natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the banks' 1999 results are adjusted for a normalised loss level (interval) and 28% tax is deducted from normalised operating profits, the return on equity would be between 5.4% and 8.7% in commercial banks and between 6.7% and 9.6% in savings banks.
Dersom en justerer 1999-resultatet i bankene for et normalisert tapsnivå (intervall), og trekker fra 28 prosent skatt av normalisert resultat av ordinær drift, vil egenkapitalrentabiliteten i forretningsbankene være på mellom 5,4 og 8,7 prosent og i sparebankene på mellom 6,7 og 9,6 prosent.
This indicates that banks' underlying earnings are weak when loss levels are "normal".
Dette indikerer at bankenes underliggende inntjening er svak ved et "normalt" tapsnivå.
Mortgage companies recorded a pre-tax ordinary operating profit of 0.78% of ATA in 1999, compared with 0.52% the year before.
Kredittforetakenes resultat av ordinær drift før skatt var på 0,78 prosent av GFK i 1999, mot 0,52 prosent året før.
The corresponding figures for finance companies were 2.36% and 2.56%.
Tilsvarende tall for finansieringsselskapene var henholdsvis 2,36 og 2,56 prosent.
Finance companies' weaker operating profit is partly ascribable to an increase in recorded losses.
Svekkelsen i finansieringsselskapenes resultat skyldes blant annet en økning i bokførte tap.
Finance companies' losses are now at the highest level recorded in the last five years.
Tapsandelen i finansieringsselskapene er nå på sitt høyeste nivå på fem år.
Life insurance companies' profit before distributions to insurance customers and taxes amounted to 3.44% of ATA in 1999, compared with 1.18% the year before.
Livsforsikringsselskapenes overskudd før fordeling til forsikringstakerne og skatt var på 3,44 prosent av GFK i 1999, mot 1,18 prosent året før.
The improvement is mainly due to a considerable increase in net income from financial assets as a result of the advances in stock markets.
Bedringen skyldes i hovedsak en betydelig økning i netto inntekter fra finansielle eiendeler som følge av oppgangen i aksjemarkedene.
Credit growth, balance sheet trends and financial strength
Kredittvekst, balanseutvikling og soliditet
After a slowdown in growth in 1998, domestic credit growth picked up somewhat again in 1999.
Etter avtakende vekst gjennom 1998, tok kredittveksten fra innenlandske kilder seg noe opp igjen i 1999.
From 1995 to 1999, banks' credit growth was substantially higher than growth in total domestic credit.
I perioden 1995 til 1999 var bankenes kredittvekst betydelig høyere enn veksten i den totale innenlandske kreditten.
However, the difference narrowed in 1999.
Forskjellen ble imidlertid mindre i løpet av 1999.
Growth in savings banks' lending to both the household and enterprise sectors has been appreciably higher than lending growth in commercial banks during the last year.
Sparebankenes utlånsvekst til både husholdnings- og foretakssektoren har vært klart høyere enn forretningsbankenes vekst det siste året.
At the end of 1999, savings banks' lending growth reached the highest level recorded in the entire decade.
Ved utgangen av 1999 var sparebankenes utlånsvekst på sitt høyeste nivå på 1990-tallet.
Commercial banks' liquid assets, as a percentage of total assets, rose in 1999.
Sett i forhold til totalkapitalen steg forretningsbankenes beholdning av likvide eiendeler gjennom 1999.
At the same time, there was an increase in that portion of financing that must be seen as most stable, ie customer deposits from domestic sources.
Samtidig steg den delen av finansieringen som må regnes som mest stabil, nemlig kundeinnskudd fra innenlandske kilder.
This implies that commercial banks reduced their liquidity risk.
Dette indikerer at forretningsbankene reduserte sin likviditetsrisiko.
The situation was the opposite for savings banks.
For sparebankene var situasjonen motsatt.
In addition, savings banks' foreign debt increased sharply in 1999.
I tillegg økte sparebankenes utenlandsgjeld kraftig gjennom 1999.
