natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is conditional on the calculation of a sound valuation.
Det må her tas forbehold om beregningen av forsvarlig verdigrunnlag.
If the valuation is too high, the safety margin will be lower than shown in Chart 10.
Dersom dette verdigrunnlaget er for høyt beregnet vil sikkerhetsmarginen være mindre enn vist i figur 10.
So far, the increase in credit risk has not had a major effect on non-performing loans.
Økningen i kredittrisikoen har foreløpig ikke gitt store utslag i misligholdte lån.
Commercial banks' gross non-performing loans declined from NOK 11.2bn to NOK 10.7bn in 1999, whereas in savings banks, they rose, from NOK 6.5bn to 6.9bn.
I forretningsbankene ble brutto misligholdte lån redusert fra 11,2 til 10,7 milliarder kroner i løpet av 1999, mens de i sparebankene økte fra 6,5 til 6,9 milliarder kroner.
Commercial banks reduced their specified loan loss provisions, from NOK 5.3bn to NOK 4.6bn, which resulted in an increase in net non-performing loans, from NOK 5.9bn to NOK 6.1bn during the year (see Chart 11).
Forretningsbankene reduserte sine spesifiserte tapsavsetninger fra 5,3 til 4,6 milliarder kroner, noe som medførte at netto misligholdte lån økte fra 5,9 til 6,1 milliarder kroner i løpet av året, jf. figur 11.
Savings banks increased their specified loan loss provisions, from NOK 3.2bn to NOK 3.3bn.
Sparebankene økte sine spesifiserte tapsavsetninger fra 3,2 til 3,3 milliarder kroner.
This resulted in a net increase in net non-performing loans, from NOK 3.3bn to NOK 3.6bn.
Det medførte at netto misligholdte lån økte fra 3,3 til 3,6 milliarder kroner.
Chart 12 shows developments in high-risk loans in five of the largest Norwegian banks.4 These banks reduced gross high-risk loans considerably from 1998 to 1999.
Figur 12 viser utviklingen i tapsutsatte utlån i fem av de største norske bankene..4 Brutto tapsutsatte utlån i disse bankene ble betydelig redusert fra 1998 til 1999.
Specified loan loss provisions were virtually unchanged, resulting in a substantial decline in net high-risk loans.
De spesifiserte tapsavsetningene var omtrent uendret, noe som medførte en betydelig nedgang i netto tapsutsatte utlån.
Developments indicate that these banks expected lower loan losses at the end of 1999 than a year earlier.
Utviklingen indikerer at disse bankene forventet lavere utlånstap ved utgangen av 1999 enn ett år tidligere.
There may be several factors that explain why the sharp increase in credit risk in parts of the enterprise sector has not resulted in a more pronounced rise in non-performing loans.
Det kan være flere årsaker til at den kraftige økningen i kredittrisikoen i deler av foretakssektoren ikke har gitt seg utslag i en mer markert økning i misligholdte lån.
One reason may be that it takes a long time before an increase in credit risk results in default.
En årsak kan være at det tar lang tid før en økning i kredittrisikoen slår ut i mislighold.
It was not until 1998 that credit risk increased in earnest.
Det var først i 1998 at kredittrisikoen økte for alvor.
An enterprise with earnings problems can avoid default if the owners infuse new equity.
En bedrift med inntjeningsproblemer kan unngå å komme i en misligholdsituasjon ved at eierne skyter inn ny egenkapital.
However, there is a limit to how long this can continue with no improvement in underlying earnings.
Det er imidlertid grenser for hvor lenge dette kan pågå uten at den underliggende inntjeningen bedres.
In addition, it is usually easier to negotiate an extension and refinancing during an upswing than during a downturn, especially if the value of the underlying collateral increases.
Videre er det vanligvis lettere å forhandle seg frem til betalingsutsettelser og refinansiering i oppgangstider enn i nedgangstider, spesielt dersom verdien på pantesikkerhetene øker.
The reduction in commercial banks' loan loss provisions and the sharp price increases in parts of the real estate sector indicate that the value of the underlying collateral has gone up.
