natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the contrary, the result is booms and speculative bubbles, which are the precursors of recession and unemployment.
Tvert imot, det gir "jobbetid", "jappetid" og spekulative bobler, som er grunnlaget for senere nedgang og arbeidsledighet.
In the absence of nominal stability, employment and production will not show stability either.
Uten nominell stabilitet får vi heller ikke stabilitet i sysselsetting og produksjon.
The economy must be endowed with a nominal anchor.
Økonomien må ha en nominell forankring.
This is the task of monetary policy.
Dette er pengepolitikkens oppgave.
The Norwegian economy was lacking a nominal anchor during the period of low interest rates and devaluations in the 1970s and 1980s.
Norsk økonomi manglet et nominelt ankerfeste under lavrente- og devalueringsperioden på 1970- og 80-tallet.
This led to rising inflation and instability.
Det ga inflasjon og ustabilitet.
From 1986 the fixed exchange rate regime restored confidence in monetary policy and subsequently laid a foundation for more stable economic developments.
Fastkurspolitikken fra 1986 gjenreiste pengepolitikken og la et grunnlag for en mer stabil økonomisk utvikling senere.
Through the 1990s, inflation has been on a par with or below inflation in Europe.
Gjennom 1990-tallet har inflasjonen vært på linje med og til dels under inflasjonen ellers i Europa.
While the average annual rise in prices was a good 8 per cent in Norway in the 1970s and 1980s, the annual rise in consumer prices has been confined to 21/4 per cent in the 1990s.
Mens den gjennomsnittlige årlige prisstigningen i Norge var på vel 8 prosent på 1970- og 80 tallet, har konsumprisene økt med bare 21/4 prosent i året på 1990-tallet.
The subdued rate of increase in consumer prices has coincided with a strong expansion.
Den lave prisveksten har falt sammen med sterk økonomisk vekst.
In 1999, the number of employed was 200 000 higher than in 1990, i.e. an increase of 10 per cent.
I 1999 var det over 200 000 flere sysselsatte enn i 1990.
When the fixed exchange rate policy was formally abandoned, there was a risk that the Norwegian economy would again lose its nominal anchor.
Da fastkurspolitikken formelt ble oppgitt, oppsto det en risiko for at norsk økonomi igjen kunne miste sitt nominelle ankerfeste.
However, the krone exchange rate showed little change and quickly found a new trading range.
Men kronekursen endret seg lite og fant raskt et nytt leie.
When we now look back at developments in the Norwegian foreign exchange market in the 1990s, we see no significant change in 1992.
Når vi i dag ser tilbake på utviklingen i det norske valutamarkedet på 1990-tallet, skjedde det ingen stor endring i 1992.
On the contrary, we witnessed a pronounced shift in January 1997.
Derimot var det et markert skifte i januar 1997.
It was from this point in time that daily quotations and month-to-month variations in the exchange rate show that the krone is floating.
Det er fra da av at de daglige noteringene og utviklingen fra måned til måned viser at kronen flyter.
Wider fluctuations in the exchange rate have improved the functioning of the options market and forward contracts in Norwegian kroner.
Større variasjon i kronekursen har ført til at markedet for opsjoner og terminkontrakter i norske kroner fungerer bedre.
At a premium, businesses can hedge against short-term fluctuations in the krone exchange rate.
Til en premie kan næringslivet sikre seg mot kortsiktige svingninger i kronekursen.
The fluctuations are not greater than in other countries with a floating exchange rate.
De daglige variasjonene er ikke større enn hva andre land med flytende valutakurs opplever.
In 1996 and in the autumn of 1998, Norges Bank attempted to attenuate movements in the krone exchange rate through exchange market interventions.
Norges Bank forsøkte i 1996 og høsten 1998 å motvirke bevegelsene i kronekursen gjennom salg og kjøp av kroner i valutamarkedet.