Most of the increase came in the form of foreign deposits, which must be seen as a relatively volatile form of funding.
Størsteparten av økningen kom i form av utenlandske innskudd, som må regnes som relativt flyktig finansiering.
However, in relation to savings banks' total financing, foreign debt is still at a low level.
Sett i forhold til sparebankenes totale finansiering er imidlertid utenlandsgjelden fortsatt på et lavt nivå.
Developments in 1999 indicate that banks' credit risk has increased.
Utviklingen i løpet av 1999 indikerer at bankenes kredittrisiko har økt.
This is due primarily to a large and growing exposure to the real estate industry as well as a negative trend in segments of this industry.
Det skyldes hovedsakelig en stor og økende eksponering overfor eiendomsnæringen, samt en negativ utvikling i deler av denne næringen.
Commercial banks' capital adequacy has remained virtually unchanged the last three years, whereas savings banks' capital adequacy has gradually deteriorated.
Forretningsbankenes kapitaldekning har vært tilnærmet uforandret de siste tre årene, mens sparebankenes kapitaldekning har blitt gradvis svekket.
These ratios for financial strength are still higher in savings banks than in commercial banks, however, and both bank groups satisfy the minimum requirements by a good margin.
Disse måltallene for soliditet er imidlertid fortsatt høyere i sparebankene enn i forretningsbankene, og begge bankgruppene oppfyller regelverkets minstekrav med god margin.
Finance companies' gross lending rose sharply and considerably more than banks' lending in 1999.
Finansieringsselskapenes brutto utlån steg kraftig og betydelig mer enn i bankene gjennom 1999.
Growth in lending at mortgage companies was on a par with lending growth at banks.
Kredittforetakene hadde en utlånsvekst på linje med bankenes vekst.
Core capital ratios declined at finance companies and improved at mortgage companies in 1999.
Finansieringsselskapene svekket sin kjernekapitaldekning mens kredittforetakene styrket sin kjernekapitaldekning i løpet av 1999.
Life insurance companies' shareholdings increased while holdings of other securities and loans fell from 1998 to 1999.
Livsforsikringsselskapenes beholdning av aksjer og andeler økte mens beholdningen av andre verdipapirer og utlån gikk ned fra 1998 til 1999.
This means that life insurance companies' equity exposure has increased.
Det betyr at livselskapenes eksponering overfor aksjemarkedet har økt.
Driving forces such as technological advances, deregulation, internationalisation and altered customer behaviour have contributed to increasing competition in the banking sector.
Drivkrefter som teknologisk utvikling, deregulering, internasjonalisering og endret kundeatferd har bidratt til å øke konkurransen i bankmarkedet.
Barriers to entry have been reduced and Norwegian banks are encountering intensified competition from securities markets, institutional investors and foreign banks.
Etableringsbarrierene er redusert og de norske bankene møter økt konkurranse fra verdipapirmarkedene, institusjonelle investorer og utenlandske banker.
There have been a number of mergers and acquisitions in the Norwegian financial services industry the last few years.
Det har vært en rekke fusjoner og oppkjøp i norsk finansnæring de siste årene.
A special feature of this development is that a number of banks from other Nordic countries have entered into alliances, bought up or made offers to buy Norwegian banks:
Et særtrekk ved utviklingen er at flere banker fra andre nordiske land har inngått allianser eller kjøpt eller lagt inn bud på norske banker:
Den Danske Bank has purchased Focus Bank
Den Danske Bank har kjøpt Fokus Bank,
Handelsbanken in Sweden has purchased Bergensbanken
Handelsbanken fra Sverige har kjøpt Bergensbanken,
FöreningsSparbanken in Sweden has entered into a cooperation agreement with the Sparebank1 banks and has thus become part-owner in Sparebank 1 Group
FöreningsSparbanken fra Sverige har inngått en samarbeidsavtale med Sparebank1-bankene, og har i den forbindelse blitt deleier i Sparebank1 Gruppen,
Finnish-Swedish MeritaNordbanken has made an offer to buy Christiania Bank
Finsk-svenske MeritaNordbanken har lagt inn bud på Kreditkassen.
