natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The following additional criteria are also useful:
Følgende tilleggskriterier er også til nytte:
The interest rate should normally be altered gradually and in line with the Bank’s previous response pattern.
Renten bør normalt endres gradvis og slik som banken har reagert tidligere.
Interest rate developments should result in acceptable developments in inflation and output also under alternative assumptions concerning the economic situation and the functioning of the economy.
Utviklingen i renten bør gi en akseptabel utvikling i inflasjon og produksjon også med alternative forutsetninger om den økonomiske utviklingen og økonomiens virkemåte.
It should be possible to explain any substantial and systematic deviations from simple, robust monetary policy rules.
Eventuelle store og systematiske avvik fra enkle robuste pengepolitiske regler bør kunne begrunnes.
Chart: The loss function
Figur: Tapsfunksjonen
Analyses in the June Monetary Policy Report illustrate what the different criteria signify.
Analyser i vår siste pengepolitiske rapport illustrerer hva de ulike kriteriene betyr.
The interest rate forecast is the interest rate path that satisfies the criteria above to the farthest possible extent.
Renteprognosen fremkommer som det forløpet for renten som i størst mulig grad oppfyller kriteriene over.
Expressed mathematically, and obviously not exhaustively, the assessment can be represented by a “loss function”:
Uttrykt matematisk, og selvsagt ikke helt fullstendig, kan avveiingene fremstilles ved en såkalt ”tapsfunksjon”:
The first term in the equation represents criterion 1, where the loss is higher the more actual inflation πt deviates from the inflation target π*.
Det første leddet i ligningen representerer kriterium 1, der tapet er større jo mer den faktiske inflasjonen πt avviker fra inflasjonsmålet π*.
The second term represents criterion 2 and shows that the loss increases with the degree of fluctuation in the level of activity, measured as the gap between actual output yt and the normal level of output yt*.
Det andre leddet representerer kriterium 2, og viser at tapet øker jo større svingningene i aktivitetsnivået er, målt som gapet mellom den faktiske produksjonen yt og det normale produksjonsnivået yt*.
The third term represents the desire for gradual interest rate changes in criterion 3, i.e. that the current interest rate it should not deviate too far from the rate in the previous period it-1.
Det tredje leddet representerer ønsket om gradvise renteendringer i kriterium 3, altså at renten i dag it ikke bør avvike for mye fra renten i forrige periode it-1.
The fourth term represents criterion 4 and can be interpreted to mean that there is also a cost or risk in setting an interest rate it that deviates substantially from the interest rate implied by simple monetary policy rules itsimple.
Det fjerde leddet representerer kriterium 4 og kan tolkes som at det også er en kostnad eller risiko ved å sette en rente it som avviker mye fra den renten som følger fra enkle pengepolitiske regler itenkel.
By giving some weight to the consideration that the key rate should not deviate too far from simple rules, monetary policy may become somewhat more robust.
Ved å legge noe vekt på at styringsrenten ikke bør avvike for mye fra enkle regler, kan pengepolitikken bli noe mer robust.
A monetary policy that only takes into account the consideration of bringing inflation rapidly back to target (criterion 1) would imply that the interest rate should rapidly have been reduced to below 1 per cent when we presented the latest Monetary Policy Report.
En pengepolitikk som bare tar hensyn til å få inflasjonen raskt tilbake til målet (kriterium 1), ville innebære at renten raskt skulle settes ned under 1 prosent da vi la fram vår siste pengepolitiske rapport.
In that case, the interest rate would have had to be raised rapidly again to prevent activity and inflation from becoming too high further ahead.
I så fall vil renten raskt måtte økes igjen for å unngå at aktiviteten og inflasjonen blir for høy lenger fram i tid.
Such a strategy could be consistent with the desire to safeguard against inflation expectations becoming entrenched below the inflation target, but could on the other hand have a substantial impact on output and employment.
En slik strategi kunne være forenlig med et ønske om å gardere seg mot at inflasjonsforventningene festner seg under inflasjonsmålet, men kunne på den annen side ført til store utslag i produksjon og sysselsetting.
Developments become more stable if weight is also given to stabilising output (criteria 1 and 2).
Utviklingen blir mer stabil om vi i tillegg legger vekt på å stabilisere produksjonen (kriterium 1 og 2).
This would also imply an interest rate reduction first and then an interest rate increase further ahead.
Det ville også innebære først en rentenedgang og så en ny renteøkning lenger fram.
