natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The decision basis for Norges Bank's advice is presented in the December 2014 Monetary Policy Report.
Beslutningsgrunnlaget for rådet er gjengitt i Pengepolitisk rapport 4/14.
House prices have risen markedly through autumn, and household debt is still rising somewhat faster than household income.
Boligprisene har steget markert gjennom høsten, og gjelden i husholdningene vokser fortsatt noe raskere enn inntektene.
There are signs that banks are easing credit standards for the household sector.
Det er tegn til at bankene letter på kredittpraksisen overfor husholdningene.
Corporate debt growth, on the other hand, is low and the fall in oil prices has increased the risk of considerably weaker developments in the Norwegian economy.
Derimot er gjeldsveksten til foretakene lav, og fallet i oljeprisen har økt risikoen for en vesentlig svakere utvikling i norsk økonomi.
"The analysis in the Report indicates that financial imbalances as a whole are not building up further.
– Analysen i rapporten tyder på at de finansielle ubalansene samlet sett ikke bygger seg videre opp.
Should house prices continue to rise markedly faster than household income, imbalances may increase again", says Governor Øystein Olsen.
Skulle boligprisene fortsette å stige markert raskere enn husholdningenes inntekter, kan ubalansene igjen øke, sier sentralbanksjef Øystein Olsen.
Banks have posted solid earnings so far this year and are well positioned to meet future capital requirements.
Bankene har hatt god lønnsomhet så langt i år og er på god vei til å møte de nye kapitalkravene.
Series: Monetary Policy Report Number: 4/2014
Serie: Pengepolitisk rapport Nummer: 4/2014
Monetary Policy Report 4/14 (PDF 1.3 Mb)
Pengepolitisk rapport 4/14 (PDF 1,5 Mb)
Key policy rate decision (Press release 11 December 2014)
Rentebeslutning (pressemelding 11. desember 2014)
Countercyclical capital buffer (Press release 11 December 2014)
Motsyklisk kapitalbuffer 4. kvartal 2014 (pressemelding 11. desember 2014)
The Executive Board's assessment in the December 2014 Monetary Policy Report with financial stability assessment (PDF)
Hovedstyrets vurdering i Pengepolitisk rapport med vurdering av finansiell stabilitet 4/14 (PDF)
Monetary Policy Report with financial stability assessment 4/14
Pengepolitisk rapport med vurdering av finansiell stabilitet 4/14
Staff Memo 2014/15: Sticky prices and inflation expectations in Norway
Staff Memo 2014/15: Sticky prices and inflation expectations in Norway
Norges Bank's letter of 10 December 2014 to the Ministry of Finance.
Norges Banks brev av 10. desember 2014 til Finansdepartementet.
On 26 September 2014, the Ministry of Finance decided to keep the buffer rate unchanged at 1 percent effective from 30 June 2015, in line with Norges Bank's advice.
Den 26. september i år besluttet Finansdepartementet å holde kravet uendret på 1 prosent fra 30. juni 2015 i tråd med råd fra Norges Bank.
The decision basis for Norges Bank's advice on the countercyclical capital buffer in 2014 Q4 is presented in the December 2014 Monetary Policy Report.
Beslutningsgrunnlaget for Norges Banks råd om motsyklisk kapitalbuffer i fjerde kvartal 2014 legges fram i Pengepolitisk rapport 4/14.
The premise for Norges Bank's assessment is that banks should build up and hold a countercyclical capital buffer when financial imbalances are building up or have built up.
Norges Bank har som utgangspunkt for sin vurdering at bankene bør bygge opp og holde en motsyklisk kapitalbuffer når finansielle ubalanser bygger seg opp eller har bygd seg opp.
The buffer rate can be reduced in the event of an economic downturn and large bank losses with a view to mitigating the procyclical effects of tighter bank lending.
Ved tilbakeslag i økonomien og store tap i bankene kan bufferkravet settes ned for å motvirke at en strammere utlånspraksis forsterker nedgangen.
Banks' profitability was solid in 2014 Q3.
Bankene hadde meget god lønnsomhet i tredje kvartal.
At the end of the quarter, the Common Equity Tier 1 (CET1) ratios of the largest banks were 2–3 percentage points above the total capital requirement applicable from 1 July 2014.
Ved utgangen av kvartalet hadde de største bankene en ren kjernekapitaldekning som lå 2-3 prosentenheter over det samlede kapitalkravet som gjaldt fra 1. juli i år.
