natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sweden introduced an inflation target in December 1992, inspired to some extent by the experience of Canada and New Zealand.
Sverige innførte et inflasjonsmål i desember 1992, inspirert blant annet av erfaringene i Canada og New Zealand.
After the deep economic crisis at the beginning of the 1990s, reverting to a fixed exchange rate policy was no longer deemed realistic.
Etter den dype økonomiske krisen på begynnelsen av 1990-tallet ble det ikke vurdert som realistisk å gjeninnføre fastkurspolitikken.
In this context, it must be added that the central bank of Sweden, when it was seeking to motivate and firmly establish inflation targeting during the 1990s, was able to draw on its own experience from the 1930s.
Her må det også legges til at Riksbanken, når den utover på 1990-tallet skulle motivere og befeste inflasjonsstyringen, kunne trekke på landets egne historiske erfaringer fra 1930-åra.
Admittedly, Sweden did not have an inflation target but a price target for monetary policy in the period 1931-1937.
Sverige hadde i årene 1931-37 riktignok ikke et inflasjonsmål men et prismål for pengepolitikken.
At that time, the concept was inspired by the work of Knut Wicksell 30 years earlier.
Tanken den gang var inspirert av arbeidene til Knut Wicksell 30 år tidligere.
As early as in 1898, Wicksell argued that price stability should be the central bank's objective 12.
Allerede i 1898 presenterte Wicksell sitt syn om at prisstabilitet burde være sentralbankens mål12.
After the collapse of the ERM in 1992, a gradual shift towards today's system began in the UK, which translated into Chancellor Gordon Brown's decision to transfer the authority to set interest rates from the Chancellor to a monetary policy committee at the Bank of England in 1997.
Etter sammenbruddet i ERM i 1992 skjedde det i Storbritannia en gradvis utvikling mot det systemet som er nå, og som fant sin form ved finansminister Gordon Browns beslutning om å overføre kompetansen til å sette renten fra finansministeren til en egen pengepolitiske komité i Bank of England i 1997.
The new monetary policy system that has gained international support has essentially been developed in concert by finance ministries and central banks, and through experience and practical application.
Det nye systemet for pengepolitikken som har vunnet stor internasjonal tilslutning er i hovedsak blitt utviklet i et samvirke mellom finansdepartement og sentralbanker, og gjennom erfaringer og praksis.
Inflation targeting is not a static system, but a system that is challenged by both reality and academia.
Inflasjonsstyring er ikke et statisk system, men et system som utfordres av både virkeligheten og akademia.
Subsequent economic literature has followed up where Knut Wicksell left off, and partly supports and partly questions central bank policy.
Det har etter hvert kommet en faglitteratur som tar opp tråden fra Knut Wicksell, som dels underbygger og dels stiller spørsmål ved sentralbankenes politikk.
More recent monetary policy theory is frequently based on a loss function, or a preference function, which includes explicit targets for both inflation and output.
Nyere teori for pengepolitikken tar ofte utgangspunkt i en såkalt tapsfunksjon, eller preferansefunksjon, hvor eksplisitte mål for både inflasjonen og produksjonen inngår.
Stabilising output is taken into account, thus recognising that monetary policy has an impact on the real economy in the short to medium term.
Stabilisering av produksjonen inngår og tar hensyn til at pengepolitikken har realøkonomiske virkninger på kort til mellomlang sikt.
It is the central bank's task to choose an interest rate path that strikes the best possible balance between low and stable inflation and stable developments in the real economy over time.
Det er sentralbankens oppgave å velge en bane for renten som over tid best mulig balanserer målene om lav og stabil inflasjon og en stabil utvikling i produksjon og sysselsetting.
Ragnar Frisch was pursuing a similar line of thinking.
Ragnar Frisch var inne på liknende tanker.
Frisch wanted to construct a quantitative form of a preference function that could be applied in practical policy.
Frisch ønsket å lage en kvantitativ formulering av en preferansefunksjon til bruk i praktisk politikk.
Frisch delved into the matter.
Frisch gikk relativt grundig til verks.
For example, he devoted considerable time to interviewing politicians to identify the "true" welfare function.
Blant annet brukte han mye tid på å intervjue politikere for å avdekke den "sanne" velferdsfunksjonen.
His approach involved three phases.
Han så for seg å dele prosessen i tre faser.
As to the first phase, Frisch stated13:
Om første fase sa Frisch13:
"...the econometrician uses his general knowledge of the political atmosphere in the country ...
"..økonometrikeren bruker sitt alminnelige kjennskap til den politiske atmosfæren i landet...