Giving weight to output implies that inflation is brought back to target somewhat later.
Å ta hensyn til produksjonen innebærer at inflasjonen bringes tilbake mot målet noe senere.
The consideration of a steady interest rate course suggests that small, temporary disturbances should normally not result in abrupt shifts in the interest rate.
Hensynet til en jevn utvikling i styringsrenten trekker i retning av at mindre, midlertidige forstyrrelser normalt ikke skal gi brå skift i renten.
If this consideration is also given weight in interest rate setting (criteria 1, 2 and 3), the impact on the interest rate will be smaller.
Hvis vi også tillegger dette hensynet vekt i rentesettingen (kriterium 1, 2 og 3), vil utslagene i renten bli mindre.
If we also give some weight to the interest rate given by a simple monetary policy rule – the Taylor interest rate rule (criteria 1, 2, 3 and 4), the key policy rate will remain at today’s level for a period and then be raised gradually.
Dersom vi også legger en viss vekt på renten gitt ved en enkel pengepolitisk regel – Taylor-renten (kriterium 1, 2, 3 og 4), vil styringsrenten bli liggende på dagens nivå en periode og deretter økes gradvis.
This results in a further small downward shift in the projections for inflation and the output gap and is consistent with the projections in the previous Monetary Policy Report.
Det trekker prognosen for inflasjonen og produksjonsgapet ytterligere litt ned og samsvarer med prognosen i vår siste pengepolitiske rapport.
The projections for inflation and economic activity vary from one Report to the next.
Anslagene for inflasjonen og den økonomiske aktiviteten endrer seg fra rapport til rapport.
Hence interest rate prospects will also change.
Det vil også utsiktene for renten.
In our Reports we attempt to illustrate which factors have influenced the changes in the interest rate forecast through their effects on the prospects for inflation, output and employment.
I rapportene forsøker vi å illustrere hvilke faktorer som har påvirket endringene i renteprognosen gjennom sin virkning på utsiktene for inflasjonen, produksjonen og sysselsettingen.
Chart: Change in interest rate forecast over time
Figur: Endring i renteprognoser over tid
The interest rate forecast is an expression of a balance between various monetary policy considerations and a response pattern that households, firms and financial institutions can build on.
Renteprognosen gir uttrykk for en avveiing mellom de ulike hensynene som tas i pengepolitikken og et reaksjonsmønster som husholdninger, bedrifter og finansinstitusjoner kan bygge på.
The interest rate forecast is based on our understanding of the functioning of the economy.
Renteprognosen bygger på vår forståelse av økonomiens virkemåte.
The uncertainty surrounding the interest rate forecast is highlighted in our fan charts with uncertainty intervals around the interest rate forecasts.
Usikkerheten forbundet med renteprognosen understreker vi ved å legge usikkerhetsvifter rundt anslagene for renten.
The forecasts have shifted considerably over time.
Prognosene har skiftet mye over tid.
This reflects that the interest rate is an instrument that should react to all news that may influence the inflation outlook.
Det gjenspeiler at renten er et virkemiddel som skal reagere på alle nyheter som kan påvirke utsiktene for inflasjonen.
When we started forecasting the interest rate in 2005, we could refer to the experience of New Zealand (2), which had just experienced pronounced shifts in the interest rate and interest rate forecasts.
Da vi startet med prognoser i 2005 kunne vi vise til erfaringene fra New Zealand (2) , som nettopp hadde opplevd store utslag i renten og renteprognosene.
The chart illustrates that we were not able to anticipate the financial crisis in autumn 2008, but have otherwise been on track.
Figuren illustrerer at vi for vår del ikke kunne forutse finanskrisen høsten 2008, men for øvrig har vi vært på sporet.
Chart: Publication of interest rate forecasts – how does the market react?
Figur: Publisering av renteprognoser – hvordan reagerer markedet (differansen mellom prognosen og markedet 2 år fram)?
Our latest interest rate forecast suggests that the interest rate will remain low for a long period.
Vår siste renteprognose tilsier at renten vil bli liggende lav lenge.
But we also note that market participants believe it will take even longer for the interest rate to move up to a more normal level.
Men samtidig må vi konstatere at markedsaktørene tror det skal ta enda lengre tid før renten kommer opp til et mer normalt nivå.
In autumn 2012 we expect an interest rate of close to 3½ per cent, while market participants expect an interest rate of around 2¾ per cent (3).