Reduksjonen i forretningsbankenes tapsavsetninger og den kraftige prisøkningen i deler av eiendomssektoren indikerer at verdien på pantesikkerhetene har økt.
Improved opportunities for extensions and refinancing may have contributed to postponing the defaults.
Bedre muligheter for betalingsutsettelse og refinansiering kan ha bidratt til å utsette misligholdene.
Other reasons for the low increase in defaults may be that the situation for high-risk enterprises has improved since 1998 (1999 figures are not yet available) or that Norges Bank's risk classification model overestimates the risk in the enterprise sector.
Andre årsaker til den lave økningen i misligholdene kan være at situasjonen til de mest risikoutsatte foretakene har bedret seg siden 1998 (tall for 1999 foreligger ennå ikke), eller at Norges Banks risikoklassifiseringsmodell overvurderer risikoen i foretakssektoren.
Financial strength
Soliditet
Commercial banks' total capital adequacy and core capital ratios were 10.9% and 8% respectively at the end of the last three years (see Table 13).
Forretningsbankenes totale kapitaldekning og kjernekapitaldekning lå på henholdsvis 10,9 og 8 prosent ved utgangen av de siste tre årene, jf. tabell 13.
Savings banks' total capital adequacy and core capital ratios have, however, gradually deteriorated the last few years (see Table 14).
Sparebankenes totale kapitaldekning og kjernekapitaldekning har imidlertid blitt gradvis svekket de siste årene, jf. tabell 14.
At the end of 1999, they were 13.7% and 11.2% respectively.
Ved utgangen av 1999 var de på henholdsvis 13,7 og 11,2 prosent.
The decline was somewhat greater in 1999 than in the other years, which is partly due to fairly solid growth in savings banks' lending to the enterprise sector.
Svekkelsen var noe større i 1999 enn i de øvrige årene, noe som blant annet skyldes den relativt sterke veksten i sparebankenes utlån til foretakssektoren.
Both commercial banks' and savings banks' capital adequacy ratios continue to be well above the minimum requirements.
Både forretnings- og sparebankenes kapitaldekning ligger fortsatt godt over minstekravet.
Most of the largest banks improved their total capital adequacy and core capital ratio in 1999 (see Chart 14).
De fleste av de største bankene forbedret sin totale kapitaldekning og kjernekapitaldekning i 1999, jf. figur 14.
Some banks, however, had relatively low core capital ratios combined with high lending growth in 1999.
Enkelte banker hadde imidlertid forholdsvis lav kjernekapitaldekning kombinert med høy utlånsvekst i 1999.
Even so, the core capital ratio in these banks was well above the minimum requirement at year-end.
Kjernekapitaldekningen i disse bankene lå likevel godt over minstekravet ved utgangen av året.
The core capital ratio in financial groups (commercial banks) was also well above the minimum requirement.
Finanskonsernene (forretningsbanker) hadde også en kjernekapitaldekning som lå godt over minstekravet.
At the end of 1999, the core capital ratio was 8.4% and the total capital adequacy ratio was 11.5%.
Ved utgangen av 1999 var kjernekapitaldekningen på 8,4 prosent og den totale kapitaldekningen på 11,5 prosent.
This was somewhat higher than comparable figures for commercial banks' parent banks.
Det var noe høyere enn tilsvarende tall for forretningsbankenes morbanker.
Developments in other financial institutions
Utviklingen i andre finansinstitusjoner
Mortgage companies' and finance companies' total assets and gross lending continued to increase in 1999 (see Table 24).
Kredittforetakenes og finansieringsselskapenes forvaltningskapital og brutto utlån fortsatte å øke i 1999, jf. tabell 24.
In 1999, gross lending rose by 8% in mortgage companies and 27% in finance companies.
I kredittforetakene økte brutto utlån med 8 prosent i løpet av 1999, mens økningen i finansieringsselskapene var på 27 prosent.
Finance companies' net non-performing loans increased sharply in nominal terms in 1999.
Finansieringsselskapenes netto misligholdte lån økte kraftig i nominelle kroner i 1999.
