regime he believed was sheer opportunism.
Kolakowski var særlig frastøtt av en landsmann som også var gjesteprofessor, og som han mente var en regimetro opportunist.
To Johs Andenæs, Kołakowski spoke of his countryman thus: "He is a criminal.
Til Johs Andenæs omtalte Kolakowski sin landsmann slik: «He is a criminal.
He cooperates with the police!"
He cooperates with the police!»
As a professor of criminal law, Johs Andenæs found this to be an interesting statement.
Som professor i strafferett syntes Johs Andenæs det var et interessant utsagn.
Myhre, Jan Eivind (2012): "Norsk historie 1814-1905: Å byggje ein stat og skape ein nasjon" [Norwegian history 1814–1905: Building a state and creating a nation].
Myhre, Jan Eivind (2012): Norsk historie 1814-1905: Å byggje ein stat og skape ein nasjon, Samlaget, Oslo.
The level of trust in a society is influenced by many conditions.
Nivået på tilliten i et samfunn påvirkes av mange forhold.
It may be that the recent years' large migration flows are eroding the trust that has prevailed in Norway earlier.
De siste årenes store migrasjon kan tenkes å erodere tilliten som eksisterte i Norge tidligere.
[Does immigration undermine trust?], Article in Aftenposten.
Kronikk i Aftenposten 13. januar.
Alexander Cappelen and Bertil Tungodden at the Norwegian School of Economics are also working on these issues (see e.g. http://paraplyen.nhh.no/paraplyen/arkiv/2012/juni/tillitstesten/ ).
Alexander Cappelen og Bertil Tungodden ved Norges Handelshøyskole arbeider også med disse problemstillingene, se for eksempel http://paraplyen.nhh.no/paraplyen/arkiv/2012/juni/tillitstesten/.
Johannes Steen (1827-1906) was born in Christiania (now Oslo).
Johannes Steen (1827-1906) var født i Christiania.
After completing a higher degree in philology at the University of Christiania in 1848, Steen held a number of positions in the school system and was for many years the headmaster of the Stavanger Latin School.
Etter fullført cand. philol. utdannelse ved Universitetet i Christiania i 1848 hadde Steen en rekke stillinger i skoleverket og han var i mange år rektor ved Stavanger lærde skole.
Steen was also a member of the Storting and prime minister.
Steen var også stortingsrepresentant og statsminister.
Accordingly, the Norwegian Armed Forces have not only helped to protect the country, but also developed Norway's social capital, at least that of half the population (see also Langeland, N. R.: "Møtet med krigens ånd" [Meeting the spirit of warfare], Morgenbladet, 1 November 2013).
Slik har Forsvaret bidratt ikke bare til å forsvare landet, men også utviklet vår sosiale kapital, iallfall i halvparten av befolkningen, se også Langeland, Nils Rune (2013): Møtet med krigens ånd, Morgenbladet, 1. november.
[14] Not everyone agrees on this view of the Glorious Revolution.
[14]
See, for example, Sussman, N. and Y. Yafeh (2004): "Constitutions and Commitments: Evidence on the Relation between Institutions and the Cost of Capital", CEPR Discussion Paper 4404.
Yafeh (2004): «Constitutions and Commitments: Evidence on the Relation between Institutions and the Cost of Capital», CEPR Discussion Paper 4404
The Story of the Currency That Ruled the World, London: Arrow Books 2001 pp. 141-2.
The story of the currency that ruled the world, London: Arrow Books
The King's gross seigniorage increased from 2.1 to 20.1 percent.
Kongens brutto seigniorage økte fra 2,1 til 20,1 prosent.
When taxation occurs through inflation, this rule is broken.
Når skattlegging skjer gjennom inflasjon, brytes denne regelen.
One of the classic accounts of hyperinflation is provided by Fergusson, Adam, When Money dies.
En av de klassiske beretningene om hyperinflasjonen er Fergusson, Adam (1975): When Money dies.
The nightmare of the Weimar Hyper-Inflation, London: William Kimber & Co.
The nightmare of the Weimar Hyper-Inflation, William Kimber & Co, London.
Owing to a lack of reliable means of payment, the recovery of production capacity and commerce in Germany after the war came to a standstill.
Mangelen på trygge betalingsmidler førte til at gjenreisning av produksjonskapasitet og omsetningsliv i Tyskland etter krigen gikk i stå.
