natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There is uncertainty associated with developments in many of the factors that will influence inflation ahead, among others the exchange rate.
Det er usikkerhet om utviklingen i mange av de faktorene som vil påvirke prisstigningen framover, blant annet når det gjelder kronekursen.
This implies a gradual approach to the conduct of monetary policy.
Det tilsier at en går gradvis fram i virkemiddelbruken.
Increased spending of petroleum revenues will have implications for Norway's industry structure.
Økt bruk av oljepenger vil ha konsekvenser for næringsstrukturen i Norge.
High demand for goods and services that require domestic resources, necessitates higher employment in the sheltered sector.
Høyere etterspørsel etter varer og tjenester som krever innenlandske ressurser, krever økt sysselsetting i skjermet sektor.
Even if employment and output in Norwegian manufacturing industry fall, developments for Norwegian enterprises may not necessarily be only negative.
Selv om sysselsetting og produksjon i industrien i Norge blir redusert, behøver ikke utviklingen for norske foretak bli bare negativ.
Some enterprises may be at the cutting edge of technology, and increase their efficiency in pace with the rise in costs in Norway.
Enkelte bedrifter vil kunne være i forkant i den teknologiske utviklingen og øke effektiviteten i takt med den særnorske kostnadsøkningen.
Others may relocate labour-intensive activities abroad.
Andre vil kunne lokalisere den arbeidskraftsintensive delen av virksomheten i utlandet.
The scaling back of manufacturing still involves a risk.
Likevel tar vi en risiko når industrien bygges ned.
It makes the economy more vulnerable; the foundation for learning, innovation and development may be undermined when a smaller share of the business sector is exposed to intense international competition.
Det gjør økonomien mer sårbar - grobunnen for læring, innovasjon og utvikling, kan bli svekket når mindre av næringslivet blir utsatt for intens internasjonal konkurranse.
Even with a sustained extra currency income in the form of the return on the Petroleum Fund, the main share of Norwegian imports must be financed using revenues deriving from exports of goods and services from mainland Norway.
Selv ved en vedvarende ekstra valutainntekt i form av avkastningen på Petroleumsfondet, må hoveddelen av importen til Norge også i framtiden finansieres av inntekter fra eksport av varer og tjenester fra Fastlands-Norge.
This places demands on profitability in exposed industries.
Dette stiller krav til lønnsomhetsutviklingen i konkurranseutsatt virksomhet.
In the long run, cost competitiveness must be adapted to the need for financing imports and securing balance in the external economy.
På lang sikt må derfor den kostnadsmessige konkurranseevnen tilpasses behovet for å finansiere import og sikre balanse i utenriksøkonomien.
Imports currently account for more than 30 per cent of GDP in Norway.
Importen til Norge er i dag på noe over 30 prosent av BNP.
The return on the Petroleum Fund will range between 4-5 per cent of GDP when the bulk of our oil resources have been extracted and converted into financial wealth.
Avkastningen på petroleumsfondet vil fra rundt 2020, når det vesentligste av oljen er utvunnet og vekslet om til finansformue, ligge på 4-6 prosent av BNP.
This means that no more than close to 1/5 of imports can be financed on the basis of oil in the long run.
Det er altså ikke mer enn opp mot 1/5 av importen vi kan finansiere på varig basis av oljen.
In other words, if the share of imports is to remain at the current level, a sizeable internationally exposed sector will be needed to finance imports.
Dersom vi i framtiden skal ha en like høy importandel som i dag, er vi med andre ord nødt til å ha en betydelig konkurranseutsatt virksomhet for å finansiere importen.
Both our petroleum wealth and financial wealth are sizeable.
Både petroleumsformuen og finansformuen utgjør store beløp.
However, it is the discounted value of our own labour that is our predominant asset.
Det er imidlertid den neddiskonterte verdien av vårt eget arbeid som er den dominerende formuesposten.
This can be illustrated by the following example: If a perception that oil has made us so wealthy that we can to some extent relax leads to a reduction in annual productivity growth of a quarter percentage point, i.e. a reduction in trend GDP growth from the current level of about 2 per cent to 1¾ per cent, the income base would be reduced by more than the entire return on petroleum wealth.
