natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It no longer yielded the desired result for a small open economy in a world of free capital movements.
Den ga ikke lenger et ønsket resultat for en liten åpen oljeøkonomi i en verden med frie kapitalbevegelser.
Through the 1990s, a number of central banks were mandated to aim for low and stable inflation.
Utover på 1990-tallet hadde flere sentralbanker fått i oppdrag å styre mot lav og stabil inflasjon.
Since then, many countries have followed suit.
Siden har mange land fulgt etter.
Inflation targeting has become more flexible with time, both in Norway and other countries.
Inflasjonsstyringen er blitt mer fleksibel over tid, både hos oss og i andre land.
In the conduct of monetary policy, greater weight is now given to achieving a reasonable trade-off between the path for inflation and the path for output and employment.
Det legges nå mer vekt på at pengepolitikken skal gi en rimelig avveiing mellom forløpet for inflasjon og forløpet for produksjon og sysselsetting.
Monetary policy cannot be strictly rule-based – it must be flexible and robust.
Pengepolitikken kan ikke være helt regelstyrt – den skal være fleksibel og robust.
At the same time, we are continuously mindful of the main objective of monetary policy – low and stable inflation over time.
Samtidig har vi hele tiden pengepolitikkens hovedmål for øye – lav og stabil inflasjon over tid.
The evolution of inflation targeting reflects the practical experience gained since it was introduced.
Videreutviklingen av inflasjonsstyringen reflekterer erfaringer som er høstet underveis.
The trade-offs have been challenging at times.
Avveiingene har til tider vært krevende.
In these past 15 years, the economy has been exposed to different types of shocks.
I løpet av disse 15 årene har økonomien vært utsatt for ulike typer forstyrrelser.
The supply side has been influenced by increased labour immigration following EU enlargement in 2004.
Tilbudssiden er blitt påvirket av økt arbeidsinnvandring etter EU-utvidelsen i 2004.
The financial crisis and its still prevailing legacies have posed challenges that monetary policy has had to address.
Finanskrisen og etterdønningene, som fortsatt ikke har lagt seg, har skapt utfordringer som pengepolitikken har måttet møte.
And not least, the Norwegian economy has had to contend with wide fluctuations in the terms of trade – in both a positive and a negative direction.
Og ikke minst – norsk økonomi har vært gjennom store endringer i bytteforholdet mot utlandet – både i positiv og negativ retning.
Chart: Performance
Figur: Måloppnåelse
Inflation targeting has performed well over the past 15 years taken as a whole.
Ser vi de siste 15 årene under ett, har måloppnåelsen vært god.
At the same time, monetary policy has contributed to moderating fluctuations in the real economy.
Samtidig har pengepolitikken bidratt til at svingningene i realøkonomien har vært moderate.
Flexible inflation targeting has functioned well.
Den fleksible inflasjonsstyringen har fungert godt.
The monetary policy framework has provided sufficient flexibility to address the shocks that have hit the economy.
Rammeverket som følger av det pengepolitiske mandatet, har gitt tilstrekkelig fleksibilitet til å møte forstyrrelsene økonomien har vært utsatt for.
Long-term interest rates have fallen
Lange renter har falt
Chart: International interest rates
Figur: Internasjonale renter
In recent years, monetary policy has faced a new challenge in many countries.
De siste årene har pengepolitikken i mange land støtt på en ny utfordring.
The interest rate level that is consistent with balanced developments in the economy has fallen.
Det rentenivået som gir balanse i økonomien, har falt.
This is reflected in the low level of global interest rates.
Dette gjenspeiles i et lavt globalt rentenivå.
The decline in real interest rates has been particularly marked over the past 15-20 years.
Fallet i realrenter har vært særlig markert de siste 15-20 årene.
In 2001, when inflation targeting was adopted, real long-term interest rates were around 3 percent.
I 2001 – da inflasjonsmålet ble innført – lå langsiktige realrenter rundt 3 prosent.
Now, those same interest rates are around zero.
Nå ligger de samme rentene rundt null.
Chart: Forces driving the fall in the global real interest rate
Figur: Drivkrefter bak fallet i global realrente
The causes of the decline in interest rates are complex.
Årsakene til rentenedgangen er sammensatte.
In recent years, extraordinary measures by many central banks have pushed down long-term rates.
De siste årene har ekstraordinære tiltak fra mange sentralbanker trukket lange renter ned.
Over a longer time horizon, the factors behind the decline in interest rates are more structural in nature.