At the end of the year, this figure was considerably higher than in mortgage companies.
Ved utgangen av året lå de på et betydelig høyere nivå enn i kredittforetakene.
As a percentage of total lending, however, net non-performing loans declined both in mortgage companies and finance companies.
Sett i forhold til totale utlån ble imidlertid netto misligholdte lån redusert både i kredittforetakene og finansieringsselskapene.
Mortgage companies improved their core capital ratio from 12.8% to 13.3% in 1999, whereas finance companies' core capital ratio deteriorated from 12.5% to 10.9%.
Kredittforetakene forbedret sin kjernekapitaldekning fra 12,8 til 13,3 prosent i løpet av 1999, mens finansieringsselskapene svekket sin kjernekapitaldekning fra 12,5 til 10,9 prosent.
The deterioration in finance companies' core capital ratio is related to the sharp increase in gross lending, which contributed to a 35% increase in the companies' basis of measurement during the year.
Svekkelsen i finansieringsselskapenes kjernekapitaldekning har sammenheng med den kraftige økningen i brutto utlån, noe som bidro til at selskapenes beregningsgrunnlag økte med 35 prosent i løpet av året.
Part of the increase may be attributed to the transfer of a large loan portfolio to this group of institutions.
Deler av økningen skyldes overføring av en stor utlånsportefølje til denne gruppen institusjoner.
Mortgage companies' basis of measurement only rose by 3% in the same period.
Kredittforetakenes beregningsgrunnlag økte med bare 3 prosent over samme periode.
Life insurance companies further increased their shareholdings in 1999 (see Table 12).
Livsforsikringsselskapenes beholdning av aksjer og andeler økte ytterligere i 1999, jf. tabell 12.
At the same time, they reduced their lending and holdings of other securities.
Samtidig ble beholdningen av andre verdipapirer og utlån redusert.
This means that life insurance companies have increased their exposure to the stock market at the expense of their interest rate and lending exposure.
Det betyr at livselskapenes eksponering overfor aksjemarkedet har økt på bekostning av rente- og utlånseksponering.
The companies' "buffer capital" (ie equity and subordinated loan capital greater than 8%, supplementary provisions and unrealised capital gains) rose from 11% to 19.6% of the trading portfolio in 1999.
Selskapenes 'bufferkapital' (dvs ansvarlig kapital større enn 8 prosent, tilleggsavsetninger og kursreguleringsfond) økte fra 11 til 19,6 prosent av handelsporteføljen i løpet av 1999.
Life insurance companies have thus strengthened their ability to withstand a decline in the value of their securities portfolio.
Evnen til å tåle et verdifall på verdipapirporteføljen er dermed styrket.
The capital adequacy ratio declined from 11.8% to 11.5% in 1999.
Livselskapenes kapitaldekning ble redusert fra 11,8 til 11,5 prosent i løpet av 1999.
Financial institutions' profit performance since the 1980s
Finansinstitusjonenes resultatutvikling siden 1980-tallet
In 1991, post-loss operating results troughed as a result of major losses and write-downs on fixed assets.
I 1991 nådde driftsresultatet etter tap et bunnivå som følge av store tap og nedskrivninger på anleggsmidler.
Since 1993, commercial banks have had a positive operating profit after losses.
Siden 1993 har forretningsbankene hatt et positivt driftsresultat etter tap.
Operating profit both before and after losses was higher in 1999 than in 1998.
Driftsresultatet både før og etter tap var høyere i 1999 enn i 1998.
This is primarily due to higher other operating income and lower losses.
Dette skyldes i første rekke høyere andre driftsinntekter og lavere tap.
Like the commercial banks, savings banks recorded heavy losses and had major write-downs on fixed assets in 1991.
I likhet med forretningsbankene bokførte sparebankene store tap og hadde store nedskrivninger på anleggsmidler i 1991.
Since 1992, savings banks have posted positive operating results after losses.
Siden 1992 har sparebankene hatt et positivt driftsresultat etter tap.
During the period 1990-1992, operating results were negative due to substantial losses.
