natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the aim is to predict risk over a relatively short time horizon, the estimate in such cases will be inaccurate.
Hvis formålet er å predikere risiko over en relativt kort horisont, vil estimatet i disse tilfellene bli upresist.
In general, it can be said that BARRA risk models for global equity and fixed-income markets are expected to function better for diversified portfolios than for individual securities.
Generelt kan vi si at BARRAs risikomodeller for globale aksje- og rentemarkeder ventes å fungere bedre for brede porteføljer enn for enkeltpapirer.
This is partly because market conditions and structure may vary across local markets.
Det har bl a sammenheng med at markedsforhold og struktur kan variere mellom de ulike lokale markedene.
The Ministry of Finance now allows portions of the Petroleum Fund to be invested in fixed-income instruments issued by private companies, and in emerging equity markets.
Finansdepartementet har åpnet for å investere deler av Petroleumsfondet i obligasjoner utstedt av private selskaper, og i fremvoksende aksjemarkeder.
Norges Bank has not yet started such investments.
Norges Bank har ennå ikke startet opp med slike investeringer.
BARRA risk models lend themselves primarily to analysis of market risk.
BARRAs risikomodeller er først og fremst egnet til å analysere markedsrisiko.
When one invests in corporate bonds, credit risk plays an important part.
Når en går inn i private obligasjoner blir kredittrisiko et viktig element.
BARRA provides a slightly simplified treatment of credit risk.
Behandlingen av kredittrisiko i BARRA er noe forenklet.
Since the Petroleum Fund has so far only invested in fixed-income instruments with a very high credit rating, this has not been a problem, however.
Siden Petroleumsfondet hittil bare har investert i obligasjoner med svært høy kredittverdighet, har imidlertid ikke dette vært noe problem.
Before the Fund begins investing in instruments with a lower credit rating than hitherto, it is necessary to study whether we have a tool accurate enough to measure how credit risk contributes to the Fund's overall tracking error.
Før fondet begynner å investere i obligasjoner med lavere kredittverdighet enn det fondet har gjort til nå, er det nødvendig å se nærmere på om vi har et presist nok verktøy til å måle hvordan kredittrisiko bidrar til fondets samlede RV.
Experience shows that time series for returns in emerging equity markets show a statistically less normal distribution than similar series from developed markets.
Historien viser at avkastningsserier fra fremvoksende aksjemarkeder i mindre grad er statistisk normalfordelte enn tilsvarende serier fra utviklede markeder.
This may mean that estimates for absolute volatility and tracking error that include emerging equity markets provide less accurate information about the outcome set of future returns.
Det kan tilsi at estimater for absolutt og relativ risiko som inkluderer fremvoksende aksjemarkeder, i mindre grad kan si oss noe presist om utfallsrommet til den fremtidige avkastningen.
As mentioned previously, BARRA's model for estimating tracking error uses a covariance matrix based on historical time series for monthly returns in the various markets.
Som nevnt tar BARRAs modell for estimering av RV utgangspunkt i en kovariansmatrise, basert på historiske tidsserier over månedlig avkastning i de ulike markedene.
The covariance matrix therefore remains unchanged for a period of a month, until new return figures are available.
Kovariansmatrisen er derfor uendret over en periode på en måned inntil det foreligger nye avkastningstall.
When the covariance matrix undergoes monthly updating, the tracking error of the Petroleum Fund will change, even if both benchmark portfolio and actual portfolio remain unchanged.
Ved den månedlige oppdateringen av kovariansmatrisen vil Petroleumsfondets RV forandres, selv om både referanseporteføljen og den faktiske porteføljen er uendret.
In a submission of 16 February 1998 to the Ministry, Norges Bank assumes that an overrun of the limit as a result of updating of the covariance matrix is not regarded as a breach of the Ministry of Finance's guidelines.
I brev av 16.2.98 til departementet legger Norges Bank til grunn at en overskridelse av grensen som følge av oppdatering av kovariansmatrisen ikke betraktes som et brudd på Finansdepartementets retningslinjer.
The Ministry confirms this interpretation in its letter of 26 February 1998, on the condition that the portfolio is adjusted immediately to bring expected tracking error under the permissible limit.
Departementet sluttet seg til denne tolkningen i brev av 26.2.98, under forutsetning av at porteføljen omgående korrigeres for å bringe forventet RV under den tillatte grensen.