On both occasions, interventions prompted a game situation between the central bank and market participants, as was also the case during the currency crisis in the autumn of 1992.
Ved begge disse anledningene førte intervensjonene til et spill mellom banken og aktørene i markedet, slik vi også opplevet under valutakrisen høsten 1992.
When a central bank trades its own currency, market operators make a play for profits on the premise that the exchange rate does not reflect market fundamentals.
Når en sentralbank handler sin egen valuta, kan aktørene spille på at valutakursen ikke reflekterer underliggende forhold i markedet.
In a world where capital flows freely, this game situation can quickly trigger large capital movements.
Med fri flyt av kapital kan dette spillet utløse store kapitalbevegelser på kort tid.
The experience of the 1990s shows that Norges Bank does not have the instruments to fine-tune the krone exchange rate.
Erfaringene fra 1990-årene viser at Norges Bank ikke har virkemidler til å finstyre kronekursen.
Today's monetary policy
Dagens pengepolitikk
The objective of monetary policy is exchange rate stability against European currencies, defined as the euro from 1 January.
Målet for norsk pengepolitikk er stabilitet i kronekursen mot europeiske valutaer, siden 1. januar 1999 definert som euro.
Norges Bank's mandate - which is the Exchange Rate Regulation- takes into account that the krone may remain outside its normal range.
I Norges Banks mandat - som er valutakursforskriften - er det tatt høyde for at kronekursen kan bli liggende utenfor sitt vanlige leie.
The Exchange Rate Regulation states that "in the event of significant changes in the exchange rate, monetary policy instruments will be oriented with a view to returning the exchange rate over time to its initial range".
Kursforskriften sier at "ved vesentlige endringer i kursen skal virkemidlene innrettes med sikte på at valutakursen etter hvert bringes tilbake til utgangsleiet".
Norges Bank interprets a "significant" change in the exchange rate as a change that fuels expectations of price and cost inflation to the extent that the change in the exchange rate becomes self-reinforcing.
Norges Bank tolker en "vesentlig" kursendring som en endring som påvirker forventningene om pris- og kostnadsutviklingen slik at kursendringen blir selvforsterkende.
Monetary policy can counter such a self-reinforcing movement in the exchange rate by contributing to low and stable inflation without recession.
Pengepolitikken kan motvirke en slik selvforsterkende kursbevegelse ved å bidra til lav og stabil inflasjon uten nedgangstid.
In its conduct of monetary policy, Norges Bank therefore places emphasis on fulfilling the fundamental preconditions for exchange rate stability against the euro: Monetary policy instruments must be oriented towards bringing inflation down to the level aimed at by the Eurosystem.
I utøvelsen av pengepolitikken legger derfor Norges Bank vekt på å oppfylle de grunnleggende forutsetningene for stabilitet i kronekursen mot euro:Virkemidlene i pengepolitikken må rettes inn slik at pris- og kostnadsveksten kommer ned mot den stigningen Den europeiske sentralbanken (ESB) sikter mot.
At the same time, Norges Bank must prevent monetary policy from contributing to a deflationary recession as this may weaken confidence in the krone.
Samtidig må Norges Bank unngå at pengepolitikken i seg selv bidrar til nedgangstid med deflasjon, fordi det kan svekke tilliten til kronen.
The experience of the 1970s and 1980s shows that monetary policy cannot in the long run steer competitiveness or the size of the exposed sector.
Erfaringene fra 1970- og 80-årene viser at pengepolitikken i lengden ikke egner seg til å styre konkurranseevnen eller størrelsen på den konkurranseutsatte sektoren.
If we attempt to do so, monetary policy only contributes to instability.
Hvis vi forsøker det, vil pengepolitikken bare bidra til ustabilitet.
Such real economic fundamentals may on the other hand be influenced through fiscal policy and cooperation between the social partners.
Slike grunnleggende realøkonomiske forhold kan derimot påvirkes gjennom finanspolitikken og samarbeidet mellom partene i arbeidslivet.