I perioden 1990-92 var driftsresultatet negativt som følge av store tap.
Since then, mortgage companies have reported positive operating results after losses.
Kredittforetakene har siden hatt et positivt driftsresultat etter tap.
Finance companies encountered problems earlier than banks in the 1980s and reported negative operating results after losses in the period 1986-1990.
Finansieringsselskapene møtte problemene på 1980-tallet tidligere enn bankene, og hadde negative driftsresultat etter tap i perioden 1986-90.
Since 1991, finance companies have posted positive operating results after losses.
Fra og med 1991 har finansieringsselskapene hatt et positivt driftsresultat etter tap.
Operating profit after losses was lower in 1999 than in 1998, partly because of higher losses.
Driftsresultat etter tap var lavere i 1999 enn i 1998 blant annet som følge av høyere tap.
Operating profit before losses was somewhat higher in 1999 than in 1998.
Driftsresultatet før tap var noe høyere i 1999 enn i 1998.
1 Box 1 discusses competitive conditions, with emphasis on competition from Nordic institutions.
1Ramme 1 omtaler konkurranseforholdene, med vekt på konkurransen fra nordiske institusjoner.
2 In the article, we focus primarily on items in the profit and loss account as a percentage of ATA.
2 I artikkelen fokuserer vi i hovedsak på resultatposter i prosent av GFK.
Due to growth in the balance sheet, many of the items show an increase in NOK.
På grunn av balansevekst viser mange resultatposter en økning i kroner.
4 These banks accounted for about 60% of banks' total lending to non-financial customers at the end of 1999.
4 Disse bankene sto for om lag 60 prosent av bankenes samlede utlån til ikke-finansielle lånekunder ved utgangen av 1999.
The commemoration of the Ibsen year focused on Henrik Ibsen's literature and drama and his unique position in Norway and abroad.
Markeringen av Ibsen-året skal sette fokus på Henrik Ibsens litteratur og dramatikk og den enestående posisjon han fremdeles har i Norge og verden for øvrig.
Henrik Ibsen's plays are as topical today as they were 100 years ago.
Henrik Ibsens verker er like aktuelle i dag som for hundre år siden.
He is the most frequently performed dramatist in the world after Shakespeare.
Etter William Shakespeare er Ibsen den mest oppførte dramatiker gjennom tidene.
Technical specifications:
Myntens data
Diameter: 27,5 mm
Diameter: 27,5 mm
Thickness: 2,2 mm
Tykkelse: 2,2 mm
Weight: 9,9 Gr
Vekt: 9,9 g
Alloy: 81% Cu, 10% Zn, 9% Ni
Legering:81% Cu, 10% Zn, 9% Ni
To the left are the initials of the artist, IAR.
Til venstre for portrettets halsavsnitt: kunstnerens signatur: IAR.
The coin's obverse was designed by Ingrid Austlid Rise, a designer at Det Norske Myntverket AS (Mint of Norway).
Myntens advers er utformet av formgiver ved Det Norske Myntverket AS, Ingrid Austlid Rise.
The reverse of the coin was designed by sculptress Nina Sundbye.
Revers er utformet av billedhugger Nina Sundbye.
The coin was put into circulation on 16 January 2006.
Den ble satt i sirkulasjon 16. januar 2006.
The ordinary 20-krone coin does not bear the date 2006.
Den ordinære 20-kronemynten ble ikke preget med årstallet 2006.
The coin is legal tender and was issued at face value.
Den er tvungent betalingsmiddel og ble utgitt til pålydende.
The first official train travelled on Norway's Trunk Line from Christiania to Eidsvoll in 1854.
Det første offisielle toget gikk på Norsk Hoved Jernbane fra Christiania til Eidsvoll i 1854.
The opening of the Trunk Line fifty years before the first automobiles appeared on Norwegian roads became the beginning of a Norwegian transport sector revolution.
Åpningen av Hovedbanen ble starten på en revolusjon av transportsektoren i Norge omkring 50 år før de første bilene begynte å rulle på norske veier.
Technical specifications
Myntens data
Reverse (tails side):
Revers:
The reverse of the coin shows a railway junction.