Den Danske Bank and Handelsbanken have substantially increased their presence in Norway through their acquisitions of Fokus Bank and Bergensbanken.
Gjennom oppkjøpene av henholdsvis Fokus Bank og Bergensbanken har Den Danske Bank og Handelsbanken økt sin tilstedeværelse i Norge kraftig.
For Den Danske Bank in particular, this means significantly greater market proximity in Norway.
Spesielt for Den Danske Bank innebærer dette betydelig økt markedsnærvær i Norge.
Both banks are focusing on a wide range of activities and will contribute to increasing the competition for most customer groups in a number of geographic areas.
Begge bankene satser bredt og vil bidra til å øke konkurransen overfor de fleste kundegrupper i flere geografiske områder.
This will affect competitive conditions for a number of Norwegian commercial and savings banks.
Dette vil påvirke konkurranseforholdene for en rekke norske forretnings- og sparebanker.
Competition, especially for medium-sized enterprises, is likely to increase sharply.
Det kan være grunn til å tro at spesielt konkurransen om mellomstore foretak vil kunne øke betydelig.
It is not clear whether MeritaNordbanken's bid for Christiania Bank will be accepted.
Det er ikke avklart om MeritaNordbankens bud på Kreditkassen vil bli akseptert.
The MeritaNordbanken Group has recently entered into an agreement to merge with Denmark's Unibank.
MeritaNordbanken-konsernet har nylig inngått avtale om fusjon med danske Unibank.
Unibank has had operations in Norway for several years and has focused primarily on larger corporate customers.
Unibank har gjennom flere år drevet virksomhet i Norge, primært rettet mot større bedriftskunder.
In addition to the banks mentioned above, Sweden's SEB is also actively involved in Norway.
I tillegg til de ovennevnte bankene, er også svenske SEB aktiv i Norge.
However, SEB has chosen a more focused strategy in Norway than Handelsbanken and Den Danske Bank.
SEB har imidlertid valgt en noe mer fokusert strategi i Norge enn Handelsbanken og Den Danske Bank.
SEB focuses mainly on larger enterprises and other customers who require relatively advanced services.
SEB retter seg i første rekke mot større bedrifter og andre kunder som etterspør forholdsvis avanserte tjenester.
In addition, SEB concentrates on the market for securities savings.
I tillegg satser SEB på markedet for fondssparing.
Together with MeritaNordbanken, SEB is one of the financial groups that have invested most aggressively in the Internet as a distribution channel.
Sammen med MeritaNordbanken er SEB blant de finanskonsernene som har satset mest offensivt på internett som distribusjonskanal.
It must be assumed that the Nordic banks will not be content with what they have already purchased or wish to purchase, but will use this as a springboard for further expansion.
Det må antas at de nordiske bankene ikke vil slå seg til ro med det de allerede har kjøpt eller ønsker å kjøpe, men vil bruke dette som et grunnlag for ytterligere ekspansjon.
The Nordic banks' operations in Norway can take advantage of the resources and competencies in their respective head offices.
De nordiske etableringene kan dra nytte av ressurser og kompetanse fra sine respektive hovedkontorer.
This will enable them to compete on product range, product development, product quality and price.
Dette gjør at de kan konkurrere på både produktspekter og -utvikling, produktkvalitet og pris.
Low prices may be a possible means of achieving growth in new market segments.
Lave priser kan være et aktuelt virkemiddel for å oppnå vekst i nye markedssegmenter.
Developments in financial institutions' net interest income and operating profit during the 1980s and 1990s are shown in Charts 1a, 1b, 1c and 1d.
Utviklingen i finansinstitusjonenes netto renteinntekter og driftsresultat på 1980- og 1990-tallet er vist i figur 1a, figur 1b,figur 1c og figur 1d.
Developments are also discussed in a separate box at the end of this article.
Utviklingen er også omtalt i en egen ramme til slutt i artikkelen.