Norges Bank has not had any experience to indicate that the effect on tracking error when the covariance matrix is updated from one month to the next is significant in relation to the tracking error level.
Norges Bank har ikke gjort erfaringer som tilsier at virkningen på RV når kovariansmatrisen oppdateres fra en måned til den neste, er vesentlig i forhold til nivået på RV.
Simulations carried out by Norges Bank indicate that the effect is seldom more than a few basis points when the tracking error is of the order of 100 basis points.
Simuleringer Norges Bank har foretatt indikerer at utslaget sjelden er større enn noen få basispunkter når RV er i størrelsesorden 100 basispunkter.
Active compared with passive management
Om aktiv kontra passiv forvaltning
One important question for an investor is whether the portfolio should be managed actively or passively (ie according to an indexing strategy).
En viktig problemstilling for en investor er om porteføljen skal forvaltes aktivt eller passivt (dvs etter en indekseringsstrategi).
The answer depends partly on how efficient the markets are.
Svaret avhenger blant annet av i hvilken grad markedene er effisiente.
Market efficiency means that prices reflect so much of all available information that it is not possible over time for a manager who is trying to identify under- or overpriced assets to increase returns more than it costs to obtain the extra information.
Markedseffisiens betyr at prisene reflekterer såvidt mye av all tilgjengelig informasjon at det over tid, for en forvalter som prøver å identifisere under- eller overprisede aktiva, ikke er mulig å øke avkastningen mer enn hva det koster å innhente den ekstra informasjonen.
Adherents of the hypothesis of market efficiency maintain that active management is very largely wasted, and cannot justify the increased costs.
De som har tro på hypotesen om markedseffisiens, vil mene at aktiv forvaltning i stor grad er bortkastet, og ikke kan forsvare de økte kostnadene.
This seems to indicate that management should follow a passive strategy whereby a well diversified index portfolio is established, without any attempt to find over- or undervalued assets.
Det tilsier eventuelt at forvaltningen bør følge en passiv strategi der det etableres en veldiversifisert indeksportefølje uten forsøk på å finne over- eller undervurderte aktiva.
Advocates of active management believe that markets are not completely efficient, and that it is possible to achieve an extra return by trading "incorrectly priced" individual assets, or by predicting broad market movements (market timing).
Tilhengere av aktiv forvaltning mener at markedene ikke er fullt ut effisiente, og at det er mulig å oppnå ekstra avkastning på å handle ”feilprisede” enkeltaktiva, eller på å forutsi brede markedsbevegelser (såkalt ”market timing”).
There is a trend among investors internationally to choose a combination of passive and active strategy.
Blant investorer internasjonalt er det en trend å velge en blanding av en passiv og en aktiv strategi.
This means that a large portion of the portfolio is managed passively according to index mandates (passive core), while a smaller portion is managed according to active mandates with a fairly high tracking error limit.
Det vil si at en stor del av porteføljen forvaltes passivt etter indeksmandater (passiv kjerne), og at en mindre del av porteføljen forvaltes etter aktive mandater med nokså høy ramme for RV.
The theory is that expected excess return can be created for lower management costs if risk-taking is concentrated on a small portion of the portfolio.
Tanken er at forventet meravkastning kan skapes med lavere forvaltningskostnader når risikotakingen konsentreres til en mindre del av porteføljen.
Moreover, the use of specialised mandates provides better opportunities for utilising the competitive advantage of the individual manager.
Dessuten gir bruk av spesialiserte mandater bedre muligheter for å utnytte den enkelte forvalters fortrinn.
The proportion of portfolios that are indexed is increasing.
Andelen som indekseres er stigende.
It is difficult to say whether this means a general decrease in active management, since the remaining portion may be being managed actively at a higher risk.
Om det betyr minkende grad av aktiv forvaltning generelt, er vanskelig å si siden den gjenværende delen kanskje forvaltes aktivt med større risiko.
Few investors choose pure index strategies.
Det er få investorer som velger rene indeksstrategier.
When evaluing active management, it is usual to compare the performance (after costs) with that achieved by pursuing a pure indexing strategy.
Ved evaluering av aktiv forvaltning er det vanlig å sammenligne avkastning (etter kostnader) med avkastningen ved å drive en ren indekseringsstrategi.
In principle it will also be desirable to take account of the risk associated with the various investment strategies.
I prinsippet vil det også være ønskelig å ta hensyn til risikoen forbundet med de ulike investerings-strategiene.
