natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The exchange rate was therefore no longer suitable as a nominal anchor.
Valutakursen var derfor ikke lenger tilstrekkelig egnet som nominelt anker.
As a result, Norges Bank gradually placed increasing emphasis on low and stable inflation.
Norges Bank la derfor gradvis økende vekt på lav og stabil inflasjon.
In 2001, the Norwegian authorities decided that monetary policy in Norway was to be oriented towards low and stable inflation through a numerical target for inflation, as was the case in many other countries later in the 1990s.
Siden 2001 har norske myndigheter valgt å innrette pengepolitikken mot lav og stabil inflasjon gjennom et tallfestet inflasjonsmål, slik mange andre land gjorde utover på 1990-tallet.
As under the gold standard or the fixed exchange rate regimes, it is again our own choice of nominal anchor that determines the rate of inflation in Norway over time.
Som under gullstandarden og fastkursregimene er det igjen vårt eget valg av nominelt anker som bestemmer hvilken inflasjon vi får over tid.
Future studies will probably find that inflation reverts to the inflation target over time.
Studier i framtiden vil trolig finne at inflasjonen over tid vender tilbake til inflasjonsmålet.
This is an indication that monetary policy is working and not that there is a natural inflation rate or a natural, self-regulating mechanism.
Det er et uttrykk for at pengepolitikken virker, og ikke for at det finnes en naturgitt inflasjonsrate eller en naturlig, selvregulerende mekanisme.
Inflation is still influenced by exogenous conditions.
Likevel påvirkes også prisveksten av ytre forhold.
Increased globalisation, particularly China’s growing importance in world trade, has in the past ten years for example resulted in low imported inflation measured in a foreign currency.
Økt globalisering, og særlig Kinas inntog i verdenshandelen, har de siste ti årene for eksempel ført til lav prisvekst på våre importerte varer og tjenester målt i utenlandsk valuta.
At the same time, productivity growth has been high in many countries.
Samtidig har veksten i produktiviteten vært høy i en rekke land.
These positive supply-side features have for a period contributed to a favourable development in the short-term trade-off between economic growth and inflation.
Disse positive utviklingstrekkene på produksjonssiden har for en periode bidratt til en gunstig utvikling i det kortsiktige bytteforholdet mellom økonomisk vekst og inflasjon.
As a result, many countries where inflation was a little too high at the outset have been able to bring down inflation at virtually no cost.
Mange land som i utgangspunktet hadde litt for høy inflasjon, har dermed nokså kostnadsfritt kunnet få inflasjonen ned.
Over time, interest rate setting is aimed at keeping inflation close to target.
Over tid er rentesettingen rettet mot å holde inflasjonen nær inflasjonsmålet.
In the process, interest rates will have short-term direct or indirect effects on a number of other economic variables.
Underveis vil renten ha kortsiktig direkte eller indirekte virkning på en rekke andre størrelser i økonomien.
In the short to medium term, we weigh the aim of stability in output and employment on the one hand against stability in inflation on the other hand.
På kort til mellomlang sikt avveier vi hensynet til stabilitet i produksjon og sysselsetting på den ene siden og hensynet til stabil inflasjon på den andre siden.
It might be tempting to give weight to other objectives beyond the effects they might have on inflation.
Det kunne være fristende å ta hensyn til også andre formål utover virkningene de måtte ha på inflasjonen.
This would entail taking risks and making compromises with regard to the inflation target.
Det betyr i så fall å ta sjanser og gå på akkord med inflasjonsmålet.
There are in particular two other such objectives that have been singled out:
Det er særlig to andre slike mål som har vært trukket fram:
sustaining employment at a high level,
holde varig høy sysselsetting,
High demand for labour can encourage more people, who would otherwise have remained stuck in the welfare system, to enter the labour market.
Høy etterspørsel etter arbeidskraft kan bidra til å få flere personer som ellers ville sittet fast i velferdssystemet, ut i arbeidslivet.
A period of high demand for labour may thus increase the effective labour force on a more permanent basis.
En periode med høy etterspørsel etter arbeidskraft kan dermed øke den effektive arbeidsstyrken på mer varig basis.
Conversely, a period of low demand for labour can increase flows into benefit schemes and lead to a permanent reduction in the labour force.
I en periode med lav etterspørsel etter arbeidskraft derimot, kan flere bli skjøvet inn i velferdsordninger og arbeidsstyrken bli varig redusert.
