natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To make the task a little easier - and without claiming to have given the subject exhaustive treatment - I will concentrate in the following on two aspects that I believe may become crucial:
For å gjøre oppgaven litt enklere - og uten å påstå at jeg med det har gitt en uttømmende drøfting - vil jeg i det følgende konsentrere meg om to momenter jeg tror kan bli utslagsgivende:
First, I believe that the stability of the economy will largely depend on adequate financial strength in the business sector in general, and the financial industry in particular.
Jeg vil for det første hevde at stabiliteten i økonomien i stor grad vil avhenge av en tilstrekkelig finansiell soliditet - i næringslivet generelt og i den finansielle sektoren spesielt.
Without such strength we could easily experience a domino effect of the type recently seen in Asia - and such as we experienced ourselves in the early 1990s - in which bankruptcies of individual firms and sectors quickly spilled over into other parts of the economy.
Uten en slik soliditet vil det lett kunne oppstå domino-effekter av den typen vi nylig har sett i Asia - og slik vi selv opplevde tidlig i 1990-årene - der konkurser i enkelte bedrifter og sektorer raskt smittet over på andre deler av økonomien.
In the light of developments in Asia, I also believe that the strength of the financial sector in particular will be decisive for how strongly the international markets react, and hence also for how severe the turnturn will be.
Blant annet i lys av utviklingen i Asia tror jeg dessuten at særlig soliditeten i finanssektoren vil være avgjørende for hvor kraftig de internasjonale markedene reagerer, og dermed også for hvor kraftig omslaget behøver å bli.
Second, I believe that the adaptability of the business sector will largely depend on our continued ability to ensure a reasonably efficient allocation of capital.
For det andre vil jeg hevde at omstillingsevnen i næringslivet i stor grad vil avhenge av at vi fortsatt kan sørge for en rimelig effektiv allokering av kapitalen.
In the light of the changes I focused on earlier - with strong competition for international capital and higher required rates of return - I would also argue that the actual organisation of the capital market may be decisive.
I lys av de endringene jeg har forsøkt å belyse tidligere - med sterk konkurranse om kapitalen og økte avkastningskrav over landegrensene - vil jeg også argumentere for at selve organiseringen av kapitalmarkedet kan bli utslagsgivende.
In particular, I feel that it is necessary to focus on the significance of the ownership situation in the business sector and financial industry, including the role of the state as owner.
Ikke minst er det etter min mening nødvendig å fokusere på betydningen av forholdene på eiersiden i næringslivet og i finanssektoren, herunder statens eierrolle.
Financial strength
Finansiell soliditet
The financial crisis in Asia and our own banking crisis illustrate the close connection between the stability of the financial sector, developments in foreign exchange markets, and economic policy and domestic developments.
Finanskrisen i Asia og vår egen bankkrise illustrerer den nære sammenhengen mellom stabiliteten i finansiell sektor, hendelser i valutamarkedene og den økonomiske politikken og utviklingen innenlands.
Both our own experience and those of others over the past ten years show that a financial sector with sufficient strength and soundness is necessary if we are to make it through the next turnaround and currency unrest without major difficulties.
Samlet sett viser våre og andres erfaringer gjennom de siste ti årene at en finansiell sektor med tilstrekkelig styrke og soliditet er nødvendig dersom vi skal komme gjennom den neste runden av konjunkturomslag og valutauro uten for store vanskeligheter.
A fundamental problem for the authorities with respect to the regulation of the financial system is what mechanisms we actually have to ensure that the financial sector's behaviour does not lead us as a society into assuming excessive risks.
Et grunnleggende problem for myndighetene i reguleringen av det finansielle systemet, er hvilke mekanismer vi egentlig har for å sikre at finanssektorens disposisjoner ikke leder oss, som samfunn, til å ta for stor risiko.
There are a number of reasons why decisions made by an institution, which are reasonable in isolation, may contribute to weakening the stability of the financial system as a whole.
Det er flere grunner til at isolert sett fornuftige beslutninger i den enkelte institusjon kan bidra til å svekke stabiliteten i det finansielle systemet som helhet.
One possible reason is that an individual bank may be concerned only with the risk it is exposed to itself, and not with the risk to which it indirectly exposes others.
En mulig årsak kan være at en enkelt bank bare er opptatt av den risiko banken selv påføres, og ikke den risiko den indirekte påfører andre.
