natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Norges Bank shall foster robust and efficient payment systems and financial markets, i.e. foster financial stability.
Norges Bank skal bidra til robuste og effektive betalingssystemer og finansmarkeder, dvs. bidra til finansiell stabilitet.
This is in accordance with the Norges Bank Act and the Payment Systems Act.
Dette følger av sentralbankloven og betalingssystemloven.
Primarily, we wish to avoid instability in the financial system.
I første rekke ønsker vi å unngå at det oppstår ustabilitet i det finansielle systemet.
Norges Bank's instruments are primarily the interest rate, banks' borrowing facilities, including requirements for collateral that can be accepted to secure such lending, and its oversight of the payment systems.
Norges Banks virkemidler er først og fremst renten, låneordningene til bankene, herunder kravene til sikkerhet for lån, og tilsynsrollen for betalingssystemene.
We are also obligated to alert the Ministry of Finance when we assess the situation as giving cause for concern.
I tillegg har vi et ansvar for å si i fra til Finansdepartementet når vi vurderer utviklingstrekk som bekymringsfulle.
The Financial Stability reports are an important tool.
Rapportene om finansiell stabilitet er her et viktig verktøy.
Norges Bank can also serve as the lender of last resort.
Norges Bank kan også tilføre nødlikviditet.
This is reserved for very special situations where financial stability may be threatened.
Dette blir forbeholdt helt spesielle situasjoner der den finansielle stabilitet kan være truet.
Without financial institutions and financial markets that function smoothly, the effects of interest rate changes on inflation and employment will be unstable and uncertain.
Uten godt fungerende finansinstitusjoner og finansmarkeder vil virkninger av endringer i renten på inflasjon og sysselsetting være labil og usikker.
This makes it easier for economic agents to make the right decisions and contributes to price stability in financial and property markets.
Det gjør det enklere for aktørene i det økonomiske livet å fatte riktige beslutninger, og det bidrar til mer stabile priser i finansmarkedene og i eiendomsmarkedene enn ellers.
Low and stable inflation therefore provides the best foundation for financial stability.
Lav og stabil inflasjon gir derfor de beste forutsetningene for finansiell stabilitet.
The two objectives normally underpin each other.
De to målene støtter derfor normalt opp om hverandre.
Previous financial crises in Norway
Tidligere finansielle kriser i Norge
From history, we know about a number of financial crises in Norway.
Fra historien kjenner vi til flere finansielle kriser i Norge.
This is an indication that banks at that time were small and locally anchored.
Dette gjenspeiler at bankene den gang var små og lokalt forankret.
Therefore, the crises did not spread through the banking system.
Krisene forplantet seg derfor ikke gjennom bankvesenet.
Many Norwegian banks experienced liquidity and solvency problems in 1857 following the collapse of the US railroad industry, in 1864 in Oppland, in 1886 in Arendal and in Kristiania (now Oslo) in 1899-1905.
Det oppsto likviditets- og soliditetsproblemer i mange norske banker i 1857 etter jernbanekrakket i USA, 1864 i Oppland, 1886 i Arendal og 1899-1905 i Kristiania.
The Norwegian author Alexander Kielland depicts the local financial bubble in Stavanger in the 1880s in his book Fortuna.
Forfatteren Alexander Kielland skildrer i Fortuna den lokale finansielle boblen i Stavanger i 1880-årene.
There was a surge in credit growth and speculation in commercial bills that did not represent actual values.
Det var voldsom vekst i kreditt og spekulasjon i "vareveksler" som ikke representerte faktiske verdier.
Speculation formed the basis for quick gains and it all ended in bankruptcies and banks that failed.
"Jobbingen" dannet grunnlag for rask fortjeneste, og det hele endte i konkurser og banker som gikk over ende.
A dramatic scene in the book is the following:
Et høydepunkt i boka er det følgende:
When the clock struck one, Taraldsen hurried in - the old messenger from Norges Bank; he always trotted with arms flailing.
" Men da klokken gikk til ett, kom Taraldsen travende - det gamle bud fra Norges Bank; han løp alltid i smått lunt og svinget med armene.
He stopped at Marcussen's desk and greeted him; an uncertain smile quivering on his old face as he asked: "It is - hmm - of course an oversight?"
Foran Marcussens pult stanset han og hilste; et uvisst smil dirret på hans gamle ansikt, i et han spurte: "Det er - hm!- naturligvis en forglemmelse?"
"What?" responded Marcussen drily.
"Hvilket!" sa Marcussen tørt.
The smile disappeared rather quickly and in breathless surprise Taraldsen asked again: "Aren't your bills of exchange to be redeemed today?"