He will then be able to form a temporary perception of the quantitative form of the preference function".
Derved vil han kunne skaffe seg en foreløpig oppfatning av hvorledes preferansefunksjonen kvantitativt bør se ut".
"This interview system must be designed so that the results, without the politicians necessarily having to understand this, can draw certain conclusions as to the numerical nature of the preference function."
"Dette systemet av intervjuspørsmål må være bygget opp på en slik måte at man av resultatene av disse intervjuene, uten at politikerne selv behøver å forstå det, kan trekke visse slutninger om den numeriske karakter av preferansefunksjonen".
In the third and last phase, the information derived from the interviews is combined with the data on the structure of the economy and the formulated preference function.
I den tredje og siste fasen skulle de innsamlede intervjuopplysningene kombineres med data om strukturen i økonomien og den utformede preferansefunksjonen.
"This will yield a solution in the form of an optimal path for economic and social development."
"Derav vil det komme ut en løsning i form av en optimal utviklingsvei for økonomien og de sosiale forhold".
Professor Lars Svensson, one of the most prominent contemporary academics in the field of monetary policy, expresses thoughts similar to those of Frisch.
Professor Lars Svensson, en av dagens mest fremtredende akademikere innenfor pengepolitikk, gir uttrykk for om lag de samme tanker som Frisch hadde.
Svensson recommends the following14:
Svensson har gitt følgende anbefaling14:
"..inflation targeting central banks should announce (an) explicit loss function with numerical weights on output-gap stabilization...
"...inflation targeting central banks should announce (an) explicit loss function with numerical weights on output-gap stabilization....
Simple voting procedures for forming the Monetary Policy Committee's aggregate loss function... are suggested."
Simple voting procedures for forming the Monetary Policy Committee's aggregate loss function... are suggested."
A practical approach, which is probably pursued by most central banks, is to produce projections for the economy based on different, possible interest rate paths.
En praktisk tilnærming som en trolig finner i de fleste sentralbanker, er å lage fremskrivninger for økonomien basert på ulike mulige baner for renten.
Decision-makers can then strike a balance between the various considerations and make decisions based on these projections15.
Beslutningstakerne kan så gjøre avveininger mellom de ulike hensynene og treffe beslutninger basert på disse fremskrivningene15.
Both the formulation of a precise inflation target and the aim of striking a balance between the objectives of stable output and inflation could invite a repeat of earlier attempts at fine-tuning.
Både formuleringen av et presist inflasjonsmål og ønsket om å avveie stabilitet i produksjonen og inflasjonen kan kanskje invitere til gjentak av tidligere tiders forsøk på å finstyre.
But here it is important to adhere to the lessons drawn from the 1970s and 1980s.
Men her er det viktig å holde fast ved lærdommene fra 1970- og 80-tallet.
The uncertainty underlying the decisions taken must not be underestimated.
Vi må ikke undervurdere den usikkerhet som beslutningene treffes under.
There is uncertainty as to the current state of the economy, the underlying driving forces and the economy's functioning, including expectations formation and the impact of monetary policy.
Det er usikkerhet om tilstanden til økonomien i dag, om hvilke krefter som akkurat nå driver utviklingen og om økonomiens virkemåte, herunder hvordan forventninger blir til og hvordan pengepolitikken virker.
Economic models are tools that help us address some of this uncertainty.
Økonomiske modeller er et hjelpemiddel for oss til å håndtere noe av denne usikkerheten.
Inflation targeting places new demands on our models and our use of models.
Inflasjonsstyring setter nye krav til vårt modellapparat og vår bruk av modeller.
In an uncertain world, risk analysis is a very important part of the work.
I en usikker verden vil risikoanalyser være en svært viktig del av arbeidet.
The aim is as much to understand the economics of the forecast as to produce quantitative estimates.
Målet vårt er vel så mye å forstå og forklare utviklingen som det å gi kvantitative anslag på utviklingen.
In central banks, dramatic developments in macroeconomic modelling have taken place over the past 10 years.
I sentralbankene har det vært en rivende utvikling når det gjelder økonomiske modeller de siste 10 årene.
At Norges Bank, we have started work on developing modelling tools for inflation targeting.
Vi har i banken satt i gang et arbeid som tar sikte på å utvikle modellverktøy for inflasjonsstyring.
We are inspired by and work closely with other central banks and the IMF and draw on our long experience of model building in Norway.
Vi henter inspirasjon fra og samarbeider nært med andre sentralbanker og IMF i tillegg til å bygge på den lange erfaringen i Norge med modellbygging.
