natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the euro area, the inflation target is below, but close to 2 per cent.
I euroområdet er inflasjonsmålet under, men nær 2 prosent.
This results in an inflation differential of ½ - 1 percentage point against Norway.
Dette gir en inflasjonsforskjell på 1/2 - 1 prosentpoeng mot Norge.
An investor must therefore have an interest rate in Norway that is ½ - 1 percentage point higher than in Germany in order to achieve the same expected real return in the two countries.
En investor må dermed ha ½ - 1 prosentpoeng høyere rente i Norge enn i Tyskland for å oppnå samme forventede realavkastning i de to landene.
Following the introduction of the inflation target, the difference between German and Norwegian forward rates was about 1 percentage point for a long time.
Etter innføringen av inflasjonsmålet lå differansen mellom tyske og norske terminrenter lenge på om lag 1 prosentpoeng.
So far in 2003, this differential has been somewhat lower.
Hittil i 2003 har denne differansen vært noe lavere.
This interest rate differential indicates that the market is confident that we will achieve the inflation target.
Denne renteforskjellen tyder på at det er tillit til at vi skal nå inflasjonsmålet.
This line of reasoning can also be reversed.
Dette resonnementet kan også snus.
Given stable inflation expectations of 2½ per cent, i.e. that monetary policy is credible, an estimate of the expected equilibrium real interest rate can be derived from the long-term forward rate.
Gitt stabile inflasjonsforventninger på 2 ½ prosent, dvs at pengepolitikken er troverdig, kan anslaget på forventet likevektsrealrente avledes fra den langsiktige terminrenten.
About ten years ahead, market participants expect a short-term nominal interest rate in Norway of about 5¾ per cent.
På om lag 10 års sikt venter aktørene i markedet en kortsiktig nominell rente i Norge på om lag 5 ¾ prosent.
With expected inflation corresponding to the inflation target of 2½ per cent, we can estimate the market's expected real interest rate in the long term at about 3¼ per cent.
Med forventet inflasjon som svarer til inflasjonsmålet på 2 ½ prosent, kan vi anslå markedets forventede realrente på lang sikt til om lag 3 ¼ prosent.
This is approximately the same level for long-term real interest rates as in the period 1997-2002, but higher than the long historical average from 1870 to 2003.
Dette er omtrent det samme nivået de langsiktige realrentene lå på i perioden 1997 - 2002, men høyere enn det riktig lange historiske snittet fra 1870 til 2003.
Deflation tendencies in a number of countries
Tendenser til prisfall i flere land
Inflation has declined in a number of countries.
Inflasjonen har kommet ned i en rekke land.
This indicates that the global shift in monetary policy, with a greater focus on inflation, has been effective.
Dette indikerer at omleggingen av pengepolitikken internasjonalt med større fokus på prisveksten har virket.
However, other factors have also played a role.
Men andre faktorer har også spilt inn.
Fiscal policy is being used to a lesser extent in demand management.
Finanspolitikken brukes i mindre grad i konjunkturreguleringen.
Structural reforms have been adopted in order to improve the growth potential of the economy.
Det er gjennomført strukturelle reformer for å bedre vekstpotensialet i økonomien.
Financial markets have been liberalised and the markets for both financial services and products have been globalised.
Finansmarkedene er liberalisert og både finans-, tjeneste- og produktmarkedene er globalisert.
Deflation, i.e. a sustained fall in prices, has again become a subject of economic debate in the last few years.
Deflasjon, altså et vedvarende fall i det generelle prisnivået, har kommet tilbake som tema i den økonomiske debatten de siste par årene.
This is naturally due to the fall in consumer prices in a number of countries in Asia and the very low rate of inflation in many countries.
Det har naturlig nok sammenheng med at konsumprisene faller i en rekke land i Asia, og at prisveksten er svært lav i mange land.
Deflation can have a destabilising effect.
Deflasjon kan være destabiliserende.
If market participants expect prices to continue to fall, the real interest rate may be high since the nominal interest rate cannot fall below zero.
Dersom aktørene forventer at prisene vil fortsette å falle, kan realrenten bli høy, ettersom nominell rente ikke kan komme lavere enn null.
Households and enterprises may then find it profitable to increase saving pending a decline in prices, which leads to further fall in demand.
Dermed kan husholdninger og bedrifter finne det lønnsomt å øke sparingen i påvente av prisfall, noe som gir ytterligere fall i etterspørselen.
The real debt burden increases as a result of the fall in prices.