Et utsnitt av jernbaneskinner med sporveksel.
Railway tracks are a timeless symbol of railway services.
Jernbaneskinner som et tidløst symbol på jernbanedrift.
To the right of the tracks: 20 KRONER and JERN-BANEN 150 ÅR below.
Til høyre for togskinnene: 20 KRONER og under dette på tvers av mynten: JERN-BANEN 150 ÅR satt over hverandre i bunn.
The coin was designed by Ingrid Austlid Rise, a designer at Det Norske Myntverket AS (Mint of Norway).
Mynten er utformet av formgiver ved Den Kongelige Mynt AS, Ingrid Austlid Rise.
No 20-krone coins in the standard design were minted bearing the date 2004.
Den ordinære 20-kronemynten ble ikke preget med årstallet 2004.
Pursuant to the Norges Bank Act provisions regarding commemorative coins, Norges Bank issued a series of commemorative coins to celebrate the centennial.
Med hjemmel i sentralbanklovens bestemmelser om jubileums- og minnemynter utga Norges Bank en serie minnemynter for å markere denne begivenheten.
The coin series is comprised of three gold and three silver coins.
Myntserien besto av tre gull- og tre sølvmynter.
The first two coins, one gold and one silver, were issued on 27 November 2003, to commemorate the day in 1905 when King Haakon VII took his oath in the Storting.
Det første paret med en sølv- og en gullmynt ble utgitt 27. november 2003, i anledning av kong Haakon VIIs edsavleggelse i Stortinget den dagen i 1905.
Norge 2005 is also responsible for marketing and sales of the coins.
Norge 2005 sto også for markedsføring og salg av myntene.
The coins were produced at Det Norske Myntverket AS (Mint of Norway Ltd.).
Myntene ble produsert ved Det Norske Myntverket AS (tidligere Den Kongelige Mynt AS).
100-krone commemorative coin 2003
100-krone minnemynt 2003
1500-krone commemorative coin 2003
1500-krone minnemynt 2003
100-krone commemorative coin 2004
100-krone minnemynt 2004
1500-krone commemorative coin 2004
1500-krone minnemynt 2004
100-krone commemorative coin 2005
100-krone minnemynt 2005
1500-krone commemorative coin 2005
1500-krone minnemynt 2005
Price stability is the norm.
Hva kjennetegner det unormale?
What distinguishes the abnormal?
Bogstad, 7. juni 2005
The transition to inflation targeting, which took place in Norway in 2001, may perhaps at the time have appeared to be a transition to a new and unfamiliar monetary policy system.
Overgangen til inflasjonsstyring, som for vår del skjedde i 2001, fortonte seg kanskje der og da som overgang til et nytt og ukjent system for pengepolitikken.
But today's monetary policy system springs from the recognition, based on historical experience, of what monetary policy can in fact achieve.
Men dagens pengepolitiske system springer ut av en historisk erkjennelse av hva pengepolitikken faktisk kan oppnå.
Price stability has been the norm over the past 500 years, with the exception of 6 episodes of substantial and lasting changes in the price level.
De siste 500 årene er preget av prisstabilitet, men 6 episoder skiller seg ut med store og vedvarende endringer i prisnivået.
The first five episodes are the price revolution in the 1500s, the Seven Years' War around 1760, the Napoleonic wars and the First and Second World Wars.
De fem første er prisrevolusjonen på 1500-tallet, 7-års krigen rundt 1760, Napoleonskrigen, første og andre verdenskrig.
These are examples of monetary disturbances.
Dette er eksempler på monetære forstyrrelser.
Growth in the money supply was not in proportion to growth in the economy as a whole.
Veksten i pengemengden stod ikke i forhold til veksten i økonomien for øvrig.
The sixth and last episode relates to the post-war period.
Den sjette og siste episoden omfatter etterkrigstiden.
This time, the macroeconomic policy of the time and undermining of the nominal anchor led to a rise in the price level.
Denne gangen var det den makroøkonomiske politikken og undergravingen av det nominelle ankeret som førte til økningen i prisnivået.