Norges Bank's assessment is based on the credit-to-GDP ratio and its deviation from a long-term trend.
Norges Banks vurdering tar utgangspunkt i forholdet mellom kreditt og BNP og hvordan dette avviker fra en langsiktig trend.
Household debt is still growing somewhat more rapidly than disposable income.
Husholdningenes gjeld vokser fortsatt noe raskere enn de disponible inntektene.
There are signs that banks are easing credit standards for the household sector, and lending rates have been reduced.
Det er tegn til at bankene letter på kredittpraksisen overfor husholdningene, og utlånsrentene er satt ned.
Corporate debt growth has slowed markedly over the past year.
Foretakenes gjeldsvekst har avtatt markert det siste året.
With an alternative trend calculation method, which has been shown to provide a better leading indicator of crises, the reference rate is ½ percent.
Med en alternativ trendberegning, som erfaringsmessig gir en bedre ledende indikator for kriser, blir referanseverdien for bufferen ½ prosent.
After falling in autumn 2013, house prices have picked up through 2014.
Etter å ha falt sist høst har boligprisene tatt seg opp gjennom 2014.
In some months through summer and autumn, house price inflation has been especially strong, and over the past year house prices have risen faster than household disposable income.
I enkelte måneder gjennom sommeren og høsten har prisveksten på boliger vært særlig sterk, og det siste året har boligprisene steget raskere enn husholdningenes inntekter.
Banks's share of market funding has been stable at a high level in recent years.
Andelen markedsfinansiering har vært stabilt høy de siste årene.
In Norges Bank's assessment, there has not been a further build-up of financial imbalances as a whole.
Norges Banks vurdering er at de finansielle ubalansene samlet sett ikke har bygd seg videre opp.
Recent developments in the housing market and banks' lending standards may increase household vulnerability.
Utviklingen i boligmarkedet og bankenes utlånspraksis den siste tiden kan gjøre husholdningene mer sårbare.
On the other hand, corporate credit growth is low, and the fall in oil prices has increased the risk of substantially weaker developments in the Norwegian economy.
På den annen side er kredittveksten til foretakene lav, og fallet i oljeprisen har økt risikoen for en vesentlig svakere utvikling i norsk økonomi.
The decision basis suggests that the buffer rate should be kept unchanged now.
Beslutningsgrunnlaget taler for å holde bufferkravet uendret nå.
Should house prices continue to rise markedly faster than household income in the period ahead, with a further build-up in financial imbalances, it will be appropriate to advise the Ministry to raise the level of the countercyclical capital buffer.
Skulle boligprisene fortsette å stige markert raskere enn husholdningenes inntekter, slik at de finansielle ubalansene øker, vil det bli aktuelt å gi råd om en høyere motsyklisk kapitalbuffer.
Norges Bank will sell foreign exchange equivalent to NOK 500 million per day in connection with the transfers to the Government Pension Fund Global (GPFG) in January 2015.
Noregs Bank vil selje valuta tilsvarande 500 millionar kroner kvar dag i samband med avsettinga til Statens pensjonsfond utland (SPU) i januar 2015.
Annual address by Governor Kjell Storvik, Meeting of the Supervisory Council of Norges Bank, Thursday 19 February 1998.
Sentralbanksjef Kjell Storviks foredrag på Norges Banks representantskaps årsmøte torsdag 19. februar 1998
Over the past six months we have witnessed the unfolding of a severe economic setback in Asia.
I løpet av det siste halve året har vi vært vitne til et alvorlig økonomisk tilbakeslag i Asia.
Deteriorating confidence has in record time turned growth into stagnation and compelled the authorities to yield to market pressures and see the value of their currencies fall.
Sviktende tillit har på rekordtid snudd vekst til stagnasjon, og ført til at myndighetene måtte gi etter for markedspress og se valutakursene falle.
These countries have been experiencing considerable problems in refinancing both foreign and domestic debt, and it has gradually become clear that a number of Asian countries are experiencing a financial crisis.
Det har oppstått betydelige problemer med å refinansiere både utenlandsk og innenlandsk gjeld, og gradvis er det blitt klart at landene i Asia står overfor en finansiell krise.
The growth in international capital flows over the last decade has led to the emergence of a new global economy with intensified international competition, but also more pronounced fluctuations and greater sensitivity to imbalances in the economy.
Veksten i de internasjonale kapitalstrømmene det siste ti-året har gitt en ny dimensjon til utviklingen mot en global økonomi, med økt konkurranse over landegrensene, men også større svingninger og sårbarhet overfor ubalanser i økonomiene.