This systemic risk is partly related to the interaction with international financial markets and the Norwegian banks' interdependence in the Norwegian credit market.
Denne systemrisikoen henger sammen med blant annet interaksjonen med de internasjonale finansmarkedene og de norske bankenes gjensidige avhengighet av hverandre i det norske kredittmarkedet.
For example, a Norwegian bank's creditworthiness abroad will depend not only on a bank's own position, but also on how sound the Norwegian system as a whole is perceived as being.
Eksempelvis vil en norsk banks kredittverdighet i utlandet ikke bare avhenge av bankens egen stilling, men også av hvordan soliditeten i hele det norske banksystemet vurderes.
We have experienced in the past that unrest in parts of the financial market makes foreign financing more difficult or even impossible to procure, even for institutions that initially did not have problems with their liquidity or financial strength.
Vi har tidligere erfart at ved uro i deler av finansmarkedet, vanskeliggjøres eller endog forsvinner utenlandsfinansieringen også for de institusjonene som i utgangspunktet ikke hadde likviditets- eller soliditetsproblemer.
Thus the manner in which individual banks are run can constitute a risk to the financial system as a whole.
Det kan dermed oppstå en risiko for det finansielle systemet som sådant, knyttet til hvordan enkeltbanker drives.
I believe this has also been an important factor in a number of crises abroad, most recently in Asia.
Dette har nok også vært et vesentlig element ved flere kriser internasjonalt, nå sist i Asia.
Like the great majority of other western countries, Norway has a broad set of regulations to deal with these and other risks that could conceivably arise in the financial industry.
Som i de aller fleste andre vestlige land har vi i Norge et bredt sett av reguleringer som skal ivareta disse og andre typer risiki som ellers kan tenkes å oppstå i finansnæringen.
An example of such a regulation is the capital adequacy requirements, which are intended to safeguard the financial strength of the sector, and thereby counteract systemic risk.
Et eksempel på en slik regulering er kravene til kapitaldekning, som skal sikre en viss soliditet i sektoren og dermed motvirke systemrisiko.
At the same time, I would like to stress that even with the current rules and supervisory framework applying to the financial sector, and even though both the sector and its customers are undoubtedly more solvent and far more concerned with risk management and control today than they were ten years ago, we still cannot exclude the possibility that the financial system may come under pressure again if the macroeconomic situation deteriorates.
Jeg vil samtidig understreke at selv med det regelverk og tilsyn vi i dag har for næringen - og selv om både næringen og dens kunder i dag utvilsomt både har bedre soliditet og er langt mer opptatt av risikostyring og kontroll enn for ti år siden - kan vi ikke utelukke at det finansielle systemet igjen kan komme under press dersom situasjonen i økonomien forverres.
The current situation in the money and foreign exchange markets is such that Norwegian monetary policy must be expansionary to maintain a stable krone exchange rate.
Forholdene i penge- og valutamarkedet tilsier for tiden at pengepolitikken i Norge må innrettes ekspansivt for å holde kronekursen stabil.
The monetary policy of most other European countries is also relatively expansionary, but the cyclical situation there is quite different.
Også i de fleste andre europeiske land er pengepolitikken relativt ekspansiv, men der er konjunktursituasjonen klart annerledes enn hos oss.
In consequence, real interest rates in Norway - measured as market rates adjusted for inflation - are now somewhat below the level recorded in the mid-1980s.
Følgen av dette er at nivået på realrenten i Norge - målt som markedsrenter justert for inflasjonen - nå er i underkant av nivået midt på 1980-tallet.
If we disregard risk premiums, investments can currently be considered as profitable with a return as low as 2-3 per cent.
Når vi ser bort fra risikopremier, vil investeringer for tiden kunne anses lønnsomme med en avkastning ned mot 2-3 prosent.
In the light of the fluctuations in interest rates witnessed so far, and which may recur, it may be relevant to consider the possible effects of such a return on marginal investments on the financial position of the business sector, at least if the volume of such investments should become substantial.
I lys av de svingninger vi hittil har sett i rentene - som altså kan gjenta seg - er det grunn til å spørre hvordan en slik avkastning på marginale investeringer ville slå ut for soliditeten i næringslivet, i hvert fall om slike investeringer skulle forekomme i stort omfang.
