natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Other elements, such as petroleum investment and export demand, also influence the business cycle in Norway.
Også andre faktorer - som blant annet oljeinvesteringer og konjunkturene i utlandet - er med og påvirker konjunkturutviklingen i Norge.
What seems to be fairly clear, however, is that the sharp changes in real interest rates must have played an essential role in amplifying both the cyclical upswings and downturns.
Det som synes klart, er at de kraftige endringene i realrenten må ha spilt en vesentlig rolle for styrken både i oppgangs- og nedgangskonjunkturene.
One element which may help to clarify this question is how interest-sensitive sectors have influenced swings in employment.
Et moment som kan bidra til å belyse dette spørsmålet, er hvordan utviklingen i den rentefølsomme delen av næringslivet har bidratt til svingningene i sysselsettingen.
I believe that developments in the construction industry in particular, which is one of the most interest-sensitive sectors, may illustrate this point.
Jeg tror spesielt utviklingen i bygg- og anleggsnæringen, som er blant våre mest rentefølsomme sektorer, kan illustrere dette.
Employment in the construction industry rose by over 25 000 from the level prevailing at the start of the 1980s to 1987, and then fell by over 50 000 to 1993 when employment troughed.
Sysselsettingen i bygg og anlegg steg med nær 25Ý000 personer fra gjennomsnittsnivået først på 1980-tallet til 1987, med et påfølgende fall på over 50Ý000 personer til 1993, da sysselsettingen nådde et bunnpunkt.
We know from estimated commodity flows that a change in demand, which directly results in the employment of a thousand people in the construction industry, generates roughly 750 jobs in other sectors, primarily manufacturing, distributive trades and transport.
Gjennom varekryssløpet mellom ulike produksjonssektorer kan en endring i etterspørselen som direkte sysselsetter tusen personer i bygg- og anleggsnæringen, anslås å bidra med rundt 750 arbeidsplasser i resten av næringslivet - hovedsakelig innen industri, varehandel og transport.
The effects of fluctuations in the construction industry are therefore considerable.
Ringvirkningene av svingninger i bygg- og anleggssektoren er således betydelige.
Taking these effects into account, the construction industry has accounted for 30 to 50 per cent of fluctuations in total private sector employment over the past fifteen years.
Når vi tar hensyn til disse ringvirkningene, har bygg- og anleggsektoren stått for mellom 30 og 50 prosent av svingningene i den samlede sysselsettingen i næringslivet de siste femten årene.
Before anyone draws any hasty conclusions on the basis of these comments, I would like to remind you that the overall relationship between fiscal and monetary policy must be seen in the light of the experience of the early 1980s.
Før noen trekker forhastede slutninger på grunnlag av disse betraktningene, vil jeg minne om at forholdet mellom penge- og finanspolitikken samlet sett må vurderes i lys av erfaringene tidlig i 1980-årene.
From this perspective, we could say that monetary policy has in many ways been successful over the last decade.
Satt inn i denne sammenhengen, må vi kunne si at penge- og valutapolitikken de siste ti årene på mange måter har vært vellykket.
We have succeeded in reducing inflation to a low level, the interest rate differential against other countries has been eliminated and cost competitiveness has improved.
Vi har maktet å bringe prisstigningen ned på et lavt nivå, rentedifferansen mot utlandet er eliminert og næringslivets konkurranseevne er bedret.
In other words, we have succeeded in re-establishing confidence in monetary policy, and the stable exchange rate has served as a nominal anchor for income settlements.
Vi har med andre ord lykkes i å gjenvinne troverdigheten i pengepolitikken, og en stabil valutakurs har fungert som et nominelt anker for inntektsoppgjørene.
I would, however, argue that there is also a cost associated with this orientation of monetary policy.
Jeg mener imidlertid også det er grunnlag for å si at denne innretningen av pengepolitikken har hatt en kostnad.
As we have seen, there is strong evidence that monetary policy has contributed extensively to amplifying cyclical fluctuations in Norway over the past ten years.
Som vi har sett, tyder mye på at pengepolitikken i betydelig grad har vært med på å forsterke de store konjunkturutslagene vi har hatt i Norge de siste ti årene.
It is neither novel nor surprising that choosing a stable exchange rate regime may give rise to such effects.
At slike effekter vil kunne forekomme når en velger et kursmål i pengepolitikken, er verken nytt eller overraskende.
Indeed, this must be one of the elements taken into account when weighing the pros and cons of various monetary policy regimes against each other.
Det er et moment som inngår i avveiningen av sterke og svake sider ved ulike regimer i pengepolitikken.
