natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Developments in inflation and the exchange rate provide a basis for evaluating in retrospect the monetary policy that has been conducted in relation to the objective of monetary policy as defined in the Exchange Rate Regulation.
Utviklingen i inflasjonen og kronekursen kan gi mulighet for å vurdere i ettertid den pengepolitikken som har vært ført, i forhold til målet for pengepolitikken slik det er trukket opp i valutaforskriften.
However, developments in these variables can also shed light on the effectiveness of other economic policy components.
Men utviklingen i disse størrelsene kan også kaste lys over om andre deler av den økonomiske politikken har vært egnet.
It should be underlined that developments must be evaluated over a longer period, preferably 1-3 years.
Det er grunn til å understreke at en bør vurdere utviklingen over en lengre periode, gjerne 1-3 år.
The results of the monetary policy conducted will largely be determined by how quickly and to what extent interest rates are changed when the economy is exposed to disturbances.
Resultatene av pengepolitikken som føres vil særlig avhenge av hvor raskt og hvor mye renten endres når økonomien blir utsatt for forstyrrelser.
The results cannot be assessed solely on the basis of developments in the exchange rate and price inflation.
En kan ikke bedømme resultatene bare ved å se på valutakurs- og prisutviklingen.
One must also evaluate on a discretionary basis whether the exchange rate and inflation could have been stabilised at a lower economic cost.
En må også skjønnsmessig vurdere om valutakursen og inflasjonen kunne vært stabilisert med lavere realøkonomiske kostnader.
If the krone exchange rate is more or less stable within the range defined in the Exchange Rate Regulation and inflation is in line with the level aimed at by euro countries, one can say that monetary policy has been successful in relation to the established objective.
Hvis kronekursen er stabil om lag i utgangsleiet slik det er definert i valutakursforskriften, og inflasjonen er på linje med det eurolandene sikter mot, må en kunne si at pengepolitikken ut fra det mål som er satt, har vært vellykket.
In a situation with a weak exchange rate and high inflation, it is natural to question the effectiveness of monetary policy.
Med svak kurs og høy inflasjon, er det naturlig å stille kritiske spørsmål ved pengepolitikken.
It may have been too expansionary.
Den kan da ha vært for ekspansiv.
Similarly, in a situation with a strong exchange rate and zero inflation or deflation, monetary policy has probably been too tight.
Tilsvarende, med sterk kurs og med prisstigning nær null eller deflasjon, har trolig pengepolitikken vært for stram.
If price and cost inflation are in line with the level aimed at by euro countries, one of the fundamental conditions for exchange rate stability is satisfied.
Dersom pris- og kostnadsveksten er på linje med det eurolandene sikter mot, er en grunnleggende forutsetning for kursstabilitet oppfylt.
In spite of this, the exchange rate may be perceived as "too strong" or "too weak" in relation to the initial range.
Kursen kan likevel bli ansett som "for sterk" eller "for svak" i forhold til utgangsleiet.
This may be due to conditions in the real economy, which imply a real appreciation or real depreciation of the krone.
Det kan skyldes at realøkonomiske forhold tilsier at kronen realappresierer eller realdepresierer.
The background for such changes in the exchange rate may be that the cost competitiveness of Norwegian industry has to be adapted and that the equilibrium range for the krone exchange rate has changed.
Bakgrunnen for slike kursendringer kan være at den kostnadsmessige konkurranseevnen til norsk næringsliv skal svekkes eller styrkes, og at likevektsleiet for kronekursen er endret.
In this situation Norges Bank should carefully evaluate the reasons for exchange rate movements.
Norges Bank bør i en slik situasjon nøye ha vurdert årsakene til kursutviklingen.
If there were reason to believe that the exchange rate would remain permanently strong or weak, Norges Bank should inform the government authorities that measures other than those available to the Bank are necessary.
Dersom det var grunn til å tro at kursen varig ville forbli sterk eller svak, bør Norges Bank ha meldt fra til statsmyndighetene om at det var nødvendig med tiltak av andre enn banken.
Situations may occur where interest rates have to be maintained at a high level, contributing to a deflationary recession, in order to keep the krone within the initial range for a period.
Det kan tenkes situasjoner hvor renten måtte holdes høy, slik at den ville skape nedgangstid med deflasjon, for at kronen for en tid skulle holde en verdi på linje med utgangsleiet.
However, this would hardly be a stable situation.
Dette ville imidlertid neppe være en stabil situasjon.
As long as fundamentals do not underpin an exchange rate that is within the initial range, it is highly unlikely that such a situation will persist.