The financial crisis in Asia demonstrates, as have earlier crises in other regions of the world, that even the fastest growing economies are eventually exposed to strong market reactions when macroeconomic imbalances emerge or the financial system in a country fails to function effectively.
Krisen i Asia demonstrerer, som tidligere kriser andre steder, at selv de mest vekstkraftige økonomier før eller senere vil møte kraftige reaksjoner i markedene dersom det oppstår makroøkonomiske ubalanser, eller dersom det finansielle systemet i et land ikke fungerer som det skal.
Globalisation also requires internationalisation of economic policy instruments.
Globaliseringen skaper et behov for internasjonalisering også av virkemidlene i den økonomiske politikken.
International institutions such as the IMF and the WTO have an increasingly prominent supervisory and regulatory role in international economic co-operation.
Internasjonale institusjoner som IMF og WTO - den nye verdensorganisasjonen for handel - har nå en mer fremtredende plass i overvåking og regulering av det internasjonale økonomiske samkvem enn tidligere.
In our own region of the world, the EU is establishing an economic policy super-structure for national markets through EMU and the establishment of the EU's internal market, which also includes Norway by virtue of the EEA Agreement.
I vår egen verdensdel er EU-landene i ferd med å danne en økonomisk-politisk overbygning over de nasjonale markedene gjennom den økonomiske og monetære unionen - ØMU - og gjennom opprettelsen av EUs indre marked, som vi jo selv er en del av.
It is fair to assume that the tendency towards more closely integrated capital and goods markets will continue, perhaps accompanied by a growing awareness of the international dimension in formulating economic policy.
Det er all grunn til å anta at utviklingen mot stadig mer integrerte kapital- og varemarkeder vil fortsette, kanskje også med et sterkere innslag av det internasjonale perspektivet i utformingen av den økonomiske politikken.
In other words, it is also fair to assume that the challenges Norway has faced as a result of the integration of our economy into the global economy will reach new heights in the years ahead.
Det er med andre ord også grunn til å anta at de utfordringer som integrasjonen av vår egen økonomi med resten av verden allerede har stilt oss overfor, blir forsterket i årene som kommer.
Some of these challenges have been tangible for some time.
Noen av disse utfordringene har vi lenge vært klar over.
This applies to the limitations imposed on the conduct of monetary policy, the growing need for financial market supervision, and the constraints on the regulatory framework for business and industry, such as the tax system.
Det gjelder blant annet nye begrensninger i utøvelsen av pengepolitikken, det gjelder det økte behovet for tilsyn og kontroll av finansmarkedene, og det gjelder begrensninger på utformingen av rammevilkårene for næringslivet - herunder skattesystemet.
Other challenges have not yet received the same degree of attention.
Andre utfordringer har foreløpig vært mindre i søkelyset.
Important here would be the effects on the structure of business and industry in our country, which again would have implications for the government's structural policy.
Jeg mener dette ikke minst gjelder virkningene for strukturen i vårt næringsliv, og dermed også for myndighetenes strukturpolitikk.
Furthermore, I would argue that there is still room for deepening our understanding of the relationship between different policy areas - between a sound macroeconomic policy on the one hand, and how structural policy can best be oriented to promote economic policy objectives, on the other.
Jeg tror også vi fortsatt kan forbedre vår forståelse av sammenhengene mellom de ulike politikkområdene - mellom på den ene siden en forsvarlig makroøkonomisk politikk og på den andre siden hvordan strukturpolitikken best kan innrettes for å understøtte målene i den økonomiske politikken.
In the following I will attempt to shed light on some of these relationships and the attendant consequences for the formulation of economic policy.
Jeg vil bruke denne anledningen til å forsøke å belyse noen av disse sammenhengene, og hvilke konsekvenser vi kan trekke for utformingen av den økonomiske politikken.
I will not assert that there is an absolute approach to addressing these challenges, but with the leeway afforded by our oil wealth I would maintain that there is a pronounced risk of our failing to take the challenges seriously.
Jeg vil ikke påstå at det finnes fasitsvar, men jeg ser en klar fare for at vi i ly av vår oljerikdom unnlater å ta utfordringene på alvor.
It is my view that there is a need for a more in-depth and fundamental debate concerning the options at hand.
Det er etter mitt syn behov for en dyptpløyende og fundamental debatt om de veivalg vi står overfor.