A system with a stable exchange rate entails that fiscal policy must bear the responsibility for demand management.
Et system med stabil valutakurs innebærer at ansvaret for stabiliseringspolitikken tillegges finanspolitikken.
Fiscal policy has generally countered cyclical movements over the past ten years, and thereby had a stabilising effect.
Finanspolitikken har da også gjennomgående motvirket konjunkturene det siste tiåret, og således virket stabiliserende.
However, it is important to note that even the substantial and appropriate shifts in fiscal policy during the period were not able to prevent the relatively pronounced cycles.
En viktig erkjennelse ser imidlertid ut til å være at selv ikke betydelige omlegginger av finanspolitikken i denne perioden har kunnet forhindre relativt store konjunkturutslag.
A challenge
En utfordring
It seems clear that monetary policy will contribute to further growth in domestic demand in the period ahead.
Det synes klart at pengepolitikken i den nærmeste tiden vil bidra til ytterligere vekst i etterspørselen innenlands.
The experience of Norway and other countries has shown that such fluctuations in the economy can have lasting effects, such as a permanent increase in unemployment.
Både i Norge og i andre land har vi erfaring for at slike svingninger i økonomien har varige virkninger, blant annet i form av en permanent økning i arbeidsledigheten.
Based on our experience of the interplay between fiscal and monetary policy, I think there is reason to highlight the challenge posed to fiscal policy by the current orientation of monetary policy.
På bakgrunn av de erfaringene vi har med samspillet mellom finans- og pengepolitikken, mener jeg det er grunn til å understreke den utfordringen som innretningen av pengepolitikken nå stiller finanspolitikken overfor.
This challenge is not diminished by the fact that fiscal policy has many other tasks.
Utfordringen blir ikke mindre av at finanspolitikken også har andre oppgaver.
The economic framework for distribution policy and for the production of a number of public services is set through the budgetary process.
Gjennom budsjettprosessen fastlegges de økonomiske rammevilkårene for fordelingspolitikken og for produksjonen av en rekke offentlige tjenester.
In addition, the need to maintain economic efficiency and predictability places further constraints on the extent to which tax and benefit rates may be changed.
Hensynet til økonomisk effektivitet og forutsigbarhet i rammevilkårene legger dessuten begrensninger på hvor langt vi kan gå i retning av sterke endringer i skatte- og stønadssatser.
I must say that there are grounds for some concern regarding the difficulties involved in adapting fiscal policy to the cyclical situation, which arise precisely because fiscal policy has to be conducted under the influence of conflicting objectives.
Jeg må si at vanskelighetene med å tilpasse finanspolitikken til konjunktursituasjonen, som nettopp oppstår fordi finanspolitikken skal ivareta flere hensyn, gir grunn til en viss uro.
We all probably bear freshly in mind the tightening of the tax system in the 1980s, which was strictly necessary for the purpose of maintaining long-term balanced economic growth, but nonetheless was extremely badly timed as far as the business cycle was concerned.
Vi har vel alle i klar erindring at reduksjonen av rentefradraget i 1980-årene - som var helt nødvendig av hensyn til den langsiktige balansen i vår økonomi - ikke akkurat traff helt godt rent tidsmessig i forhold til konjunkturutviklingen.
A parallel example could prove to be any reform in housing taxation, though this would not be of the same dimension as previous tax reforms.
Eventuelle reformer i boligbeskatningen kan bli et parallelt eksempel, om enn ikke av samme dimensjon som de tidligere reformene av skattesystemet.
In view of the current orientation of monetary policy, however, any alleviation in housing taxes would certainly not serve to curb pressures in the housing market.
I lys av hvordan pengepolitikken er innrettet, ville eventuelle lettelser i boligbeskatningen nå ikke akkurat bidra til å dempe presset i boligmarkedet.
The session in the Storting last autumn revealed the difficulties our national assembly faces each autumn when weighing up various factors in an attempt to accommodate all the ambitions and objectives underlying the formulation of fiscal policy.
Den nettopp avsluttede høstsesjonen i Stortinget avdekket hvilke vanskelige avveininger vår nasjonalforsamling må gå gjennom hver høst i et forsøk på å imøtekomme alle de ambisjoner og ulike hensyn som legges til grunn i utformingen av finanspolitikken.
In my address last year, I emphasised the long-term challenges facing the Norwegian welfare state and the priorities required for the central government to carry out its responsibilities in the future.
I mitt foredrag her for et år siden la jeg vekt på å få fram hvilke langsiktige utfordringer den norske velferdsstaten står overfor, og hva som kan bli krevet av prioriteringer for at det offentlige skal kunne utføre sine oppgaver i fremtiden.
