natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This will in turn contribute to lower inflation.
Det vil i sin tur bidra til lavere inflasjon.
Thus, an increase in capital requirements resulting in rising lending margins suggests, in isolation, a lower key policy rate.
En økning i kapitalkravene som gir økende utlånsmarginer, trekker derfor isolert sett i retning av lavere styringsrente.
Other developments in the economy may amplify or dampen this effect.
Andre utviklingstrekk ved økonomien kan forsterke eller bremse dette utslaget.
Allow me to refer to a recently developed version of our model for the Norwegian economy, NEMO, to illustrate this point.
La meg bruke en nyutviklet versjon av vår modell for norsk økonomi, NEMO, til å illustrere dette nærmere.
In this version of NEMO, the credit market is modelled explicitly.[6]
I denne utgaven av NEMO modelleres kredittmarkedet eksplisitt.[6]
Households and enterprises can borrow from banks, but only against equity.
Husholdninger og foretak kan ta opp lån i banker, men er avhengig av egenkapital.
For a household, the value of their dwelling is important as collateral.
For husholdningene er verdien av egen bolig viktig som pant.
A rise in house prices can thereby allow households to borrow more, increasing their debt.
En økning i boligprisene kan dermed gi husholdningene anledning til å ta opp mer gjeld.
This mechanism is an example of what is referred to in the literature as a financial accelerator.[7]
Denne mekanismen er et eksempel på det som i litteraturen omtales som en finansiell akselerator. [7]
In the model, banks also face capital requirements that affect their capital costs.
I modellen står bankene også overfor kapitalkrav som påvirker deres kapitalkostnader.
Chart: Low interest rates abroad and higher bank lending margins in Norway
Figur: Lave renter ute og økte utlånsmarginer i banker i Norge
Let us take as our starting point the following scenario, which has similarities to the economic situation over the past few years.
La oss ta utgangspunkt i følgende situasjon, som har fellestrekk med de siste års økonomiske utvikling.
Interest rates abroad have fallen and there are prospects that they will remain low for an extended period.
Utenlandske renter har falt og det er utsikter til at de forblir lave i en lengre periode.
Chart: Lower interest rates abroad and higher capital requirements
Figur: Lavere renter ute og økte kapitalkrav
In this chart, we have used the NEMO model to analyse how these factors affect the economy, including the interest rate.
I denne figuren har vi brukt NEMO-modellen til å analysere hvordan disse faktorene påvirker økonomien, herunder rentesettingen.
Low interest rates abroad widen the interest rate differential against other countries.
Lave renter ute gir større renteforskjell mot utlandet.
This points towards a stronger exchange rate, which will result in lower inflation and output further ahead.
Det trekker i retning av en sterkere kronekurs, som på sikt vil gi lavere inflasjon og produksjon.
At the same time, banks keep lending margins higher than normal for a period in order to build up capital.
Samtidig bygger bankene opp kapitalen gjennom blant annet å holde utlånsmarginene høyere enn normalt i en periode.
Higher bank lending margins and lending rates dampen growth and inflation.
Økte utlånsmarginer og utlånsrenter demper aktivitets- og prisveksten.
Both higher lending margins and lower interest rates abroad imply a lower key policy rate in Norway.
Både økte utlånsmarginer og lavere renter ute tilsier en lavere styringsrente her hjemme.
In this scenario, the central bank reduces the key policy rate, but by less than the decrease in interest rates abroad.
I dette scenariet ser vi at sentralbanken setter styringsrenten ned, men mindre enn nedgangen i de utenlandske rentene.
As a result, the krone appreciates.
Derfor vil kronekursen styrke seg.
This leads in the short term to lower activity and inflation, but a lower key policy rate and slightly lower bank lending rates will gradually result in higher capacity utilisation and higher inflation.
Det gir lavere aktivitet og prisvekst på kort sikt, men etter hvert vil lavere styringsrente og litt lavere utlånsrente i bankene føre til at kapasitetsutnyttingen tar seg opp og prisveksten kommer tilbake.
Borrowers, however, only experience a limited reduction in bank lending rates because of the assumed rise in bank lending margins.
Publikum opplever likevel bare en begrenset nedgang i utlånsrentene på grunn av antakelsen om høyere utlånsmarginer i bankene.
Somewhat lower interest rates and higher output nonetheless result in increased credit growth.
Noe lavere renter og økt produksjon gir likevel økt kredittvekst.
What if capital requirements had not been tightened?