On Sunday, 20 June 1948, under the direction of Ludwig Erhard, a large-scale currency reform was carried out in the western zones of occupation.
Søndag 20. juni 1948 ble det under ledelse av Ludvig Erhard gjennomført en storstilt myntreform i de vestlige okkupasjonssonene.
The introduction of the Deutschmark was followed by measures to deregulate the economy and dismantle price controls.
Introduksjonen av D-mark ble fulgt opp av tiltak for å liberalisere økonomien og bygge ned prisreguleringer.
Virtually overnight, goods were available in the shops again.
Nærmest over natten ble varer igjen tilgjengelig.
In the wake of these reforms, the Bank deutscher Länder, the precursor of the Bundesbank, was founded.
I kjølvannet av reformen ble samme år Bank deutscher Länder, forløperen for Bundesbank, etablert.
The launch of the Deutschmark was an institutional prerequisite for the beginning of the post-war German Wirtschaftswunder.
Innføringen av D-mark var en institusjonell forutsetning for starten på etterkrigstidens tyske Wirtschaftswunder.
The successful reform bolstered the reputation of the monetary policy authorities and provided fertile soil for the trust the Bundesbank has enjoyed as a defender of stable money up to the present day.
Den vellykkede reformen styrket omdømmet til de pengepolitiske myndigheter og ga grobunn for den tillit Bundesbank har nytt som forsvarer av stabile pengeverdier opp til vår egen tid.
The events in Argentina in 2007 led to the initiation of a research project at the MIT Sloan School of Management to collect price data from retailers on a daily basis using scraping technology.
Hendelsene i Argentina i 2007 førte til at det ble startet opp et forskningsprosjekt ved Sloan School of Management ved MIT som skulle samle inn prisdata fra forretninger ved bruk av moderne teknologi på daglig basis, såkalt scraping.
The project, currently referred to as the Billion Prices Project (see http://bpp.mit.edu/ ) is primarily associated with the MIT researchers Alberto Cavallo and Roberto Rigobon.
Prosjektet, som i dag omtales som «The Billion Prices Project» (se http://bpp.mit.edu/ ), er i første rekke knyttet til MIT-forskerne Alberto Cavallo og Roberto Rigobon.
Today, the project is being continued under the direction of the private company PriceStats, which provides data collection and processing services.
Prosjektet drives i dag videre i regi av det private foretaket PriceStats, som står for innsamling og bearbeiding av data.
The Billion Prices Project currently involves the collection of price information from more than 70 countries and daily inflation series are published for over 20 of them.
I dag omfatter «The Billion Prices Project» innsamling av prisinformasjon fra mer enn 70 land, og det publiseres daglig inflasjonstall for over 20 av disse.
Fortunately, Argentina proved to be the only country where price indices using the new scraping technology were systematically on a much higher level than the official inflation figures.
Argentina viste seg heldigvis tilsynelatende å være det eneste landet hvor prisindeksene basert på den nye avlesningsteknologien lå systematisk på et mye høyere nivå enn de offisielle inflasjonstallene.
Thus, it appears that in today's open societies, it is difficult to conceal true developments.
Det ser altså ut til at det i dagens åpne samfunn er vanskelig å skjule den sanne utviklingen.
Incidentally, Argentine inflation figures from PriceStats continue to show much higher inflation than the official figures (see http://www.pricestats.com/argentina-series).
Argentinske inflasjonstall fra PriceStats viser for øvrig fremdeles et mye høyere inflasjonsnivå enn de offisielle tallene, se http://www.pricestats.com/argentina-series.
From February 2012, The Economist has replaced the official inflation figures for Argentina in its statistical tables with inflation figures compiled by PriceStats.
Fra februar 2012 har tidsskriftet The Economist erstattet de offisielle inflasjonstallene for Argentina med inflasjonstall beregnet av PriceStats i sine oversikter.
Index manipulation is a demanding enterprise that often resulted in perverse economic incentives, sometimes with entertaining results.
Indeksmanipulering er en krevende øvelse som ofte resulterte i perverterte økonomiske incentiver.
After 1945, a stabilisation strategy was one of the cornerstones of the Government's economic policy, and prices were to be kept stable as a way of navigating through the economic cycle.
Etter 1945 var stabiliseringslinjen en av grunnplankene i regjeringens økonomiske politikk, prisene skulle stabiliseres for å skjære gjennom konjunktursyklusen.