A more detailed description of developments in 1999 follows.
Nedenfor følger en nærmere beskrivelse av utviklingen i 1999.
Commercial banks
Forretningsbanker
Commercial banks (parent banks and foreign-owned branches in Norway) posted a pre-tax ordinary operating profit of NOK 8.0bn (1.11% of ATA) in 1999, compared with NOK 4.8bn (0.68% of ATA) in 1998.
Forretningsbankenes (morbanker og utenlandskeide filialer i Norge) resultat av ordinær drift før skatt var i 1999 på 8,0 milliarder kroner (1,11 prosent av GFK) mot 4,8 milliarder kroner (0,68 prosent) i 1998.
The pronounced improvement from 1998 to 1999 may be ascribed primarily to an increase in other operating income.
Den markerte bedringen i resultatene fra 1998 til 1999 skyldes primært en økning i andre driftsinntekter.
In addition, developments in recorded losses have been favourable.
Bankene har videre hatt en gunstig utvikling i de bokførte tapene.
A closer look at the figures, however, indicates that banks' loan losses will increase in the long-term.
En nærmere studie av tallene indikerer imidlertid at bankenes utlånstap vil tilta på sikt.
Key profit and loss account figures are shown in Tables 1 and 2.
Hovedtallene for resultatregnskapet er vist i tabell 1 og tabell 2.
Net interest income rose both nominally and as a percentage of ATA last year.
Netto renteinntekter (rentenettoen) økte både nominelt og som andel av GFK det siste året.
In 1999, net interest income came to NOK 14.6bn (2.03% of ATA), against NOK 13.7bn (1.97% of ATA) the year before.
I 1999 var rentenettoen på 14,6 milliarder kroner (2,03 prosent av GFK), mot 13,7 milliarder kroner (1,97 prosent av GFK) året før.
The increase is due primarily to the fact that commercial banks financed a larger portion of operations with deposits and equity.
Økningen skyldes primært at forretningsbankene i større grad finansierte virksomheten med innskuddsmidler og egenkapital.
An increased deposit-to-loan ratio is positive, since deposits are normally a less expensive form of financing than funding from the money market.
Økt innskuddsdekning er positivt, siden dette normalt er rimeligere finansiering enn innlån fra pengemarkedet.
Moreover, short-term financing is usually less expensive than long-term financing.
Videre er kortsiktig finansiering normalt rimeligere enn langsiktig finansiering.
Due to unrest in the capital market, however, short-term interest rates were far higher than long-term interest rates early in 1999.
På grunn av renteuroen var imidlertid de kortsiktige rentene langt høyere enn de langsiktige rentene tidlig i 1999.
Later in the year, however, the 3-month NIBOR rate fell to about the same level as the yield on 10-year government bonds.
Utover i 1999 falt imidlertid 3-måneders NIBOR ned på omtrent samme nivå som 10 års statsobligasjonsrente.
In addition to changes in banks' financing structure, interest rate margins also affect net interest income.
I tillegg til endringer i bankenes finansieringsstruktur, påvirker rentemarginen også bankenes rentenetto.
Due to turbulence in the capital market early in 1999, both deposit and lending margins fluctuated sharply in the first two quarters.
På grunn av urolighetene på rentemarkedet tidlig i 1999, svingte både innskudds- og utlånsmarginen markert de to første kvartalene i 1999.
On the whole, however, the interest rate margin remained more or less unchanged.
Samlet sett var imidlertid rentemarginen omtrent uendret.
During the second half of 1999, however, the interest rate margin fell by 0.39 percentage point.
I siste halvdel av 1999 ble imidlertid rentemarginen redusert med 0,39 prosentpoeng.
At the end of the year, it was only 3.01%, which is the lowest level ever registered.
Ved utgangen av året var den på bare 3,01 prosent, som er det laveste nivået som noen gang er registrert.
Changes in the interest rate margin must be seen in connection with increasing competition in the traditional market for loans and deposits.
Utviklingen i rentemarginen må ses i sammenheng med den tiltakende konkurransen på det tradisjonelle innskudds- og utlånsmarkedet.
