natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Banks' total assets, as a share of GDP, are not particularly high in Norway compared with other countries, even though banks are the main lenders to Norwegian households and enterprises.
Som del av BNP er ikkje kapitalen bankane forvaltar spesielt høg i Noreg samanlikna med andre land, sjølv om bankane står for storparten av låna til norske hushald og verksemder.
This may be because Norwegian banks extend few loans to the public sector and to foreign borrowers compared with banks in other countries, and because Norwegian enterprises borrow from foreign credit institutions more than enterprises in other countries.
Forklaringar kan vere at norske bankar har lite utlån til det offentlege og til utlandet samanlikna med bankar i andre land, og at norske verksemder låner i kredittinstitusjonar i utlandet i større grad enn verksemder i andre land.
Banks' total assets have increased while the number of employees and person-hours has declined.
Kapitalen bankane forvaltar har auka samstundes som talet på tilsette og talet på timeverk har gått ned.
Productivity growth has been strong.
Produktivitetsveksten har vore sterk.
Direct mediation of assets and liabilities through the securities market has also increased.
Direkte formidling av gjeld og fordringar gjennom verdipapirmarknaden har òg vakse.
Nevertheless, bonds and notes do not account for more than about 7 per cent of domestic debt.
Obligasjonar og sertifikat utgjer likevel ikkje meir enn om lag sju prosent av publikum si innanlandske gjeld.
This share has remained fairly stable in recent years.
Denne delen har vore ganske stabil dei siste åra.
Private enterprises borrow less in the domestic bond market than enterprises in other countries.
Private verksemder i Noreg låner mindre i den innanlandske obligasjonsmarknaden enn verksemder i andre land.
Particularly in the US, lending through these markets is well established.
Særleg i USA har dei lang tradisjon for långjeving gjennom slike marknader.
The financial system in Norway is largely dominated by banks.
Det finansielle systemet i Noreg er i høg grad dominert av bankar.
Banks have a total market share of over 50 per cent, while mortgage companies and finance companies have a combined share of 14 per cent.
Bankane har ein marknadsdel på over 50 prosent, medan kredittverksemder og finansieringsselskap til saman har 14 prosent.
Growth in financial markets makes it easier to channel savings surpluses to customers with sound investment plans.
Vekst i finansmarknadane gjer det enklare å formidle spareoverskot til dei som har gode investeringsplanar.
It also makes it easier to diversify risk.
Det legg òg betre til rette for å spreie risikoen.
Both enhance the economy's growth potential.
Begge delar betrar økonomien si vekstevne.
At the same time, a larger financial sector may increase the consequences of financial instability for the real economy.
Samstundes kan ein større finansiell sektor gjere at dei realøkonomiske konsekvensane av ustabilitet i det finansielle systemet blir større.
As a result of globalisation, debt and financial assets are now more widely distributed across countries.
Globaliseringa har gjort at gjeld og fordringar er blitt meir spreidd mellom land.
Home bias has declined.
Den såkalla heimefavoriseringa har minka.
This has reduced the risk in the financial system and improved the relationship between risk and return.
Det har redusert risikoen i det finansielle systemet og gjort tilhøva mellom risiko og avkasting betre.
The Government Petroleum Fund has contributed to a sharp decline in home bias in Norway.
Petroleumsfondet har medverka til ein sterk nedgang i heimefavoriseringa i Noreg.
In recent years, Norwegian life insurance companies have also invested more of their capital abroad.
Dei seinare åra har òg norske livselskap plassert meir av kapitalen dei forvaltar ute.
Tendency towards larger entities and increased concentration
Utvikling mot større einingar og auka grad av konsentrasjon
National consolidation
Nasjonal konsolidering
In the past few years, domestic mergers and acquisitions have been a central feature of the European banking industry.
Dei siste åra har samanslåingar og oppkjøp i eige land vore eit sentralt trekk i europeisk banknæring.
Concentration, which can for example be measured by the size of the five largest credit institutions, varies considerably across countries.
Konsentrasjonen, som ein til dømes kan måle med kor store dei fem største kredittinstitusjonane er, varierer vesentleg mellom landa.
However, concentration generally appears to be higher in small countries than in large ones.
Det kan likevel sjå ut som om den jamt over er høgare i mindre enn i større land.
It is not particularly high in Norway, and is lower than in Denmark, Finland and Sweden.
Konsentrasjonen er ikkje spesielt høg i Noreg, og lågare enn i både Danmark, Finland og Sverige.