Norges Bank cannot with open eyes contribute to higher inflation or a deflationary recession.
Norges Bank kan ikke med åpne øyne bidra til å skape inflasjon eller nedgangstid med deflasjon.
This would contribute to an unstable krone.
Det ville føre til en ustabil krone.
Hence, there is no conflict between gearing monetary policy instruments towards low and stable inflation and the objective of a stable krone exchange rate over time.
Det er derfor ikke konflikt mellom å rette virkemidlene i pengepolitikken mot lav og stabil inflasjon og målet om stabilitet i kronekursen.
Although monetary policy cannot be used to steer competitiveness, changes in the krone exchange rate may provide an early warning of a weakening - or strengthening - of the exposed sector in the tug of war for real resources.
Selv om pengepolitikken ikke egner seg til å styre konkurranseevnen, kan endringer i kronekursen gi et tidlig varsel om at det konkurranseutsatte næringslivet er i ferd med å bli svekket - eller styrket - i kampen om realressursene.
The main difference between Norway and countries that have adopted an inflation target for monetary policy lies in the interaction between monetary policy and fiscal policy.
Den viktigste forskjellen mellom Norge og land som har valgt å formulere et inflasjonsmål for pengepolitikken, er å finne i samspillet mellom pengepolitikken og finanspolitikken.
The oil economy and capital exports through the Government Petroleum Fund are also features that are specific to the Norwegian economy.
Oljeøkonomien og kapitaleksporten gjennom Petroleumsfondet er jo også spesielt for Norge.
The most important factor that influences the krone exchange rate is confidence in nominal stability.
Den viktigste faktoren som påvirker kronekursen, er tilliten til den nominelle stabiliteten.
If such confidence exists, short-term fluctuations in the krone exchange rate may vary without consequences for the exchange rate level over time.
Hvis det først er en slik tillit, kan kronekursen variere på kort sikt uten at det får konsekvenser for kursnivået over tid.
However, confidence depends on a number of factors, such as the authorities' will to pursue nominal stability.
Tilliten avhenger blant annet av myndighetenes vilje til å prioritere nominell stabilitet.
Under the fixed exchange rate regime, we tied ourselves to the mast by stipulating an exchange rate band for the krone.
Under fastkurspolitikken bandt vi oss til masten ved å erklære klart hvor kronekursen skulle ligge.
With a floating exchange rate regime and wider scope for discretion, transparency concerning analyses and policy response pattern can contribute to bolstering confidence in the nominal anchor.
I et system med flytende krone og større rom for skjønnsutøvelse, kan åpenhet om analyser og reaksjonsmønstre bidra til å styrke tilliten til det nominelle ankerfestet.
However, this presupposed that the announced policy response pattern is actually followed.
Det forutsetter at det reaksjonsmønsteret som varsles, også blir fulgt.
Fluctuations in domestic activity may induce changes in the exchange rate.
Svingninger i innenlandsk aktivitet kan føre til endringer i kronekursen.
For instance, strong demand for labour could push up wages and weaken competitiveness.
For eksempel vil sterk etterspørsel etter arbeidskraft kunne presse opp lønningene og svekke næringslivets konkurranseevne.
If there is confidence in nominal stability, the deterioration in competitiveness may result in an appreciation of the krone in the short term.
Hvis det er tillit til at kursen og inflasjonen over tid vil være stabil, kan svekkelsen av konkurranseevnen på kort sikt skje ved at kronen styrker seg.
A lack of confidence in nominal stability may result in a depreciation of the krone.
Hvis det er mistillit til den nominelle stabiliteten, kan kronen komme til å svekke seg.
Both cases may entail fluctuations in the exchange rate.
I begge tilfellene kan vi få svingninger i valutakursen.
A shift in public expenditure growth - or one-sided tax cuts - will have an impact on domestic demand, thus prompting movements in the exchange rate.