Så lenge de fundamentale forholdene ikke støtter opp under kronekursen i utgangsleiet, er det lite trolig at et slikt utfall vil vare ved.
Normally, a deflationary recession will sooner or later lead to a depreciation of the krone.
Normalt vil nedgangstid med deflasjon før eller senere gi opphav til svekket krone.
If monetary policy has contributed to a deflationary recession, it can hardly be qualified as successful even if the krone has remained stable within the initial range for a period because this would have set the stage for future exchange rate fluctuations.
Dersom pengepolitikken har bidratt til nedgangstider med deflasjon, kan den neppe sies å ha vært vellykket, selv om kronen for en tid har vært stabil i utgangsleiet, fordi det vil være skapt grunnlag for fremtidige svingninger i kursen.
Similarly, a krone exchange rate within the initial range, combined with high inflation, cannot be sustained over time.
Tilsvarende vil en kronekurs i utgangsleiet kombinert med høy inflasjon ikke være opprettholdbart.
Monetary policy cannot be characterised as successful in relation to the guidelines because it would also in this case have contributed to paving the way for future instability in the exchange rate.
Pengepolitikken kan neppe sies å ha vært vellykket i forhold til retningslinjene fordi den også i dette tilfellet må antas å ha vært med på å legge grunnlag for at kronekursen senere vil bli ustabil.
The Norwegian economy may be exposed to economic disturbances that contribute to both higher inflation and a temporary weakening of the exchange rate.
Norsk økonomi kan bli utsatt for økonomiske forstyrrelser som både bidrar til økt inflasjon og til midlertidig styrket kronekurs.
The appropriate monetary policy response would be to prevent inflation from remaining at a high level because higher inflation will also contribute to subsequent instability in the exchange rate.
Pengepolitikken bør i en slik situasjon ha søkt å motvirke at inflasjonen varig blir høyere, fordi høyere inflasjon gir grunnlag for senere ustabilitet i kronen.
However, Norges Bank should duly inform the government authorities of this, and the authorities should also evaluate what measures can be taken to stabilise economic developments.
Norges Bank bør imidlertid i rimelig tid ha varslet statsmyndighetene, som også bør ha vurdert andre tiltak for å stabilisere den økonomiske utviklingen.
The Norwegian may also be exposed to negative events that increase the prospect of a deflationary recession and a depreciation of the krone.
Norsk økonomi kan dessuten bli utsatt for negative hendelser som gir utsikter til nedgangstider med deflasjon samtidig som kronen svekker seg.
For instance, a decline in oil prices may have such an effect on the economy.
For eksempel vil svikt i oljeprisen kunne påvirke økonomien i en slik retning.
In retrospect, it should be assessed whether monetary policy has contributed to countering the deflationary tendencies.
Pengepolitikken bør i ettertid vurderes ut fra om den har bidratt til å motvirke deflasjonstendensene.
Also in such a situation Norges Bank should give the government authorities fair warning that measures other than those available to the central bank are required.
Også i en slik situasjon bør Norges Bank i rimelig tid ha varslet statsmyndighetene om at det er nødvendig med tiltak fra andre enn banken.
The Government Petroleum Fund and monetary policy
Petroleumsfondet og pengepolitikken
The Norwegian economy is a small and open economy.
Norsk økonomi er liten og åpen.
The strong external impulses imply that demand management is particularly challenging.
De sterke impulsene fra utlandet innebærer at konjunkturstyringen er ekstra utfordrende.
The Government Petroleum Fund plays an important role in stabilising developments in the mainland economy.
Statens petroleumsfond spiller en viktig rolle for å stabilisere utviklingen i norsk fastlandsøkonomi.
A large share of government petroleum revenues is invested abroad through the Fund.
Gjennom Fondet blir en stor del av statens inntekter fra olje og gass investert i utlandet.
A portion of the petroleum revenues is used to finance central government expenditure.
En del av oljeinntektene brukes til å finansiere utgiftene i statsbudsjettet.
The share of the revenues used by oil companies in Norway, among other things to finance investment, also has an impact on the mainland economy.
Også den delen av inntektene som oljeselskapene bruker i Norge, blant annet til å finansiere investeringer, har virkning på fastlandsøkonomien.
The portion of central government petroleum revenues that is not used domestically is placed in the Petroleum Fund's account in Norges Bank.
Den delen av statens oljeinntekter som ikke anvendes innenlands, går inn på Petroleumsfondets konto i Norges Bank.
Norges Bank buys foreign exchange for an amount equivalent to the allocations to the Fund.
Norges Bank skaffer valuta tilsvarende avsetningene til fondet.