Den reelle gjeldsbyrde øker som følge av prisfallet.
This curbs demand.
Det demper etterspørselen.
Deflation is often accompanied by a decline in asset prices.
Deflasjon går ofte sammen med fall i formuespriser.
This reduces banks' collateral value for loans and may reduce banks' total lending.
Det reduserer bankenes sikkerheter for lån, og kan redusere bankenes samlede utlån.
Deflation can be spread across countries.
Deflasjon kan spres mellom land.
Even though Norway is not experiencing deflation, we see that increased imports from low-cost countries are curbing inflation in Norway.
Selv om det ikke er deflasjon i Norge ser vi at økt import fra lavkostnadsland demper prisveksten i Norge.
Inflation in Norway is now low.
Inflasjonen i Norge er nå lav.
It is primarily developments in prices for imported consumer goods that have pushed down the rise in consumer prices adjusted for tax changes and excluding energy products (CPI-ATE).
Det er først og fremst utviklingen i de importerte konsumvarene som har trukket ned veksten i konsumprisene justert for avgifter og uten energivarer (KPI-JAE).
The low rise in prices reflects the appreciation of the krone through 2002 and the low rate of inflation abroad.
Den lave prisveksten henger sammen med at kronen styrket seg gjennom fjoråret og at prisveksten i utlandet er lav.
As a result of the fall in inflation rates globally, key monetary policy rates are now low in the major economies.
Fallet i prisstigningen internasjonalt har medført at de pengepolitiske styringsrentene er lave i de største landene.
Monetary policy has also been eased considerably in the US and the euro area over the past few years as a result of the economic downturn.
Pengepolitikken er dessuten blitt markert lettere i USA og euroområdet i løpet av de siste årene som følge av det økonomiske tilbakeslaget.
Norway's monetary policy must be adapted to a global economy that is marked by unusually low interest rates.
Norsk pengepolitikk må tilpasses en omverden som preges av usedvanlig lave renter.
The Federal Reserve stated after its last meeting that the upside and downside risks to the attainment of sustainable growth for the next few quarters were roughly equal.
Sentralbanken i USA uttrykte på sitt siste møte at risikobildet for den økonomiske veksten i tiden fremover er ganske balansert.
The risk of inflation becoming undesirably low was therefore deemed to be greater than the risk that inflation would move up from its already low level.
Risikoen for et uheldig, ytterligere fall i inflasjonen ansees derimot større enn risikoen for at inflasjonen vil ta seg opp fra sitt allerede lave nivå.
This is the predominant concern of monetary policy in the period ahead.
Dette er den vesentligste bekymring for pengepolitikken fremover.
Monetary policy in the US may therefore remain expansionary for a fairly long period ahead.
Dermed kan pengepolitikken i USA forbli ekspansiv i en ganske lang periode framover.
In Japan, expectations of a continued fall in prices have held up the real interest rate in spite of low nominal interest rates.
I Japan har forventninger om fortsatt prisfall bidratt til å holde realrenten oppe til tross for lave nominelle renter.
In Japan, the key rate has been close to zero since the end of 2001.
I Japan har den pengepolitiske renten vært nær null siden slutten av 2001.
This limits the central bank's scope for stimulating demand.
Dette begrenser sentralbankens mulighet til å stimulere etterspørselen.
In recent years, "untraditional" monetary policy instruments have also been discussed, such as supplying considerable liquidity through purchases of various types of securities, including long-term paper.
I de senere år har derfor såkalte "utradisjonelle" pengepolitiske virkemidler blitt diskutert, som å tilføre betydelig likviditet gjennom kjøp av ulike typer verdipapirer, inklusive langsiktige papirer i markedet.
The Bank of Japan has to a large extent purchased long-term government bonds and, since last summer, asset-backed securities as well.
Den japanske sentralbanken har i en vid utstrekning kjøpt langsiktige statsobligasjoner og siden sist sommer også såkalte asset-backed securities (verdipapirer med tilleggssikkerhet utstedt av private institusjoner).
How to respond to financial bubbles
Hvordan forholde seg til finansielle bobler
Another subject that is being discussed globally is how monetary policy should respond to financial bubbles.
Et annet tema som diskuteres internasjonalt er hvordan pengepolitikken skal forholde seg til finansielle bobler.
Should we try to prevent the bubble from developing or be content with responding afterwards once the bubble has burst and then make the best out of the situation?
Skal en forsøke å hindre boblen i å vokse frem, eller nøye seg med å komme inn i ettertid når boblen har sprukket og da gjøre det beste ut av situasjonen?