With such low interest rates the current brisk growth in credit demand was to be expected.
Med dette lave rentenivået har vi da også sett en høy vekst i kredittetterspørselen.
We must assume that any future fluctuations in interest rates could cause bank losses to rise, and that parts of the business sector might again experience debt payment difficulties.
Vi må anta at eventuelle fremtidige svingninger i rentenivået kan medføre at bankenes tap vil komme til å øke og at deler av næringslivet igjen kan få problemer med sin gjeldsbyrde.
Nor can we exclude the possibility that the lending portfolios of a number of banks have become more exposed to risk.
Med en såvidt sterk utlånsvekst kan det ikke utelukkes at flere av bankenes utlånsporteføljer er blitt mer risikoutsatte.
At the same time, the expansion of the past two years has caused a slight decline in banks' capital ratios.
Samtidig har ekspansjonen de siste to årene ledet til en viss svekkelse av bankenes kapitaldekning.
This is somewhat paradoxical as we would normally expect institutions to improve their financial position in periods of expansion.
Dette er litt paradoksalt, ettersom vi normalt ville vente at det er i gode tider at institusjonene skal kunne styrke soliditeten.
Low interest rates and a greater risk of losses must also be seen in conjunction with trends in the property market.
Den lave renten og økt tapsrisiko må også ses i sammenheng med utviklingen i eiendomsmarkedet.
As a result of growing demand and ample availability of credit on reasonable terms, house prices have shown a real rise of over 40 per cent since the low of 1993, and the real price of houses is now approaching the peaks of the 1980s.
Som følge av økende etterspørsel og rimelig kreditt har boligprisene steget reelt med over 40 prosent siden bunnpunktet i 1993, og realprisen på bolig nærmer seg nå høydene fra 1980-årene.
The price of commercial property has also shown a sharp rise.
Prisveksten på forretningseiendommer har også vært meget sterk.
Judging by the substantial fluctuations we have seen previously, there is reason to assume that a downturn in the economy will in turn lead to a fall in property values.
I lys av de betydelige svingningene vi har sett tidligere, er det vel grunn til å anta at et eventuelt omslag i økonomien igjen vil føre til fall i eiendomsverdiene.
Some of this price risk will affect banks, as a share of their loans is secured in real property.
Deler av den prisrisiko dette innebærer, må antas å falle på bankene gjennom de utlån som er pantesikret i fast eiendom.
One noteworthy feature is that a substantial part of the growth in bank lending is now funded abroad.
Et utviklingstrekk det er grunn til å feste seg ved, er at en betydelig del av veksten i bankenes utlån nå finansieres i utlandet.
Total foreign funding amounted to almost NOK 190 billion at the end of November last year.
Samlet utenlandsfinansiering utgjorde ved utgangen av november i fjor nærmere 190 milliarder kroner.
This means that this type of financing has increased by some NOK 120 billion over the past two years.
Det betyr at denne typen finansiering har økt med om lag 120 milliarder over de siste to årene.
The sharp growth in foreign financing is partly due to the upgrading of banks' creditworthiness by foreign rating agencies, enabling them to obtain cheaper financing in international bond markets.
Den kraftige veksten i utenlandsfinansieringen henger i noen grad sammen med at bankene har fått oppgradert sin kredittverdighet hos utenlandske rating-byråer, og dermed oppnår rimeligere finansiering i obligasjonsmarkedene internasjonalt.
But as we see from the chart, this bond financing accounts for a small share of the growth in overall foreign debt.
Men som vi ser av figur 9, utgjør finansiering gjennom slike obligasjoner en mindre del av veksten i den samlede utenlandsgjelden.
In other words, a substantial part of foreign financing - about three quarters - is short-term.
Med andre ord er en betydelig del av utenlandsfinansieringen - rundt tre fjerdedeler - kortsiktig.
I should add that banks normally hedge this type of borrowing against currency risk, by means of forward transactions for example, so that their foreign currency exposure does not increase.
Jeg vil legge til at bankene normalt sikrer denne type opplåning mot valutarisiko gjennom transaksjoner blant annet i terminmarkedene, slik at bankenes valuta-eksponering ikke øker.
Moreover, the Norwegian financial sector easily complies with the international and national requirements regarding capital adequacy, and the Norwegian banking industry is recording substantial profits.