Foreign exchange earnings from the State's direct financial interest in petroleum activities (SDFI) are transferred directly to Norges Bank.
Valutainntektene fra SDØE - statens direkte økonomiske engasjement i oljevirksomheten - overføres direkte til Norges Bank.
Norges Bank buys the remainder in the market.
Resten kjøper Norges Bank i markedet.
The capital in the Fund is subsequently invested abroad.
Fondets midler plasseres deretter i utlandet.
The return on the Fund's capital is also invested abroad.
Fondet plasserer også avkastningen i utlandet.
The accumulation of capital in the Fund is based on the objective of distributing petroleum revenues between generations and ensuring the long-term stability of state finances.
Oppbyggingen av Fondet ivaretar hensynet til fordeling av oljeinntektene mellom generasjoner og bidrar til stabilitet i statens finanser på lang sikt.
The larger the Fund, the less dependent Norway will be on petroleum revenues in the future.
Jo større fondet blir, desto mindre avhengige av petroleumsinntektene vil vi bli i fremtiden.
Furthermore, the Petroleum Fund shall act as a buffer against short-term variations in petroleum revenues.
Petroleumsfondet skal dessuten virke som en buffer mot kortsiktige svingninger i oljeinntektene.
Since a large share of the revenues from petroleum activities accrues to the state, any fluctuations in oil prices will primarily result in changes in allocations to the Fund.
Siden store deler av inntektene fra oljevirksomheten tilfaller staten, vil svingninger i oljeprisen primært resultere i endringer i avsetningene til fondet.
Since all of the Fund's capital is invested abroad, such changes will in principle not influence economic activity.
Siden Petroleumsfondet i sin helhet plasseres i utlandet, vil slike endringer i utgangspunktet ikke påvirke aktiviteten i økonomien.
This makes the Norwegian economy more robust in response to oil price fluctuations, thereby reducing oil dependence also in the short term.
Dette gjør norsk økonomi mer robust overfor svingninger i oljeprisen og dermed mindre oljeavhengig, også på kort sikt.
Petroleum revenues enter the Norwegian economy through an external and internal circular flows (see Chart 2).
Vi kan si at oljeinntektene kommer inn i norsk økonomi gjennom et ytre og et indre kretsløp (se figur 2).
The dividing line between the external and internal circular flow is important for exchange rate stability.
Skillet mellom det ytre og det indre kretsløpet er viktig for stabiliteten i valutakursen.
This implies, among other things, that short-term changes in oil prices shall not influence the orientation of economic policy.
Det innebærer blant annet at kortsiktige endringer i oljeprisen ikke skal påvirke innretningen av den økonomiske politikken.
Let us assume that the oil price shows a temporary rise of NOK 10 per barrel, or a little less than USD 1.50 per barrel.
La oss anta at oljeprisen midlertidig øker med 10 kroner per fat, eller litt under halvannen dollar fatet.
Government revenues - and thereby the budget surplus - would then increase by around NOK 8 billion in the first year and NOK 10-11 billion the next year.
Statens inntekter - og dermed budsjettoverskuddet - vil da øke med rundt 8 milliarder kroner det første året og 10-11 milliarder kroner det neste året.
If the added revenues are absorbed into the economy through higher expenditure or reduced taxes, this would influence aggregate domestic demand.
Hvis de økte inntektene blir tatt inn i økonomien gjennom økte utgifter eller reduserte skatter i statsbudsjettet, blir den samlede etterspørselen innenlands påvirket.
An increase in expenditure requires an increase in the public sector's use of real resources, primarily labour.
Økte utgifter krever en økning i det offentliges bruk av realressurser - først og fremst arbeidskraft.
This would mean that 1 per cent of GDP is quite high.
Da er 1 prosent av BNP svært mye.
If the increase in petroleum revenues is used domestically in this way, it corresponds, for example, to almost half of the annual growth in the mainland economy in a normal year.
Dersom økningen i oljeinntektene på denne måten brukes innenlands, tilsvarer det for eksempel nesten halvparten av den årlige veksten i fastlandsøkonomien i et normalår.
If the private sector of the economy is growing and the economy is already nearing capacity limits, such a policy would rapidly lead to substantial pressures on resources in the economy.
Hvis også den private delen av økonomien vokser, og økonomien allerede er nær kapasitetsgrensen, vil en slik politikk raskt føre til et sterkt press på ressursene i økonomien.
The Government Petroleum Fund is designed to channel the revenues resulting from such a small increase in the oil price to the Fund for investment abroad, in order to prevent an increase in oil prices from influencing the budget.