We are working on several different models and we are assessing other building blocks that we need to support our work in setting interest rates under an inflation targeting regime.
Vi arbeider med flere ulike modeller og vi har en gjennomgang av øvrige byggesteiner vi trenger som støtte i arbeidet med å sette renten under inflasjonsstyring.
Part of the work involves developing a fairly small model that can serve as a reference and a basis for discussions and deliberations within the Bank and the Executive Board.
En del av dette arbeidet går ut på å utvikle en nokså liten modell som kan tjene som en referanse og et utgangspunkt for diskusjoner og drøftinger internt i banken og i hovedstyret.
The thinking behind this is that this model will contribute to disciplining and structuring discussions and to consistent argumentation across issues and over time.
Tanken er at denne modellen skal bidra til å disiplinere og strukturere drøftingene og bidra til at argumentene er konsistente over tid og på tvers av problemstillinger.
Moreover, this model could serve as an aid in our external communication on monetary policy and our view of the functioning of the economy.
Samtidig vil den kunne tjene som et hjelpemiddel i vår eksterne kommunikasjon om pengepolitikken og vårt syn på økonomiens virkemåte.
The model must satisfy the following requirements:
Vi har satt følgende krav til denne modellen:
The model must have a well defined equilibrium The model must be predicated on the experience gained in the 1970s and 1980s, which showed that we cannot increase employment in the long run by accepting higher inflation.
Modellen må ha en veldefinert likevekt Modellen må bygge på de erfaringene vi i Norge trakk på 1970- og 80-tallet om at vi på lang sikt ikke kan øke sysselsettingen ved å akseptere mer inflasjon.
In the long run, inflation is a monetary phenomenon.
På lang sikt er inflasjon et monetært fenomen.
Inflation expectations must be modelled explicitly We must have a line of reasoning and a model that takes account of the forward-looking behaviour of economic agents when making decisions.
Inflasjonsforventningene må modelleres eksplisitt Vi må ha et tankeskjema og en modell hvor vi tar hensyn til at aktørene i det økonomiske liv ser framover når de fatter beslutninger.
Agents take account not only of today's economy policy, but their expectations as to future economic policy.
Aktørene tar hensyn til den økonomiske politikken ikke bare slik den er i dag, men også slik de forventer at den vil være i morgen og i overmorgen.
As mentioned, it may be difficult to form a perception of how expectations are formed.
Det kan som nevnt være vanskelig å danne seg en oppfatning om hvordan forventninger blir til.
An advantage of modelling expectations explicitly is that we can analyse the effects of different views on how they are formed.
En fordel med å ha forventningene tydelig modellert er at vi kan analysere virkningene av ulike syn på hvordan de dannes.
Monetary policy must have a defined role in the model The model must address monetary policy's main task: providing a nominal anchor.
Pengepolitikken må ha en definert rolle i modellen Modellen må adressere pengepolitikkens viktigste oppgave; å sørge for et nominelt anker.
The model must be transparent and manageable Norges Bank's administration, management and Executive Board must be able to interpret and understand the model.
Modellen må være gjennomskuelig og håndterbar Modellen må være mulig å tolke og forstå både for administrasjonen, ledelsen og hovedstyret i banken.
It must not be perceived as a black box.
Den må ikke fremstå som en svart boks.
It must have a theoretical structure so that we can easily examine the effects of alternative views of the economy's functioning.
Den må ha en teoretisk struktur slik at vi lett kan undersøke virkninger av alternative syn på økonomiens virkemåte.
The model must reflect the Bank's view As a result of the modelling work, the Bank's views on relationships in the economy will evolve.
Modellen må reflektere bankens syn Modellarbeidet vil bidra til å utvikle bankens syn på sammenhengene i økonomien.
At the same time, we are developing a model with relationships that we have confidence in.
Samtidig utvikler vi en modell med sammenhenger som vi tror på.
Models will never provide us with a definitive answer.
Modeller vil aldri kunne gi oss definitive svar.
A model will always represent a simplification of reality.
En modell vil alltid være en forenkling av virkeligheten.
We must be pragmatic and exercise a good measure of judgement in addition.
Vi må være pragmatiske og bruke en god porsjon skjønn og vurderinger i tillegg.
In my view, the most important role of models is to provide a framework and structure for the decision-making process, and to ensure that we do not change our views on the functioning of the economy without thorough reflection.
Slik jeg ser det er modellers viktigste oppgave å gi en ramme og en struktur for beslutningsprosessen, og sørge for at vi ikke skifter mening om økonomiens virkemåte uten å ha tenkt nøye gjennom saken.
