natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The most important change is to establish that NIBOR must be quoted as a NOK rate and not as an fx swap rate.
Den viktigste endringen er å fastslå at Nibor skal kvoteres som en kronerente og ikke som en valutaswap-rente.
NIBOR will then be less volatile and easier to understand, and more banks will be able to participate in the NIBOR panel.
Da vil Nibor bli mindre volatil og lettere å forstå, og flere banker vil kunne delta i Nibor-panelet.
Norges Bank is of the view that the rules for STIBOR and CIBOR provide a sound basis for reassessing the rules for NIBOR.
Norges Bank mener at regelverkene for Stibor og Cibor danner et godt utgangspunkt for å revurdere regelverket for Nibor.
A point by point summary of the changes that are needed is provided above.
En punktvis oppsummering av hvilke endringer som er nødvendig, er gjengitt over.
In parallel, efforts should be made to further develop the repo market and to establish an OIS market in Norway.
Parallelt bør det arbeides for å videreutvikle repo-markedet og for å etablere et OIS-marked i Norge.
Repo and OIS rates would be valuable cross-checks for NIBOR.
Repo- og OIS-renter vil kunne bli verdifulle krysspeilere for Nibor.
Norway is one of the very few advanced economies without an OIS market.
Norge er et av svært få utviklede land som ikke har et OIS-marked.
OIS rates with different maturities are a good proxy of a risk-free yield curve.
OIS-renter med ulik løpetid gir en god tilnærming til en risikofri rentekurve.
An OIS could also be suitable for market participants who need a risk-free rate to discount future cash flows.
En OIS vil også kunne være formålstjenlig for markedsaktører som trenger en risikofri rente til å neddiskontere fremtidige kontantstrømmer.
Furthermore, OIS rates provide a basis for observing risk premiums in the money market.
Videre vil OIS-renter gi grunnlag for å observere risikopremier i pengemarkedet.
In the future, it is possible that repo and OIS rates can take over NIBOR's role as reference rates in some types of loan agreements and derivative contracts.
På sikt er det mulig at repo- og OIS-renter kan ta over Nibors rolle som referanse i visse typer låneavtaler og derivatkontrakter.
Norges Bank assumes that the financial sector recognises that there is a need for new interest rate instruments in the Norwegian market and that it is in their interest to contribute to the development of markets for these rates.
Norges Bank legger til grunn at finansnæringen ser at det er behov for nye renteinstrumenter i det norske markedet og at det er i deres interesse å bidra til at markedene for slike renter blir utviklet.
Appendix 2: The letter referred to in footnote 10 and 13, «Calculation of the NIBOR rate» (pdf, 1,2 Mb)
Vedlegg 5: Brev til Finanstilsynet 20.3.2013 («Fastsettelsen av Nibor") (pdf, 1Mb)
[1] The discussion below draws to some extent on the BIS paper (2013): "Towards better reference rate practices: a central bank perspective". http://www.bis.org/publ/othp19.pdf.
[1] Drøftingen under trekker delvis på BIS-paper (2013): "Towards better reference rate practices: a central bank perspective", se http://www.bis.org/publ/othp19.pdf.
Suppose for example that an unsecured bank bond is priced at the reference rate plus a premium.
Anta for eksempel at en usikret bankobligasjon er priset til referanserenten pluss et påslag.
When the reference rate reflects banks' credit risk, the lender will be automatically compensated for this risk.
Når referanserenten reflekterer bankers kredittrisiko, vil långiver automatisk bli kompensert for dette.
This ensures that new information and participants' preferences are quickly reflected on both the supply and the demand side, ensuring a (microeconomic) efficient price.
Det sikrer at ny informasjon og at aktørenes preferanser raskt reflekteres både på tilbuds- og etterspørselssiden, noe som sikrer en «riktig» pris (i mikroteoretisk forstand).
Activity in the shortest maturities is driven by banks' need for short-term liquidity management, not by their funding needs.
Aktiviteten i de helt korteste løpetidene er drevet av bankers behov for kortsiktig likviditetsstyring, ikke deres finansieringsbehov.