Hvordan ville utviklingen vært hvis kapitalkravene ikke hadde blitt strammet til?
The results in this scenario are indicated by the blue lines in the chart.
Resultatene i et slikt scenario er vist med blå linjer.
Without higher capital requirements, banks' lending margins would have been more stable.
Uten økte kapitalkrav ville bankenes utlånsmarginer vært mer stabile.
Chart: Lower interest rates abroad with and without higher capital requirements
Figur: Lavere renter ute både med og uten økte kapitalkrav
Lower interest rates abroad suggest a reduction in the key policy rate.
Lavere utenlandske renter tilsier at styringsrenten settes ned.
Bank lending rates largely track the key policy rate.
Bankenes utlånsrenter følger i stor grad styringsrenten.
These factors suggest that the reduction in the key policy rate should now be smaller than in the scenario involving increased capital requirements and higher lending margins.
Disse forholdene trekker i retning av at reduksjonen i styringsrenten nå bør være mindre enn i tilfellet med økte kapitalkrav og økte utlånsmarginer.
The effects on capacity utilisation and credit growth are also slightly more pronounced.
Utslagene i kapasitetsutnyttingen og kredittveksten blir også litt større.
In simplified terms, it can be said that without higher capital requirements, monetary policy trade-offs become more demanding and economic developments somewhat less balanced.
Litt forenklet kan vi si at uten økte kapitalkrav blir avveiingene i pengepolitikken mer krevende og den økonomiske utviklingen noe mindre balansert.
The model example illustrates a general point.
Modelleksemplet illustrerer et generelt poeng.
When several instruments are available in economic policy, several goals can be achieved at the same time.
Med flere virkemidler tilgjengelig i den økonomiske politikken kan man oppnå flere mål samtidig.
Stricter capital requirements could influence monetary policy in a number of ways.
Strengere kapitalkrav vil kunne påvirke pengepolitikken på flere måter.
First, a tightening of capital requirements would counteract the build-up of financial imbalances.
For det første vil oppbyggingen av finansielle ubalanser motvirkes når kapitalkrav eventuelt strammes til.
Second, the countercyclical buffer could cushion the adverse effects of a future downturn on bank lending.
For det andre vil den motsykliske bufferen kunne dempe utslagene i kredittgivningen fra bankene i en framtidig lavkonjunktur.
Third, higher levels of equity capital will increase banks' resilience and thereby reduce the likelihood of financial crises.
For det tredje vil mer egenkapital gjøre bankene mer robuste og dermed redusere sannsynligheten for finansielle kriser.
The example also sheds light on conditions that have been important to the conduct of monetary policy in recent years.
Beregningen belyser også forhold som har vært viktige for utøvelsen av pengepolitikken i de siste årene.
Low interest rates internationally are an important explanation for the low key policy rate in Norway.
De lave rentene internasjonalt er en viktig forklaring på de lave styringsrentene her hjemme.
At the same time, banks have increased their lending margins in anticipation of higher capital requirements.
Samtidig har bankene økt sine utlånsmarginer i påvente av økte kapitalkrav.
Let me emphasise that capital adequacy requirements are only one of several factors influencing bank lending margins and rates.
La meg understreke at kravene til kapitaldekning bare er ett av flere forhold som påvirker bankenes utlånsmarginer og renter.
And bank lending rates are only one of many factors that are given weight when the key policy rate is set.
Og utviklingen i bankenes renter er bare én av mange faktorer som det legges vekt på når styringsrenten bestemmes.
The relationship between capital requirements and the key policy rate is not straightforward.
Det er derfor ikke noen entydig sammenheng mellom kapitalkrav og styringsrenten.
The example above shows that it may be appropriate to lower the key policy rate while at the same time tightening capital requirements for banks.
I beregningen så vi at det kan være riktig å sette ned renten samtidig som kapitalkravene til bankene strammes til.
But situations could also arise where it would be appropriate to raise the key policy rate while at the same time tightening capital requirements for banks.
Men det kan også være situasjoner hvor det er riktig å øke styringsrenten samtidig som kapitalkravene for bankene strammes til.
This could be the case if the economy was booming, with prospects for high inflation and a concurrent risk of a build-up of financial imbalances.
Et eksempel er om økonomien er i en høykonjunktur, hvor det er utsikter til høy inflasjon og samtidig fare for at finansielle ubalanser bygger seg opp.
Conversely, in a sharp downturn with higher bank losses, it may be appropriate to reduce both the key policy rate and the countercyclical buffer.