The use of models must also be seen in connection with the uncertainty associated with the actual state of the economy and the driving forces that dominate at a given point in time.
Bruken av modeller må også ses i sammenheng med usikkerheten om den faktiske tilstanden til økonomien og hvilke drivkrefter som er dominerende på et gitt tidspunkt.
It can be a demanding task in itself to find the balance between incorporating new information on the one hand and making abstraction of pure noise on the other.
Det kan være en krevende oppgave i seg selv å finne balansen mellom det å nyttiggjøre seg ny informasjon på den ene siden og greie å skille ut ren støy på den andre siden.
Allow me to illustrate.
La meg illustrere.
The chart shows quarterly changes in mainland GDP, adjusted for seasonal variations.
Figuren viser de kvartalsvise endringene i BNP for Fastlands-Norge, etter at de er korrigert for sesongvariasjoner.
The figures show wide quarterly variations.
De svinger mye fra ett kvartal til det neste.
It is uncertain whether this reflects fundamental conditions or statistical noise.
Det er usikkert om dette reflekterer reelle forhold eller gir uttrykk for statistisk støy.
Norway is a small economy, and extraordinary events can have a substantial impact on aggregate figures.
Norge er en liten økonomi, og særskilte begivenheter kan gi store utslag i de aggregerte tallene.
These figures nonetheless fluctuate considerably less for Sweden and the UK.
Uansett fluktuerer tilsvarende tall for Sverige og Storbritannia langt mindre.
I will not comment on whether the differences are real or merely statistical.
Om forskjellene er reelle eller bare statistiske skal jeg ikke drøfte nærmere her.
Let us now contrast these quarterly figures with our output-gap estimates using annualised figures16.
La oss nå sette disse kvartalstallene i kontrast til vår beregning av produksjonsgapet basert på årstall16.
This estimation may provide a basis for assessing the contours of cyclical developments.
En slik beregning kan gi et utgangspunkt for å vurdere de grove trekkene ved konjunkturutviklingen.
The following chart shows a similar estimation using the quarterly figures that I just showed you.
En tilsvarende beregning basert på kvartalstallene jeg viste i sted, ser vi av følgende figur.
We must not and cannot fine-tune economic developments.
Vi skal ikke og kan ikke finstyre den økonomiske utviklingen.
We must therefore exercise caution in our use of short-term statistics and quarterly figures.
Vi må altså være forsiktige med bruken av korttidsstatistikken og kvartalstall.
Changes in these figures may represent more noise than news.
Endringer i dem kan være mer støy enn nyheter.
The challenge facing us is to identify the contours of cyclical developments.
Utfordringen er å avdekke de litt bredere utviklingstrekkene.
Allow me to conclude.
La meg nå avslutte.
Today's monetary policy is based on the experience gained by Norway and other countries, over the past 30 years in particular, and on the results of extensive macroeconomic research.
Pengepolitikken i dag bygger på erfaringene i Norge og andre land særlig de siste 30 årene, og på resultater fra bred makroøkonomisk forskning.
Important lessons are:
Viktige lærdommer er:
- Inflation is a monetary phenomenon.
- Inflasjon er et monetært fenomen.
A country with a national currency can choose the level of its own inflation.
Et land med egen valuta kan velge sitt eget nivå på inflasjonen over tid.
Inflation in a country is not something that drifts in with the wind from abroad.
Inflasjonen i et land er ikke noe som kommer drivende på en fjøl utenfra.
- If monetary policy is to function effectively, an institutional framework is required to reinforce confidence that overriding weight is assigned to long-term objectives.
- Skal pengepolitikken virke godt, kreves institusjonelle ordninger som skaper tillit til at langsiktige hensyn tillegges avgjørende vekt.
The institutional framework and guidelines for monetary policy in Norway reflect developments in other countries.
De institusjonelle rammer og retningslinjer for pengepolitikken i Norge er preget av utviklingen i andre land.
This is of particular importance for a small country because of the considerable influence international operators have on developments in our country.
Det er i seg selv svært viktig for et lite land, fordi internasjonale aktører i så stor grad påvirker vår utvikling.
Rules can anchor expectations, but they must be credible and robust to disturbances to international and domestic economic developments.
Regler kan forankre forventningene, men de må være troverdige og tåle forstyrrelsene i internasjonale og nasjonale konjunkturer.
Inflation targeting is in practice a flexible rule that can stabilise expectations and at the same time provide room for adapting to the abrupt shifts our economy is exposed to.