Høsten 2012 venter vi en rente opp mot 3½ prosent, mens markedsaktørene venter en renten på 2¾ prosent.
The deviation is considerable, but not exceptionally large.
(3) Dette er et stort avvik, men ikke historisk høyt.
Our interest rate forecast seems to have the greatest effect on market interest rates in the year ahead.
Vår renteprognose ser ut til å ha størst virkning på renten i markedet det nærmeste året.
The difference is greater slightly further out.
Avviket er større litt lenger ut i tid.
Differences may indicate that the central bank and market participants at times have divergent views regarding developments in the Norwegian economy.
Avvik kan tyde på at sentralbanken og markedsaktørene tidvis har ulike syn på utviklingen i norsk økonomi.
Chart: How does the market react to the publication of the interest rate forecast?
Figur: Hvordan reagerer markedet på publiseringen av renteprognoser (gjennomsnittlig differanse i forhold til den nye prognosen)?
For example, market participants may believe that a higher interest rate level in Norway than in other countries will result in a stronger krone exchange rate because it may be profitable to invest in Norwegian kroner and borrow in other currencies.
For eksempel kan markedsaktørene tro at en høyere rente her hjemme enn ute kan gi en sterkere krone fordi det kan være lønnsomt å plassere i norske kroner og låne i andre valutaer.
Our projections are based on the assumption that the exchange rate will over time adjust so that the return on investments in Norwegian kroner will be the same as the return on investments in foreign currency - the so-called uncovered interest rate parity assumption.
I våre prognoser tar vi utgangspunkt i at valutakursen over tid vil tilpasse seg slik at investeringer i norske kroner gir samme avkastning som plasseringer i utenlandsk valuta – såkalt udekket renteparitet.
A positive interest rate differential will then reflect that the krone is expected to depreciate over time.
Da vil en positiv rentedifferanse gjenspeile at kronen forventes å svekkes over tid.
At the same time, we seek to take account of the fact that risk premiums on investments in Norwegian kroner may vary over time.
Samtidig søker vi å ta hensyn til at risikopremiene på å plassere i norske kroner kan variere over tid.
The interest rate forecasts have been useful – and it is an advantage, not a weakness, that the uncertainty surrounding the forecasts is well known.
Renteprognosene har vært nyttige – og det er en styrke, ikke en svakhet, at usikkerheten i dem er godt kjent.
In 2005 and again in 2009, the key policy rate fell to very low levels.
I 2005 og igjen i 2009 kom styringsrenten ned på svært lave nivåer.
In both cases, our forecasts showed that economic agents would have to expect a higher interest rate level after a period and they illustrated how long it would take for the interest rate to return to its normal level.
I begge tilfellene viste prognosene at aktørene i økonomien etter hvert måtte regne med et høyere rentenivå, og de illustrerte hvor lang tid det ville ta før renten var tilbake på sitt normale nivå.
Moreover, it is our experience that it has become easier to talk about monetary policy when we can speak openly about the future.
Vår erfaring er dessuten at det har blitt enklere å snakke om pengepolitikk når vi kan tale åpent om fremtiden.
Liquidity instruments
Virkemidler i likviditetsstyringen
Chart: Central bank balance sheet - stylised
Figur: Sentralbankens balanse.
The key policy rate must have a clear impact on market rates if the key rate and the interest rate forecast are to be effective.
Styringsrenten må få godt gjennomslag i markedsrentene for at den og prognosen for renten fremover skal virke.
Norges Bank provides central bank funding to achieve this.
Norges Bank tilfører sentralbankpenger for å få til dette.
We provide loans to banks so that they have sufficient funding to settle their accounts each day.
Vi låner bankene penger slik at de får penger på konto til å gjøre opp sine mellomværende hver dag.
These loans result, in isolation, in higher central bank reserves, i.e. increased deposits from private banks in the central bank.
Lånene fra Norges Bank gir isolert sett økte sentralbankreserver, det vil si økte innskudd fra private banker i sentralbanken.
In addition, the central bank reserves are affected by other movements on our balance sheet, such as government account transactions or changes in demand for notes and coin.
I tillegg påvirkes sentralbankreservene av andre bevegelser på balansen vår, som statens transaksjoner på sin konto eller endring i etterspørselen etter sedler og mynt.
Norges Bank takes account of changes in banks’ liquidity due to these factors when determining the size of our loans to banks in order to maintain the intended level of bank liquidity.
Norges Bank tar hensyn til slike kilder til endring i bankenes likviditet når vi fastsetter størrelsen på våre lån til bankene, slik at bankenes likviditet blir som tilsiktet.