I et lengre perspektiv er årsakene til fallende renter av mer strukturell karakter.
The savings glut in emerging economies, particularly China and oil exporting countries, has been one important factor.
Store spareoverskudd i fremvoksende økonomier, særlig Kina og oljeeksporterende land, har vært én viktig faktor.
In many countries, savings have probably also increased as a result of demographic developments and a more uneven distribution of income.
I mange land har trolig sparingen også økt som følge av den demografiske utviklingen og en mer ujevn inntektsfordeling.
At the same time, investment in many advanced economies has been low.
Samtidig har investeringene i mange industrialiserte land vært lave.
A factor may be prospects for low returns on investment in productive capital.
En årsak kan være utsikter til lav avkastning på investeringer i produksjonskapital.
In the wake of the financial crisis, conditions of a more cyclical nature have also contributed to the fall in interest rates.
I kjølvannet av finanskrisen har også mer sykliske forhold bidratt til rentenedgangen.
While deleveraging has pulled up savings, greater uncertainty may have dampened the willingness to invest.
Mens behovet for nedbelåning har trukket sparingen opp, kan økt usikkerhet ha dempet investeringsviljen.
These developments have consequences for monetary policy.
Disse utviklingstrekkene har konsekvenser for pengepolitikken.
The level of the real interest rate that is consistent with balanced developments in the economy has fallen in pace with increased savings and lower demand for capital.
Det nivået på realrenten som er konsistent med en balansert utvikling i økonomien, har falt i takt med økt sparing og lavere etterspørsel etter kapital.
This level is usually referred to as the neutral interest rate.
Nivået omtales gjerne som den nøytrale renten.
The difference between the actual real interest rate and the neutral real interest rate provides an indication of whether monetary policy is expansionary or contractionary.
Avviket mellom den faktiske realrenten og den nøytrale realrenten sier noe om hvorvidt pengepolitikken er ekspansiv eller kontraktiv.
A real interest rate that is below the neutral interest rate stimulates economic growth, while a higher real interest rate dampens growth.
En realrente som er lavere enn den nøytrale, stimulerer den økonomiske veksten, mens en høyere realrente demper veksten.
The neutral interest rate is not fixed, but will over time move around a level determined by long-term productivity, population growth and saving preferences.[1]
Den nøytrale renten ligger ikke fast, men vil over tid bevege seg rundt et nivå som bestemmes av den langsiktige produktivitets- og befolkningsveksten og preferanser knyttet til sparing.[1]
Fluctuations around this level may be partly attributable to factors such as transient changes in saving and investment behaviour.
Svingningene rundt dette nivået kan blant annet skyldes forbigående endringer i spare- og investeringsadferd.
The neutral interest rate is not directly observable.
Den nøytrale renten er ikke direkte observerbar.
Central banks must nevertheless form a perception of how expansionary or contractionary monetary policy is and of the interest rate that is consistent with balance in the real economy.
Sentralbanker må likevel ha en oppfatning av hvor ekspansiv eller kontraktiv pengepolitikken er og hvilken rente som samsvarer med balanse i realøkonomien.
The forecasts for the key policy rate move towards this level as different economic shocks unwind.
Prognosene for styringsrenten beveger seg mot dette nivået etter hvert som ulike forstyrrelser til økonomien fases ut.
Norway is part of a global market, and international interest rate developments affect interest rate setting at home, particularly through the exchange rate channel.
Norge er en del av et globalt marked, og den internasjonale renteutviklingen påvirker rentesettingen her hjemme, særlig gjennom valutakurskanalen.
Norges Bank's estimate of the neutral interest rate has been gradually revised down in pace with international developments.
Norges Banks anslag på den nøytrale renten er blitt gradvis nedjustert i takt med utviklingen internasjonalt.
The Bank's forecasts are now based on the assumption that a neutral nominal money market rate in Norway will be between 2½ percent and 3½ percent in the coming years.
Vi legger nå til grunn at den nøytrale nominelle pengemarkedsrenten her hjemme vil ligge mellom 2½ og 3½ prosent de neste årene.
The associated neutral nominal key policy rate is somewhat lower.[2]
Den tilhørende nøytrale nominelle styringsrenten er noe lavere enn dette.[2]
Norges Bank's projections imply that the key policy rate at the end of 2019 will be lower than the estimate for the neutral interest rate.
Prognosene fra Norges Bank tilsier at styringsrenten ved utgangen av 2019 vil være lavere enn anslaget på den nøytrale renten.