Inflasjonsstyring er i praksis en fleksibel regel som kan stabilisere forventningene og samtidig åpne for løpende tilpasninger i forhold til de brå kast økonomien vår blir utsatt for.
Charts in pdf-format
Figurer til foredrag 8. juni
Ministry of Finance, Oslo.
Finansdepartementet, Oslo.
3Hermod Skånland is in the process of completing "Doktriner og økonomisk politikk" (Doctrines and economic policy), which provides a very interesting discussion of post-war economic policy.
3 Hermod Skånland er nå i ferd med å avslutte et arbeid som han har kalt "Doktriner og økonomisk politikk", som gir en svært interessant drøfting av politikken i etterkrigstiden.
, Sosialøkonomen No. 5, 1981
5, s.
8Official Norwegian Report (NOU) 1988:21: Norsk økonomi i forandring (A changing Norwegian economy).
8NOU (1988:21): Norsk økonomi i forandring.
10See Christiansen, Anne Berit and Jan F. Qvigstad (ed.)
10Se Christiansen, Anne Berit og Jan F.
(1997): Choosing a Monetary Policy Target.
Qvigstad (red) (1997): Choosing a Monetary Policy Target.
Scandinavian University Press, Oslo.
Scandinavian University Press, Oslo.
11See Crow, John (2002): Making Money.
11Se Crow, John (2002): Making Money.
An Insider's Perspective on Finance, Politics, and Canada's Central Bank.
An Insider's Perspective on Finance, Politics, and Canada's Central Bank.
Wiley, Canada.
Wiley, Canada.
12See Berg, Clas and Lars Jonung (1998): "Pioneering Price Level Targeting: the Swedish Experience 1931-37".
12Se Berg, Clas og Lars Jonung (1998): "Pioneering Price Level Targeting: the Swedish Experience 1931-37".
Conference on Monetary Policy Rules, Stockholm, 12-13 June 1998
Conference on Monetary Policy Rules, Stockholm 12-13 June 1998.
Svensson, Lars (2003): "The Inflation Forecast and the Loss Function" in Paul Mizen (ed.), Central Banking, Monetary Theory and Practice: Essays in Honour of Charles Goodhart, Edward Elgar.
Svensson, Lars (2003):"The Inflation Forecast and the Loss Function" i Paul Mizen (red), Central Banking, Monetary Theory and Practice: Essays in Honour of Charles Goodhart, Edward Elgar.
15For a description of principles for inflation targeting, see Lars Svensson's presentation "What is inflation targeting?"
15For en beskrivelse av prinsipper for inflasjonsstyring, se Lars Svenssons "What is inflation targeting?"
16See Inflation Report 1/2003 for further discussion on the method of calculation.
16Se Inflasjonsrapport 1/2003 for en nærmere omtale av beregningsmetoden.
The address is based on the assessments presented at Norges Bank's press conference following the Executive Board's monetary policy meeting on 11 August, Inflation Report 2/04 and on previous speeches.
Foredraget bygger på vurderingene gitt på Norges Banks pressekonferanse etter rentemøtet i hovedstyret 11. august, Inflasjonsrapport 2/04 og på tidligere foredrag.
The historical experience of Norway and other countries shows that high and variable inflation results in considerable fluctuations in output and employment.
Historiske erfaringer fra Norge og andre land har vist at høy og varierende inflasjon fører til større svingninger i produksjon og sysselsetting.
In addition, a fall in the level of prices could easily accompany a period of decline.
Fall i prisnivået vil også lett kunne gå hånd i hånd med nedgangstider.
Canada followed in 1991, the UK in 1992, and Sweden and Australia in 1993.
Deretter fulgte Canada (1991), Storbritannia (1992), Sverige og Australia (1993).
Norway introduced inflation targeting in the spring of 2001.
I Norge ble inflasjonsmål innført våren 2001.
Approximately 20 countries currently use inflation targeting in their monetary policy.
Om lag 20 land følger nå inflasjonsmål i pengepolitikken.
In this context, I would like to mention that the central bank of Sweden was able to draw on its own experience from the 1930s when it sought to motivate and firmly establish inflation targeting during the 1990s.
Her vil jeg nevne at Riksbanken, når den utover på 1990-tallet skulle motivere og befeste inflasjonsstyringen, kunne trekke på landets egne historiske erfaringer fra 1930-årene.
Admittedly, Sweden did not have an inflation target but a price target for monetary policy in the period 1931-1937.
Sverige hadde i årene 1931-37 riktignok ikke et inflasjonsmål, men et prismål for pengepolitikken.