Et taktskifte i offentlige utgifter - eller skattelette uten inndekning - vil påvirke innenlandsk etterspørsel og aktivitet, og derfor isolert sett gi opphav til bevegelser i kronekursen.
When fiscal policy is used to smooth fluctuations in domestic demand, it will contribute to a stable exchange rate.
Når finanspolitikken brukes til å jevne ut svingningene i innenlandsk etterspørsel, vil den derimot bidra til stabilitet i kronekursen.
International business cycles and financial market unrest may have an impact on the krone exchange rate.
Internasjonale konjunkturer og uro i finansmarkedene kan få betydning for kronekursen.
Exchange rate variations among major currencies may influence the krone exchange rate measured against individual currencies.
Målt mot enkeltvalutaer, kan kronekursen bli påvirket av bevegelser mellom hovedvalutaene.
Over the last year the euro has depreciated against the US dollar, the yen and pound sterling.
Det siste året har euroen svekket seg mot dollar, yen og britiske pund.
The krone has appreciated against the euro.
Kronen har styrket seg mot euro.
The effective exchange rate has been more stable.
Målt mot et gjennomsnitt av handelspartnernes valutaer, har kronen vært mer stabil.
A situation may arise with a significant shift in economic fundamentals in Norway.
Det kan oppstå situasjoner hvor de grunnleggende forholdene i norsk økonomi endrer seg vesentlig.
A shock of this nature may be due to a permanent change in growth prospects.
Slike sjokk kan for eksempel skyldes varige endringer i vekstutsiktene.
This may also imply a permanent change in the krone exchange rate.
I så fall kan de også tilsi varige endringer i kronekursen.
Our experience suggests that this seldom occurs.
Våre erfaringer gir grunn til å tro at disse situasjonene oppstår sjelden.
A sharp and sustained shift in oil prices, as witnessed in 1973 and 1986, may imply that the use of oil revenues will have to change.
Store og varige skift i oljeprisen, slik vi så i 1973 og 1986, kan føre til at bruken av oljeinntektene naturlig vil måtte endres.
This may in itself have an impact on the exchange rate.
Det kan i seg selv gi kursutslag.
Fiscal policy and the Government Petroleum Fund have proved to be effective in terms of sheltering the mainland economy from more normal variations in oil revenues.
Vi har erfaring for at finanspolitikken og kapitaleksporten gjennom Petroleumsfondet kan skjerme fastlandsøkonomien fra mer vanlige svingninger i oljeinntektene.
A permanent change in the krone exchange rate will occur only if there is an increase in the use of oil revenues through a shift in expenditure growth.
Det er først ved økt bruk av oljeinntektene at vi får varige endringer i kronekursen.
In this context, instruments other than those available to Norges Bank must be used to return the krone to its initial range.
I en slik situasjon må det tas i bruk andre virkemidler enn de Norges Bank rår over for å bringe kronekursen tilbake til utgangsleiet.
Interest rates influence the exchange rate through two channels.
Renten påvirker valutakursen gjennom to kanaler.
The isolated effect of the interest rate differential on the exchange rate may be of little consequence compared with other factors.
Den isolerte virkningen av rentedifferansen kan være liten i forhold til andre faktorer.
According to Norges Bank's calculations, the current interest rate differential against the euro area impacts the krone exchange rate in the order of 20 øre against the euro in the short term.
Beregninger Norges Bank har gjort, tyder på at den rentedifferansen vi i dag har mot eurolandene, påvirker kronekursen med i størrelse 20 øre mot euro*.
On the other hand, the effect of the interest rate on the exchange rate through the channel of domestic demand and price and wage inflation may in many situations be considerable.
Virkningen av renten på kronekursen via den innenlandske aktiviteten og lønns- og prisveksten kan i mange situasjoner være betydelig.