This partly reflects the shocks to which the Norwegian economy has been exposed in recent years, primarily the pronounced fall in oil prices.
Det må ses i sammenheng med de forstyrrelsene norsk økonomi har vært utsatt for de siste årene, i første rekke det kraftige fallet i oljeprisen.
Prospects for continued expansionary monetary policies abroad pull in the same direction.
Utsikter til fortsatt ekspansiv pengepolitikk ute bidrar i samme retning.
The low level of the neutral interest rate raises a number of issues that I want to discuss today.
Det lave nivået på den nøytrale renten reiser en rekke problemstillinger som jeg vil komme nærmere inn på i dag.
First, I would like to focus on two aspects that have been given weight in recent years in Norges Bank's assessment of a robust interest rate path.
Først vil jeg diskutere to forhold som Norges Bank de siste årene har lagt vekt på i utformingen av en robust rentebane.
The first concerns the effect of changes in the policy rate, which are more uncertain when the rate falls to levels where our experience is very limited.
For det første er effekten av renteendringer mer usikker når styringsrenten kommer ned på nivåer vi har liten erfaring med.
The second relates to the challenge persistently low interest rates pose to financial stability.
For det andre skaper vedvarende lave renter utfordringer for den finansielle stabiliteten.
I will then touch upon the ability of monetary policy to address a future downturn against the backdrop of global economic developments.
Deretter skal jeg, med bakgrunn i den globale økonomien, si litt om pengepolitikkens evne til å møte en ny nedgangskonjunktur.
Greater uncertainty about the effect of the policy rate?
En mer usikker effekt av renten?
Monetary policy decisions are made under uncertainty.
Rentebeslutninger fattes under usikkerhet.
Central banks operate in an environment of uncertainty regarding the current situation, the driving forces in the economy and the functioning of the economy.
Usikkerhet om nåsituasjonen, drivkreftene i økonomien og økonomiens virkemåte kjennetegner det landskapet sentralbanker opererer i.
For monetary policy to function normally, changes in the policy rate must pass through to the bank lending and deposit rates faced by households and enterprises.
Skal pengepolitikken virke som normalt, er det en forutsetning at endringer i styringsrenten får gjennomslag i de rentene husholdninger og foretak står overfor.
In Norway, the latest policy rate cuts have had a broad impact on banks' interest rates.
Her hjemme har de siste rentereduksjonene hatt bredt gjennomslag til bankenes renter.
Lending and deposit rates for households are both approximately one percentage point lower now than when the key policy rate was reduced in December 2014.
Både husholdningenes utlånsrenter og innskuddsrenter er nå om lag 1 prosentenhet lavere enn da styringsrenten ble satt ned i desember 2014.
Rates facing enterprises have also fallen.
Også de rentene bedriftene møter, har falt.
Banks' profitability and net interest income have remained solid in the same period.
Bankenes lønnsomhet og netto renteinntekter har holdt seg godt oppe i samme periode.
At the same time, given the current low interest rate level, we are navigating in uncharted waters.
Samtidig innebærer dagens lave rentenivå at vi beveger oss i et ukjent farvann.
Banks' response to changes in the policy rate may differ from their usual behaviour.
Bankenes tilpasning til endringer i styringsrenten kan avvike fra hva vi vanligvis ser.
The pass-through is more uncertain when interest rates are already low.
Gjennomslaget er mer usikkert når renten allerede er lav.
Banks risk losing deposits if deposit rates are lowered in tandem with the policy rate.
Banker risikerer at innskudd forsvinner dersom innskuddsrenten senkes i takt med styringsrenten.
If banks do not hold back on lending rates at the same time, an important source of banks' income will be affected.
Hvis bankene ikke samtidig holder igjen på utlånsrenten, rammes en viktig kilde til bankenes inntjening.
Households and enterprises may also respond differently to interest rate changes when interest rates are already at a low level.
Også husholdninger og bedrifter kan reagere annerledes på renteendringer når renten er på et lavt nivå.
Our empirical models are quantified on data from a period when the interest rate level was higher.
Våre empiriske modeller er tallfestet på data fra en periode der rentenivået var høyere.
The relationship between the interest rate and consumption may change when interest rates approach zero.
Vi kan ikke utelukke at sammenhengen mellom rente og konsum endres når renten kommer ned mot null.
Households that save will find that their savings yield a lower return.
Husholdninger som setter penger til side, vil oppleve at sparepengene kaster mindre av seg.