This is because a distinction is normally made between risk that is priced by the market (which is the source of risk premiums) and risk that is not priced by the market.
Det skyldes at en gjerne skiller mellom risiko som er priset i markedet (som gir opphav til risikopremier) og risiko som ikke er priset i markedet.
However there is still dissension in the professional literature and among managers as to which risk is priced and how large the risk premiums are.
Det er imidlertid fortsatt en diskusjon i faglitteraturen og blant forvaltere om hvilken risiko som prises og hvor store risikopremiene er.
This means that it is difficult to distinguish between results from active management that are due to the market rewarding the taking of risk, and results attributable to the skill of the manager.
Det betyr at det er vanskelig å skille mellom resultater fra aktiv forvaltning som skyldes at markedet gir belønning for å ta risiko, og resultater som kan tilskrives dyktighet hos forvalteren.
Nor can one say that the manager should not take a priced risk.
En kan heller ikke si at forvalteren ikke bør ta priset risiko.
It will be to the client's advantage for the manager to use his or her scope for manoeuvre to take a priced risk if it contributes to a better ratio between performance and risk on the total portfolio.
Det vil være gunstig for oppdragsgiveren at forvalteren benytter sin handlefrihet til å ta priset risiko dersom det bidrar til et bedre bytteforhold mellom avkastning og risiko på totalporteføljen.
A number of empirical studies have been carried out to determine whether there are advantages to active management as opposed to passive indexing strategies.
Det er gjort en rekke empiriske studier for å kartlegge om det er fordeler forbundet med aktiv forvaltning sammenlignet med å følge passive indekseringsstrategier.
The results show that it is difficult to achieve a risk-adjusted excess return after costs.
Resultatene viser at det er vanskelig å oppnå risikojustert meravkastning etter kostnader.
First, active managers do more poorly on average than market indices.
For det første gjør aktive forvaltere det i gjennomsnitt dårligere enn markedsindekser.
This is not particularly surprising, since active managers as a group must be expected to follow the indices closely, while at the same time they have higher costs than passive managers.
Dette er ikke særlig overraskende siden aktive forvaltere som gruppe må antas å ligge nært opp til indeksene, samtidig som de har høyere kostnader enn passive forvaltere.
Second, there are few active managers who achieve consistently good results over time.
For det andre er det få aktive forvaltere som oppnår konsistent gode resultater over tid.
One objection to these conclusions is that there are methodological weaknesses associated with the majority of the surveys.
En innvending mot disse konklusjonene er at de fleste av undersøkelsene er forbundet med metodiske svakheter.
Another is that the majority of the studies are from the US.
En annen innvending er at de fleste studiene er fra USA.
The US market is larger and better developed than the European and Asian markets, and there is stronger competition between participants.
Det amerikanske markedet er større og mer velutviklet enn de europeiske og asiatiske markedene, og konkurransen mellom aktørene er sterkere.
It is therefore uncertain how far results from the US can be applied to other markets.
Det er derfor usikkert i hvilken grad resultateter fra USA kan overføres til øvrige markeder.
A third weakness is that the empirical data are mainly from mutual funds.
En tredje svakhet er at empirien i hovedsak gjelder verdipapirfond.
We have limited access to data on historical returns for other investors.
For andre institusjonelle investorer er det dårlig tilgang på data over historisk avkastning.
This means, for example, that not much is known about the results of organisations that systematically choose between good and bad managers, as Norges Bank does for the Petroleum Fund.
Det betyr for eksempel at vi ikke vet noe særlig om resultatene i organisasjoner som systematisk velger mellom gode og dårlige forvaltere slik Norges Bank gjør for Petroleumsfondet.
One reason for choosing active management may be that it is costly and requires skill to collect and process information, and that different agencies will therefore possess different information.
En begrunnelse for aktiv forvaltning kan være at det medfører kostnader og krever dyktighet å samle og bearbeide informasjon, og at ulike aktører derfor vil sitte med ulik informasjon.
As in other commercial activities, it is required that the use of resources and expertise be rewarded by a superior performance.
Som i annen næringsvirksomhet vil bruk av ressurser og kompetanse kreve en belønning i form av høyere forventet avkastning.
Under the circumstances, it is impossible to conceive of prices reflecting all available information, because then there would be no-one with grounds for collecting and processing relevant information.