Videre oppfyller den norske finanssektoren de internasjonale og nasjonale kravene til soliditet, og det er betydelige overskudd i den norske banknæringen.
The risk associated with a large volume of short-term foreign funding is that the financial sector as a whole - as a system, and over time - may be exposed to a substantial liquidity risk.
Faren ved en stor kortsiktig finansiering i utlandet er at finanssektoren samlet sett - som system og over tid - kan utsette seg for en betydelig likviditetsrisiko.
If the supply of foreign credit should suddenly dry up or be reversed - for example in the event of an economic downturn, or loss of confidence in our currency - this type of financing could give rise to severe payment problems, as we have seen in Asia.
Dersom kredittilgangen fra utlandet plutselig skulle stoppe opp eller reverseres - for eksempel i forbindelse med et økonomisk tilbakeslag eller sviktende tillit til vår valuta - vil slik finansiering kunne avstedkomme betydelige betalingsproblemer, slik vi blant annet har sett i Asia.
This scenario is a familiar one, since we experienced precisely this type of problem during the banking crisis of the early 1990s.
Denne problemstillingen er velkjent, ettersom vi opplevde nettopp denne typen problemer under bankkrisen på begynnelsen av 1990-tallet.
If the banks were to experience limitations in the supply of foreign financing again, they would be confronted with considerable challenges.
Hvis bankene nok en gang skulle oppleve at tilgangen på finansiering i utlandet begrenses, vil de således måtte regne med å stå overfor betydelige utfordringer.
In response to the previous crisis, Norges Bank had to channel substantial funding to the banking system.
Forrige gang måtte Norges Bank tre støttende til med betydelig finansiering av banksystemet.
It would be a mistake to assume that this would happen in precisely the same manner again if problems like this were to recur.
Jeg vil advare mot å basere seg på at dette vil skje på samme måte dersom liknende problemer igjen skulle inntreffe.
In isolation, recently published bank results show a sound return on equity.
Bankresultatene som nylig er fremlagt, viser god avkastning på egenkapitalen.
However, this is largely attributable to very low losses.
Dette skyldes imidlertid i stor grad svært lave tap.
Earnings are not sufficient to allow banks to maintain their capital ratio, at least if lending continues to expand at the current pace.
Inntjeningen er ikke god nok til at bankene vil klare å opprettholde kapitaldekningen, i hvert fall ikke ved en videreføring av den nåværende utlånsveksten.
Gradually, as we see a normalisation of the loss situation, and for some banks their tax position as well, earnings will tend to decline.
Etter hvert som vi får en normalisering av tapssituasjonen, og for en del banker også av skatteposisjonen, må det derfor antas at inntjeningen vil falle.
Financial strength and structural policy are related
Soliditet og strukturpolitikk henger sammen
A question which comes to mind is whether the authorities should do something - and if so, what - to improve banks' long-term earning capacity and financial strength.
Et spørsmål som naturlig melder seg, er om myndighetene bør foreta seg noe - og eventuelt hva - for å bedre bankenes langsiktige inntjeningsevne og soliditet.
One alternative could be to impose stricter capital adequacy requirements for financial institutions.
Et alternativ kunne være å skjerpe kapitaldekningskravene for institusjonene.
We should, however, bear in mind that Norwegian institutions are to an increasing extent in competition with foreign institutions, and a tightening of requirements in Norway alone could lead to a deterioration in earnings over time.
Vi må imidlertid huske på at norske enheter i stadig sterkere grad konkurrerer med utenlandske enheter, og at en slik særnorsk styrking av kravene på sikt vil kunne svekke deres inntjening.
Stricter capital adequacy requirements may therefore be a double-edged sword.
Skjerpede kapitaldekningskrav kan dermed være et tveegget sverd.
On the one hand, such requirements would inevitably strengthen existing Norwegian banks' financial strength over time.
På den ene siden vil slike krav over tid med nødvendighet styrke soliditeten i de eksisterende norske banker.
On the other hand, the same requirements would not provide a level playing field and could perhaps result in higher market shares for foreign institutions which are not subject to such strict requirements.
Men slike krav vil på den andre siden også føre til ujevne konkurransevilkår og kanskje økte markedsandeler for utenlandske institusjoner, som ikke er pålagt like strenge krav.