This may provide incentives to increase saving to secure a sufficiently high pension.
Det kan gi insentiver til økt sparing for å sikre en tilstrekkelig høy pensjon.
It may also be difficult to predict financial market reactions to very low and negative interest rates.
Også i finansmarkedene kan svært lave og negative renter gi tilpasninger det er vanskelig å forutse.
With the growing realisation that bank savings yield a negative real return, the interest in alternative investments may increase.
Etter hvert som stadig flere innser at banksparing gir negativ realavkastning, kan interessen for alternative plasseringer øke.
Financial market volatility may increase.
Svingninger i finansmarkedene kan bli større.
As early as 1967, US economist William Brainard discussed how central banks should respond to economic shocks when there is uncertainty about the impact of the policy rate on the economy.
Allerede i 1967 drøftet den amerikanske økonomen William Brainard (Brainard (1967) hvordan sentralbanker bør reagere på økonomiske forstyrrelser når det er usikkerhet om hvor sterkt renten virker på økonomien.
He concluded that the policy rate should be used with greater caution when uncertainty about its effect increases (Brainard (1967)).
Han konkluderte med at renten burde brukes mer varsomt når usikkerheten om effekten økte.
The result can be illustrated within a simple model where the central bank sets the policy rate with the objective of minimising the deviation of inflation from the target.
Resultatet kan illustreres innenfor en enkel modell hvor sentralbanken setter renten ut i fra formålet å minimere inflasjonens avvik fra målet.
Chart: Uncertain effect of policy rate
Figur: Usikker effekt av renten
In the model, as shown in the chart, the central bank minimises a quadratic loss function.
I modellen, som er vist på plansjen, minimerer sentralbanken en kvadratisk tapsfunksjon.
Under a flexible inflation targeting regime, the inflation gap and the output gap will both be included in the loss function.
Under fleksibel inflasjonsstyring vil både et inflasjonsgap og et produksjonsgap inngå i tapsfunksjonen.
For the sake of simplicity, we use only one target variable, y.
For enkelhets skyld har vi her bare en målvariabel, y.
With the help of a little algebra, we can rewrite the loss function.
Ved hjelp av litt algebra, kan vi skrive om tapsfunksjonen.
We then see that both the expected deviation from the target and increased uncertainty surrounding the target variable result in a higher loss.
Vi ser da at både forventet avvik fra målet og økt usikkerhet om målvariabelen gir økt tap.
The uncertainty is represented by the variance of the target variable.
Usikkerheten er representert ved målvariabelens varians.
The relationship between the target variable, the policy rate (r) and the part of the economy that is not affected by the policy rate (x) may be described using a linear model – also simplified.
Sammenhengen mellom målvariabelen, renten (r) og den delen av økonomien som ikke påvirkes av renten (x), kan beskrives ved en lineær modell – også det en forenkling.
If a shock to the economy leads to a change in x, the policy rate is adjusted to counteract the shock.
Oppstår det forstyrrelser i økonomien slik at x endres, justeres renten slik at forstyrrelsen motvirkes.
The effect of the policy rate on the economy is given by parameter α.
Effekten av renten på økonomien er gitt ved parameteren α.
In this model, there is uncertainty about the effect of the policy rate.
I denne modellen er det usikkerhet knyttet til effekten av renten.
The effect will vary around a level, here denoted α0.
Effekten vil variere rundt et nivå, her kalt α0.
The total effect of the policy rate depends on the size of ε, which is uncertain.
Den totale renteeffekten avhenger av størrelsen på ε, som er en usikker størrelse.
The uncertainty is given by the variance in the effect of the policy rate, represented by σ^2.
Usikkerheten er gitt ved variansen, representert ved σ^2.
As shown in the chart, the interval within which the effect of the policy rate varies will increase with the degree of uncertainty.
Som vist i figuren vil intervallet effekten av renten varierer over, øke med graden av usikkerhet.
Within this framework, uncertainty about the effect of a change in the policy rate will influence how a central bank is to react to economic shocks.
Innenfor dette rammeverket har usikkerhet om virkningen av en renteendring betydning for hvordan en sentralbank skal reagere på forstyrrelser som rammer økonomien.
For the sake of comparison, the chart shows the monetary policy response with and without uncertainty about its effect.
For sammenlikningens skyld viser jeg her renteresponsen både med og uten usikkerhet om effekten.
The model illustrates two important points.
Modellen illustrerer to viktige poenger.