And what is actually feasible?
Og hva er egentlig mulig?
Financial stability is often defined as the absence of financial instability.
Finansiell stabilitet blir ofte definert som fravær av finansiell ustabilitet.
Those who experienced the banking crisis in the 1990s have a clear perception of this.
De som opplevde bankkrisen på 1990-tallet, har en klar oppfatning av hva det er.
Financial instability is characterised by wide fluctuations in prices for assets, such as dwellings, commercial property and securities or failure in the functioning of financial institutions (a "run" on banks) or financial markets.
Kjennetegn på finansiell ustabilitet kan være store svingninger i priser på formuesobjekter som boliger, næringseiendom og verdipapirer eller svikt i funksjonsmåten til finansinstitusjoner ("run" på banker) eller finansmarkeder.
Financial instability is also characterised by disturbances in credit availability or the flow of capital.
Finansiell ustabilitet forstyrrer kredittilgangen eller pengeflyten.
This may have consequences for output, employment and for inflation.
Dette kan få konsekvenser for produksjon, sysselsetting og for prisstigningen.
Financial stability therefore promotes price stability.
Stabilitet i den finansielle sektoren bidrar derfor til prisstabilitet.
In tandem with the trend towards lower inflation since the mid-1980s, asset prices have shown wider variations and financial crises have become more frequent.
Parallelt med utviklingen mot lavere inflasjon siden midten av 1980-tallet har formuespriser variert mer og finansielle kriser blitt hyppigere.
In the short term, a conflict may arise between achieving the inflation target and financial stability.
På kort sikt kan det oppstå konflikt mellom det å nå inflasjonsmålet og finansiell stabilitet.
In Japan, equity and property prices increased sharply in the 1980s, while inflation was subdued.
I Japan økte aksjekurser og prisene på eiendom svært kraftig på 1980-tallet, mens inflasjonen var lav.
This has prompted a debate as to whether monetary policy must take financial stability into account to a greater extent.
Dette har reist en diskusjon om pengepolitikken i større grad også må ta hensyn til finansiell stabilitet.
Low interest rates and low inflation may contribute to a rise in asset prices and debt build-up (financial bubbles) through several channels.
Lav rente og lav inflasjon kan bidra til vekst i formuespriser og gjeldsoppbygging (finansielle bobler) via flere kanaler.
With confidence in the inflation target, inflation may be less affected by changes in the economic situation.
Med tillit til inflasjonsmålet kan inflasjonen bli mindre påvirket av endringer i konjunkturene.
Increased international competition and imports from low-cost countries can keep inflation at a low level even during a period of strong expansion in the domestic economy.
Økt internasjonal konkurranse med import fra lavprisland kan holde prisveksten nede selv om det er høykonjunktur innenlands.
High productivity growth contributes to low inflation, but also to high earnings.
God produktivitetsvekst bidrar til lav inflasjon, men også til høy inntjening.
Banks will then record low losses and may increase their lending.
Bankene vil da ha lave tap og kan øke utlånene.
Investments financed by loans may push up property prices.
Investeringer finansiert ved lån kan drive prisene for eiendommer og boliger i været.
When the bubbles burst, either in the housing market or in the stock market, asset prices fall and many will want to reduce their debt.
Når boblene brister, enten i boligmarkedet eller for verdipapirer, reduseres formuespriser og mange vil ønske å bygge ned gjeld.
This reduces demand and may lead to a fall in prices.
Det reduserer etterspørselen og kan lede til prisfall.
Deflation in Japan is clearly related to the property and stock market bubble that burst in the early part of the 1990s.
Deflasjonen i Japan har klar sammenheng med den eiendoms- og aksjeboblen som brast tidlig på 1990-tallet.
The build-up of financial bubbles may make the financial sector more vulnerable to any disturbances in the economy at a later stage.
Oppbyggingen av finansielle bobler kan medføre at finansiell sektor blir mer sårbare overfor eventuelle forstyrrelser i økonomien på et senere tidspunkt.
In order to reduce this risk it will in certain situations be appropriate to apply a somewhat longer horizon than the normal time horizon of two years for achieving the inflation target.
For å dempe denne risikoen vil det i enkelte situasjoner være riktig å bruke noe lenger tid enn den normale tidshorisonten på to år for å nå inflasjonsmålet.
This presupposes that financial market participants are confident that inflation will be low and stable over time.
Dette forutsetter at det er tillit hos aktørene i finansmarkedene til at inflasjonen over tid vil være lav og stabil.