Developments in the number of credit institutions are another measure of market consolidation.
Utviklinga i talet på kredittinstitusjonar er eit anna mål på konsolidering i marknaden.
The total number of credit institutions in the euro area has been sharply reduced over the past eight years.
Det samla talet på kredittinstitusjonar i euroområdet har blitt kraftig redusert dei siste åtte åra.
The number has declined from 29 institutions per million inhabitants in 1997 to 21 in 2004.
Talet på kredittinstitusjonar har gått ned frå 29 institusjonar for kvar million innbyggjarar i 1997 til 21 i 2004.
The high level of concentration in small countries may be an indication that there are economies of scale in the financial industry.
Den høge konsentrasjonen i små land kan vere eit teikn på at det er stordriftsfordelar i finansnæringa.
In large countries, even banks with small market shares can achieve economies of scale.
I store land kan sjølv bankar med små marknadsdelar hente ut stordriftsfordelar.
Large credit institutions offering a range of services can also achieve economies of scope by selling several types of product to the same customer.
Større, samansette kredittinstitusjonar kan òg oppnå breiddefordelar ved at dei kan selje fleire typar produkt til same kunde.
Norway has more banks per capita than the euro area, and the number of banks has remained fairly stable over the past few years.
Noreg har fleire bankar jamført med folketalet enn i euroområdet, og talet på bankar har vore nokså stabilt dei siste åra.
One reason may be that bank alliances have allowed smaller banks to benefit from economies of scale and scope.
Ein årsak kan vere at det er bygd opp mange alliansar som gjer stordrifts- og breiddefordelar tilgjengelege også for mindre bankar.
This occurs in part through integrated technology and product development solutions, and the sharing of knowledge and expertise.
Dette skjer mellom anna ved samkøyring av teknologi og produktutvikling, og ved deling av kunnskap og kompetanse.
In addition, the number of foreign operators in Norway has increased.
Dessutan har fleire utanlandske aktørar etablert seg i Noreg.
Concentration in the banking industry also results in a concentration of risk.
Konsentrasjon i banknæringa fører òg til ein konsentrasjon av risiko.
At the same time, larger entities may manage risk better than smaller entities.
Samstundes kan større einingar handsame risikoen betre enn mindre einingar.
Cross-border activity
Grensekryssande verksemd
Foreign bank branches and subsidiaries have more than doubled their market share in the Norwegian banking market since 1999.
Utanlandske filialar og dotterbankar har meir enn dobla marknadsdelen sin i den norske bankmarknaden sidan 1999.
The share is considerably higher than in Sweden and Denmark, although the proportion of foreign institutions has also increased markedly in these countries.
Delen er vesentleg høgare enn i Sverige og Danmark, men innslaget av utanlandske institusjonar har auka markert også her.
Cross-border activity contributes to increased competition, a wider range of options for operators and the sharing of expertise.
Grensekryssande verksemd medverkar til auka konkurranse, fleire val for aktørane og spreiing av kompetanse.
A consequence of cross-border institutions may also be that turbulence in financial markets in one country more easily spills over to other countries.
Grensekryssande institusjonar kan vidare medverke til at uro i finansmarknadane i eitt land smittar over til andre land.
Conglomerates
Konglomerat
Risk diversification through the securities market
Spreiing av risiko gjennom verdipapirmarknaden
The structure of the financial system varies considerably across countries.
Strukturen i det finansielle systemet varierer mykje mellom land.
Norwegian enterprises have a fairly low level of borrowing in the bond and short-term paper market, representing as little as 8 per cent of total financing.
Dei norske låner nokså lite i obligasjons- og sertifikatmarknaden.
Different financing structures mean that the risk associated with extending credit and providing other financial services varies across countries.
Ulik finansieringsstruktur fører til at risikoen ved å yte kreditt og andre finansielle tenester varierer mellom land.
It is an advantage for enterprises and other operators in the financial market to have several financing sources to draw on.
Det er bra for verksemder og andre aktørar i finansmarknaden å ha fleire finansieringskjelder å trekke på.
If problems arise in parts of the financial system, operators can find alternative sources of credit.
Dersom det oppstår vanskar i delar av det finansielle systemet kan aktørane finne alternative kjelder til kreditt.
A larger bond market would enhance financial stability.
Stabiliteten i det finansielle systemet ville verte styrka av ein større obligasjonsmarknad.
This is also the case in Norway.
Det gjeld også i Noreg.
New investment and risk management instruments
Nye instrument for investering og risikostyring
Household wealth
3.