I attempted to point out a number of difficult long-term considerations linked to prioritising various public sector services, such as health services and pensions.
Jeg forsøkte å peke på en del vanskelige avveininger vi står overfor på lang sikt, knyttet til prioriteringer av ulike offentlige ytelser som for eksempel helsetjenester og pensjoner.
These long-term challenges place constraints on the distribution of public resources in the future, and thereby also on the possibility of extensive shifts in overall fiscal policy.
Disse langsiktige utfordringene legger føringer på hvordan det offentliges midler kan fordeles i fremtiden, og dermed også på mulighetene en har til å endre vesentlig på ulike budsjettposter.
Last year, I also sought to demonstrate that the objective of economic efficiency limits the scope for further increases in the general level of direct and indirect taxes.
Jeg søkte i min redegjørelse i fjor også å påvise at hensynet til økonomisk effektivitet legger begrensninger på muligheten for en ytterligere økning i det alminnelige skatte- og avgiftsnivået.
In terms of competitiveness, increasing importance seems to be attached to direct and indirect tax costs in a world characterised by the free flow of goods and services, and considerable cross-border capital flows.
Skatte- og avgiftskostnadenes rent konkurransemessige betydning synes dessuten stadig mer fremtredende i en verden preget av frie vare- og tjenestestrømmer og store kapitalbevegelser over landegrensene.
Generally, it could perhaps be said that long-term considerations indicate the need for predictable and stable fiscal conditions.
Generelt kan vi kanskje si at langsiktige hensyn tilsier et behov for noenlunde forutsigbare og stabile rammevilkår.
This places particular demands on the formulation of fiscal policy, which also bears responsibility for cyclical stability - an objective that indicates the need for wide variations in the orientation of fiscal policy.
Dette setter særlige krav til utformingen av en finanspolitikk som samtidig er tillagt ansvaret for stabiliseringspolitikken - et hensyn som tilsier at innrettingen av finanspolitikken må kunne variere mye.
Obviously, it is not always easy to combine these two objectives.
Det sier seg selv at det ikke alltid vil være like enkelt å kombinere disse to hensynene.
An alternative approach could be to strike a balance between the aim of exchange rate stability and cyclical stability when formulating monetary policy.
En alternativ fremgangsmåte kunne være at en i utformingen av pengepolitikken i større grad avveide hensynet til kursutviklingen mot hensynet til stabiliteten i økonomien for øvrig.
The primary drawback of a more active formulation of monetary policy is that the exchange rate would, to a greater extent, shadow cyclical fluctuations in the economy.
Ulempen med en slik mer aktiv utforming av pengepolitikken er først og fremst at valutakursen i større grad vil følge de konjunkturelle svingningene i økonomien.
In large countries where foreign trade accounts for a relatively small share of total GDP, changes in the exchange rate will have little effect on the general economy.
I store land, der utenrikshandelen utgjør en relativt liten andel av samlet BNP, vil valutakursendringer ha liten effekt på den generelle økonomiske utviklingen.
Less emphasis can therefore be placed on exchange rate stability in large countries, whereas domestic stability must be assigned greater importance.
Stabilitet i valutakursen kan dermed tillegges begrenset vekt i de store økonomiene, mens den interne stabiliteten må tillegges stor vekt.
In small countries with substantial foreign trade, changes in the exchange rate will be of greater importance, particularly in countries where export sectors also account for a high share of employment.
I små land med en relativt stor utenriksøkonomi vil derimot valutakursendringer ha større betydning for den innenlandske utviklingen, spesielt dersom eksportsektorene også står for en betydelig andel av sysselsettingen.
It is, therefore, not possible to apply directly the experience of large countries with a relatively small share of foreign trade to small countries, like Norway, with an open economy.
Det er dermed heller ikke mulig ukritisk å overføre erfaringene fra store land med en - relativt sett - liten utenriksøkonomi til små land, som Norge, med en åpen økonomi.
I started out this evening by commenting that the central bank had followed the advice that Christian Michelsen allegedly gave to Bjørnstjerne Bjørnson: "Now we must keep our mouths shut!".
Jeg innledet mine betraktninger her i kveld med å fremholde at sentralbanken har fulgt det råd som Christian Michelsen etter sigende skal ha gitt til Bjørnstjerne Bjørnson: "Nu gjelder det at holde kjæft!".
This is of course a short-term strategy.
Dette er selvsagt en meget kortsiktig strategi.
The challenges at hand may make it just as natural to follow Bjørnson's advice: "Now we must stand united!"