Previously, liquidity was also influenced by purchases and sales of foreign exchange to influence the krone exchange rate.
I tidligere tider ble likviditeten også påvirket av kjøp og salg av valuta for å påvirke kronekursen.
This has not occurred for the past 11½ years.
Det har ikke skjedd de siste 11½ årene.
Banks as a group cannot directly influence the level of their liquidity in Norges Bank.
Bankene – som gruppe – kan ikke selv direkte påvirke størrelsen på sin likviditet i Norges Bank.
The level of banks’ liquidity is determined by the central bank’s liquidity supply and any changes in other central bank balance sheet variables.
Den bestemmes av sentralbankens likviditetstilførsel og eventuelle endringer i andre størrelser på sentralbankens balanse.
Changes in banks’ demand for central bank reserves lead instead to changes in market interest rates.
Endret etterspørsel fra bankene etter sentralbankreserver slår i stedet ut i renteendringer i markedet.
For example, banks’ demand for more liquidity will be reflected in an increase in money market rates.
Ønsker for eksempel bankene å holde mer likviditet, avspeiles det i at pengemarkedsrentene øker.
Norges Bank determines market rates by providing sufficient liquidity to ensure that the shortest money market rates fall to a level close to the rate banks receive on their deposits in Norges Bank.
Norges Bank bestemmer renten i markedet ved å tilføre nok likviditet til at den helt kortsiktige pengemarkedsrenten kommer ned mot den renten bankene får på sine innskudd i Norges Bank.
Interest rates cannot fall below this ‘floor’ as no bank will want to provide loans at a rate lower than the rate they can obtain from Norges Bank.
Renten kan ikke falle under denne såkalte gulvrenten, fordi ingen banker vil ønske å låne ut til en rente som er lavere enn den de kan få i Norges Bank.
Chart: Liquidity in the banking system
Figur: Bankenes likviditet
Banks’ loans from and deposits in Norges Bank have been substantial and increasing over time.
Bankene har hatt store og over tid økende lån og innskudd i Norges Bank.
Demand for loans was particularly high during the financial crisis.
Låneetterspørselen var særlig høy under finanskrisen.
It would appear that banks have grown accustomed to dealing directly with the central bank instead of redistributing liquidity in the interbank market.
Det kan se ut til at bankene har vent seg til å handle direkte med sentralbanken i stedet for å omfordele likviditet seg i mellom.
We are having to supply more liquidity now than previously in order to hold down money market rates close to the floor.
For å holde pengemarkedsrenten ned mot gulvet, må vi tilføre mer penger nå enn tidligere.
The floor system makes it easy to ensure that money market rates track key rate decisions.
Gulvsystemet gjør det enkelt å sikre at pengemarkedsrentene følger styringsrenten.
However, the system has proved to have undesirable side-effects.
Men systemet har også vist seg å ha uheldige virkninger.
It makes banks passive.
Det passiviserer bankene.
The market for short-term unsecured liquidity becomes very limited or disappears.
Markedet for kortsiktig usikret likviditet blir svært lite eller forsvinner.
The pricing mechanism – or the rates set in the money market – contains information that will not emerge if a public actor such as the central bank takes the market’s place.
Det ligger informasjon i prismekanismen – eller rentene som settes i pengemarkedet – som ikke kommer til syne dersom en offentlig aktør som sentralbanken tar markedets plass.
Consequently, we now need to set clearer boundaries between the central bank’s role as lender of last resort and settlement bank and the role of the market.
Vi trenger derfor nå å sette en klarere grense mellom sentralbankens rolle som långiver i siste instans (lender of last resort) og oppgjørsbank på den ene siden, og markedets rolle.
In order to stimulate money market activity and reduce demand for central bank reserves, it should be more expensive for banks to hold substantial deposits in the central bank.
For å stimulere til større aktivitet i pengemarkedet og lavere etterspørsel etter sentralbankreserver bør det bli dyrere for bankene å ha store innskudd i sentralbanken.
We are therefore working on changes in our lending and deposit facilities.
Vi arbeider derfor nå med endringer i våre låne- og innskuddsordninger.
There are also other weaknesses in Norway’s money market.
Det er også andre svakheter i vårt pengemarked.
When setting household and corporate interest rates, banks not only take into account movements in the key rate, but also give weight to the money market rate, i.e. the Norwegian InterBank Offered Rate (NIBOR).