I hope, in all modesty, that my address will contribute to fostering such a debate.
Jeg håper i all beskjedenhet at jeg med dette kan bidra til en slik debatt.
From protectionism to integration...
Fra proteksjonisme til integrasjon...
During the period of post-war reconstruction in Europe, it was generally recognised that it was essential to avoid the "beggar-thy-neighbour policy", which was characteristic of protectionism and nationalism in the 1930s.
Da man etter den andre verdenskrigen skulle bygge opp igjen økonomien i Europa, ble det sett som vesentlig å unngå den "alles kamp mot alle" som kjennetegnet proteksjonismen og nasjonalismen i 1930-årene.
The regulation of the goods market which was necessary in the wake of the Second World War was gradually relaxed, paving the way for growing international trade.
Reguleringene av varemarkedene som måtte til i de første etterkrigsårene, ble gradvis erstattet av et system med økende handel over landegrensene.
This came hand in hand with the establishment of a number of organisations, such as GATT, the OECD, and the IMF, which were to elaborate international regulatory and monitoring systems.
Det ble også bygget opp en rekke organisasjoner - blant annet GATT, OECD og IMF - som skulle ivareta behovet for internasjonal regulering og overvåking.
Thereby, resources were also shifted from less profitable industries to the production of new goods and services in growing demand.
Derved ble også ressurser frigjort fra mindre lønnsomme næringer til produksjon av nye varer og tjenester der etterspørselen økte.
After trade barriers had essentially been removed, the drive to scale back restrictions on international capital movements began.
Etter at de fleste handelshindringene var fjernet, begynte nedbyggingen av restriksjonene på internasjonale kapitalbevegelser.
This was consistent with and the consequence of the trend towards a more closely integrated world economy in the post-war era.
Dette hang sammen med - og var en konsekvens av - den økte integrasjonen av økonomiene i etterkrigstiden.
The growth in international trade required payment and settlement in international currencies.
Utviklingen av det internasjonale varebyttet forutsatte betalinger og oppgjør i internasjonal valuta.
It gradually proved difficult to distinguish between such current account payments and pure capital transactions, and we saw the emergence of large international markets also for capital and a liberalisation of cross-border capital movements.
Etter hvert ble det vanskelig å avgrense slike valutaoppgjør mot rene kapitaltransaksjoner, og det utviklet seg store internasjonale markeder også for kapitalbevegelsene.
The deregulation of capital markets can thus be regarded as the last building block to date in the edifice of international agreements and economic integration erected after the Second World War.
Frigjøringen av kapitalstrømmene over landegrensene var en konsekvens av denne utviklingen, og dereguleringen av markedene kan således ses på som den hittil "siste sten" i det byggverk av internasjonale avtaler og integrerte økonomier som ble dannet etter krigen.
At the beginning of the 1990s most western countries experienced fairly substantial balance-of-payments and budget deficits, high and rising unemployment, and markedly higher inflation than earlier.
Ved inngangen til 1980-årene var de fleste vestlige landene i en situasjon med til dels meget store underskudd i utenriksøkonomien og i offentlige budsjetter, høy og stigende arbeidsledighet, og en langt høyere prisstigning enn tidligere.
The large imbalances required a more flexible financial system with a view to facilitating cross-border and cross-sectoral capital flows.
De store ubalansene skapte behov for et mer fleksibelt finansielt system, som lettere kunne kanalisere sparing på tvers av landegrenser og produksjonssektorer.
This in turn required substantial reforms both in exchange rates and interest rates, and in this context it became increasingly clear that an extensive direct regulation of financial and capital markets was undesirable.
For at dette skulle komme i stand, krevdes store tilpasninger i så vel valutakurser som renter, og det ble stadig klarere at en omfattende direkte regulering av finans- og kapitalmarkedene var lite hensiktsmessig.
In many countries such regulation, in conjunction with high inflation and inefficient tax systems, gradually led to a very low required rate of return on investment, with wide variations in the required rate of return for different types of investment.
I mange land hadde dessuten disse reguleringene - sammen med høy inflasjon og lite hensiktsmessige skattesystemer - etter hvert ført til at kravene til avkastning for investeringer dels var svært lave, og dels at avkastningskravene varierte betydelig mellom ulike typer av investeringer.
The result, not least for Norway, was that the high investment rates eventually contributed little to increasing economic prosperity, while the share of directly unprofitable investments was rising.