The majority of transactions are overnight and tomorrow/next trades.
Majoriteten av transaksjonene foregår overnatten og «tomorrow-next».
See BIS (2013), cf. reference in footnote 1.
Se BIS (2013), jfr. referansen i fotnote 1.
There are six banks on the NIBOR panel (DNB, Nordea, Danske Bank, Handelsbanken, SEB and Swedbank).
Det er seks banker i Nibor-panelet (DNB, Nordea, Danske Bank, Handelsbanken, SEB og Swedbank).
NIBOR is calculated as the average of the submitted rates after the highest and lowest rate has been discarded.
Nibor beregnes som gjennomsnittet etter at laveste og høyeste verdi er strøket.
This implies that NIBOR can be written as follows: NIBOR = USD rate + forward premium
Dette innebærer at Nibor kan skrives som: Nibor = dollarrente + termintillegget
[8] The forward premium reflects the difference between the expected key rate in the two relevant countries.
[8] Termintillegget gjenspeiler forskjellen mellom forventet styringsrente i de to aktuelle landene.
In countries with an OIS market, the forward premium with a three-month horizon will reflect the three-month OIS spread.
I land med OIS-markeder vil termintillegget med tre måneders horisont gjenspeile forskjellen på tre måneders OIS-renter.
The forward premium can deviate from the OIS spread if there are different liquidity premiums in the two currencies.
Termintillegget kan avvike fra forskjellen mellom OIS-rentene dersom det er ulike likviditetspremier i de to valutaene.
It is important to distinguish between an interest rate swap and an fx swap.
Det er viktig å skille mellom en renteswap (rentebytteavtale) og en valutaswap (valutabytteavtale).
In an interest rate swap, a short rate is swapped for a long rate in the same currency.
I en renteswap byttes en kort rente mot en lang rente i samme valuta.
An OIS is a particular kind of interest rate swap where the short rate is an overnight rate.
OIS er et spesialtilfelle av en renteswap, der den korte renten er en overnattenrente.
In an fx swap, the parties swap currencies at the current spot rate in the foreign exchange market and agree to reverse the swap on an agreed date in the future at a rate agreed on at the initiation of the swap.
I en valutaswap bytter partene valuta til gjeldende spotkurs i valutamarkedet og avtaler å bytte tilbake på et fremtidig tidspunkt til en kurs avtalt i dag.
The future rate is the forward rate.
Denne fremtidige kursen er terminkursen.
The difference between the spot rate and the forward rate, known as the forward premium, expresses the interest rate differential between the two currencies during the life of the swap.
Forskjellen mellom spotkursen og terminkursen, det såkalte termintillegget, uttrykker rentedifferansen mellom de to valutaene i den aktuelle løpetiden.
The effect on NIBOR of general volatility in the forward premium is discussed in particular in the letter to Finanstilsynet of 20 March 2013.
Særlig i brevet til Finanstilsynet 20.3.2013 drøftes hvordan generell volatilitet i termintillegget slår ut i Nibor.
This letter is enclosed below (the other two letters are in Norwegian only).
Dette brevet er lagt ved under (vedlegg 5).
See appendix «Additional guidelines for panel banks' NIBOR submissions», in «Rules for the calculation and publication of Norwegian money market rates – NIBOR».
Se vedlegget «Nærmere om panelbankenes rentebidrag til Nibor», i «Regler for beregning og publisering av norske pengemarkedsrenter – Nibor».
See letter from Finance Norway to Norges Bank 31 January 2014 (top of first paragraph on page 2, in Norwegian only).
Se brevet fra Finans Norge til Norges Bank 31.1.2014 (øverst i første avsnitt på side 2).
For more details, see the letter from Norges Bank to Finanstilsynet of 20 March 2013 (the letter is enclosed below).
Dette vises nærmere i brev fra Norges Bank til Finanstilsynet 20.3.2013.
With the exception of DNB, all the NIBOR panel banks are also members of the STIBOR panel.