Even though price stability has been the norm, we must recognise that disturbances have occurred and that disturbances will continue to occur.
Selv om prisstabilitet har vært det normale må vi erkjenne at forstyrrelser har skjedd, og være forberedt på at forstyrrelser fortsatt vil skje.
Throughout history, unsuccessful monetary policy, unsuccessful fiscal policy or external conditions over which we have no control have contributed to periods of expansion and periods of contraction in Norway and other countries.
Gjennom historien har perioder med feilslått pengepolitikk, feilslått finanspolitikk eller ytre omstendigheter vi ikke er herre over bidratt til oppgangstider og nedgangstider i Norge og andre land.
We can learn from these episodes.
Disse episodene kan vi trekke lærdom fra.
When the primary objective of monetary policy is to provide the economy with a nominal anchor, monetary policy then also contributes to economic progress.
Når pengepolitikken har som sin fremste oppgave å gi økonomien et nominelt anker, bidrar pengepolitikken samtidig til økonomisk fremgang
In these terms, inflation targeting is not new.
Inflasjonsstyring er slik sett ikke noe nytt.
A nominal anchor expressed in terms of an objective of low and stable inflation is a formalisation of what has actually been the norm.
Et nominelt anker uttrykt gjennom et mål om lav og stabil inflasjon, er en formalisering av det som egentlig har vært det normale.
Last year, Norges Bank published the book "Historical Monetary Statistics for Norway 1819-2003" (Eitrheim, Klovland and Qvigstad 2004), concluding the first part of our project on historical monetary statistics for Norway.
I fjor sluttførte Norges Bank første del av vårt prosjekt om historisk økonomisk statistikk for Norge ved å publisere boken "Historical Monetary Statistics for Norway 1819-2003" (Eitrheim, Klovland & Qvigstad 2004).
Based on data in the Wedervang Archive at the Norwegian School of Economics and Business Administration, Grytten constructed new price indices up to 1871.
Med utgangspunkt i materiale i Wedervang arkivet ved Norges Handelshøyskole konstruerte han nye prisindekser frem til 1871.
These were spliced with already existing indices for the period from 1871 onwards.
Disse ble koblet sammen med allerede eksisterende indekser for perioden etter 1871.
In the period from 1516 up to the outbreak of the First World War in 1914, prices rose at a pace corresponding to annual inflation of 0.67 per cent.
I perioden fra 1516 til utbruddet av første verdenskrig i 1914 steg prisene med en takt som tilsvarer en årlig prisstigning på 0,67 prosent per år.
If we extend the period with the past 90 years, the rate rises to an annual 1.33 per cent
Utvider vi perioden med de siste 90 årene er takten 1,33 prosent per år.
Even though price stability is a regular feature, this does not mean that prices have always been stable.
Selv om prisstabilitet er det generelle trekket, så betyr ikke det at prisene alltid har vært stabile.
In my talk today, I will focus on the periods that fall outside the norm, when prices have not been stable.
Jeg skal i dette foredraget konsentrere meg om de unormale periodene hvor prisene ikke har vært stabile.
I would like to emphasise that I am an economist, not a historian.
Det må understrekes at jeg er økonom, og ikke historiker.
I will therefore be analysing available data series using en economist's methods.
Jeg vil derfor i dette foredraget analysere tilgjengelige tallserier med økonomens metoder.
A historian would have chosen a different approach.
En historiker ville valgt en annen tilnærming.
If my presentation today should at any point come into strong conflict with accepted views among historians, I would appreciate it if this were pointed out.
Skulle jeg komme i skade for å formulere meg i sterk strid med aksepterte oppfatninger blant historikere setter jeg pris på å bli gjort oppmerksom på dette.
General features of price developments
Generelle trekk ved prisutviklingen
Although price data for Norway are available back to 1516, annual price data are only available from 1666.
Vi har prisdata for Norge tilbake til 1516, men årlige prisdata først fra 1666.
Before this, data are only available for long periods, over 10 years, for example.
Før denne tid har vi kun data for lengre perioder, for eksempel 10 år.