Smilet forsvant ganske, og åndeløs av overraskelse spurte Taraldsen igjen: "Skal Deres veksler ikke innfris i dag?"
People say that you are a jocular man; but this -" "I'm not joking - damn it!"
Folk sier de er en spøkefull mann; men dette -" "Jeg spøker ikke - for fanden!"
Old Taraldsen straightened up; everyone was hunched over their work; only young Rasmus' eyes met his.
Gamle Taraldsen rettet seg; hver mann satt bøyet over sitt arbeide; alene lille Rasmus' øyne møtte hans.
The boy was white as a sheet; he began to understand.
Gutten var blek av skrekk; han begynte å forstå.
It also started to become clear for old Taraldsen; but immediately afterwards, he became very confused again; because he understood the entire scope of this; he had the entire town's bills of exchange in his head; and of course he had seen a lot of this kind of thing during his long life but all of those were trifles compared to what would happen now.
Også for gamle Taraldsen begynte det å klarne; men straks efter ble han igjen ganske forvirret; for han kjente hele omfanget av dette; hele byens vekselforbindelser hadde han i sitt hode; og skjønt han jo hadde sett meget av denne art i sitt lange liv, var det alt sammen småting imot det som nu skulle skje.
His voice shook as he almost ceremoniously asked: "Will Carsten Løvdahl's papers be protested?"
Han skalv i målet, da han nesten høytidelig spurte: "Skal Carsten Løvdahls papirer gå til protest?"
"Yes," replied Marcussen without looking up.
"Ja - "svarte Marcussen uten å se opp.
Kielland's description of a financial crisis and the consequences were realistic.
Kiellands beskrivelse av en finanskrise og av konsekvensene var realistisk.
There was speculation then and there is speculation today, but in other kinds of financial instruments than at that time.
Slik skjedde spekulasjonen og slik skjer også i vår tid, men i andre typer finansobjekter enn den gang.
The 1899 banking crisis in Kristiania was the most serious of the regional crises.
Av de regionale krisene kan bankkrisen i Kristiania fra 1899 karakteriseres som den mest alvorlige.
The crisis was particular to Norway, following in the wake of the strong property boom and the subsequent crash in summer 1899.
Krisen var særegen for Norge, og den kom i kjølvannet av den kraftige eiendomsboomen og det påfølgende krakket sommeren 1899.
The next two banking crises, in 1920-1928 and 1988-1992, were far more severe than the earlier crises.
De neste to bankkrisene, krisene i 1920-28 og 1988-92, var langt mer alvorlige enn de tidligere krisene.
Property prices and share prices for property companies rose to a very high level in the last half of the 1890s.
Eiendomsprisene og aksjekursene på eiendomsselskaper økte til svært høye nivåer i siste halvdel av 1890-årene.
Share prices, particularly in shipping and whaling, rose dramatically during the First World War, then fell markedly afterwards.
Aksjekursene, særlig for skipsfart- og hvalfangstnæringen, økte kraftig under første verdenskrig, men falt markert etter dette.
In the 1980s, prices for dwellings and commercial property increased rapidly.
På 1980-tallet økte prisene på bolig- og næringseiendom raskt.
Households and enterprises increased their debt more than their nominal income in the periods of expansion before the crises.
Husholdningene og bedriftene økte sin gjeld mer enn de nominelle inntektene i oppgangsfasene forut for krisene.
High debt made them more vulnerable to loss of income or increases in real interest rates.
Høy gjeld gjorde dem mer sårbare for inntektsbortfall eller økte realrenter.
The debt burden increased less in the 1890s and during the First World War due to a strong increase in nominal income.
Gjeldsbelastningen økte mindre på 1890-tallet og under første verdenskrig på grunn av sterk økning i de nominelle inntektene.
Under the gold standard, however, periods of growth in nominal income were normally followed by periods with a fall in nominal income.
Under gullstandarden var det imidlertid vanlig at perioder med vekst i nominelle inntekter ble etterfulgt av perioder med fall i nominelle inntekter.
The debt burden thereby increased when the economy declined.
Gjeldsbelastningen økte dermed da den økonomiske utviklingen snudde.
During the three banking crises, many banks pursued an aggressive lending policy.
Ved de tre bankkrisene drev mange banker en aggressiv utlånspolitikk.
Bank lending (in constant prices) increased sharply prior to the crises and decreased markedly afterwards.
Bankenes utlån (i faste priser) økte kraftig forut for krisene og falt deretter markert.
Deflation in the 1920s led to a real increase in lending and debt.
Deflasjonen på 1920-tallet førte til en reell økning i utlån og gjeld.