Under slike forhold er det ikke mulig å tenke seg at prisene gjenspeiler all tilgjengelig informasjon, fordi det da ikke ville være noen som har grunn til å samle og bearbeide relevant informasjon.
The reward to those who perform such work best and most efficiently will be a higher return than those who do poorer work.
Belønningen til de som utfører slike informasjonsoppgaver best og mest effektivt vil være høyere avkastning enn de som utfører oppgavene dårligere.
The decision of how much active management to use should depend on both the opportunities for achieving an informational edge, and on investors' risk tolerance.
Valg av graden av aktiv forvaltning bør avhenge både av de muligheter en har for å oppnå informasjonsfortrinn og av investors risikotoleranse.
As a rule, large investors will have greater opportunities than small investors, because large investors can distribute the information costs over a larger portfolio, and are in a better position to build up or purchase the expertise required for good, efficient collection and processing of information.
En stor investor vil som regel ha større muligheter enn en liten investor, fordi den store investorer kan fordele informasjonskostnadene på en større portefølje, og fordi han har bedre forutsetninger for bygge opp eller kjøpe inn den kompetansen som trengs til god og effektiv informasjonsinnhenting og -bearbeiding.
However, there may also be disadvantages associated with size, because there is a risk that large transactions will influence market prices more strongly in an unfavourable direction than small transactions.
Størrelse kan imidlertid også innebære noen ulemper, fordi det er fare for at store transaksjoner påvirker markedsprisene mer i ugunstig retning enn små transaksjoner.
The main elements of Norges Bank's strategy to achieve an excess return through active management are presented in Norges Bank's annual report for 1999 on the management of the Petroleum Fund, in the form of a feature article headed "Strategy for achieving the best possible performance".
Hovedelementene i Norges Banks strategi for å oppnå meravkastning ved aktiv forvaltning er presentert i Norges Banks årsrapport 1999 for forvaltningen av Petroleumsfondet, som en temaartikkel under overskriften ”Strategi for høyest mulig avkastning”.
Two general arguments can be given for engaging in active management.
I den sammenheng vil vi peke på to generelle argumenter for å drive aktiv forvaltning.
First, the benchmark index only represents a limited selection of the Fund's investment universe.
For det første representerer referanseindeksen bare et begrenset utvalg av fondets investeringsunivers.
It may be possible to enhance performance by investing in assets other than those included in the index.
Det kan være mulig å øke avkastningen ved å investere i andre aktiva enn de som inngår i indeksen.
Second, there may be market inefficiency that can be exploited.
For det andre finnes det i markedene ineffisiens som det er mulig å utnytte.
For example, a large proportion of index management may create inefficiency through price movements resulting from the addition to and removal of enterprises from the indices.
For eksempel kan et stort innslag av indeksforvaltning skape ineffisiens ved prisbevegelser knyttet til inn- og utdefinering av bedrifter i indeksene.
IPOs provide another example.
Et annet eksempel er ved emisjoner.
When an equity is included in the index just after a public issue, it may be a particularly good opportunity to buy the equity at a lower price than the one at which it will enter the index.
Når en aksje blir inkludert i indeksen like etter en offentlig emisjon kan det være spesielt gode muligheter for å kjøpe aksjen til en lavere pris enn den vil gå inn i indeksen til.
Other managers
Andre forvaltere
It may be of interest to compare the limit on tracking error in the Petroleum Fund with similar limits or targets used by other management organisations.
Det kan være av interesse å sammenligne grensen for RV i Petroleumsfondet med tilsvarende grense eller måltall andre forvaltningsorganisasjoner benytter.
At the outset, efforts should be made to identify investors that are as comparable as possible with the Petroleum Fund.
I utgangspunktet bør en forsøke å identifisere investorer som er mest mulig sammenlignbare med Petroleumsfondet.
Criteria that may be relevant for purposes of comparison are size, asset composition, the purpose of the Fund, time horizon, risk tolerance and organisational factors.
Relevante kriterier for sammenligning kan for eksempel være størrelse, aktivasammensetning, formål med forvaltningen, tidshorisont, risikotoleranse, og organisasjonsmessige forutsetninger.
However, it may be difficult to say anything definite about some of these criteria.
Flere av disse kriteriene kan det imidlertid være vanskelig å si noe presist om.
On the basis of a discretionary review of these factors, we have contacted some pension and government funds.