Med unntak av DNB deltar alle bankene i Nibor-panelet også i Stibor-panelet.
The overnight rate in the interbank market is the interest rate on a loan provided by one bank to another with a maturity from the current trading day to the next.
Overnattenrenten i interbankmarkedet er renten på et lån fra en bank til en annen som løper fra inneværende handledag til neste.
Tomorrow-next is the interest rate on a loan from the following trading day until the subsequent day.
Tomorrow-next er renten på et lån fra førstkommende handledag til påfølgende handledag.
The unsecured market is the dominant market for overnight, while the fx swap market is the dominant market for longer maturities.
Det usikrede markedet dominerer overnatten, mens valutaswapmarkedet dominerer for lengre løpetider.
For further details, see (in Norwegian only) http://www.norges-bank.no/pages/98279/aktuell_kommentar_2013_06.pdf
For nærmere omtale, se http://www.norges-bank.no/pages/98279/aktuell_kommentar_2013_06.pdf
[17] The overnight rate EONIA, for example, is used as the floating leg in the EUR OIS market.
[17] For eksempel brukes overnattenrenten EONIA som det flytende benet i OIS-markedet for euro.
EONIA is calculated in a similar way to NOWA in Norway.
EONIA beregnes på lignende måte som NOWA i Norge.
EONIA is often highly volatile at month- and quarter-ends.
EONIA svinger ofte betydelig over måneds- og kvartalsskifter.
[NOT IN FORCE] To financial institutions and members of Oslo Børs
[UTGÅTT] Til finansinstitusjoner og medlemmer på Oslo Børs
The government offers repurchase before maturity of government bond NST 471 (ISIN NO 0010226962) with ordinary maturity 15 May 2015.
Staten framsetter tilbud om tilbakekjøp før forfall av statsobligasjon NST 471 (ISIN NO 0010226962) med ordinært forfall 15. mai 2015.
In 2014, the following schedule applies for repurchase auctions:
For 2014 gjelder følgende tidsplan for tilbakekjøpsauksjoner:
The announced repurchase auctions may be cancelled or supplemented with ad hoc auctions.
De annonserte tilbakekjøpsauksjonene kan avlyses, eller suppleres med ad hoc-auksjoner.
Repurchases will made through multi-price auctions via the Oslo Børs trading system.
Tilbakekjøpene vil skje som flerprisauksjoner via handelssystemet til Oslo Børs.
The auctions will be open to primary dealers in Norwegian government securities.
Auksjonene vil være åpne for primærhandlerne i norske statspapirer.
Other bidders must submit bids via a primary dealer.
Andre budgivere må avgi bud via en primærhandler.
Volumes repurchased will be published at 10.05 am on Oslo Børs, Reuters pages NOCC / NOCD and Bloomberg page CBNO.
10.05 på Oslo Børs, Reuters sider NOCC/NOCD og Bloomberg side CBNO.
Volumes to be repurchased in each auction will not be pre-announced.
Det vil ikke bli forhåndsannonsert et bestemt volum som skal kjøpes tilbake i hver enkelt auksjon.
Norges Bank reserves the unrestricted right to reject any bid submitted or all bids submitted.
Norges Bank forbeholder seg retten til på fritt grunnlag å avvise ethvert innkommet bud eller alle innkomne bud.
Norges Bank
Norges Bank
Speech by Governor Øystein Olsen at the Museum of Cultural History 3 June 2014.
Tale av sentralbanksjef Øystein Olsen på Kulturhistorisk museum 3. juni 2014.
Thank you for the invitation to speak about an important topic for a central bank – the importance of confidence in the value of money.
Tusen takk for invitasjonen til å snakke om et viktig tema for en sentralbank – betydningen av tillit til pengeverdien.
I would also like to commend the Museum of Cultural History on an exciting and thought-provoking exhibition.
Jeg må samtidig berømme Kulturhistorisk museum for en utstilling som er både spennende og tankevekkende.
Some of you may have seen the Norges Bank exhibition and read the dramatic account of the evacuation of Norway’s gold bullion in 1940.