Reduced competitiveness for Norwegian institutions may result in a fall in earnings, and thereby diminish the ability to improve financial strength through internally generated funds.
Redusert konkurranseevne for norske institusjoner kan føre til redusert inntjening og dermed svekket evne til å styrke soliditeten med egne midler.
The Banking, Insurance and Securities Commission recently published a report which includes an evaluation of tighter core capital requirements for financial institutions.
Kredittilsynet har i en nylig offentliggjort rapport vurdert et skjerpet krav til kjernekapital for finansinstitusjonene.
The Commission concluded that there is not sufficient reason at present to recommend such strong measures.
Tilsynet konkluderer med at det foreløpig ikke er tilstrekkelig grunnlag for å tilrå et så sterkt tiltak.
In my opinion the best way to ensure Norwegian banks' financial strength in the period ahead is to establish an operating environment where Norwegian banks can compete with foreign institutions on a level playing field.
For å sikre soliditeten i norske banker over tid, er det etter min oppfatning nødvendig at rammevilkårene utformes slik at de norske bankene kan møte sine internasjonale konkurrenter på mest mulig like vilkår.
The application of the authorities' structural policy in the financial sector has a considerable influence on competitive conditions in the long term, and is therefore also of significance to the earning potential and financial strength of the industry.
Utøvelsen av myndighetenes strukturpolitikk overfor næringen er av stor betydning for den langsiktige utviklingen i konkurransesituasjonen, og dermed også for inntjeningsmulighetene og soliditeten i næringen.
In this connection, I am of the view that the authorities must also consider the possible consequences of state ownership.
I denne sammenhengen må myndighetene etter min mening også vurdere mulige konsekvenser av statlig eierskap.
The Norwegian banking market is now open to foreign institutions and this, in conjunction with the internationalisation of business and industry, has resulted in sharper foreign competition and an increase in the required rate of return on bonds and equities.
Åpningen av det norske bankmarkedet mot utenlandske institusjoner har, sammen med internasjonaliseringen av næringslivet, ført til økt konkurranse fra utlandet, men også økte krav til avkastning gjennom aksje- og obligasjonsmarkedet.
Increased international competition also generates benefits as a result of improved cross-border allocations of capital, and thereby generally also more productive investment.
Utviklingen mot større internasjonal konkurranse fører med seg gevinster som følge av bedre allokering av kapitalen over landegrensene, og dermed gjennomgående også mer produktive investeringer.
As I indicated earlier, these are gains from which Norway can also derive substantial benefits.
Dette er - som jeg var inne på tidligere - gevinster som Norge kan ha stor nytte av.
However, it also entails considerable challenges for the Norwegian financial sector.
For den norske finansnæringen innebærer imidlertid utviklingen også betydelige utfordringer.
One of these challenges is that competition appears to contribute to a reduction in earning power.
En av disse utfordringene er at konkurransen synes å bidra til redusert inntjeningsevne.
The interest margin - the most important source of income for banks - has declined substantially over the past ten years.
Rentemarginen - som er bankenes viktigste inntektskilde - har falt betydelig gjennom de siste ti årene.
There has also been a clear downward trend in banks' net interest income, measured as a share of total assets.
Det er også en klar tendens til at bankenes netto renteinntekter faller, målt som andel av forvaltningskapitalen.
One possible explanation is that economies of scale in the sector may have increased.
En mulig forklaring på dette er at stordriftsfordelene i næringen kan ha økt.
Closer integration and new information technology allow, more than ever, for the mass-production of financial services, and modern communication systems make it possible to distribute these services far more cheaply.
Tettere integrasjon og ny informasjonsteknologi gjør det mulig å masseprodusere finansielle tjenester på en helt annen måte enn tidligere, og moderne kommunikasjoner gjør det mulig å distribuere disse tjenestene langt billigere.
Development costs for such systems can be substantial, which may in turn give rise to economies of scale.
Utviklingskostnadene for slike systemer kan imidlertid være meget store, og dette kan gi opphav til stordriftsfordeler.
Different measures for market concentration indicate that there is relatively low concentration in the Norwegian banking market, and considerably lower than in other Nordic countries.
Ulike mål for markedskonsentrasjon tyder på at det norske bankmarkedet er forholdsvis lite konsentrert, og betydelig mindre konsentrert enn markedene i de øvrige nordiske land.