De utfordringene vi nå står overfor gjør det kanskje like naturlig å følge Bjørnsons råd: "Nu gjelder det at holde sammen!".
First of all, we must recognise that all the three main pillars of economic policy are under pressure from various quarters.
Da må vi først erkjenne at alle de tre hovedpilarene i den økonomiske politikken er under press fra ulike hold.
I have attempted to illustrate that although the krone is exposed to the most acute pressure, the problems are perhaps to the same extent related to the general stabilisation of the economy.
Jeg har forsøkt å få fram at selv om presset akkurat nå kanskje er mest akutt på kronekursen, er problemene i vel så stor grad knyttet til den generelle stabiliseringen av den økonomiske utviklingen.
In a system with a stable exchange rate, this is primarily the task of fiscal policy.
I et system med stabil valutakurs er dette først og fremst finanspolitikkens oppgave.
Furthermore, in our system of exchange rate stability, the level of the exchange rate is supposed to act as a nominal anchor for income settlements, in that wage growth has a direct and predictable effect on cost competitiveness.
Med stabil valutakurs fungerer dessuten kursnivået som en nominell forankring for inntektsoppgjørene ved at lønnsutviklingen slår direkte gjennom på den kostnadsmessige konkurranseevnen.
It is essential that the wage moderation approach is continued so that strong demand growth does not translate into rising wage and price inflation.
Det er vesentlig at en nå makter å videreføre lønnsmoderasjonen, slik at ikke den sterke etterspørselsveksten slår ut i økende lønns- og prisstigning.
We must recognise, however, that the social partners have limited possibilities to enforce any agreement and that they cannot determine a general wage level with binding effect.
Samtidig må vi erkjenne at også partene i arbeidslivet har begrensede virkemidler til rådighet, og at de ikke med bindende virkning kan fastlegge lønnsutviklingen.
The social partners primarily exercise their influence in the central wage settlements, whereas market conditions play a substantial role in local settlements.
Partene utøver sin innflytelse i første rekke i de sentrale inntektsoppgjørene, mens vi må anta at markedsforhold har en betydelig innvirkning når de lokale oppgjørene gjennomføres.
Although there now seems to be widespread recognition of the importance of wage moderation, growing labour shortages in various regions and among different occupational groups may have a substantial impact on wage and cost trends in the business sector.
Selv om forståelsen for lønnsmoderasjon etter hvert synes grunnfestet i store deler av befolkningen, vil en økende knapphet på arbeidskraft i forskjellige regioner og blant ulike yrkesgrupper derfor kunne påvirke lønns- og kostnadsutviklingen for næringslivet betydelig.
I would like to underline that the operational guideline of a stable exchange rate stands firm.
Jeg vil understreke at retningslinjen om stabil valutakurs ligger fast.
Norges Bank has oriented - and will continue to orient - monetary policy in accordance with the guidelines set out in the exchange rate regulation.
Norges Bank har innrettet - og vil fortsatt innrette - virkemidlene i pengepolitikken i tråd med retningslinjene i valutaforskriften.
However, it is not always an easy task to maintain a stable exchange rate in a world where market evaluations of the krone may have a major impact.
Vi må samtidig innse at det å holde en stabil valutakurs ikke er noen enkel oppgave i en verden der markedets vurderinger av kursen kan slå gjennom med stor tyngde.
Although the central bank or others may argue and conclude that market perceptions are mistaken, it will not necessarily engender a correction in the market.
Selv om sentralbanken eller andre kan mene og vite at markedet tar feil, vil ikke det i seg selv nødvendigvis føre til en korreksjon i markedet.
In order to maintain the successful functioning of the system, monetary policy must thus be conducted with considerable patience, as regards the final objective.
For at systemet skal holde sammen, gjelder det derfor å utøve pengepolitikken med atskillig tålmodighet.
Moreover, as I have tried to elucidate in my address, a stable, nominal exchange rate is no guarantee against swings in competitiveness or in the wider economy.
Som jeg har forsøkt å belyse her i kveld, er en stabil nominell valutakurs dessuten ikke noen garanti verken mot svingninger i konkurranseevnen eller i den økonomiske utviklingen mer generelt.
To the contrary, experience shows that such a formulation of monetary policy may amplify fluctuations in the real economy and thereby increase the strains on fiscal policy and incomes policy.
Erfaringene tilsier tvert imot at en slik utforming av pengepolitikken kan forsterke de realøkonomiske svingningene, og dermed øke påkjenningene på finanspolitikken og inntektspolitikken.
If other components of economic policy do not sufficiently restrain the expansionary impact of monetary policy, pronounced demand cycles will sooner or later fuel domestic price and wage inflation, with an associated deterioration in competitiveness and subsequently, the basis for employment.