The Norwegian economy may be exposed to shocks or disturbances that both reducedomestic activity and weaken the Norwegian krone.
Norsk økonomi kan bli utsatt for sjokk eller forstyrrelser som både reduserer aktiviteten i den innenlandske økonomien og svekker den norske kronen.
In response, interest rates should not be increased.
Da bør ikke renten settes opp.
An increase in interest rates will result in higher unemployment and mounting instability in the domestic economy and the exchange rate.
En renteøkning ville gi høyere arbeidsledighet og større ustabilitet både i den innenlandske økonomien og i kronen.
Our economy may also be exposed to disturbances that both increase domestic activity and strengthen the krone.
Vår økonomi kan også bli utsatt for forstyrrelser som både øker den innenlandske aktiviteten og styrker kronen.
Interest rates should then not be lowered.
Da bør ikke renten settes ned.
In response to the prospect of a downturn in the Norwegian economy, Norges Bank reduced interest rates in the winter of 1999 when the krone was weak against the euro.
Med utsikter til nedgang i norsk økonomi reduserte Norges Bank i fjor vinter renten mens kronen var svak i forhold til euro.
This contributed to stabilising the Norwegian economy and hence also the krone exchange rate.
Det bidro til å stabilisere norsk økonomi og derfor også kronen.
Along the same lines, a situation may arise with growing pressures in the economy and signs of higher inflation where interest rates will be increased when the krone is strong in relation to the euro.
Tilsvarende kan det oppstå situasjoner med press på realressursene i økonomien og utsikter til økt inflasjon hvor renten blir satt opp når kronen er sterk i forhold til euro.
Over the last 15 years, the business cycle in Norway has been desynchronised in relation to cyclical developments in most European countries.
De siste 15 årene har konjunkturene i Norge gått i utakt med utviklingen i de fleste andre europeiske land.
The output gap provides a rough indication of capacity utilisation in the economy.
Det såkalte produksjonsgapet gir et grovt uttrykk for utnyttelsen av kapasiteten i økonomien.
The chart shows a specifically Norwegian upturn in the mid-1980s and a subsequent downturn.
Det viser at vi rundt midten av 1980-tallet fikk en særnorsk oppgang og deretter en nedgang.
While the downturn bottomed out in Norway in 1990, other European economies were booming.
Da Norge var på bunnen i 1990, var de europeiske landene i en høykonjunktur.
Subsequently, cyclical developments have remained desynchronised.
Også siden har utviklingen vært forskjellig.
The cyclical fluctuations in Norway can to some extent be traced back to the disturbances in the Norwegian economy in the 1980s and the economic shock in Europe in the wake of the fall of the Berlin Wall.
Konjunkturbølgene kan delvis føres tilbake til forstyrrelsene i norsk økonomi midt på 1980-tallet og rystelsene i europeisk økonomi etter at Berlin-muren falt.
The cyclical desynchronisation is the main reason behind the inflation differential between Norway and euro area countries.
Konjunkturforløpet er den viktigste årsaken til ulikhetene i inflasjon mellom Norge og eurolandene.
The very low rate of inflation in Europe primarily reflects the downturn in the 1990s.
Stagnasjonen på 1990-tallet har bidratt til særlig lav inflasjon i Europa.
A fundamental precondition for exchange rate stability against the euro is that the inflation rate in Norway is brought down to the level aimed at by the Eurosystem.
En grunnleggende forutsetning for kursstabilitet mot euro er samtidig at inflasjonen kommer ned mot det ESB sikter mot.
If we were to lower interest rates to the level prevailing in the euro area in the current environment, inflation would rise rapidly in Norway accompanied by exchange rate volatility.
Skulle renten i dag bli satt ned til europeisk nivå, ville vi raskt fått inflasjon og en ustabil krone.
Any movements in the krone exchange rate will be thoroughly analysed by Norges Bank.
Dersom kronekursen beveger seg, vil banken vurdere årsaken til kursendringen nøye.