Tanken bak Petroleumsfondet er at inntektene fra en slik mindre økning i oljeprisen skal tilflyte fondet og plasseres i utlandet, og at økningen i oljeprisen ikke påvirker budsjettet forøvrig.
The increased revenues would thereby not have an impact on the domestic economy, but be invested abroad through the Petroleum Fund.
I så fall vil de økte inntektene ikke påvirke den innenlandske økonomien, men investeres i utlandet gjennom Petroleumsfondet.
An expansionary fiscal policy would increase the burden on monetary policy.
Samtidig vil en ekspansjon i finanspolitikken øke belastningen på pengepolitikken.
This may give rise to the perception that cost competitiveness must be weakened in order to transfer real resources from the business sector to the public sector as called for by the authorities.
Det syn vil kunne feste seg at den kostnadsmessige konkurranseevnen må svekkes for å få til den overføring av realressurser fra næringslivet til offentlig sektor som myndighetene legger opp til.
If there is confidence in monetary policy, the market may expect an appreciation in the exchange rate.
Dersom det er tillit til pengepolitikken, vil markedet kunne forvente at kronekursen skal appresiere.
This could give rise to a situation where monetary policy cannot counter an appreciation of the krone without fuelling inflation.
Det vil kunne oppstå en situasjon der pengepolitikken ikke kan motvirke en appresiering av kronen uten samtidig å skape inflasjon.
This would in turn weaken the basis for exchange rate stability.
Det vil i så fall svekke grunnlaget for kursstabilitet.
In Norway, the central government budget is responsible for stabilising growth in production and employment.
I den økonomiske politikken i Norge er statsbudsjettet gitt i oppgave å stabilisere veksten i produksjonen og sysselsettingen.
The Government Petroleum Fund shall serve as a buffer so that fluctuations in central government petroleum revenues do not influence the mainland economy, but only capital exports.
Petroleumsfondet skal virke som en buffer slik at svingninger i oljeinntektene til staten ikke påvirker fastlandsøkonomien, men bare kapitaleksporten til utlandet.
Monetary policy instruments are oriented with a view to maintaining a stable exchange rate against European currencies.
I pengepolitikken rettes virkemidlene inn mot stabilitet i kronens verdi målt mot europeiske valutaer.
If the government budget stabilises the domestic economy, wage developments are in line with developments in Europe, and petroleum revenue fluctuations do not prevent the Petroleum Fund from acting as a buffer, there is a good prospect that Norges Bank can maintain a stable krone exchange rate through monetary policy.
Dersom statsbudsjettet stabiliserer den innenlandske økonomien, lønnsutviklingen holdes på linje med utviklingen i Europa, og svingningene i oljeinntektene ikke er større enn at Petroleumsfondet kan virke som buffer, vil det være gode utsikter til at Norges Bank gjennom pengepolitikken kan sikre stabil kronekurs.
Since 1996, however, developments have shown that Norges Bank's instruments are not sufficient to maintain a stable exchange rate when other imperatives are not satisfied.
Men utviklingen siden 1996 har vist at Norges Banks virkemidler ikke er tilstrekkelige til å holde kronekursen stabil når forutsetningene svikter.
Norges Bank must therefore emphasise that the fundamental domestic prerequisite for a stable exchange rate against the euro is that inflation in Norway must be approximately on a par with the level aimed by the European Central Bank.
Norges Bank må derfor legge vekt på at den grunnleggende innenlandske forutsetningen for en stabil utvikling i kursen mellom kroner og euro blir oppfylt, nemlig at inflasjonen i Norge må være om lag på linje med det Den europeiske sentralbanken sikter mot.
Section 1 provides a general summary of 1999 as well as a box on the increased presence of and competition from foreign banks in the Norwegian financial market.
Kapittel 1 inneholder en oppsummering av hovedinntrykkene fra 1999, samt en ramme som omtaler økt tilstedeværelse og konkurranse fra utenlandske banker i det norske finansmarkedet.
Section 2 contains a detailed survey of the profit performance of banks, and a somewhat less detailed review of the profit trends of other financial institutions.
Kapittel 2 gir en detaljert omtale av resultatutviklingen i bankene, og en noe mindre detaljert omtale av resultatutviklingen i de øvrige finansinstitusjonene.
Section 3 looks at developments in financial institutions' credit growth, balance sheets and financial strength.
Kapittel 3 omtaler utviklingen i finansinstitusjonenes kredittvekst, balanse og soliditet.
The article also contains a brief discussion of profit performance since the 1980s as well as a number of tables and charts related to financial institutions' operations in 1999.