Følgen av dette - ikke minst i Norge - var at høye investeringsrater etter hvert gav lite igjen i form av økt økonomisk velstand, og mengden av direkte ulønnsomme investeringer var økende.
Moreover, market regulations gradually lost their effectiveness as a result of technological developments.
Samtidig førte også den teknologiske utviklingen til at markedsreguleringene gradvis mistet effekt.
It became clear that it was neither possible nor desirable to maintain capital restrictions.
Det ble klart at det verken var mulig eller ønskelig å opprettholde reguleringene av kapitalstrømmene.
... and global required rate of return
... og globale avkastningskrav
As restrictions were gradually dismantled, investment projects had to be compared with competing projects in other countries, in principle throughout the world.
Da reguleringene etter hvert falt bort, måtte investeringer i ett land sammenlignes med konkurrerende prosjekter i andre land - i prinsippet verden over.
Some of the best business opportunities turned out to be in countries which were less developed than rich countries, and where the potential for profitable investment was highest.
Noen av de beste fortjenestemulighetene viste seg å ligge i land som ikke var kommet like langt som de rike landene i sin utvikling, og hvor potensialet for lønnsomme investeringer følgelig var størst.
Not least did this, at least until recently, benefit Asian countries.
Ikke minst har landene i Asia - i alle fall inntil nylig - nytt godt av denne utviklingen.
As capital flows accelerated, the highly profitable investment opportunities in Asia probably resulted in, at least to some extent, higher required returns also on investment in western countries.
Etter hvert som kapitalstrømmene skjøt fart, førte antakelig de høye fortjenestemulighetene i Asia i hvert fall i noen grad til høyere avkastningskrav også i de vestlige landene.
The result was that investment in our part of the world shrunk while investment in newly industrialised countries surged.
Sluttresultatet var at investeringene i vår del av verden falt betydelig, samtidig som investeringene økte kraftig i utviklingslandene.
A larger share of savings in the western world is now invested in other countries and is reflected in the sharp growth in capital outflows from the OECD area.
En større del av sparingen i de vestlige landene investeres nå andre steder enn på eget territorium, og det har vært en meget kraftig vekst i kapitalutgangen fra OECD-landene.
The low return on capital in Norway in the 1970s and the first half of the 1980s was also an indication that financial markets were functioning poorly, and that the capital market in Norway was isolated from the rest of the world.
Også i Norge var den lave kapitalavkastningen på 1970- og første halvdel av 1980-tallet en indikasjon på at finansmarkedene ikke fungerte godt, og at kapitalmarkedet i Norge delvis var isolert fra resten av verden.
Interest rates were determined politically and the tax system was designed so that real interest rates after tax were either very low or negative.
Renten var i stor grad politisk bestemt, og skattesystemet sørget for en svært lav og til dels negativ realrente etter skatt.
Both elements meant that the capital market did not provide "correct" information - in the form of interest rate signals - to lenders and borrowers alike.
Begge deler innebar at kapitalmarkedet ikke gav "korrekt" informasjon - i form av rentesignaler - verken til sparere eller låntakere.
The result was partly that the overall level of investment became unnecessarily high, and partly an inappropriate composition of investment, as the credit rationing system did not allow resources to flow to the most profitable investments.
Resultatet ble dels at det samlede investeringsnivå ble for høyt, dels at investeringene ble galt sammensatt ved at den rasjonerte kreditten ikke fant veien til de mest lønnsomme investeringene.
It gradually became clear that capital controls could not be maintained in Norway either.
Etter hvert ble det klart at reguleringene av kapitalmarkedene heller ikke kunne opprettholdes i Norge.
The property market, credit market and foreign exchange market were deregulated in the 1980s.
Bolig- og eiendomsmarkedene, kredittmarkedet og valutamarkedet ble deregulert i løpet av 1980-årene.
The growth in international capital movements and more efficient markets - which were quick to exploit the advantages of arbitrage - revealed the distortions in the tax system with even greater consequences than earlier, which was partly reflected in the credit boom of the 1980s.
Med de økende internasjonale kapitalbevegelsene og mer effektive markeder - som raskt utnyttet arbitrasjemuligheter - fikk skjevhetene i skattesystemet større konsekvenser, noe som blant annet kom til uttrykk i den sterke kredittekspansjonen i 1980-årene.
The tax reform of 1992 eliminated many of the former distortions in the tax treatment of various forms of saving and investment.
Skattereformen i 1992 fjernet mange av de forskjellene som tidligere eksisterte mellom ulike spareformer og typer av investeringer.