Dersom en i utformingen av de øvrige elementene i den økonomiske politikken ikke makter å ta høyde for de ekspansive impulsene fra pengepolitikken, vil svingningene i etterspørselen før eller senere også slå ut i pris- og kostnadsveksten innenlands, med den følge at konkurranseevnen og grunnlaget for sysselsettingen svekkes.
For a system of exchange rate stability to function as intended, it is thus a pre-condition that the authorities succeed in maintaining overall economic stability relying on instruments other than those of monetary policy.
For at et system med stabil valutakurs skal fungere etter hensikten, er det derfor en grunnleggende forutsetning at myndighetene gjennom andre virkemidler i den økonomiske politikken lykkes i å stabilisere den økonomiske utviklingen.
The Government Pension Fund Global returned 0.1 percent, or 15 billion kroner, in the third quarter of 2014.
Statens pensjonsfond utland fikk i tredje kvartal 2014 en avkastning på 0,1 prosent, tilsvarende 15 milliarder kroner.
Equity investments returned -0.5 percent, and fixed-income investments 0.9 percent.
Aksjeinvesteringene ga en avkastning på -0,5 prosent, mens avkastningen på renteinvesteringene var 0,9 prosent.
The return on these investments was 0.5 percentage point lower than the return on the benchmark indices.
I tredje kvartal var den samlede avkastningen på aksje- og renteinvesteringene 0,5 prosentpoeng lavere enn referanseindeksenes avkastning.
Investments in real estate returned 1.5 percent.
Investeringer i fast eiendom fikk en avkastning på 1,5 prosent.
"Increased geopolitical uncertainty in the vicinity of the euro area contributed to a negative return on European stocks.
Økt geopolitisk usikkerhet i eurosonens nærområder bidro til negativ avkastning for europeiske aksjer.
The fund had a market value of 5,534 billion kroner on 30 September, of which 61.4 percent was invested in equities, 37.3 percent in fixed income and 1.3 percent in real estate.
Fondet utgjorde totalt 5 534 milliarder kroner per 30. september, hvorav 61,4 prosent var investert i aksjer, 37,3 prosent i rentepapirer og 1,3 prosent i eiendom.
Quarterly report Q3 2014 (Norges Bank Investment Management)
Rapport for tredje kvartal 2014 (Norges Bank Investment Management)
Norges Bank makes monthly foreign exchange transfers to the GPFG.
Noregs Bank overfører kvar månad valuta til SPU.
The transfers are covered by foreign exchange revenues from the State's Direct Financial Interest (SDFI).
Avsettingane blir dekte av valutainntekter frå statens direkte økonomiske engasjement i oljeverksemda (SDØE).
If the foreign exchange revenues from the SDFI exceed the transfers to the GPFG, Norges Bank will sell the surplus amount in the market.
Dersom valutainntektene frå SDØE overstig avsettingane til SPU, vil Noregs Bank selje overskytande valuta i marknaden.
Norges Bank performs this task on behalf of the government.
Dette er ei oppgåve Noregs Bank gjer på vegne av staten.
Norges Bank places the foreign exchange to be transferred to GPFG in the petroleum buffer portfolio.
Noregs Bank samlar opp valutaen som skal avsettast til SPU i petrobufferporteføljen.
The transfers to the GPFG have for a period been smaller than expected.
Avsettingane til SPU har ein periode vore mindre enn venta.
The petroleum buffer portfolio has thus become larger than necessary.
Petrobufferporteføljen har derfor vorte større enn naudsynt.
From 2015, Norges Bank will gradually reduce the size of the petroleum buffer portfolio by selling foreign exchange in the market.
Noregs Bank vil gjennom 2015 gradvis redusere størrelsen på petrobufferporteføljen ved å selje valuta i marknaden.
Series: Foreign exchange reserves Number: 3/2014
Serie: Valutareserver Nummer: 3/2014
Report third quarter 2014 (PDF 797.4 Kb)
Rapport for tredje kvartal 2014 (PDF 709,1 Kb)
Series: Norges Bank Papers Number: 4/2014
Serie: Norges Bank Memo Nummer: 4/2014
Norges Bank Papers 4/2014 (PDF 690.4 Kb)
Norges Bank Memo 4/2014 (PDF 621,4 Kb)
Series: Norges Bank Papers Number: 5/2014
Serie: Norges Bank Memo Nummer: 5/2014
Norges Bank Papers 5/2014 (PDF 430.2 Kb)
Norges Bank Memo 5/2014 (PDF 471,6 Kb)