If the central bank were to attempt to use such labour market mechanisms, it would have contributed to amplifying demand for labour in an upturn through lower interest rates, while countering a fall in demand in a downturn by keeping interest rates low.
Dersom vi skulle forsøke å utnytte slike mekanismer i arbeidsmarkedet, skulle vi ha bidratt til å holde etterspørselen etter arbeidskraft oppe i gode tider gjennom en lavere rente, men også motvirket et fall i etterspørselen i dårlige tider ved å holde renten lav.
Such a policy can be reminiscent of the low interest rate policy of the 1970s and the 1980s and will fairly rapidly be factored into economic agents’ inflation expectations.
En slik politikk kan minne om lavrentepolitikken på 1970- og 80-tallet og vil nokså raskt bli tatt hensyn til når aktørene i det økonomiske livet gjør seg opp en mening om utviklingen i inflasjonen framover.
Over time, such a monetary policy will lead to higher inflation, not higher employment.
Over tid vil en slik pengepolitikk føre til høyere inflasjon, ikke høyere sysselsetting.
Unemployment has declined markedly and is now very low.
Arbeidsledigheten har falt betydelig og er nå svært lav.
At the same time, wage earners’ share of corporate earnings has declined.
Samtidig er lønnstakernes andel av foretakenes inntekter blitt redusert.
Historically, there has been a clearly negative relationship between unemployment and wage shares.
Historisk har det vært en klar negativ sammenheng mellom arbeidsledigheten og lønnsandelen.
Developments in recent years have paved the way for strong growth in employment, also today when the cyclical upturn is in a mature phase.
Utviklingen de siste årene har gitt grunnlag for sterk vekst i sysselsettingen også når konjunkturoppgangen nå er i en moden fase.
Developments in the past years must be seen against the background of the effects of a number of positive supply-side conditions on the Norwegian economy.
Utviklingen vi har bak oss må ses på bakgrunn av at norsk økonomi de siste årene trolig er blitt påvirket av en rekke positive forhold på produksjonssiden av økonomien.
High export prices and low import prices have led to a low rate of increase in consumer prices and an increase in household real wage income, but also to high corporate earnings and solid growth in employment.
Høye eksportpriser og lave importpriser har ført til lav vekst i konsumprisene og økning i husholdningenes reallønn, men også til høy inntjening i foretakene og god vekst i sysselsettingen.
At the same time, productivity growth has been unusually high.
Veksten i produktiviteten har samtidig vært uvanlig sterk.
The effects of this are more complex.
Virkningene av dette er mer sammensatt.
Increased productivity means that demand can remain high without rising inflation.
Økt produktivitet gjør at etterspørselen kan holdes høy uten at prisveksten tar seg opp.
The interest rate was set at a low level to bring inflation back to target.
Renten ble satt lav for å bringe inflasjonen tilbake til målet.
At the same time, this also enabled enterprises to make use of a higher growth potential.
Det la samtidig et grunnlag for at virksomhetene kunne utnytte de økte vekstmulighetene.
Eventually this also resulted in higher demand for labour.
Etter hvert bidro også dette til høyere etterspørsel etter arbeidskraft.
Improved efficiency is another factor that explains the high level of profitability in the Norwegian business sector.
Økt effektivitet vil også kunne bidra til å forklare den gode lønnsomheten i norske bedrifter.
In addition, increased globalisation in general may have broadened the scope for Norwegian enterprises to relocate production to other countries if labour costs become too high.
I tillegg kan økt globalisering generelt ha gjort at norske bedrifter i større grad har mulighet til å flytte produksjonen fra Norge til utlandet dersom lønnskostnadene blir for høye.
Such a development probably places some restraint on wage demands among workers in sectors where enterprises have such opportunities.
En slik utvikling virker trolig dempende på lønnskravene til arbeidstakerne i sektorer hvor bedriftene har slike muligheter.
Is it possible to sustain the combination of low employment and low wage shares?
Er det mulig å opprettholde kombinasjonen av lav ledighet og lav lønnsandel?
First, it partly depends on whether the positive supply-side conditions are sustained.
For det første: Det vil kunne avhenge av om de positive trekkene på produksjonssiden varer ved.
There is probably symmetry here.
Det er nok symmetri her.
Should the terms of trade deteriorate, productivity growth slacken and foreign workers return to their home country, the wage share will increase, profits fall and unemployment increase.