Chart 14: Jacobsen, Dag Henning and Bjørn E. Naug (2004): "What influences the growth of household debt?"
Heile datamaterialet omfattar 17.000 hushald, og av desse har 14.000 gjeld.
Greater focus on risk management by banks and other operators generates demand for these products.
Når optimismen snur til pessimisme, kan det finansielle systemet kome under press.
The lecture does not contain assessments of the economic situation or the monetary stance.
Foredrag av sentralbanksjef Svein Gjedrem i Polyteknisk Forening 8. november 2005
The oil age in Norway has spanned 30 years and it appears that it will continue for many years ahead.
Oljealderen i Norge er 30 år, og den ser ut til å kunne vare i mange år framover.
In this lecture, I will attempt to take stock of how we have managed petroleum wealth thus far.
I dette foredraget vil jeg prøve å si litt om hvordan vi har håndtert oljeformuen til nå.
Moreover, I will look at the challenges that still lie ahead.
Dessuten vil jeg drøfte utfordringer som fortsatt ligger foran oss.
On some scores, our management of petroleum wealth has been very successful.
På noen punkter har vår håndtering av oljeformuen vært svært vellykket.
We have managed to define it as national wealth, and have ensured that the bulk of this wealth benefits society as a whole.
Vi har greid å definere den som en nasjonal formue og har sørget for at det aller meste av den tilfaller fellesskapet.
Both the state's ownership interests through the State's Direct Financial Interest in petroleum activities (SDFI) and the tax system have contributed to this.
Både statens eierandeler gjennom SDØE og skattesystemet har bidratt til det.
The companies that extract oil earn a reasonable return on their investments and have incentives to invest, but the economic rent has essentially accrued to the general public.
De selskaper som utvinner oljen, kan oppnå en rimelig avkastning over tid og har insentiver til å investere, men grunnrenten har i det vesentlige tilfalt fellesskapet.
My theme today concerns the economic challenges linked to petroleum wealth and certain aspects of government wealth management.
Mine tema i dag er de økonomiske utfordringene knyttet til petroleumsformuen og enkelte sider ved statens formuesforvaltning.
The most important economic challenges we would be facing were widely recognised early on.
Det var tidlig stor bevissthet om hva de viktigste økonomiske utfordringene ville være.
As early as in 1974, in Report no. 25 to the Storting "The role of petroleum activities in Norwegian society", was discussed in depth.
Allerede i Stortingsmelding nr 25 om "Petroleumsvirksomhetens plass i det norske samfunn" fra 1974 var det en grundig drøfting.
"How strong the pressures will be depends in particular on how strongly Norwegian business and industry is involved in petroleum activities and the scale of revenues that are used domestically".
"Hvor sterkt prispresset vil bli, avhenger særlig av hvor sterkt norsk næringsliv engasjeres i petroleumsvirksomheten og av hvor mye av inntektene som nyttes innenlands".
The report underlines the responsibility that economic policy would have for developments.
I meldingen ble det understreket hvilket ansvar den økonomiske politikken ville ha for utviklingen.
We had spent a large share of the cash flow from the petroleum sector on costly counter-cyclical policies and a rapid expansion of welfare schemes.
Vi hadde brukt mye av pengestrømmen fra petroleumssektoren til kostbar og særnorsk motkonjunkturpolitikk, og en sterk og rask utbygging av velferdsordninger.
Internationally exposed industries were scaled back, and it seemed that the economy was unstable.
Det konkurranseutsatte næringslivet ble bygget ned, og det kunne se ut til at økonomien var blitt mer ustabil.
Inflation had taken root.
Inflasjonen hadde fått feste.
Skånland concluded the lecture as follows: "We will be facing greater challenges with regard to demand management than countries with a broader industry base.
Skånland avsluttet foredraget slik: "Vi vil være stilt overfor større utfordringer med hensyn til å kunne styre etterspørselens omfang enn land med et bredere næringsgrunnlag.
It still remains to be seen whether we are more capable of addressing these challenges."
Det gjenstår ennå å vise at vi er bedre skikket til å møte utfordringene."
Experience of other countries
Erfaringer fra andre land
It is very tempting to live comfortably on this income and be less concerned about safeguarding other revenue sources.
Da er fristelsen stor til å leve godt på disse inntektene og bry seg mindre om å ta vare på andre inntektskilder.
The economic literature includes many studies that look at the relationship between income from natural resources and economic growth.