Noen av dere har kanskje vært innom Norges Bank salen og lest historien om den dramatiske gulltransporten i 1940.
At the time, gold was the country’s most important international reserve and it was imperative to remove the gold from German-occupied Norway.
Den gang var gull landets viktigste internasjonale reserve og det var viktig å få det ut da landet ble okkupert.
Metal as a means of exchange has a long history, as far back as ancient Mesopotamia 5,000 years ago.
Metall som byttemiddel, har en lang historie, helt tilbake til oldtidens Mesopotamia for 5000 år siden.
There for the first time, people began using small pieces of metal with the weight stamped on them as a means of exchange.
Der begynte folk for første gang å bruke små metallstykker med påstemplet vekt som byttemiddel.
Mesopotamia was – for its time – an advanced society.
Mesopotamia var – for sin tid – et velutviklet samfunn.
Agriculture was extensive, and in the towns people specialised in various occupations.
Landbruket var omfattende, og i byene spesialiserte folk seg innen ulike yrker.
Trade in goods and services necessitated a generally accepted means of exchange.
Handel med varer og tjenester ga behov for et allment akseptert byttemiddel.
These pieces of metal were useful in making trade in goods and services efficient.
Metallstykkene var et nyttig bidrag til å gjøre handelen med varer og tjenester effektiv.
From Mesopotamia, we must make a substantial leap forward in time – 2,600 years – to Lydia on the west coast of present-day Turkey.
Fra Mesopotamia må vi gjøre et langt tidsmessig sprang – til Lydia på vestkysten av dagens Tyrkia for 2600 år siden.
Here, for the first time, we find identically formed pieces of metal, with the king’s stamp to guarantee its weight.
Her finner vi for første gang identisk utformete metallstykker med et stempel der kongen garanterer vekten.
This is considered to be the first form of money.
Dette regnes som de første pengene.
Today, money takes many forms.
I dag tar penger mange former.
While we continue to carry coins around with us, we also carry banknotes and have access to deposit money.
Vi bærer fortsatt rundt på mynter, men vi har også sedler, og tilgang på kontopenger.
A well-functioning monetary system is fundamental to an economy.
Et velfungerende pengevesen er et viktig fundament for en økonomi.
It gives us the freedom to manage the wealth we create.
Det gir oss frihet til å forvalte de verdiene vi skaper.
The ability to sell our labour or the goods we have produced for money makes commerce and specialisation possible.
Når vi kan selge vår arbeidskraft eller varen vi har produsert mot penger, gir det rom for handel og spesialisering.
Long-term contracts to buy and sell can be entered into when we can be sure that money will retain its value.
Langsiktige avtaler om kjøp og salg kan inngås når vi har trygghet for at pengenes verdi holder seg.
In addition, money is impersonal.
Penger er i tillegg upersonlige.
We are no longer bound to bartering.
Vi er ikke bundet til byttehandler.
We are free to decide where and how our money will be spent.
Vi står fritt til å bestemme hvor og hvordan pengene skal brukes.
When the value of money is stable, we are also free to choose when to spend it.
Med en stabil pengeverdi har vi også frihet til å velge når bruken skal skje.
Income earned can be saved as a buffer against unforeseen events or can be invested in property or production equipment.
Opptjente midler kan spares, som en sikkerhet mot uforutsette hendelser, eller for å investeres i eiendom eller produksjonsutstyr.
Deflation or a fall in prices is also problematic.
Deflasjon eller prisfall er også problematisk.
It increases debt burdens, a phenomenon we witnessed in connection with the par policy in the 1920s and the depression in the 1930s.
Det gir tyngende gjeldsbyrder, noe vi så under paripolitikken på 1920-tallet og under depresjonen på 1930-tallet.
Both high inflation and deflation adversely impact investment in productive capital.
Både høy inflasjon og deflasjon rammer investeringer i produktiv kapital.
In periods of high and variable inflation, information inherent in the price of a good is concealed.