Norges Bank has stated that if it is necessary to deviate from the normal response pattern in order to promote financial stability, the Bank will give notification of this.
Norges Bank har sagt at om det skulle være aktuelt å avvike fra det normale reaksjonsmønsteret ut fra hensynet til finansiell stabilitet vil vi gjøre rede for det.
Closing remarks
Avsluttende merknader
Interest rates are now low both globally and in Norway.
Vi er nå i en situasjon med lave renter internasjonalt og i Norge.
This applies to both nominal interest rates and real interest rates.
Det gjelder både de nominelle rentene og realrentene.
Interest rates differ from what we were accustomed to earlier, and real interest rates are lower than the interval normally arrived at as a result of analytical attempts to estimate the theoretical equilibrium interest rate.
Rentene avviker fra hva vi har vært vant med tidligere, og realrentene er lavere enn det intervall som analytiske forsøk på å anslå den teoretiske likevektsrenten normalt har endt opp med.
Low real interest rates in many countries are largely the result of a conscious policy to counteract the international downturn of the past few years.
At realrentene er lave i mange land er i stor grad et resultat av en bevisst politikk for å motvirke det internasjonale tilbakeslaget vi har hatt de siste årene.
Low real interest rates will in the short term stimulate economic growth and contribute to preventing deflation.
Lave realrenter vil på kort sikt stimulere til økt vekst og bidra til å unngå deflasjon.
Keeping interest rates low for a long period may involve risk, however.
Men det kan ligge en fare i å holde renten lav lenge.
Bubbles may develop in markets for both financial and real capital.
Det kan stimulere til fremvekst av bobler i markedene både for finanskapital og realkapital.
Low-inflation bubbles are a challenge to monetary policy.
Lavinflasjonsbobler representerer en utfordring for pengepolitikken.
One would normally expect monetary policy to be gradually tightened as economic growth and inflation returned to more normal levels and that actual interest rates would again correspond more closely with the more theoretical equilibrium interest rate.
Normalt ville en vente at pengepolitikken gradvis ville bli strammet til etter hvert som den økonomiske veksten og inflasjonen kom opp mot mer normale nivåer, og at det igjen ville bli bedre samsvar mellom de faktiske renter og den mer teoretiske likevektsrenten.
There is little reason to expect otherwise in the current business cycle, although one might of course raise the question of whether the equilibrium interest rate is still in the range we have believed it to be.
Det er neppe nå grunn til å vente annet i denne konjunktursykelen heller, men en kan selvsagt stille spørsmålet om denne likevektsrenten fortsatt ligger i det området hvor vi har vært vant til å tro at den ligger.
In some countries, it could be argued that, in the US for example, the equilibrium interest rate should be higher in the light of strong productivity growth and continued relatively strong population growth.
Ser en på enkeltland, kan det i for eksempel USA argumenteres for at likevektsrenten på bakgrunn av økt produktivitetsvekst og fortsatt relativt høy befolkningsvekst burde vært høyere enn før.
In much of Europe, however, populations are more likely to decline and productivity growth is, if anything, weaker than previously, indicating that the equilibrium interest rate should be lower.
I store deler av Europa står vi derimot trolig foran nedgang i folketallet og produktiviteten vokser heller dårligere enn før, noe som kunne tale for at likevektsrenten ble lavere.
Furthermore, since we are referring to a global equilibrium interest rate, shouldn't developments in China and other emerging markets also play a role?
Dessuten, når det er en global likevektsrente det er tale om, da må vel utviklingen i Kina og andre fremvoksende markeder også spille inn?
They probably do, but given the distribution of financial and real capital in the world, it is likely that the global equilibrium interest rate is to a large extent affected by developments in the US, the EU and Japan.
Det gjør den nok, men slik som finans- og realkapital er fordelt i verden, er det nok grunn til å tro at den globale likevektsrenten i stor grad er påvirket av forholdene i USA, EU og Japan.
However, viewed from the perspective of a very small, though very open, economy such as ours, it is clear that equilibrium interest rates and required returns do not reflect specific Norwegian conditions, but are determined externally, and we must adapt to this situation as well as possible.
Sett fra en meget liten, men meget åpen økonomi som vår, er det iallfall klart at likevektsrenter og avkastningskrav ikke gjenspeiler spesifikke norske forhold, men er noe som kommer utenfra og som vi må tilpasse oss så godt som mulig.
2J.D.