La meg gi et lite eksempel som illustrerer dette: Hvis en oppfatning om at vi med oljen er blitt så rike at vi kan slappe av litt, skulle lede til en reduksjon i den årlige produktivitetsvekst på et kvart prosentpoeng, altså en reduksjon i den underliggende vekst i økonomien (BNP) fra dagens nivå på omlag 2 prosent til 1 3/4, så ville det redusere inntektsgrunnlaget vårt mer enn all avkastning petroleumsformuen vil gi oss.
Societies that suddenly gain access to wealth deriving from natural resources have a tendency to spend the money and then fall into decline.
Samfunn som plutselig får tilgang på store ressurser, har en tendens til å bruke pengene og så forvitre.
A very clear example of this can be found in Spain already in the 1660s.
Et svært tydelig eksempel på dette finner vi i Spania allerede på 1600-tallet.
Many countries have had similar experiences in more recent times.
Mange land har gjort tilsvarende erfaringer også i nyere tid.
When the gas revenues declined, economic growth came to a halt and economy policy had to be tightened.
Da inntektene fra gassen avtok, og veksten i økonomien stoppet opp, ble det nødvendig å stramme inn.
Several studies of the relationship between long-term economic growth and natural resources show that countries with an abundant supply of natural resources have tendency to experience lower economic growth.
Flere studier av sammenhengen mellom langsiktig økonomisk vekst og tilgang på naturressurser viser at land med stor tilgang på naturreserver har en tendens til lavere økonomisk vekst.
One of the main findings of the studies on the relationship between long-term economic growth and the supply of natural resources is illustrated in the chart.
Et hovedresultat i studiene av sammenhengen mellom langsiktig økonomisk vekst og tilgang på naturressurser er illustrert i figuren.
The chart was made by Jeffrey Sachs and Andrew Warner, two of the most prominent researchers who have studied the phenomenon that has come to be known as the "resource curse".
Den er laget av Jeffrey Sachs og Andrew Warner, to av de fremste forskerne som har studert fenomenet som har fått navnet "naturressursenes forbannelse".
They use the size of a country's exports of natural resources in relation to GDP in 1970 to measure how rich the various countries are in terms of natural resources.
De bruker størrelsen på eksporten av naturressurser i forhold til BNP i 1970 som et mål på landenes rikdom av naturressurser.
There is a negative correlation between the supply of natural resources and economic growth in the period 1970-1989.
Det er en negativ sammenheng mellom hvor mye naturressurser landene i utgangspunktet hadde, og den økonomiske veksten i perioden 1970-89.
The group of countries with the highest growth rates includes the Asian tigers, which have had a very limited supply of natural resources.
I gruppen av land med høyest vekst, finner vi flere av de asiatiske tigrene som i utgangspunktet var svært naturressursfattige.
Several of the oil-rich countries around the Persian Gulf fall into the group of countries with the lowest growth.
Flere av de oljerike landene rundt den persiske golfen er land med lav økonomisk vekst.
This could suggest that it is not necessarily an advantage to have an abundance of natural resources.
Dette kan tyde på at det ikke nødvendigvis er en fordel å få tilgang til store naturressurser.
There are many factors that influence economic growth.
Det er mange forhold som påvirker den økonomiske veksten.
Sachs and Warner only look at one of these factors in their chart.
I figuren til Sachs og Warner ses det kun på et av disse forholdene.
The relationship has proved to be relatively robust, however.
Sammenhengen har imidlertid vist seg å være relativt robust.
It is true that some economists have argued that the negative relationship does not apply when institutional factors in the countries included in the study are taken into account.
En del økonomer har riktignok pekt på at den negative sammenhengen ikke gjør seg gjeldende dersom man tar hensyn til institusjonelle forhold i landene som inngår i undersøkelsen.
Venezuela is one of the poorest performing countries in the Sachs and Warner study.
Venezuela er et av landene som kommer dårlig ut i undersøkelsen til Sachs og Warner.
The country has the largest known oil reserves in the world, and also has an abundance of other natural resources.
Landet har en av de største kjente oljeressursene i verden og er rikt på andre naturressurser også.
Venezuela has been among the largest oil producers since the 1920s.
Venezuela har vært blant verdens største oljeprodusenter siden 1920-tallet.
But as a result of an unsound economic policy, the country has not been able to achieve solid and stable economic growth.
En dårlig økonomisk politikk har imidlertid ført til at landet ikke har klart å få til en stabil og god økonomisk vekst.