Tilsvarende, i en kraftig lavkonjunktur med økte tap i bankene kan det være aktuelt å redusere både styringsrenten og den motsykliske bufferen.
The countercyclical capital buffer is not a stabilisation policy instrument.
Den motsykliske kapitalbufferen er ikke et nytt virkemiddel i konjunkturstyringen.
The buffer is more likely to vary over longer credit cycles than follow the normal business cycle.
Bufferen vil snarere variere over lengre kredittsykler enn å følge normale konjunkturbevegelser.
Furthermore, knowledge and experience of macroprudential regulation is incomplete and at an early stage.[8]
Videre er kunnskap og erfaring med makroregulering mangelfull og i et tidlig stadium.[8]
And we know from experience that financial market participants often find ways to evade regulations.[9]
I tillegg viser erfaringer at aktørene i finansmarkedet ofte finner måter å omgå reguleringene på.[9]
Taking the risk of a build-up of financial imbalances into account will therefore continue to be one of the criteria for an appropriate interest rate path and an important element in a robust monetary policy framework.
Å hensynta faren for at finansielle ubalanser bygger seg opp vil derfor fortsatt være ett av kriteriene for en god rentebane og et viktig element i en robust pengepolitikk.
Interest rate paths and communication
Rentebaner og kommunikasjon
Our problems in maintaining a balance in economic policy in Norway are nonetheless still small compared with the challenges facing other countries.
Våre balanseproblemer i den økonomiske politikken her hjemme er fortsatt små i forhold til utfordringene internasjonalt.
Key rates are close to zero in many countries, and a number of central banks have employed unconventional tools.
Styringsrenten er nær null i mange land, og flere sentralbanker har tatt i bruk utradisjonelle virkemidler.
I spoke about this when I was here a year ago.
Jeg snakket en del om dette da jeg var her for et år siden.
The second expansion involves communication with regard to monetary policy.
Den andre utvidelsen handler om økt bruk av kommunikasjon rundt pengepolitikken.
This has become a particularly relevant topic as the central banks in the US, UK and euro area have increasingly signalled their policy intentions, known as «forward guidance».[10]
Dette har blitt et særlig aktuelt tema ettersom sentralbankene i USA, Storbritannia og euroområdet den siste tiden i økende grad har gitt signaler om den fremtidige renteutviklingen, såkalt «forward guidance».[10]
In Norges Bank we have openly communicated our view of interest rate developments ahead for many years.
I Norges Bank har vi lenge vært åpne om vårt syn på renteutviklingen fremover.
The Bank's interest rate forecasts have been published since 2005.
Vi begynte å publisere rentebaner i 2005.
The way in which large central banks abroad now communicate policy intentions is similar to ours, but there are also differences.
Måten de store utenlandske sentralbankene nå kommuniserer pengepolitikken på har fellestrekk med vår praksis, men det er også forskjeller.
As a central bank, we can influence the shortest money market rates by changing the key policy rate.
Som sentralbank kan vi påvirke de helt korte rentene i pengemarkedet ved å endre styringsrenten.
Saving, investment and consumption decisions taken by households and enterprises, however, are influenced by expectations regarding future interest rates, i.e. the yield curve.
De beslutningene husholdninger og bedrifter gjør om sparing, investering og konsum påvirkes imidlertid av forventningene om rentene fremover i tid, det vil si hele rentekurven.
Monetary policy is more effective when market participants know and understand the central bank's response pattern.
Pengepolitikken blir mer kraftfull om aktørene kjenner og forstår sentralbankens handlingsmønster.
If economic developments differ from our assumptions, market interest rates can then adjust in a manner consistent with achieving the objectives of monetary policy.
Om den økonomiske utviklingen blir annerledes enn lagt til grunn, vil hele rentekurven kunne justeres i tråd med det som må til for å oppnå målsetningene for pengepolitikken.
By comparison, without predictability, a central bank would have to change the key policy rate more frequently or by larger increments.
Til sammenligning vil en lite forutsigbar sentralbank måtte endre styringsrenten hyppigere eller sterkere.
Monetary policy would be less effective.
Pengepolitikken blir mindre effektiv.
Norges Bank's publication of interest rate projections is an important part of achieving predictability in monetary policy in Norway.
Publisering av anslag for renten her hjemme er et viktig ledd i arbeidet med å gjøre pengepolitikken mer forutsigbar.
We also give an account of the criteria on which the interest rate forecast is based and we explain changes in the forecast.