Favourable financing terms for banks underpinned expansion during all three periods.
Gode finansieringsvilkår for bankene understøttet ekspansjonen under alle de tre oppgangsfasene.
In the second half of the 1890s and during the First World War, commercial banks expanded sharply by issuing new equity.
I andre halvdel av 1890-tallet og under første verdenskrig vokste forretningsbankene kraftig ved å emittere ny aksjekapital.
Savings banks were not as expansive.
Det var ingen tilsvarende ekspansjon i sparebankene.
One reason for this may be that savings banks were subject to a certain degree of supervision and regulation.
En grunn kan være at de var gjenstand for noe tilsyn og regulering.
There was little regulation of commercial banks until the interwar years.
Forretningsbankene var mer eller mindre uregulerte fram til mellomkrigsårene.
In all three crises, the banks that were most expansive were also the most severely affected in the subsequent crises.
Felles for de tre krisene er at de bankene som vokste mest også ble sterkest påvirket i de etterfølgende kriser.
In the 1980s, strong lending growth was primarily made possible by foreign funding.
På 1980-tallet var det hovedsakelig utenlandsfinansiering som muliggjorde den sterke utlånsveksten.
When foreign funding dried up, when confidence in the Norwegian economy deteriorated, bank borrowing from Norges Bank increased sharply.
Da den falt bort da tilliten til norsk økonomi sviktet, økte bankenes lån i Norges Bank kraftig.
In addition, collateral was not required - as it is now - as security for loans from Norges Bank.
Det var heller ikke - som nå - krav til sikkerhet for lån fra Norges Bank.
During the banking crisis that followed, the division of responsibility between the government authorities and Norges Bank was clarified.
Under bankkrisen som fulgte ble ansvarsdelingen mellom statsmyndighetene og Norges Bank avklart.
If solvency support proves to be necessary, the guarantee funds, and as a last resort the government, shall provide such support.
Dersom det er behov for soliditetsstøtte, er det sikringsfondene og i siste instans statens oppgave å yte en slik støtte.
The supply of extraordinary liquidity is one of the instruments available to Norges Bank, but it will only be used in special situations when financial stability may be threatened.
Ekstraordinær tilførsel av likviditet inngår blant Norges Banks virkemidler, men vil bli anvendt kun i helt spesielle situasjoner når den finansielle stabilitet kan være truet.
We must exercise the role of provider of emergency liquidity in close cooperation with the Banking, Insurance and Securities Commission and the Ministry of Finance.
Rollen som tilfører av nødlikviditet må vi utøve i nært samarbeid med Kredittilsynet og Finansdepartementet.
A rapid and sharp increase in asset prices provided the basis for higher loans.
En hurtig og kraftig vekst i formuesprisene ga grunnlag for økte lån.
This created the basis for surging, debt-financed consumption which in turn contributed to higher inflation.
Det skapte grunnlag for en gjeldsfinansiert, sterk etterspørselsvekst, som i sin tur bidro til økt inflasjon.
House prices began to fall in 1988 and equity prices started to drop in 1990.
Boligprisene begynte å falle fra 1988, aksjekursene fra 1990.
Many wished to reduce their debt as a result of the decline in wealth.
Mange ønsket å bygge ned gjelden som følge av formuesfallet.
Consumption and fixed investment were reduced.
Forbruk og realinvesteringer ble redusert.
The need for financial consolidation added force to the downturn in the Norwegian economy at the end of the 1980s and the beginning of the 1990s.
Behovet for finansiell konsolidering bidro til å forsterke den norske konjunkturnedgangen på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet.
The crises in 1920-1928 and in 1988-1992 were far more severe than the crisis in 1899- 1905.
Krisene i 1920-28 og i 1988-92 var langt mer alvorlige enn krisen i 1899-1905.
The crisis in 1899-1905 had an impact on fixed investment in particular.
Ved krisen i 1899-1905 var det særlig realinvesteringene som ble påvirket.
Fixed investment declined sharply during the crisis after having risen prior to the crisis.
De falt kraftig under krisen etter å ha vist oppgang i forkant.
The same thing happened during the crisis of 1988-1992.
Det samme skjedde i 1988-92.
Not all periods with a strong upswing end in a downturn.
Ikke alle perioder med sterk oppgang ender med nedgangstider.
After the deregulation of the 1980s, the upswing was so strong, the financial imbalances were so large and the high level of inflation had gained such a firm foothold that a downturn was almost impossible to avoid.
Men etter dereguleringene på 1980-tallet ble oppgangen så sterk, de finansielle ubalansene så store, og den høye inflasjonen hadde fått så godt feste, at en nedgangstid neppe var mulig å unngå.