Competition in the lending market in particular is squeezing banks' margins.
Det er spesielt konkurransen om utlånene som presser bankenes marginer.
If the interest rate margin on loans remains at such a low level over a longer period, commercial banks will increasingly be forced to find alternative sources of income to maintain earnings.
Hvis utlånsmarginen holder seg på et så lavt nivå over lengre tid, betyr dette at forretningsbankene i større grad må lete etter alternative inntektskilder for å opprettholde inntjeningen.
Other operating income rose noticeably last year.
Andre driftsinntekter økte markert det siste året.
Other operating income amounted to NOK 8.0bn in 1999, an increase from 0.99% to 1.11% of ATA.
I 1999 utgjorde driftsinntektene 8,0 milliarder kroner, en økning fra 0,99 til 1,11 prosent av GFK.
The primary reason for this improvement was the upswing in Norwegian and international stock markets.
Hovedårsaken til økningen var den store oppgangen på det norske og de internasjonale aksjemarkedene.
Measured by the Oslo Stock Exchange's all-share index, the market capitalisation of listed companies rose by 46% in 1999, generating substantial capital gains on shares for commercial banks.
Målt ved Oslo Børs' totalindeks økte selskapsverdiene med 46 prosent i løpet av 1999, noe som ga forretningsbankene store kursgevinster på aksjer.
During the last few years, commercial banks have focused on operating expenses.
Forretningsbankene har de siste årene satt fokus på driftskostnadene.
In nominal terms, banks' operating expenses rose by NOK 0.4bn from 1998 to 1999.
I nominelle kroner økte bankenes driftskostnader med 0,4 milliarder kroner fra 1998 til 1999.
However, as a percentage of ATA and of total income (excluding capital gains on securities, foreign exchange and derivatives) costs declined marginally.
Men som andel av GFK og av sum inntekter (eksklusive kursgevinst på verdipapirer, valuta og derivater) gikk kostnadene marginalt ned.
In 1999, operating expenses came to 71.3% of income.
I 1999 utgjorde driftskostnadene 71,3 prosent av inntektene.
Banks have reduced the number of branches and employees during the last year.
Bankene har redusert antall filialer og ansatte det siste året.
After several years with large reversals of loan loss provisions, the banks reported loan losses of 0.32% of gross lending in 1998.
Etter flere år med store tilbakeføringer av tapsavsetninger, bokførte bankene i 1998 utlånstap på 0,32 prosent av brutto utlån.
This figure dropped to 0.06 percent in 1999.
Andelen gikk ned til 0,06 prosent i 1999.
The reduction from 1998 to 1999 is primarily due to substantial losses on foreign loans incurred by one large commercial bank in 1998.
Årsaken til reduksjonen fra 1998 til 1999 er i første rekke at èn stor forretningsbank bokførte store tap på engasjementer i utlandet i 1998.
The largest commercial banks have stated that in 1999 they gave priority to improving the quality of their loan portfolios.
De største forretningsbankene har uttalt at de i 1999 prioriterte å bedre kvaliteten på engasjementsporteføljen.
This is one possible explanation for the reduction in unspecified loan loss provisions in 1999, in contrast to a considerable increase the year before.
Det er en mulig årsak til at nivået på de uspesifiserte tapsavsetningene ble noe redusert i 1999, i motsetning til en betydelig økning året før.
However, commercial banks have recorded increased losses and increased specified loan loss provisions for the Norwegian corporate market, (see Table 18).
Forretningsbankene har imidlertid konstatert økte tap og økte spesifiserte tapsavsetninger knyttet til næringsvirksomhet i Norge, jf. tabell 18.
In relation to gross lending to the corporate market, the percentage of losses rose from 0.08% in 1998 to 0.19% in 1999.
Sett i forhold til brutto utlån til næringsmarkedet, økte andelen tap fra 0,08 til 0,19 prosent fra 1998 til 1999.
Losses rose especially in traditionally high-risk sectors such as construction, retail trade, hotels and restaurants.