Samtidig redegjør vi for hvilke kriterier prognosen er basert på, og vi forklarer endringer i renteprognosen.
Chart: Changes in money market rates after interest rate decision announcements
Figur: Endring i pengemarkedsrenten etter rentemøter
Changes in money market rates on the day the Executive Board's interest rate decision is published are a simple indicator of predictability in monetary policy.
Utslag i pengemarkedsrentene på de dagene vi kunngjør hovedstyrets rentebeslutninger kan være en enkel indikator på forutsigbarheten i pengepolitikken.
Ideally, these changes should be modest.
Ideelt sett bør disse utslagene være beskjedne.
One of the main reasons why large central banks in other countries now publish forecasts of future interest rates is that they want to achieve greater clarity in their response pattern.
Når store, utenlandske sentralbanker nå gir signaler om den fremtidige renteutviklingen, er en viktig årsak at de ønsker å klargjøre sitt handlingsmønster.
To provide extra stimulus to the economy under these conditions, the natural course is to seek to influence longer-term interest rates more directly.
For å gi økonomien ekstra stimulans under slike forhold blir det nærliggende å søke å påvirke renter med lengre løpetider mer direkte.
Specific signals from central banks concerning the likely path of the interest rate can result in lower market rates through lower key rate expectations.
Konkrete signaler om hva slags rente sentralbankene ser for seg kan gi lavere markedsrenter gjennom lavere forventede styringsrenter.
Risk premiums may also decrease.
Risikopremiene kan også bli redusert.
The Federal Reserve, and recently the Bank of England, have also developed central bank communication by linking any introduction of monetary policy tightening to specific unemployment thresholds.
Samtidig har Federal Reserve, og ganske nylig Bank of England, utviklet kommunikasjonen ved å knytte eventuelle pengepolitiske innstramninger til konkrete terskelverdier for arbeidsledigheten.
In August, the Bank of England clearly stated that it does not intend to raise the key rate until the unemployment rate falls below 7 percent.
I august gjorde Bank of England det klart at de ikke har til hensikt å øke styringsrenten før arbeidsledighetsraten faller under 7 prosent.
But the promise was not without conditions.
Men lovnaden var ikke ubetinget.
Significant changes in the prospects for inflation or financial stability may lead to monetary policy tightening before unemployment falls below 7 percent.[11]
Vesentlige endringer i utsiktene for inflasjonen eller den finansielle stabiliteten kan føre til at pengepolitikken strammes inn før arbeidsledigheten kommer under 7 prosent.[11]
In theory, the announcement of such thresholds could be particularly effective when the central bank's normal response pattern implies that monetary policy would have been tightened before the threshold had been reached.
I teorien vil offentliggjøring av slike terskelverdier kunne ha særlig effekt når sentralbankens normale handlingsmønster tilsier at innstrammingen ville skjedd før terskelverdien nås.
By «binding oneself to the mast», monetary policy can provide an extra stimulus to the economy in a situation where there is otherwise limited room for manoeuvre.[12]
Ved å «binde seg til masten» kan pengepolitikken gi økonomien ekstra stimulans i en situasjon hvor handlingsrommet ellers er lite.[12]
Norges Bank's interest rate projections are a conditional forecast and not a promise.
Norges Banks anslag på den fremtidige renteutviklingen er en betinget prognose og ingen lovnad.
Economic agents can only expect the interest rate to be in line with the projection if economic developments are in accordance with our assumptions.
Bare dersom den økonomiske utviklingen blir som lagt til grunn, kan aktørene regne med at renten blir som anslått.
But the interest rate path may also differ from that projected if new information emerges about the functioning of the economy or the effect of monetary policy.
Men også ny kunnskap om økonomiens virkemåte eller hvordan pengepolitikken påvirker økonomien, kan føre til at utviklingen i renten blir annerledes enn anslått.
Chart: Interest rate assumptions and actual developments
Figur: Renteforutsetninger og faktisk utvikling
As shown in this chart, actual interest rates have often deviated from assumptions.
Som denne figuren viser, har den faktiske renteutviklingen ofte avveket fra prognosene.
This has been the case for both Norges Bank and other central banks that publish interest rate forecasts.
Det gjelder både for oss og andre sentralbanker som publiserer renteprognoser.
Over the past five years, the deviations have been considerable, owing to the financial crisis and other shocks to which the economy has been exposed.
De siste 5 årene har avvikene vært store, som følge av finanskrisen og andre forstyrrelser økonomien har blitt utsatt for.