Det finnes mange studier av sammenhengen mellom råvareinntekter og økonomisk vekst.
Professor Thorvaldur Gylfason illustrates this relationship for a large selection of countries in an article published last year.3
Professor Thorvaldur Gylfason illustrerer denne sammenhengen for et stort utvalg land i en artikkel fra i fjor.3
Both Gylfason and other authors4 in this field point to Norway as an exception to this general rule.
Både Gylfason og andre4 som har skrevet om dette temaet de siste årene viser til Norge som et unntak fra den generelle regelen.
Norway's management of its petroleum revenues is often referred to as an example of successful organisation.5
Den måten vi styrer bruken av petroleumsinntektene på nevnes ofte som et eksempel på god organisering.5
The construction of the Petroleum Fund
Petroleumsfondskonstruksjonen
Spending will be prioritised in the same way as for other government spending.
Bruken prioriteres på samme måte som for andre statsmidler.
There is no hidden use of revenues, or any use for special purposes.
Det er ingen skjult bruk av petroleumsformuen, og ingen bruk til særformål.
The system also presents other positive features.
Systemet har også andre gode egenskaper.
The Fund serves as a buffer between wide swings in petroleum revenues and domestic spending.
Fondet er en buffer mellom de store svingningene i de løpende kontantstrømmene fra petroleumsvirksomheten og bruken av penger i norsk økonomi.
The decisions relating to petroleum revenue spending over the central government budget can be made independently of the size of the revenues in the period.
Beslutningene om pengebruken i et statsbudsjett kan gjøres uavhengig av petroleumsinntektene i perioden.
As a result, swings in petroleum revenues do not have an automatic impact on the Norwegian economy.
Da behøver ikke svingningene i oljemarkedet slå inn i norsk økonomi.
As I mentioned earlier, however, we spent a large share of our petroleum wealth in the 1970s and early 1980s.
Som nevnt brukte vi likevel mye av petroleumsformuen på 1970- og tidlig på 1980-tallet.
In the years 1982-83 to 1986, the state acquired considerable and well hidden savings in the form of higher government deposits with Norges Bank, matched by higher foreign exchange reserves.
I årene fra 1982-83 til 1986 var det en godt tildekket sparing på statens hånd ved økte statlige innskudd i Norges Bank, motsvart av høyere valutareserver.
This capital was used during the recession and the currency crisis in the following years.
Disse midlene ble anvendt under lavkonjunkturen og valutakrisen i de påfølgende årene.
It can therefore be said that the entire cash flow from petroleum activities was spent over the central government budget up to 1995.
Vi kan derfor si at fram til 1995 ble hele kontantstrømmen fra petroleumsvirksomheten brukt over statsbudsjettet.
However, the revenues were used to finance current government investments in petroleum activities.
Inntektene dekket imidlertid investeringene på statens hånd i oljevirksomheten, som ble løpende utgiftsført.
After the construction of the Petroleum Fund started in 1996, the spending of petroleum revenues has been fairly independent of the cash flow in each year.
Etter at fondsoppbyggingen startet i 1996 har bruken av oljepenger vært nokså uavhengig av kontantstrømmen i det enkelte år.
This is a positive result.
Det er et godt resultat.
We also see that oil price swings have had little impact on the krone exchange rate.
Kursen på den norske kronen har ikke vært mye påvirket av svingningene i oljeprisen.
The correlation between changes in the nominal value of the krone and oil prices has been very low since 1999.
Samvariasjonen mellom endringer i den nominelle kroneverdien og i oljeprisen har vært svært lav siden 1999.
This indicates that the system to keep cash flows from the petroleum sector outside the Norwegian economy functions effectively in that the system has won credibility in financial markets.
Det forteller at systemet som holder kontantstrømmen fra petroleumssektoren utenfor norsk økonomi fungerer bra, ved at det har troverdighet i finansmarkedene.
This is another positive result.
Det er altså et annet godt resultat.
Since summer 2004, there has nevertheless been a somewhat stronger correlation between the krone and the oil price.
Siden sommeren 2004 har det likevel vært noe større samvariasjon mellom kronen og oljeprisen.
A number of factors may have played a role here: There have been expectations that oil prices will remain high for several years.
Flere forhold kan ha bidratt til det: Det har vært forventninger om at oljeprisen skal holde seg høy i flere år framover.
And considerable petroleum revenues have been circulating in the Norwegian economy, partly as a result of government spending and partly due to the high level of petroleum sector investment.