After the rise in oil prices in the 1970s, government spending increased sharply.
Etter oljeprisøkningen tidlig på 1970-tallet var det kraftig vekst i de offentlige budsjettene.
In the 1980s, fiscal policy was also highly expansionary.
Også midt på 1980-tallet var finanspolitikken svært ekspansiv.
The result was high inflation and rising unemployment.
Resultatet har vært høy inflasjon og økende arbeidsledighet.
Close to 85 per cent of the country's population is living in poverty.
Nær 85 prosent av landets befolkning lever i fattigdom.
Economic growth has been weak.
Den økonomiske veksten har vært svak.
Between 1970 and 2002, GDP per capita has fallen by about 20 per cent.
Fra 1970 til 2002 har BNP per innbygger blitt redusert med om lag 20 prosent.
In terms of economic policy, an explanation is that the wealth deriving from the resources leads to an extreme focus on acquiring as much of this extra wealth by various groups.
En økonomisk-politisk forklaring er at ressursrikdommen fører til ekstrem fokusering fra ulike grupper på å tilegne seg mest mulig av overskuddet fra naturressursen.
Countries with an abundance of natural resources may be more vulnerable to extreme "rent-seeking behaviour" than economies with a limited supply of natural resources.
Ressursrike land kan være mer utsatte for ekstrem "rent-seeking" atferd enn ressursfattige økonomier.
The competition between the various factions can lead to an inefficient tapping of natural resources and an unsound use of revenues.
Konkurransen mellom de ulike fraksjonene kan føre til en ineffektiv uttømming av naturressursen og ufornuftig bruk av inntektene.
The spirit of enterprise, talent and energy in both business and political life are used to acquire a share of this income rather than to foster productive activity in both the public and private sector.
Entreprenørskap, talent og energi i næringslivet og det politiske livet brukes for å få del i disse inntektene i stedet for til mer produktiv virksomhet i både offentlig og privat sektor.
For an individual company or a group, this activity may seem rational - a 10 per cent chance to win the jackpot could be better than investing in a business that yields an ordinary return.
For den enkelte bedrift eller gruppering kan denne aktiviteten fortone seg rasjonell - en 10 prosent sjanse til å vinne det store lodd kan være bedre enn å satse på en ordinær avkastning av kapital i vanlig virksomhet.
This may have damaging consequences for a country.
For landet kan det være ødeleggende.
A sociological explanation is that easily acquired wealth weakens the incentive for innovation and work.
En sosiologisk forklaring er at lettjent rikdom svekker insentivene til innovasjon og arbeid.
We feel that we have become rich and want to live the good life.
Vi føler vi er blitt rike og vil ha det godt.
A possible economic explanation is that a large and broad sector that is exposed to international competition fosters learning and development.
En mulig økonomisk forklaring er at en stor og bred sektor, som er utsatt for konkurranse fra utlandet, skaper læring og utvikling.
Without such a sector, the competitive intensity in the economy may decline and the ability and willingness to be innovative may be impaired.
Uten et slikt næringsliv kan konkurranseintensiteten i økonomien kan bli mindre og evnen og viljen til innovasjon svekket.
We must be cautious about drawing final conclusions based on historical comparisons.
Vi skal vel være varsomme med å trekke sikre konklusjoner av historiske sammenligninger.
We would prefer to assume that we are managing our wealth better.
Vi vil vel helst legge til grunn at vi forvalter verdiene bedre.
However, it may be of particular relevance to highlight three critical pre-conditions for succeeding in this.
Det kan likevel være særlig grunn til å trekke frem tre kritiske faktorer for at vi skal lykkes.
First: Decision-making forms and processes in the political and economic arena must provide effective protection against the acquisition by interest groups of the right to use large shares of the petroleum wealth.
For det første: Beslutningsformene og prosessene i det politiske og økonomiske livet må gi effektivt vern mot at særinteresser tilriver seg disposisjonsrett til store deler av petroleumsformuen.
Second: It is important for the growth potential in the economy that we maintain a broad sector in the mainland economy that works under intense competition so that we maintain and strengthen the incentive to acquire knowledge and to be innovative.
For det andre: Det er viktig for vekstevnen i økonomien at vi bevarer en bred sektor i fastlandsøkonomien som arbeider under intens konkurranse slik at vi bevarer og utvikler insentivene til å erverve kunnskap og til nyskapning.