Skulle bytteforholdet falle, veksten i produktiviteten avta og utlendingene reise hjem, vil lønnsandelen øke, profitten falle og ledigheten tilta.
Second, even without a reversal profits may fall and unemployment rise.
For det andre: Selv uten en reversering kan overskuddene falle og ledigheten tilta.
The implications of this will depend on how far businesses, in their search for qualified labour, will stretch themselves in bidding up wages.
Utslagene vil avhenge av hvor langt foretakene, i jakten på den best egnede arbeidskraften, vil strekke seg i å by opp lønningene.
Long periods of rapidly rising property prices and debt can be a source of future instability in the real economy.
Lange perioder med sterk vekst i eiendomspriser og gjeld kan være en kime til framtidig ustabilitet i realøkonomien.
Should monetary policy give weight to developments in property and credit markets beyond their impact on inflation?
Bør pengepolitikken ta hensyn til utviklingen i eiendoms- og kredittmarkedene utover de virkningene de har på inflasjonen?
Low interest rates have fuelled the rise in property prices and debt accumulation.
Den lave renten har bidratt til veksten i eiendomsprisene og gjeldsopptakene.
Large volumes of lending are being used to finance consumption and investment, among other things in housing.
Høye utlån brukes til å finansiere konsum og investeringer, blant annet i boliger.
At the same time, the many positive supply-side conditions – with strong growth in real income in the household sector and in private and public enterprises - have probably made a more direct contribution to the sharp rise in house prices and debt accumulation.
Samtidig har de mange positive utviklingstrekkene på produksjonssiden – med sterk vekst i reelle inntekter i husholdninger, foretak og offentlige virksomheter, trolig bidratt mer direkte til den høye veksten i boligpriser og gjeldsopptak.
When capital - and increasingly labour as well - flows more freely across borders, prices for these factors of production will to a greater extent reflect global growth and competitive conditions.
Når kapitalen – og etter hvert også arbeidskraften – flyter friere over landegrensene, vil prisene på disse produksjonsfaktorene i økende grad gjenspeile globale vekst- og konkurranseforhold.
On the other hand, the price of fixed capital, such as property, will be influenced by expected future income in different countries.
Prisen på fast kapital, som eiendom, vil derimot påvirkes av de forventede framtidige inntektene i de enkelte landene.
Even if construction costs have increased somewhat – and accelerated to some extent this year - it is primarily the price of land that has increased in Norway.
Selv om byggekostnadene har økt noe – og i år har de tiltatt en del – er det prisen på land som i all hovedsak har gått opp.
Land is valued at a considerably higher level, while the price of the dwelling itself has not increased to the same extent.
Vi verdsetter tomter vesentlig høyere, mens prisen på selve byggverket vi bor i ikke har vokst like mye.
Norway is now reaping the gains of the strong expansion of Asian countries and changes in the division of labour between countries.
Norge høster nå store gevinster av den sterke veksten i de asiatiske landene og endringene i arbeidsdelingen mellom land.
The improvement in Norway’s term of trade, coupled with high growth in productivity, has delivered very strong, positive income shocks to the Norwegian economy.
Bedringen av vårt bytteforhold mot utlandet har, sammen med høy vekst i produktiviteten, gitt norsk økonomi et kraftig positivt inntektssjokk.
It follows that land prices will rise at a faster pace than other prices.
Det følger da at prisen på land skal stige mer enn andre priser.
This is a real economic effect, which monetary policy cannot eliminate.
Det er en realøkonomisk effekt, som ikke pengepolitikken kan fjerne.
In addition, both house prices and debt accumulation are affected by structural changes in capital and credit markets and by changes in lending willingness, demographic trends and migration patterns.
I tillegg påvirkes både boligpriser og gjeldsoppbygging av endringer i strukturelle forhold i låne- og kredittmarkedene, og av endringer i lånevilje, demografi og flyttemønster.
It is difficult to determine to what extent house prices have risen as a result of structural changes and wealth gains and to what extent house prices have been pushed up by expectations of a continued high rise in house prices.
Det er vanskelig å avgjøre hvor stor del av økningen i boligprisene som skyldes strukturelle forhold og at vi er blitt rikere, og hvor mye som skyldes at folk venter at den høye prisveksten skal vare ved.
Developments since the beginning of the 1990s may have engendered expectations that house prices will only continue to rise.
Utviklingen siden begynnelsen av 1990-tallet kan ha skapt forventninger om at boligprisene bare ville fortsette å stige.