Basert på en skjønnsmessig vurdering av disse forholdene har vi kontaktet noen pensjonsfond og statlige fond.
We have also had a dialogue with a couple of consulting companies.
I tillegg har vi vært i dialog med et par konsulentselskaper.
Our investigations reveal that most funds look at the relationship between the active return achieved and the magnitude of the fluctuations shown by this return (ie the relative risk).
Våre undersøkelser viser at de fleste fond ser på forholdet mellom oppnådd differanseavkastning og graden av svingninger denne har vist (dvs den relative risikoen).
Otherwise, there does not appear to be any common point of focus.
Utover dette synes det ikke å være noen felles fokusering.
Some funds operate with target zones in their use of relative risk.
Noen opererer med målsoner for bruken av relativ risiko.
However, very few institutions appear to control the deviation of the fund as a whole from the benchmark portfolio according to a formal tracking error limit.
Svært få institusjoner synes imidlertid å styre totalfondets avvik fra referanseporteføljen etter en formell grense for RV.
It is therefore difficult to compare the level of tracking error used by the Petroleum Fund with the level used by other institutions.
Det er derfor vanskelig å sammenligne nivået på relativ risiko i Petroleumsfondet med nivået hos andre institusjoner.
Our impression is nevertheless that the maximum limit for relative risk in the Petroleum Fund is somewhat lower than the average actual risk of other managers.
Inntrykket er likevel at maksimalrammen for relativ risiko i Petroleumsfondet er noe lavere enn gjennomsnittet av faktisk risiko blant andre forvaltere.
In order to form a picture of the Petroleum Fund's overall risk profile compared with that of other funds, it is also necessary to compare absolute risk.
For å få et bilde av Peteroleumsfondets samlede risikoprofil i forhold til andre fond, må en også sammenligne absolutt risiko.
This is determined by choice of investment universe and benchmark portfolio.
Denne bestemmes av valg av investeringsunivers og referanseportefølje.
Some funds include unlisted equities and real property, and have a higher equity portion and a different geographical distribution from the Petroleum Fund.
Noen fond inkluderer unoterte aksjer og fast eiendom, og har en høyere aksjeandel og en annen geografisk fordeling enn Petroleumsfondet.
However, we have no reliable grounds for stating that the Petroleum Fund has higher or lower absolute risk than other funds.
Vi har imidlertid ikke noe sikkert grunnlag for å si om Petroleumsfondet har høyere eller lavere absolutt risiko enn andre fond.(3)
Management of the Petroleum Fund in 1998 and 1999
Erfaringer med forvaltningen av Petroleumsfondet i 1998 og 1999
The new guidelines from the Ministry of Finance and the new organisation of the management in Norges Bank were introduced in January 1998.
De nye retningslinjene fra Finansdepartementet og den nye organiseringen av forvaltningen i Norges Bank ble innført i januar 1998.
Charts 1 and 2 show expected tracking error in the Petroleum Fund for the years 1998 and 1999 respectively (attached).
Figur 1 og 2 viser forventet RV i Petroleumsfondet for hvert av årene 1998 og 1999 (vedlagt).
We see that the highest levels were achieved during the increasing of the equity portion of the Fund in spring 1998.
Vi ser at de høyeste nivåene ble nådd under opptrappingen av aksjeandelen i fondet våren 1998.
This was attributable to the fact that equities were purchased a few days before the equity portion of the benchmark portfolio was increased.
Det hadde sammenheng med at aksjer ble kjøpt noen dager før aksjeandelen i referanseporteføljen ble økt.
Having the freedom to make the major equity purchases at times other than month-ends made it possible to achieve low transaction costs, partly because it was easier to utilise crossing opportunities.
Ved å ha frihet til å gjennomføre de store aksjekjøpene på andre tidspunkter enn ved månedsskiftene, var en i stand til å oppnå lave transaksjonskostnader, blant annet ved at det ble lettere å utnytte muligheter for kryssing.(4)
Since then, the expected tracking error for the Petroleum Fund has been less than 40 basis points, except during the first half of October 1998, when it was between 50 and 80 basis points, and 30 November 1998, when it was measured at 98 basis points.
Senere har forventet RV for Petroleumsfondet ligget lavere enn 40 basispunkter, med unntak for første halvdel av oktober 1998 da risikomålet lå mellom 50 og 80 basispunkter, og 30.11.98 da en målte 98 basispunkter.