2 J.D.
Penger og Kreditt 2/2000
Penger og Kreditt 2/2000
The interest rate on banks' sight deposits with Norges Bank and the overnight lending rate therefore remain at 5.5 per cent and 7.5 per cent respectively.
Norges Bank opprettholder dermed sine innskudds- og lånerenter overfor bankene (foliorenten og D-lånsrenten) på henholdsvis 5,5 og 7,5 prosent.
The objective of monetary policy is a stable krone exchange rate against European currencies, defined since the beginning of the year as the euro.
Målet for pengepolitikken er stabilitet i kronens verdi målt mot europeiske valutaer, fra årsskiftet definert som euro.
Norges Bank does not have the instruments to fine-tune the krone exchange rate.
Norges Bank har ikke virkemidler til å finstyre kronekursen.
In its orientation of instruments, the central bank places emphasis on the fundamental preconditions for exchange rate stability over time.
I innretningen av virkemidlene legger banken vekt på de grunnleggende forutsetningene for kursstabilitet over tid.
The analyses in Norges Bank's inflation reports, together with its continuous evaluation of the outlook for price and cost inflation and conditions in money and foreign exchange markets provide the basis for decisions regarding the orientation of monetary policy instruments.
Analysene i Norges Banks inflasjonsrapporter danner, sammen med den løpende vurderingen av pris- og kostnadsutsiktene og forholdene i penge- og valutamarkedene, grunnlag for beslutninger om innretningen av virkemidlene i pengepolitikken.
Norges Bank's assessment of prospects for economic developments was last presented in the September Inflation Report.
Norges Banks vurdering av utsiktene for den økonomiske utviklingen ble sist presentert i Inflasjonsrapport 1999/3.
Norges Bank expects price and wage inflation to edge down over time towards the level aimed at by the euro area.
Norges Bank venter at lønns- og prisveksten etter hvert vil avta og komme ned mot den stigningstakten eurolandene sikter mot.
After expanding sharply since 1992, the Norwegian economy is now experiencing a period of weaker growth.
Den sterke økonomiske oppgangen Norge har hatt siden 1992, er nå blitt avløst av en periode med svakere vekst.
Mainland economic growth is expected to be slower than growth in the production potential both this year and next, with some reduction in labour market pressures among other things.
Vi regner med at veksten i fastlandsøkonomien blir lavere både i år og neste år enn veksten i produksjonspotensialet, slik at presset blant annet i arbeidsmarkedet avtar noe.
This is probably also necessary in order to ensure that price and cost inflation do not exceed the level in the euro countries.
Det er trolig nødvendig for at pris- og kostnadsveksten ikke skal bli høyere enn i eurolandene.
Developments indicate that growth in the mainland economy will be moving back towards trend growth in 2001.
Utviklingen peker i retning av at veksten i fastlandsøkonomien i løpet av 2001 vil være på vei tilbake til et mer normalt nivå.
Norges Bank's projections for the economy are based on a number of key assumptions concerning interest rates, the exchange rate and fiscal policy.
Norges Banks anslag for den økonomiske utviklingen bygger på en del sentrale forutsetninger om blant annet renten, valutakursen og finanspolitikken.
In the September Inflation Report it is assumed that money market rates will shadow market expectations, as indicated by forward rates.
Som en teknisk forutsetning antas det i siste inflasjonsrapport at pengemarkedsrentene følger markedets renteforventninger, representert ved terminrentene.
The krone exchange rate is assumed to be NOK 8.30 against the euro.
Det er lagt til grunn en kronekurs på 8,30 per euro.
The projections are based on real public expenditure growth of about 2 per cent over the next two years.
Anslagene bygger også på en reell vekst i offentlige utgifter på om lag 2 prosent de neste to årene.
The general picture presented in this report remains valid.
Vi holder fast ved hovedbildet fra denne rapporten.
The Government's budget proposal is broadly in line with the assumptions underlying Norges Bank's projections in its September Inflation Report
Regjeringens budsjettforslag er i hovedsak på linje med de tekniske forutsetningene Norges Bank la til grunn i siste inflasjonsrapport.
The krone exchange rate has varied between NOK 8.17 and 8.37 against the euro.
Kronekursen har variert mellom 8,17 og 8,37 per euro.
Long-term rates have edged up, but this primarily reflects international conditions.
De langsiktige rentene har økt noe, men dette reflekterer internasjonale forhold.
The year-on-year rise in the consumer price index was 2.1 per cent in September.
Konsumprisindeksen økte med 2,1 prosent fra september i fjor.