Norges Bank's operational objective for monetary policy is inflation over time of 2½ per cent.
Vi har et operasjonelt mål for pengepolitikken om en inflasjon over tid på 2½ prosent.
This objective can normally be achieved by applying different interest rate paths.
Dette målet kan som regel nås ved ulike forløp for renten.
The choice of path may have an impact on developments in output and employment in the short term.
Hvilket forløp som velges, vil ha virkninger for utviklingen i produksjon og sysselsetting på kort sikt.
It may also affect how quickly we achieve the inflation target.
Det kan også ha betydning for hvor raskt vi når inflasjonsmålet.
Choosing between the different strategies involves balancing fluctuations in output and employment against deviations from the inflation target in the short term.
I vårt valg må vi veie svingninger i produksjon og sysselsetting opp mot avvik fra inflasjonsmålet på kort sikt.
A rapid and pronounced change in the interest rate would be appropriate in cases where there is a risk that inflation may deviate considerably from the target over a longer period, or where heightening turbulence in financial markets or a cost-push shock resulting from wage negotiations indicate that confidence in monetary policy is in jeopardy.
I tilfeller hvor det er risiko for at inflasjonen kan avvike mye over lengre tid fra målet, eller når sterk uro i finansmarkedene eller et forhandlingsdrevet kostnadssjokk tyder på at tilliten til pengepolitikken står i fare, kan det være riktig å endre renten raskt og markert.
The impact of monetary policy occurs with a lag.
Pengepolitikken virker med et tidsetterslep.
The current inflation rate does not therefore provide sufficient information to determine the level at which interest rates should be set now.
Inflasjonen i dag gir ikke tilstrekkelig holdepunkt for hva renten bør settes til nå.
Using this time horizon, we avoid substantial variations in output and employment.
Med dette tidsperspektivet unngår vi store variasjoner i produksjon og sysselsetting.
A shorter horizon than two years would result in wider swings in production.
Et kortere tidsperspektiv enn to år ville gitt større svingninger i produksjonen.
Credit developments and developments in equity and property prices influence inflation.
Kredittutviklingen og utviklingen i priser på aksjer og bolig har betydning for inflasjonen.
With an inflation targeting regime, we take these variables into account to a certain extent when setting interest rates.
Gjennom inflasjonsstyring tar vi derfor et visst hensyn til disse størrelsene når vi setter renten.
Equities and dwellings account for a substantial share of household wealth.
Aksjer og bolig utgjør en vesentlig del av husholdningenes formue.
Higher equity and house prices increase the value of this wealth.
Høyere aksjekurser og boligpriser øker verdien av denne formuen.
The increase in wealth can relatively rapidly result in rising consumption.
En slik formuesøkning kan relativt raskt bidra til økt konsum.
Several studies indicate that an increase in the value of housing wealth is more likely to lead to higher consumption than a corresponding increase in the value of equity wealth.
Flere studier tyder på at en økning i verdien av boligformuen i større grad fører til økt konsum enn en lik økning i verdien av aksjeformuen.
Higher prices for commercial buildings may be passed on in the form of higher prices for goods and services.
Økte priser på næringsbygg kan veltes over i prisene på varer og tjenester.
Developments in asset prices can thus affect inflation more directly.
Slik kan utviklingen i formuespriser også påvirke inflasjonen mer direkte.
In Norway, a high proportion of households own their own dwelling.
I Norge eier en stor andel av husholdningene egen bolig.
Even when we include securities funds and some insurance claims, Norwegian households' housing wealth is far higher than their equity wealth.
Selv når vi regner med verdipapirfond og deler av forsikringskravene, er norske husholdningers boligformue langt større enn deres aksjeformue.
For Norwegian households, changes in house prices will therefore probably have a greater impact on consumption than changes in equity prices.
For norske husholdninger vil derfor trolig endringer i boligpriser i større grad enn endringer i aksjepriser påvirke forbruket.
In Norway, it became more common to own equities for all income and age groups in the 1990s.
I Norge ble det mer utbredt å eie aksjer for alle inntekts- og aldersgrupper på 1990- tallet.
This was to a large extent reversed last year as a result of the fall in equity prices.
Dette ble nok et godt stykke på vei reversert i fjor som følge av fallet i aksjekursene.
We should nevertheless not rule out the possibility that fluctuations in equity prices in the future may have stronger effects on the real economy than we have witnessed so far.
Vi skal allikevel ikke se bort i fra at svingninger i aksjekurser i framtiden kan få større virkninger på realøkonomien enn vi hittil har sett.