First, the higher the uncertainty about the effect of the policy rate, the more cautious monetary policy should be, as illustrated by the more cautious monetary policy response in (a), where there is uncertainty, compared with (b), where there is no uncertainty.
For det første bør man bruke renten mer varsomt jo mer usikker man er på effekten.
The intuition behind the result is that uncertainty about the effect of an interest rate change will introduce additional uncertainty into the economy.
Intuisjonen bak resultatet er: Når det er usikkerhet om effekten, påfører renteendringen økonomien en ekstra usikkerhet.
This warrants a cautious approach.
Det taler for å gå varsomt frem.
Second, the uncertainty that is introduced into the economy must be weighed against the benefit that can be achieved.
For det andre må usikkerheten som påføres økonomien, veies mot gevinsten som kan oppnås.
If the effect of the policy rate is expected to be limited, greater weight should be given to the uncertainty.
Er den forventede effekten av renten liten, bør det legges økt vekt på usikkerheten.
The model results rest on an important trade-off: the expected size of the target variable's deviation from the target is weighed against the uncertainty of the target variable estimate.
Resultatene som følger av modellen hviler på en viktig avveiing: Hvor mye målvariabelen er forventet å avvike fra målet, veies mot hvor usikkert anslaget på målvariabelen er.
This central trade-off is expressed by the loss function.
Det er denne sentrale avveiingen som utrykkes ved tapsfunksjonen.
Chart: Monetary policy and uncertainty – active response
Figur: Pengepolitikk og usikkerhet – aktiv pengepolitikk for å motvirke sjokk
The trade-offs can be illustrated graphically.
Avveiingene kan illustreres grafisk.
The next charts show a situation where the policy rate is used to counteract the effect of a negative shock to the real economy.
De neste figurene viser en situasjon hvor renten brukes for å motvirke effekten av et negativt sjokk på realøkonomien.
The effect of rate cuts is associated with uncertainty.
Effekten av rentekutt er forbundet med usikkerhet.
In this instance, it is assumed that the central bank does not explicitly take this into consideration.
Det antas i første omgang at sentralbanken ikke tar eksplisitt hensyn til dette.
The uncertainty has been illustrated using relatively broad bands around the expected paths for inflation and the output gap.
Usikkerheten har vi illustrert med relativt brede usikkerhetsvifter rundt det forventede forløpet for inflasjon og produksjonsgap.
Chart: Monetary policy and uncertainty – a more cautious response
Figur: Pengepolitikk og usikkerhet – en mer varsom respons pengepolitikk
A slightly more cautious monetary policy response as a result of the central bank's recognition of the uncertainty results in a different path.
En litt mer varsom rentereaksjon som følge av at sentralbanken erkjenner usikkerheten, gir et annet forløp.
This chart describes a path where the key policy rate is reduced by somewhat less.
I denne figuren beskrives en bane hvor renten settes noe mindre ned.
The assumed real economic costs – as measured by the output gap – are somewhat higher, and inflation moves further from the target.
De antatte realøkonomiske kostnadene – målt ved produksjonsgapet – blir noe større, og inflasjonen beveger seg lenger bort fra målet.
In that respect, this is a less appropriate path for the policy rate.
I så måte er dette en dårligere rentebane.
But there is also a benefit – the uncertainty about the future path is substantially reduced.
Men den har også en gevinst – usikkerheten om det videre forløpet er betydelig redusert.
When choosing between the two paths, the benefits must be weighed against the costs.
I valget mellom de to banene må gevinsten veies opp mot kostnaden.
A robust monetary policy should take account of uncertainty regarding the functioning of the economy.
En robust pengepolitikk skal ta hensyn til usikkerhet om økonomiens virkemåte.
The policy rate in Norway has come down to a low level, approaching a lower bound.
Styringsrenten i Norge er kommet ned på et lavt nivå og har nærmet seg en nedre grense.
This has increased the uncertainty about the effect of monetary policy.
Det har økt usikkerheten om virkningen av pengepolitikken.
Over the past year, Norges Bank has therefore reacted somewhat less to new information, whether the information has pulled in the direction of a lower or a higher policy rate, than it would have done in a more normal situation.
Det siste året har Norges Bank derfor reagert noe mindre på ny informasjon, enten den har trukket i retning av en lavere eller høyere styringsrente, enn hva vi ville gjort i en mer normal situasjon.
It has been appropriate to proceed with caution.
Det har vært riktig å gå varsomt frem.
Low interest rates could be a precursor to financial instability
Lave renter kan være kime til finansiell ustabilitet