In July 1948, the Ministry of Trade received an offer to purchase a consignment of part-skim Danish Gouda cheese, a food item that was included in the cost-of-living index.
I juli 1948 fikk Handelsdepartementet tilbud om å kjøpe et parti halvfet dansk gaudaost, en vare som inngikk i levekostnadsindeksen.
Despite the bargain offer, the import price would have been higher than the selling price, so that subsidies would be necessary to avoid impacting the index.
På tross av et fordelaktig tilbud ville importprisen bli høyere enn utsalgsprisen slik at subsidier ville bli nødvendig om man skulle unngå utslag i indeksen.
The end of the story was that a consignment of full-fat Gouda was imported, an item that was far more expensive, but that was not included in the index.
Enden på visen ble at man i stedet importerte et parti med helfet gauda, en vare som var langt dyrere, men som ikke inngikk i indeksen.
Lie, Einar(1995): Ambisjon og Tradisjon.
Lie, Einar (1995): Ambisjon og Tradisjon.
Finansdepartementet 1945-1965 [Ambition and Tradition].
Finansdepartementet 1945-1965.
The Ministry of Finance 1945-1965], Oslo: Universitetsforlaget, p. 121.
Universitetsforlaget, Oslo.
A few years ago, the news website TV 2 Nettavisen revealed that the large grocery chains adjusted the prices of goods they knew were included in price tests conducted by the media in order to come out favourably in the tests.
TV 2 Nettavisen avslørte for noen år siden at de store matvarekjedene justerte prisene på varer de visste var inkludert i pristestene utført av mediene, for å komme godt ut på testene.
For example, the price of hand soap in a pump dispenser is lower than the equivalent quantity in a refill package: http://www.nettavisen.no/okonomi/privat/article373382.ece
Blant annet er prisen på en pumpesåpe lavere enn tilsvarende mengde såpe i en refill-pose: http://www.nettavisen.no/okonomi/privat/article373382.ece
[23] According to the economist Stephen Quinn, secure central bank money triggered a spate of financial sector innovations.
[23] Ifølge økonomen Stephen Quinn utløste trygge sentralbankpenger nyetableringer i den øvrige finanssektor.
The central bank could offer notes with little risk regarding liquidity and public acceptance.
Sentralbanken kunne tilby sedler med liten risiko med tanke på likviditet og publikums aksept.
On the other hand, notes were costly to use – an example is the considerable interest payments forgone when large amounts are held in cash.
Derimot var sedlene kostbare i bruk – tenk bare på rentetapet ved å holde store kontantbeholdninger.
With the monetary system firmly anchored, private participants could offer more cost-effective payment solutions: deposit accounts, giro transfers, clearing and cheques.
Med pengevesenet trygt forankret, kunne private aktører tilby mer kostnadseffektive betalingsløsninger: innskuddskonti, girering, clearing og sjekker.
This system rested on confidence in central bank money.
Underliggende hvilte systemet på tillit til sentralbankens penger ,se også Quinn, S.
Large-value payments between banks are settled continuously in Norges Bank.
Svært store betalinger mellom bankene gjøres opp fortløpende i Norges Bank.
A characteristic of money as a means of payment is its anonymous nature.
En egenskap ved penger som betalingsmidler ligger i pengenes anonyme karakter.
Before the use of money became common among ordinary people, payments usually took place in connection with commercial transactions, whether for goods or services, via networks from which it might be difficult to extricate oneself.
Før bruken av penger ble vanlig blant folk flest, skjedde betalinger i forbindelse med handelstransaksjoner, enten for varer eller arbeid, gjerne gjennom nettverk det kunne være vanskelig å fri seg fra.
The farmer was usually indebted to a town merchant, which resulted in dependency and an obligation to deliver a portion of his produce.
Bonden kunne stå i et gjeldsforhold til en bykjøpmann, noe som resulterte i avhengighet og leveringsforpliktelser.
Labourers might receive partial payment for their efforts in kind, or at large mills, in scrip that could only be used for purchases in the company store.
Arbeidsmannen kunne få delvis oppgjør for sin innsats i naturalia eller, ved storverkene, i betalingsmidler som kun hadde kjøpekraft i verkets eget utsalg.
The monetisation of the economy, based on secure monetary values, severed many of these ties of dependency.
Monetariseringen av økonomien, med basis i trygge pengeverdier, brøt opp mange av disse avhengighetsbåndene.