Det har også vært mye oljepenger i omløp i den innenlandske økonomien, dels som følge av bruk over statsbudsjettet, og dels som følge av høye oljeinvesteringer.
In the elaboration of economic policy in the national budgets, long-term considerations are always discussed when making decisions about the spending of petroleum revenues.
Ved utformingen av økonomisk politikk i nasjonalbudsjettene drøftes alltid langsiktige hensyn når bruken av petroleumsformue skal fastlegges.
Two considerations are of particular importance: The aim of equitable distribution across generations and an industry structure that will in future provide us with solid revenue sources other than petroleum activities.
To hensyn er særlige viktige; fordeling mellom generasjoner og ønsket om en næringsstruktur som i framtiden vil gi oss flere gode inntektskilder enn petroleumsvirksomheten.
The fiscal rule for the smooth phasing-in of petroleum revenues, which is designed to safeguard such considerations, was introduced in 2001.
Handlingsregelen for jevn innfasing av petroleumsinntekter som skal ivareta slike hensyn kom i 2001.
According to the rule, only the expected real return on the Fund is to be used.
Den sier at bare forventet realavkastning av fondet skal brukes.
The rule has functioned as a budget guideline.
Regelen har fungert som en rettesnor i budsjettarbeidet.
Effects on the Norwegian economy
Virkninger på norsk økonomi
Norway's fixed exchange rate policy in the years from 1986 to 1992 drove high inflation out of the economy, however.
Fastkurspolitikken i årene fra 1986 til 1992 drev imidlertid den høye inflasjonen ut av norsk økonomi.
Our inflation targeting regime will achieve the same objective.
Inflasjonsmålstyringen vil føre det videre.
It appears that the economy has again become more stable.
Det kan se ut som den innenlandske økonomien igjen er blitt mer stabil.
And the fiscal rule has contributed to this.
Her gir handlingsregelen for finanspolitikken et bidrag.
This is then a third positive result.
Dette er altså et tredje godt resultat.
Shifts in industry structure, with higher growth in sheltered industries, are a feature common to all developed countries.
Endringer i næringsstrukturen, med større vekst i skjermede næringer, er et vanlig trekk i alle utviklede land.
But, it may seem that this shift has occurred slightly faster in Norway than, for instance, among our Nordic neighbours.
Men det kan se ut til at denne utviklingen har gått litt raskere i Norge enn for eksempel i våre nordiske naboland.
The changes have also been fairly considerable after 2002.
Endringene har også vært temmelig store etter 2002.
It is reasonable to ascribe this difference to petroleum revenue spending.
Det er rimelig å knytte denne forskjellen til bruken av petroleumsinntekter.
In principle, this development should have occurred.
Det er i utgangspunktet ikke galt at det har skjedd en utvikling i denne retningen.
If we are to benefit from the petroleum revenues, they must be used to stimulate domestic demand.
Dersom vi skal ha glede av petroleumsinntektene må de brukes til å stimulere innenlandsk etterspørsel.
The wealthier we are, the higher demand for services is.
Jo rikere vi er, jo mer retter denne etterspørselen seg mot tjenesteyting.
Many services cannot be imported, but must be provided domestically.
Og mange tjenester kan vi ikke importere; de må i det vesentlige produseres innenlands.
This requires a higher share of employment in sheltered sectors.
Da må en større del av sysselsettingen være i skjermede næringer.
The question is how rapidly and to what extent this shift should occur.
Spørsmålet er hvor rask denne utviklingen bør være, og hvor langt den bør gå.
Changes in industry structure involve costs in that the capital invested may remain idle and labour resources may be used less efficiently in periods.
Endringer i næringsstrukturen har kostnader ved at investert kapital kan bli liggende ubrukt og ved at arbeidskraft i perioder kan bli dårligere utnyttet.
It may take time and be difficult to re-establish the use of these resources.
Det kan ta tid og være krevende å bygge opp igjen.
Restructuring costs are probably so substantial that we should take them into account when we decide how fast petroleum revenues should be used in the Norwegian economy.
Omstillingskostnadene er trolig så betydelige at det bør tas hensyn til dem når det avgjøres hvor raskt petroleumsinntektene skal tas inn i norsk økonomi.
An economist at Norges Bank has looked at the level of petroleum revenue spending that minimises restructuring costs, and in that respect represents the most efficient use of revenues.
En forsker i Norges Bank har sett på hvilken bruk av petroleumsinntekter som gjør omstillingskostnadene minst mulig, og dermed i en viss forstand representerer den mest effektive bruken.