I perioder med høy og svingende inflasjon tildekkes informasjonen som ligger i prisen på en vare.
It becomes unclear whether a change in price is due to an increase in the general price level or whether the costs of producing the good have risen.
Det blir uklart hvorvidt en prisendring skyldes at det generelle prisnivået er økt, eller om kostnadene ved å produsere varen har økt.
Misallocation of investment may result.
Det kan føre til feilinvesteringer.
High inflation can also be self-reinforcing.
Høy inflasjon har også en selvforsterkende effekt.
Once inflation has taken root, the public becomes accustomed to quickly rising prices, taking this into account in both wage settlements and when setting prices.
Når inflasjonen først har slått rot, venner folk seg til at prisene stiger raskt, og tar høyde for det både i lønnsoppgjør og når priser settes.
This became a serious problem in the 1970s and 1980s.
Dette ble et stort problem på 1970- og 1980-tallet.
If money is to fulfil its function, the public must have confidence that it will retain its value over time.
Skal penger fylle sine oppgaver, må vi stole på at verdien holder seg over tid.
The history of the monetary system is an account of how the authorities at various times have tried to build confidence in the value of money.
Pengevesenets historie handler om hvordan myndighetene til ulike tider har forsøkt å bygge tillit til pengeverdien.
But it is also an account of how in many cases that confidence was undermined.
Men det er også historien om hvordan tilliten i mange tilfeller er blitt undergravet.
Coins initially came to Norway as foreign currency – a result of the Vikings’ extensive trading activities.
Til Norge kom mynter først som utenlandsk valuta – et resultat av vikingenes utstrakte handelsvirksomhet.
After King Harald Hardraade established the first Norwegian mint, Norwegian coins quickly supplanted foreign coinage.
Etter at Harald Hardråde etablerte det første norske myntvesenet overtok raskt norske mynter.
The coins bore the royal stamp as a guarantee of their silver content.
Myntene bar kongens segl som garanti for sølvinnholdet.
When a new king assumed the throne, the old coins were collected and exchanged for coins with the new royal stamp.
Når nye konger inntok tronen, ble de gamle myntene samlet inn og vekslet om til mynter med den nye kongens segl.
Coinage thus served as a means of reaffirming the power of the reigning monarch.
Myntene tjente dermed også som en stadfesting av den sittende kongens makt.
There are numerous examples of medieval kings’ gradual debasement of silver coins.
Det er flere eksempler på at middelalderkongene ga ut mynter med stadig dårligere sølvinnhold.
By reducing coins’ silver content or offering a lower redemption price when old coins had to be exchanged, the crown was able earn a profit.
Ved å redusere sølvinnholdet, eller tilby dårlig kurs når gamle mynter måtte byttes inn, skaffet tronen seg inntekter.
Kings restricted the use of other coins by law.
Kongene begrenset bruk av annen mynt gjennom lover.
The Norwegian monarchs were not the only ones who undermined confidence in coinage by reducing their silver content.
De norske kongene var ikke de eneste som undergravet tilliten til myntene ved å redusere sølvinnholdet.
The most notorious example is Henry VIII, who turned coinage debasement into a rather ignoble art.
Mest kjent er Henrik 8. som utviklet dette til en – ikke så edel – kunst.
In the course of the 1700s, many countries introduced banknotes as legal tender.
I løpet av 1700-tallet innførte mange land sedler som tvunget betalingsmiddel.
The notes were a kind of security that entitled the bearer on demand to a certain quantity of silver from the issuer.
Sedlene var et verdipapir som ga eieren krav på en viss mengde sølv fra utstederen.
The right to issue notes was granted by royal charter.
Retten til å utstede sedler ble gitt som et kongelig privilegium.
While the use of paper money was efficient, it also made it easy to dilute the value of money.
Bruk av papirpenger var effektivt, men gjorde det samtidig enkelt å vanne ut pengeverdien.
Whereas minting silver and gold coins was limited by the amount of available precious metals, it was inexpensive to print paper money.