The public announcement of thresholds for changes in the interest rate is probably an instrument more suited to a situation where the key rate is close to zero and additional measures are needed to keep long interest rates low.
Offentliggjøring av terskelverdier for endringer i renten er trolig mer naturlig som virkemiddel når styringsrenten er nær null og det er behov for ytterligere tiltak for å holde de lange rentene nede.
The Norwegian economy is in a more favourable situation than the large advanced economies I have mentioned.
Norsk økonomi er i en vesentlig bedre situasjon enn de store industrilandene jeg har vært innom.
Capacity utilisation is estimated to be close to a normal level.
Kapasitetsutnyttingen er trolig nær et normalt nivå.
We still have room for manoeuvre in interest rate setting.
Vi har fortsatt handlingsrom i rentesettingen.
In conclusion: the financial crisis has shown beyond a doubt that regulation of banks and financial markets is necessary.
Finanskrisen viste med all tydelighet at det er nødvendig å regulere bankene og finansmarkedene.
However, we must not believe that problems in the financial sector can simply be regulated away, and we must not have exaggerated faith in our ability to fine-tune the economy.
Vi må likevel ikke tro at vi kan regulere oss bort fra problemer i finanssektoren, og vi må ikke ha overdreven tro på vår evne til å finstyre økonomien.
But an important contribution will be to ensure that those who take financial risks on behalf of others hold more capital.
Men et viktig bidrag vil være å sørge for at de som tar finansiell risiko på vegne av andre, holder mer kapital.
Monetary policy has faced considerable challenges in recent years.
Pengepolitikken er blitt stilt overfor store utfordringer de siste årene.
We think it is important to learn from history and from the experience of other countries and to apply those lessons in the further development of monetary policy.
Vi er opptatt av å lære av historien og av andre lands erfaringer for å kunne utvikle pengepolitikken videre.
This is why we are launching a research project, "Flexible inflation targeting: challenges and possibilities".
Derfor setter vi nå i gang et forskningsprosjekt: «Fleksibel inflasjonsstyring: Utfordringer og muligheter».
Our small, open economy presents particular challenges.
At vi er en liten, åpen økonomi gir særskilte utfordringer.
How does this restrict the room for manoeuvre in monetary policy?
Hvilke begrensninger setter dette på handlingsrommet i pengepolitikken?
And how should monetary policy respond to changes in the terms of trade?
Og hvordan bør vi i pengepolitikken respondere på endringer i bytteforholdet overfor utlandet?
The project will include analysis of some of the issues I have mentioned today.
I prosjektet vil vi analysere noen av de spørsmålene jeg har vært inne på i dag.
There is a need for more research on how financial stability should be taken into account in monetary policy.
Det er behov for mer forskning på hvordan vi bør ta hensyn til finansiell stabilitet i pengepolitikken.
The project will also draw on the experience we have gained over the past 10-15 years as the Norwegian economy was exposed to a financial crisis and a number of supply-side shocks.
I tillegg skal vi trekke på erfaringer vi har gjort de siste 10-15 årene, der norsk økonomi er blitt utsatt både for finanskrise og flere tilbudssidesjokk.
Monetary policy communication is also developing.
Kommunikasjonen av pengepolitikken er også i utvikling.
I want to reiterate here that monetary policy in Norway will continue to be oriented towards low and stable inflation.
Jeg vil presisere at pengepolitikken i Norge fortsatt skal rettes inn mot lav og stabil inflasjon.
Since the inflation target was introduced in 2001, inflation has varied to some extent, but has, on average, remained close to 2.5 percent.
Siden inflasjonsmålet ble innført i 2001, har prisstigningen variert en del, men likevel i gjennomsnitt ligget nær 2,5 prosent.
And monetary policy has been able to respond rapidly to changes in the economic situation.
Samtidig har pengepolitikken kunnet reagere raskt på endringer i konjunkturene.
The monetary policy mandate provides room for flexibility and discretion.
Mandatet for pengepolitikken gir rom for fleksibilitet og skjønn.
In the light of the international debate on the role of monetary policy, Norges Bank, as the country's central bank, should also conduct a thorough assessment of the framework for flexible inflation targeting within our current mandate.
I lys av den brede internasjonale debatten om pengepolitikkens rolle er det derfor naturlig at også vi som sentralbank gjør en grundig vurdering av rammeverket for fleksibel inflasjonsstyring innenfor gjeldende mandat.