Når bankene fastsetter sine renter til husholdninger og bedrifter, tar de ikke bare hensyn til utviklingen i styringsrenten, men de legger også vekt på renten i pengemarkedet, målt ved den såkalte NIBOR-renten (Norwegian InterBank Offered Rate).
In our opinion, there are shortcomings in the way this rate is set.
Vi mener det er svakheter i måten denne renten fastsettes på.
The basis for setting the rate can be made more transparent for the benefit of other participants and it is calculated using information from only six large participants.
Grunnlaget kan gjøres mer transparent for andre aktører, og den beregnes på grunnlag av informasjon fra bare 6 store aktører.
This group does not include Norway’s largest saving banks or any international banks.
Verken våre største sparebanker eller internasjonale banker er med.
We will take the initiative for improving the structure for setting NIBOR.
Vi vil ta initiativ til en bedre struktur for fastsettelsen av NIBOR.
We have a broader interest in a robust financial system.
Vi har en bredere interesse i at det finansielle systemet er robust.
The transition from a bank requesting liquidity to a bank with longer-term funding requirements, and perhaps solvency problems, can be blurred.
Det vil kunne være en glidende overgang fra en bank etterspør likviditet til den har behov for lengre finansiering og kanskje soliditetsproblemer.
Like other lenders, Norges Bank has to decide on the collateral it is prepared to accept for the loans it provides and be qualified to evaluate the financial strength of borrowers.
Som andre långivere må Norges Bank forholde seg til hvilke sikkerheter den skal godta for utlån og ha kompetanse til å vurdere soliditeten til låntakere.
As lender of last resort, we must also be able to assess whether problems in individual banks could jeopardise the stability of the financial system as a whole.
Som långiver i siste instans må vi i tillegg kunne vurdere om problemer i enkeltbanker kan sette stabiliteten i hele det finansielle systemet i fare.
The financial crisis has revealed major weaknesses in the financial system.
Finanskrisen har avdekket vesentlige svakheter i det finansielle systemet.
Work is in progress across the board on proposals for revising the regulatory framework and introducing new regulations.
Det arbeides nå på bred front med forslag om å endre regelverk og innføre nye reguleringer.
It has become increasingly clear that supervision must encompass the financial system as a whole and not be limited to the individual financial institution or the individual financial market.
Det er også blitt tydeligere enn før at det må føres tilsyn med det finansielle systemet som helhet, og ikke bare av hver enkelt finansinstitusjon eller hvert enkelt finansmarked.
The term used to refer to this supervision of the financial sector is macroprudential policy, which has to be based on analyses of the financial sector as a whole.
Det blir gjerne omtalt som macroprudential policy – på norsk kan vi kanskje kalle det makrotilsyn – og som må bygge på analyser av hele finanssektoren.
The Bank for International Settlements (BIS) defines the objective of macroprudential policy as follows:
BIS (Bank for International Settlements) definerer siktemålet med macroprudential policy som:
“…The objective of macroprudential policy is to reduce systemic risk by explicitly addressing the interlinkages between, and the common exposures of, all financial institutions, and the procyclicality of the financial system.”
”…The objective of macroprudential policy is to reduce systemic risk by explicitly addressing the interlinkages between, and the common exposures of, all financial institutions, and the procyclicality of the financial system.”
New rules regulating the financial sector have now been adopted in the US.
Det er nå vedtatt nye regler for regulering av finanssektoren i USA.
A new council, the Financial Stability Oversight Council, will be established to monitor risk in the US financial system.
Det blir etablert et nytt råd, the Financial Stability Oversight Council, som skal følge med på utviklingen i risikoen i det amerikanske finansielle systemet.
The Council can propose stricter regulation of systemically important financial corporations, approve any proposals from the Federal Reserve to break up large banks and require that systemically important financial institutions other than banks are subjected to supervision.
Rådet kan blant annet foreslå strengere regulering av systemviktige finansforetak, eventuelt godkjenne forslag fra den amerikanske sentralbanken om å splitte opp store banker og kreve at andre finansinstitusjoner enn banker blir lagt under tilsyn dersom de er viktige for det finansielle systemet.
In the UK, a proposal has been made to assign responsibility for supervision and regulation of the financial sector to a subsidiary of the Bank of England (the Prudential Regulation Authority).
I Storbritannia er det foreslått at tilsynet med og regulering av finansiell sektor legges som en egen enhet under Bank of England (Prudential Regulation Authority).