A policy response pattern involving automatic changes in interest rates in response to movements in the exchange rate, as a fixed exchange rate regime would imply, is inappropriate.
Et reaksjonsmønster med automatiske endringer i renten når kronekursen beveger seg, slik et system med fastkurs ville tilsi, er ikke egnet.
A century of growth
Vekstens århundre
At the turn of the last century GDP per capita was around NOK 20 000 in present-day value.
Den målte verdiskapingen per innbygger var ved forrige århundreskifte rundt 20 000 kroner i dagens pengeverdi.
Today the average is around NOK 250 000, or about ten times higher than a hundred years ago.
I dag skapes i gjennomsnitt verdier for rundt 250 000 kroner, over 10 ganger så mye som for hundre år siden.
For purposes of comparison, the increase was barely twofold between 1820 and 1900.
Til sammenlikning ble bruttonasjonalproduktet per innbygger knapt nok doblet mellom 1820 og 1900.
Europe has gradually caught up with the US thanks to the import of technology from the US, effective restructuring and the expansion in global trade.
Gjennom import av amerikansk teknologi, omstillinger og utvidet handel er det amerikanske forspranget gradvis blitt hentet inn.
This explains why welfare gains have been substantially higher in Norway and other European countries than in the US in the post-war period.
Derfor har Norge og andre europeiske land hatt en vesentlig høyere vekst i velstanden enn USA i etterkrigstiden.
Growth in productivity in mainland Norway was high in the 1960s and 1970s.
Veksten i produktiviteten i Fastlands-Norge var høy i 1960- og 70-årene.
Since 1980 productivity growth has been more in line with growth in the US.
Etter 1980 har veksten vært mer på linje med USA.
By then we had reached a high level of income.
Vi hadde kommet opp på et høyt inntektsnivå.
It follows that there was less to gain than earlier from the import of new technology.
Dermed var det ikke mulig å hente ut så mye som tidligere gjennom import av ny teknologi.
In spite of the boost provided by Norway's oil resources, there is a difference in income between Norway and the US.
Selv etter det løftet oljen har gitt oss, er det en inntektsforskjell mellom Norge og USA.
The income differential is probably to a large extent ascribable to differences in working hours and employment.
Ulikheter i arbeidstid og sysselsetting er trolig en viktig forklaring.
Many people in Norway work part time.
I Norge arbeider mange deltid.
But even a full person-year amounts to a good 10 per cent fewer hours than the US average.
Men selv et fullt norsk årsverk inneholder vel 10 prosent færre arbeidstimer enn gjennomsnittet i USA.
The income differential primarily reflects that Norwegians have preferred leisure to long working hours.
Forskjellen i inntektsnivå gjenspeiler altså i hovedsak at vi i Norge har valgt å ta ut mer fritid.
The relatively high level of income indicates that we have to a large extent closed the technological gap between Norway and the US.
Det relativt høye inntektsnivået tyder på at vi i stor grad har hentet inn USAs teknologiske forsprang.
This means that we cannot expect growth rates on a par with that of the 1950s and 1960s, i.e. annual growth rates of up to 5 per cent.
Det betyr at vi ikke kan vente å få så høy vekst som på 1950- og 60-tallet, med årlige vekstrater opp mot 5 prosent.
A new economy
En ny økonomi?
New technology may be a driving force behind structural changes in the economy and lead to high growth rates.
Ny teknologi kan likevel være i ferd med å endre strukturene i økonomien og øke den økonomiske veksten igjen.
The trend in the post-war period, with stronger growth in productivity in Norway than in the US, may have been reversed.
Utviklingen i etterkrigstiden, med en høyere produktivitetsvekst i Norge enn i USA, kan ha snudd.
Productivity growth has tended to move on a weaker trend in Norway, while rising in the US.
Det er en tendens til at veksten i produktiviteten avtar i Norge, og øker i USA.