This may have increased house purchases for pure investment purposes and induced younger buyers to enter the housing market earlier than otherwise.
Det kan ha ført til at flere kjøpte bolig som rent investeringsobjekt og at yngre startet sin boligkarriere tidligere enn ellers.
The pronounced fall in saving over the past few years indicates that households take greater chances.
Det markerte fallet i sparingen de siste par årene gir uttrykk for at husholdningene tar større sjanser.
The housing market may have been in a state of euphoria.
Boligmarkedet kan en tid ha vært preget av eufori.
We can influence house prices through the interest rate, but if the interest rate had been increased to a markedly higher level in order to curb house price inflation, the krone would have been significantly stronger and CPI inflation significantly lower.
Vi kan påvirke boligprisene med renten, men en vesentlig høyere rente for å dempe boligprisene ville ha medført en mye sterkere krone og en mye lavere vekst i konsumprisene.
Yet it is low and stable inflation that is the operational target of monetary policy.
Og det er lav og stabil inflasjon som er det operative målet for pengepolitikken.
There is symmetry here as well.
Også her er det symmetri.
Should house prices fall sharply, we will in interest rate setting concentrate on dampening the effects on inflation and overall activity in the economy.
Skulle boligprisene falle markert, vil vi i rentesettingen konsentrere oss om å dempe virkningene på inflasjonen og på den samlede aktiviteten i økonomien.
Nevertheless, through our communication, we have sought to take account of the possibility that debt and asset price developments may be a potential source of subsequent instability, but it is neither our ambition nor our conviction that monetary policy can control developments in these variables.
Vi har likevel gjennom vår kommunikasjon søkt å ta hensyn til at utviklingen i gjeld og formuespriser kan være en mulig kilde til senere ustabilitet uten å ha verken ambisjoner om eller tro på at pengepolitikken kan styre utviklingen i disse størrelsene.
Moreover, we have stated in clear terms that the interest rate has been unusually low and that it would have to increase gradually to a more normal level.
Vi har markert tydelig at renten har vært uvanlig lav og etter hvert ville måtte øke til et mer normalt nivå.
Since 2005, this has been reflected in our own interest rate forecast.
Det har siden 2005 kommet til uttrykk i våre egne anslag på utviklingen i renten framover.
Since inflation expectations have been firmly anchored, we have also been able to increase the interest rate gradually even though actual inflation has been below target.
Dessuten har vi – siden inflasjonsforventningene har vært vel forankret – kunnet øke renten gradvis selv om den faktiske inflasjonen har ligget under målet.
The time horizon for reaching the target in our forecasts has been stretched.
Tidshorisonten for at vi i prognosene når målet har blitt strukket.
Let me now turn to economic models and their use.
La meg nå gå over til å si litt om økonomiske modeller og bruken av dem.
Even though monetary policy cannot operate with objectives for developments in the labour market, asset prices or debt accumulation, these and other economic variables can provide information about future price developments, which is included in the basis for interest rate setting.
Selv om vi i pengepolitikken ikke kan ha mål for utviklingen i arbeidsmarkedet, formuespriser eller gjeldsopptak, kan disse og andre økonomiske størrelser gi informasjon om den framtidige prisutviklingen, som vil inngå i underlaget for rentesettingen.
In order to glean as much information as possible about future inflation and to gain insight into how the interest rate is affecting the economy, Norges Bank - like other central banks - uses economic models as an analytical tool.
For å hente ut mest mulig informasjon om den framtidige utviklingen i inflasjonen, og for å holde orden på hvordan renten virker i økonomien, bruker Norges Bank – som andre sentralbanker – økonomiske modeller som et hjelpemiddel i våre analyser.
What makes a good model depends on the intended purpose of the model.
Hva som utgjør en god modell er avhengig av hvilket formål modellen er ment å tjene.
The models' purpose must thus be given decisive weight in the choice and design of modelling tools.
Modellenes formål må derfor tillegges avgjørende vekt i valg og utforming av modellverktøy.
The model must provide some indication of how the interest rate is working.
Modellen må si noe om hvordan renten virker.
We assume that Norway with its own national currency can determine inflation over time.
Vi bygger på at Norge med egen valuta kan bestemme prisveksten over tid.
One of our model requirements is therefore that monetary policy anchors inflation expectations.
Et krav til våre modeller er derfor at pengepolitikken forankrer inflasjonsforventningene.