Artikkelen inneholder også kort omtale av resultatutviklingen siden 1980-tallet, samt en rekke tabeller og figurer relatert til finansinstitusjonenes drift i 1999.
Main features
Hovedinntrykk
Commercial and savings banks' results were favourable in 1999.
Forretnings- og sparebankene oppnådde gode resultater i 1999.
However, maintaining this performance level will be a challenge for banks in the years ahead.
Det vil imidlertid være en utfordring for bankene å opprettholde dette resultatnivået i årene som kommer.
Our analyses indicate that loan losses are rising.
Våre analyser indikerer at utlånstapene er i ferd med å tilta.
Therefore, satisfactory profit performance will probably require a reduction in cost levels.
For å oppnå en tilfredsstillende resultatutvikling er det derfor trolig påkrevet at bankene reduserer kostnadsnivået.
The most important aspects of financial institutions' performance in 1999 are as follows:
De viktigste momentene i finansinstitusjonenes utvikling i 1999 kan beskrives slik:
Profit performance
Resultatutviklingen
In 1999, commercial banks' (parent banks) pre-tax ordinary operating profit was NOK 8.0bn, corresponding to 1.11% of average total assets (ATA).2 Corresponding figures in 1998 were NOK 4.8bn and 0.68%.
Forretningsbankenes (morbank) resultat av ordinær drift før skatt var i 1999 på 8,0 milliarder kroner, tilsvarende 1,11 prosent av gjennomsnittlig forvaltningskapital (GFK)..2 Tilsvarende tall i 1998 var henholdsvis 4,8 milliarder kroner og 0,68 prosent.
This pronounced improvement is due primarily to a rise in capital gains on securities and a decline in recorded losses.
Den markerte bedringen skyldes primært en økning i kursgevinster og en nedgang i bokførte tap.
Savings banks' pre-tax ordinary operating profit came to NOK 7.1bn (1.59% of ATA) in 1999, compared with NOK 4.8bn (1.24% of ATA) in 1998.
Sparebankenes resultat av ordinær drift før skatt var i 1999 på 7,1 milliarder kroner (1,59 prosent av GFK), mot henholdsvis 4,8 milliarder kroner (1,24 prosent av GFK) i 1998.
The improvement is due mainly to an increase in capital gains on securities.
Bedringen skyldes i første rekke en økning i kursgevinster.
Net interest income, measured as a share of ATA, rose slightly in commercial banks and declined somewhat in savings banks from 1998 to 1999.
Rentenettoen som andel av GFK gikk noe opp i forretningsbankene og noe ned i sparebankene fra 1998 til 1999.
The rise in commercial banks is due primarily to a larger portion of operations being financed by customer deposits, which is a relatively inexpensive source of funding.
Økningen i forretningsbankene skyldes primært at en større del av virksomheten finansieres gjennom kundeinnskudd, som er en forholdsvis rimelig finansieringskilde.
The decline in savings banks' net interest income is mainly due to a reduction in the share of operations financed by customer deposits.
Nedgangen i sparebankenes rentenetto skyldes i første rekke at innskuddsandelen har gått ned.
Although the difference between the bank groups has diminished somewhat, net interest income is still considerably higher in savings banks than in commercial banks.
Selv om forskjellen mellom bankgruppene er noe redusert, er rentenettoen fortsatt betydelig høyere i sparebankene enn i forretningsbankene.
Other operating expenses as a share of ATA were virtually unchanged in commercial banks and dropped slightly in savings banks from 1998 to 1999.
Andre driftskostnader som andel av GFK var tilnærmet uforandret i forretningsbankene og gikk noe ned i sparebankene fra 1998 til 1999.
Recorded losses fell sharply in commercial banks and showed a weak rise in savings banks from 1998 to 1999.
Bokførte tap gikk markert ned i forretningsbankene og svakt opp i sparebankene fra 1998 til 1999.
The commercial banks' improved situation may be ascribed to substantial losses on foreign loans incurred by one major bank in 1998.
Reduksjonen i forretningsbankene skyldes at én stor bank bokførte store tap på engasjementer i utlandet i 1998.
Commercial banks have, however, recorded an increase in losses and higher specified loan loss provisions for the Norwegian corporate market in 1999.
Forretningsbankene har imidlertid konstatert økte tap og økte spesifiserte tapsavsetninger knyttet til næringsvirksomhet i Norge i 1999.
Losses in both bank groups are still lower than what may be regarded as a normal level, however.
Tapene i begge bankgruppene er likevel fortsatt lavere enn det som kan anses å være et normalnivå.