With money in their pockets, accepted as legal tender everywhere, the farmer or labourer was able to choose.
Med penger i lommen, akseptert som lovlig betalingsmiddel over alt, kunne bonden eller arbeidsmannen selv velge.
This is also freedom.
Det er også frihet.
Nor did the party receiving payment, e.g. the town merchants to know more about the customer than that he had money in his pocket and could pay for the goods.
Den som skulle motta betalingen, for eksempel bykjøpmannen, trengte heller ikke å vite mer om kunden enn at han hadde penger i lommen og kunne betale for varene.
A central bank requires mechanisms that ensure confidence.
En sentralbank har bruk for mekanismer som sikrer tillit.
Kydland and Prescott demonstrated that policymakers who tried to pursue an optimal plan for economic policy may have a strong incentive to deviate from the same plan at a later point in time.
Kydland og Prescott viste at myndigheter som forsøker å følge en best mulig plan for den økonomiske politikken, kan ha sterke insentiver til å fravike den samme planen på et senere tidspunkt.
85, No. 3, pp. 473-491).
3, s 473-491.
The expression "tying oneself to the mast" encapsulates in a simple way how the central bank can avoid the dilemma that Kydland and Prescott describe.
Begrepet «å la seg binde til masten» sammenfatter på en enkel måte hvordan sentralbanken kan unngå dilemmaet som Kydland og Prescott beskriver.
The traditional task of the central bank was to issue notes and coins and ensure a well-functioning payment system.
Sentralbankens tradisjonelle oppgave var å utstede sedler og mynt og å sørge for et velfungerende betalingssystem.
But the payment system is only well-functioning when the public has confidence in the value of money.
Men betalingssystemet er først velfungerende når publikum har tillit til pengenes verdi.
Thus, the primary duty of central banks is to ensure that the value of money is stable.
Sentralbankenes viktigste oppgave er derfor å sikre en stabil pengeverdi.
The value of money relies on the confidence of the public that a responsible policy is being pursued.
Pengenes verdi er basert på at publikum har tillit til at det blir ført en ansvarlig politikk.
If a central bank is to keep its promise and deliver stable money, it is important that the political authorities stand behind it.
Skal en sentralbank kunne holde ord og levere en stabil pengeverdi, er det derfor nødvendig at de politiske myndighetene stiller seg bak.
Otherwise the central bank will be unable to keep its promise.
Ellers vil ikke sentralbanken ha mulighet til å holde sitt løfte.
Throughout history, central banks have tried various mechanisms for tying themselves to the mast.
Gjennom historien har sentralbankene forsøkt ulike mekanismer for å la seg binde til masten.
Being accountable for their promises in the form reporting and follow-up is one mechanism that ensures that the bank is tied to the mast.
Å måtte stå til ansvar for sine løfter med rapportering og oppfølging, er en slik mekanisme.
Relinquishing the opportunity to break a promise makes that promise more credible.
Å fraskrive seg mulighetene til å bryte et løfte, gjør løftet mer troverdig.
These are matters I touched on in my speech "On the topic of keeping promises" in 2008.
Disse forhold berørte jeg i min tale "Om å holde ord" i 2008.
Keeping a promise is difficult, because reneging on a promise will often be the tempting or rational choice in the short-term.
Å holde ord er vanskelig fordi det ofte vil være fristende eller rasjonelt på kort sikt å ikke holde det.
The legal scholar and economist Michael Woodford has pointed out that in order to keep your word it is not enough to make a promise today and keep your word tomorrow.
Juristen og økonomen Michael Woodford har påpekt at for å holde ord, er det ikke nok å love noe i dag og å holde dette ordet i morgen.
When making interest rate forecasts, we must also take into consideration the promises made yesterday.
Når vi lager prognoser for renten fremover, må vi i tillegg ta hensyn til de løfter som ble avgitt i går.
Only then can we fully use expectations to stabilise the economy optimally.
Først da kan vi utnytte forventningene fullt ut til å stabilisere økonomien best mulig.
This is referred to as monetary policy from a timeless perspective (Michael Woodford, 2003: Interest and Prices, Princeton University Press).
Dette kalles pengepolitikk i et tidløst perspektiv (Michael Woodford, 2003: Interest and Prices, Princeton University Press).
Today there is general consensus that price stability is [not only] the best contribution that monetary policy can make to economic stability over time, [but perhaps also the only promise the central bank can actually deliver].