Developments in various asset prices may also influence investment.
Også investeringene kan påvirkes av utviklingen i priser på ulike formuesobjekter.
High equity prices may make it easier to gain access to capital to finance the acquisition of new machinery and buildings.
Høye aksjekurser kan gjøre det lettere å få tilgang på kapital for å finansiere anskaffelse av nye maskiner og bygninger.
A rise in property prices provides scope for raising larger loans against collateral in the asset.
Oppgang i bolig- og eiendomspriser gir rom for å ta opp større lån med sikkerhet.
Possibilities for increased credit may contribute to higher demand for goods and services.
Muligheter for økt kreditt kan bidra til økt etterspørsel etter varer og tjenester.
The process may be self-reinforcing since part of the available credit can be used to purchase dwellings and other property.
Utviklingen kan bli selvforsterkende, siden deler av den tilgjengelige kreditten kan bli brukt til å kjøpe bolig og eiendommer.
Similarly, bubbles in the stock market can result in overinvestment.
Tilsvarende kan bobler i aksjemarkedet føre til overinvesteringer.
When equity and property prices start to fall, companies are left with too much real capital and investment declines.
Når prisene på aksjer og eiendom snur, sitter bedriftene med for stor realkapital og investeringene faller.
This may lead to or amplify an economic downturn.
Dette kan lede til eller forsterke nedgangskonjunkturer.
There may be several factors that imply that particular emphasis should not be placed on financial imbalances in the conduct of monetary policy.
Det kan være flere grunner for at vi ikke bør legge en særskilt vekt på finansielle ubalanser i gjennomføringen av pengepolitikken.
First, it may take a long time before imbalances are triggered.
For det første kan det ta lang tid før de utløses.
The uncertainty surrounding developments so far ahead is considerable.
Usikkerheten knyttet til utviklingen langt fram er stor.
In addition, it is often difficult to determine with a sufficient degree of certainty whether financial imbalances are developing.
Videre vil det ofte være vanskelig å fastslå med tilstrekkelig sikkerhet om finansielle ubalanser er under oppbygging.
It is also difficult to determine the magnitude of the imbalances and how close they are to being triggered.
Det er også vanskelig å fastslå størrelsen på ubalansene og hvor raskt de vil bli utløst.
An increase in interest rates will not necessarily curb the build-up of financial imbalances to a sufficient extent.
Det er ikke gitt at en renteendring i tilstrekkelig grad demper oppbyggingen av finansielle ubalanser.
It cannot be ruled out that in some cases very substantial interest rate changes will be required.
Vi skal ikke se bort i fra at det i enkelte tilfeller trengs svært store renteendringer.
The costs may then be high.
Kostnadene kan i så fall bli store.
History has demonstrated that the basis for downturns is laid during upturns.
Historien har vist at grunnlaget for nedgangstider blir lagt i oppgangstider.
Financial crises are often characterised by an initial phase of excessive optimism, where risk assessments deteriorate, the willingness to incur debt increases and asset prices rise.
Finansielle kriser har gjerne en innledende fase der optimismen tar overhånd, risikovurderingene svekkes, viljen til å gjeldsette seg øker og formuespriser vokser.
When negative news appears and spreads, investments do not match expectations and the sentiment is reversed, asset prices fall.
Når negative nyheter oppstår og får bre seg, investeringene ikke svarer til forventningene og stemningen snur, faller formuesprisene.
Many experience problems in servicing their debt.
Mange får problemer med å betjene gjelden sin.
The factors that contributed to the upturn may also amplify the downturn.
De faktorene som bidro til oppgangen, kan også forsterke nedgangen.
As a rule, periods of expansion are accompanied by higher inflation.
Oppgangstider har som regel medført økt inflasjon.
The objectives of price stability and financial stability then imply the same medicine: a higher interest rate.
Hensynet til prisstabilitet og finansiell stabilitet tilsier da den samme medisinen: Økt rente.
However, this will not always be the case.
Men dette vil ikke alltid være tilfellet.
In Japan, equity and property prices surged in the 1980s, while inflation was low.
I Japan økte aksjekurser og prisene på eiendom svært kraftig på 1980- tallet, mens inflasjonen var lav.
Some observers3 have therefore posed the following question: has the functioning of the economy changed so that higher demand does not necessarily translate into higher inflation, but instead results in growing financial imbalances?
Enkelte3 har derfor stilt følgende spørsmål: Har økonomiens virkemåte blitt endret, slik at økt etterspørsel ikke nødvendigvis slår ut i økt inflasjon, men i stedet slår ut i voksende finansielle ubalanser?