Tapene økte spesielt innenfor tradisjonelt tapsutsatte næringer som bygg og anlegg, samt varehandel, hotell- og restaurantvirksomhet.
Commercial banks also reported less negative losses in the real estate industry.
Videre bokførte forretningsbankene mindre negative tap overfor eiendomsnæringen.
In addition to the likelihood of higher loan losses, commercial banks must also anticipate increased taxes.
I tillegg til at det er grunn til å forvente økte utlånstap, må forretningsbankene også påregne økt skattebelastning.
Due to losses carried forward, commercial banks' taxes remained low in 1999.
På grunn av fremførbare underskudd var forretningsbankenes betalbare skatter fortsatt på et lavt nivå i 1999.
However, the source of this tax advantage is being exhausted, leading to an increase in the tax burden.
Kilden til denne skattefordelen er imidlertid i ferd med å tømmes, noe som vil føre til en økning i skattebelastningen.
The commercial bank group includes nine branches of foreign banks.
I gruppen av forretningsbanker inngår ni filialer av utenlandske banker.
In recent years, foreign branches have recorded a somewhat weaker result as a percentage of ATA than Norwegian commercial banks, (see Table 2).
De utenlandske filialene har de senere årene hatt et noe svakere resultat som andel av GFK enn de norske forretningsbankene, jf. tabell 2.
This is primarily due to higher net interest income in Norwegian banks than in foreign branches.
Dette skyldes i første rekke at de norske bankene har oppnådd høyere rentenetto enn de utenlandske filialene.
Profits as a percentage of ATA were somewhat better in Norway's three largest commercial banks than in the other commercial banks (including branches of foreign banks) in 1999.
De tre største norske forretningsbankene hadde et noe bedre resultat som andel av GFK enn de andre forretningsbankene (inklusive utenlandske filialer) i 1999.
Cost levels in the three largest commercial banks were higher than in the other banks, but this was more than offset by higher net interest income and other operating income, as well as lower loan losses.
Kostnadsnivået i de tre største forretningsbankene var høyere enn i de øvrige bankene, men dette ble mer enn oppveid av høyere rentenetto og andre driftsinntekter, samt lavere utlånstap.
Commercial banks have recorded low loan losses the last few years.
Forretningsbankene har de siste årene bokfører lave tap på utlån.
In 1999, loan losses were only 0.04% of ATA.
I 1999 var utlånstapene på bare 0,04 prosent av GFK.
It is assumed that a "normalised" loan-loss level is between 0.5% and 0.9% of gross lending.
Det antas at et 'normalisert' tapsnivå er på mellom 0,5 og 0,9 prosent av brutto utlån.
With the current loan portfolio, this would have resulted in recorded losses of between 0.4% and 0.7 % of ATA.
Med dagens utlånsportefølje ville dette gitt bokførte tap på mellom 0,4 og 0,7 prosent av GFK.
If the 1999 results are adjusted using a normalised loss level and 28% tax on normalised ordinary operating profit, commercial banks would have recorded an after-tax ordinary operating profit of 0.35% of ATA with the highest loan-loss ratio, and 0.57% with the lowest ratio.
Dersom resultatet for 1999 justeres for et normalisert tapsnivå, og belastes med 28 prosent skatt av normalisert resultat av ordinær drift, ville forretningsbankene fått et resultat av ordinær drift etter skatt på 0,35 prosent av GFK ved bruk av høyeste tapsprosent på utlån og 0,57 prosent ved bruk av laveste tapsprosent.
This would have yielded after-tax returns on equity of 5.4% and 8.7% respectively.
Det ville gitt en egenkapitalrentabilitet etter skatt på henholdsvis 5,4 og 8,7 prosent.
This implies that if losses are normalised, banks must improve their underlying earnings to satisfy shareholders' required rate of return.
Dette indikerer at bankene må bedre sin underliggende inntjening for å tilfredsstille aksjonærenes krav til avkastning dersom tapene normaliseres.
Savings banks
Sparebanker