Mens utmynting av sølv og gullmynter var begrenset av mengden tilgjengelig edelt metall, var det billig å trykke papirpenger.
There was little to prevent an absolute monarch from cranking up the printing press if temptation or the need for money became too acute.
Det var lite som hindret en eneveldig konge fra å sette seddelpressen i gang hvis fristelsen eller behovet for penger ble for stort.
Europe was far from being a peaceful continent.
Europa var langt fra et fredelig kontinent.
Wars were constantly breaking out, and they needed to be financed.
Kriger inntraff hyppig og måtte finansieres.
This often led to the suspension of the obligation to redeem notes in specie.
Dette førte ofte til at innløsningsplikten ble suspendert.
In Denmark-Norway, the obligation of the bank of issue to redeem notes in silver was abolished in 1757 following the outbreak of the Seven Years’ War.
I Danmark-Norge ble seddelbankens plikt til å veksle sedler mot sølv opphevet i 1757 etter utbruddet av syvårskrigen.
In the following years, recurring wars and conflicts were financed by printing new notes.
I årene som fulgte ble stadige kriger og konflikter finansiert med trykking av nye sedler.
Attempts to restore order to the monetary system were half-hearted and often made matters worse.
Forsøkene på å rydde opp i pengevesenet var halvhjertede og førte ofte til mer uorden.
The Napoleonic Wars brought chaos to the monetary system.
Napoleonskrigene førte med seg kaos i pengevesenet.
When Denmark-Norway was pulled into hostilities, there were two banks – both with royal charters – that issued banknotes: Riksdaler courant and riksdaler specie notes circulated side by side.
Da Danmark-Norge ble dratt inn i krigen, var det to banker – begge med kongelig privilegium - som utstedte sedler: Riksdaler courant og riksdaler speciesedler eksisterte side om side.
King Fredrik VI continued to finance public expenditure by printing money.
Kong Fredrik VI fortsatte å finansiere offentlige utgifter ved å trykke penger.
The naval blockade of Norway made it difficult to obtain supplies of banknotes from Denmark.
I Norge gjorde blokaden det vanskelig å få tilførsel av sedler fra Danmark.
To remedy the money shortage, the government commission issued money substitutes in the form of bearer certificates redeemable in riksdaler notes called assignasjonsbevis that could be used to pay public debt.
For å bøte på pengemangelen utstedte regjeringskommisjonen pengeerstatninger som kunne benyttes mot offentlige kasser, såkalte «assignasjonsbevis».
In addition, Norway was plagued by a series of crop failures.
Landet ble i tillegg rammet av uår.
The combination of commodity shortages and increased notes in circulation led to hyperinflation and a lack of confidence in the monetary system.
Kombinasjonen av knapphet på varer og flere sedler i omløp førte til hyperinflasjon og manglende tillit til pengevesenet.
From 1806 to 1813 the price level rose more than twenty-fold.
Fra 1806 til 1813 ble prisnivået mer enn tyvedoblet.
In 1813, paper money was devalued by nearly 90 percent, while a new bank of issue was founded and a new monetary unit established the riksbankdaler.
I 1813 ble pengeverdien nedskrevet med nær 90 prosent, samtidig som en ny seddelbank ble opprettet og en ny pengeenhet introdusert; riksbankdaler.
But the chaos in the monetary system and the public’s lack of confidence in the value of the notes persisted.
Men kaoset i pengevesenet og folks manglende tillit til sedlenes verdi vedvarte.
Accounts between the merchant Poul Hansen in Tromsø and the innkeeper Thom'søn on Burøy island were kept in commodities such as cod liver oil or pollock.
Posteringene i regnskapet mellom kjøpmann Poul Hansen i Tromsø og gjestgiver Thom'søn på Burøy, ble ført i varesorter som tran eller storsei.
The monetary system was on the verge of collapsing.
Pengevesenet var nær et sammenbrudd.
The separation from Denmark split the Danish-Norwegian monetary union.
Adskillelsen fra Danmark innebar en oppsplitting av den dansk-norske pengeunionen.