I dag er det allmenn enighet om at prisstabilitet er det beste bidraget sentralbanken kan gi til en stabil økonomisk utvikling over tid.
In the long term, a stable value of money is the only promise that the central bank has the means to deliver.
På lang sikt er det bare stabil pengeverdi sentralbanken har virkemidler til å kunne levere.
This promise was previously kept by regulating the supply of money issued.
Løftet ble tidligere holdt ved å regulere mengden av penger som ble utstedt.
Today, the interest rate is the instrument.
I dag er det renten som er virkemiddelet.
The central bank does not manage real wages, the labour supply, employment or the level of unemployment in the long run.
Sentralbanken styrer ikke reallønninger, arbeidstilbud, sysselsetting eller nivået på arbeidsledigheten på lang sikt.
But, if price-stability is firmly anchored, the central bank can help to reduce short-term economic fluctuations.
Men vi kan bidra til å redusere de kortsiktige svingningene i konjunkturene hvis prisstabiliteten er godt forankret.
The principle whereby the new state would have its own monetary system, separate from Sweden, was written into the November Constitution in the same year.
Prinsippet om at den nye staten skulle ha et eget pengevesen forskjellig fra Sverige, ble skrevet inn i novembergrunnloven samme år.
Here the word "bank" is also used for the first time.
Her brukes også for første gang begrepet «bank».
In keeping with the emerging liberal thinking of the time, keeping the value of money secure was considered essential, a prerequisite for the liberty of the citizenry.
I tråd med fremveksten av tidens liberale tankesett, ble trygge pengeverdier sett på som en grunnleggende verdi, som en nødvendig forutsetning for borgernes frihet.
[28]
[28]
This journey time is for transport with a military escort.
Dette er reisetiden for en transport med militær beskyttelse.
A post rider was able to make the journey considerably faster.
En postrytter kunne gjøre unna turen betydelig raskere.
Only after confidence in the new institution had been established – several generations later – was the Bank moved to Kristiania.
Først etter at tilliten til den nye institusjonen var etablert – flere generasjoner senere – ble banken flyttet til Kristiania.
Incidentally, the desire to compensate for the loss of the Bank was one of the reasons that Trondhjem was chosen as the location for another institution, the Norwegian Institute of Technology.
Ønsket om å kompensere for tapet av banken var for øvrig en av årsakene til at en annen institusjon, Norges Tekniske Høyskole, ble lokalisert til Trondhjem.
[29]
[29]
This was not the first time Norwegian authorities established a silver standard.
Dette var ikke første gang norske myndigheter fastsatte en sølvstandard.
In accordance with the regulation of King Haakon V of 1314, silver was to have a standard of purity of 13 ½ lødig, which is equivalent to .844 silver according to the modern method for calculating fineness (Halén, Widar (2009): "Arvesølvet og Peter Wessel Zapffes sølvgave" [The family silver and Peter Wessel Zapffe's gift of silver].
Etter Haakon Vs forordning av 1314 skulle sølvet være 13 ½ lødig, noe som svarer til 844 tusendeler rent sølv etter moderne beregningsmetode (Halén, Widar (2009): Arvesølvet og Peter Wessel Zapffes sølvgave.
Lecture at the Norwegian Academy of Science and Letters.
Foredrag ved Det Norske Videnskaps-Akademi).
[30]
[30]
[31]
[32]
When Norges Bank's head office was moved to Oslo, Bomhoff also moved to the head office, where there was more extensive expertise than earlier.
Da Norges Banks hovedkontor flyttet til Kristiania i 1896, flyttet Bomhoff med.
The theme of my speech is institutions.
Dette innlegget dreier seg om institusjonene.
It might seem paradoxical to refer to physical persons, such as Bomhoff, and not decision-making bodies.
Det kan da kanskje virke litt paradoksalt å snakke om personene, som Bomhoff, og ikke de besluttende organer.
However, there is a connection between "what is a central bank" and "who is the central banker".
Men det er en sammenheng mellom «what is a central bank» og «who is the central banker».
[33]
[34]
Also the other Scandinavian countries and the UK embarked upon a similar policy to reintroduce gold convertibility.
Også de øvrige skandinaviske land og Storbritannia slo inn på en tilsvarende politikk for å gjeninnføre gullinnløsningen.
However, there was a crucial difference.
Imidlertid var det et avgjørende skille.