We must also take into account that economic agents look ahead when they make decisions concerning consumption, investment, wages and prices and base these decisions not only on today's economic policy, but also their expectations as to future policy.
Vi må også ta hensyn til at aktørene i det økonomiske livet ser framover når de fatter beslutninger om pengeplasseringer, forbruk og investeringer, lønninger og priser og ønsker å ta hensyn til den økonomiske politikken ikke bare slik den er i dag, men også slik de forventer at den vil være i morgen og i overmorgen.
In addition, we build on theory and experience of the 1970s and 1980s indicating that in the medium and long term unemployment could not be reduced if we were only willing to accept somewhat higher inflation.
I tillegg bygger vi på teori og på erfaringen fra 1970-og 80-årene om at en på mellomlang og lang sikt ikke kunne redusere arbeidsledigheten dersom en bare var villig til å akseptere noe høyere inflasjon.
At a given point in time, we can on the basis of current statistics and anecdotal information provide some indication of how the economy has evolved up to a few months ago.
På et gitt tidspunkt kan vi, med utgangspunkt i løpende statistikk og anekdotisk informasjon, si noe om hvordan den økonomiske utviklingen har vært fram til for noen måneder siden.
But even this basis is uncertain.
Men selv dette grunnlaget er usikkert.
Statistics are prone to substantial revisions and data from different sources can provide different profiles for the same variable.
Statistikken er gjenstand for store revisjoner og tall fra forskjellige kilder kan tegne ulike bilder av det samme saksforholdet.
For example, financial market statistics and national accounts statistics now show, as on many previous occasions, different profiles for household net lending.
Som et eksempel viser finansmarkedsstatistikken og nasjonalregnskapsstatistikken nå, som mange ganger tidligere, ulik utvikling for husholdningenes finanssparing (finansinvesteringer).
In order to obtain a more accurate picture of today’s situation and developments over the next few quarters, we rely to a large extent on various statistical forecasting techniques.
For å skaffe et bedre bilde av den dagsaktuelle situasjonen og av utviklingen de nærmeste kvartalene, bruker vi i utstrakt grad ulike statistiske prognoseteknikker.
Such techniques and models can capture time series properties in data and correlations that in many cases feature a fairly high degree of accuracy without the model relationships following from economic theory.
Slike teknikker og modeller kan fange opp tidsserieegenskapene i data og samvariasjoner som i mange tilfeller vil kunne gi brukbar treffsikkerhet uten at modellens sammenhenger følger fra økonomisk teori.
Norges Bank now devotes considerable resources to improving and developing our model apparatus for such “nowcasting”.
Norges Bank bruker nå en god del ressurser på å forbedre og videreutvikle vårt modellapparat for slik ”nowcasting”.
We engage in extensive cooperation with researchers in Norway and abroad and with other central banks.
Vi har et utstrakt samarbeid med forskere ute og her hjemme og med andre sentralbanker.
Results and documentation of this work will be published in coming monetary policy reports and articles by researchers at Norges Bank.
Resultater og dokumentasjon av dette arbeidet vil etter hvert bli å finne i kommende pengepolitiske rapporter og i artikler fra forskere i Norges Bank.
In order to forecast somewhat further ahead, we must gain more insight into the forces at work and how they are affecting the economy.
For å lage prognoser på litt lengre sikt må vi forstå bedre hvilke krefter som er i sving og hvordan de virker i økonomien.
Statistical forecasting models, or models largely based on previous experiences, will be of limited help.
Her vil ikke statistiske prognosemodeller, eller modeller basert i hovedsak på empiriske erfaringer, være til særlig hjelp.
For example, previous experience provides limited guidance in explaining the driving forces behind this cyclical upturn because of the many differences in relation to earlier periods.
Våre tidligere erfaringer gir oss for eksempel begrenset veiledning i å forklare drivkreftene bak denne konjunkturoppgangen fordi den på mange punkter skiller seg fra tidligere perioder.
A solid basis in economic theory is required to shed light on causal relationships.
For å kunne snakke om årsak og virkning må vi ha et stødig utgangspunkt i økonomisk teori.
Norges Bank's work on models in recent years has aimed at constructing a theoretical macro model that can enhance our understanding of economic developments.
Arbeidet med modeller i Norges Bank de siste årene har blant annet hatt som siktemål å bygge en teoribasert makroøkonomisk modell som kan bidra til at vi bedre forstår den økonomiske utviklingen.