Third: It is important that we bear in mind the issue of distribution across generations and that we manage the wealth as an asset.
For det tredje: Det er viktig at vi forholder oss til spørsmålet om fordeling mellom generasjonene og forvalter formuen som en formue.
As decided by the Storting (Norwegian parliament), the surplus on the central government budget shall be allocated to the Government Petroleum Fund.
Etter Stortingets beslutning skal overskuddet på statsbudsjettet avsettes til Statens Petroleumsfond.
Government deposits in the Petroleum Fund are placed in a krone account in Norges Bank.
Statens innskudd i Petroleumsfondet avleirer seg på en kronekonto i Norges Bank.
The Bank is charged with the task of converting the krone amounts into foreign currency and investing the currency amounts abroad in accordance with the guidelines issued by the Ministry of Finance.
Banken har til oppgave å veksle om kronebeløpet til valuta og plassere valutabeløpet i utlandet i henhold til de retningslinjer Finansdepartementet har fastlagt.
The surplus on the central government budget for 1997 is estimated at NOK 55.4 billion in the Final Budget Bill.
Overskuddet på statsbudsjettet for 1997 er i Salderingsproposisjonen anslått til 55,4 milliarder kroner.
In addition, foreign currency corresponding to NOK 1.2 billion shall be bought and transferred to the Government Petroleum Insurance Fund.
I tillegg skal det kjøpes valuta tilsvarende 1,2 milliarder kroner for overføring til Statens Petroleumsforsikringsfond.
The purchases must be seen against the background of Norges Bank's role as manager of the Petroleum Fund and, as such, the purchases are not undertaken as exchange market interventions.
Kjøpene må ses på bakgrunn av Norges Banks rolle som forvalter av Petroleumsfondet og kjøpene gjennomføres således ikke som intervensjoner i kurspåvirkningsøyemed.
The Banking Law Commission's draft act relating to payment systems is an important new element in financial legislation, says Norges Bank in a consultative statement.
Banklovkommisjonens forslag om lovregulering av betalingssystemene er et viktig nytt element i lovgivningen på finansområdet, sier Norges Bank i en høringsuttalelse.
Norges Bank concurs with the main points in the Banking Law Commission's draft act, but points out that too detailed regulation of payment systems would be disadvantageous.
Norges Banks slutter seg til hovedlinjene i Banklovkommisjonens forslag, men det påpekes at det ikke vil være heldig med en for detaljert regulering av betalingssystemene.
Regulation of payment systems generally serves the same purpose as other regulations concerning the financial sector.
Reguleringen av betalingssystemene har i hovedsak samme siktemål som den øvrige reguleringen av finanssektoren.
Ensuring the banking system's financial strength helps to safeguard the general public's access to a generally-accepted means of payment (account funds) with low risk.
Å sikre soliditeten i bankvesenet bidrar til å sikre publikum tilgang til et allment akseptert betalingsmiddel (kontopenger) med lav risiko.
Norges Bank maintains that the degree to which society benefits from such a means of payment is entirely dependent on transfers being conducted in a secure and efficient manner so that the general public has confidence in payment systems.
Norges Bank framholder videre at samfunnets nytte av et slikt betalingsmiddel er helt avhengig av at overføringer skjer på en sikker og effektiv måte, slik at publikum har tillit til betalingssystemene.
In the central bank's view, the draft act allows such interventions as may be deemed necessary in order to prevent any unfavourable trends in this area.
Lovforslaget gir etter sentralbankens oppfatning mulighet til å gripe inn mot en eventuell uønsket utvikling på dette området.
In terms of financial stability, it is important to limit the risk inherent in systems for the transfer of funds between financial institutions - interbank systems.
Utfra hensynet til finansiell stabilitet er det viktig å begrense den risiko som ligger i systemene for overføring av penger mellom finansinstitusjonene - interbanksystemene.
However, Norges Bank points out that it would not be economically optimal to eliminate all risk from the interbank systems.
Norges Bank framholder likevel at å fjerne all risiko i interbanksystemene neppe er samfunsøkonomisk optimalt.
The risk should, however, be known and understood by all participants.
Risikoen bør imidlertid være kjent og forstått av alle deltakerne.
According to the central bank, the authorities' requirements should be linked to risk which is of significance to the general stability of payment systems.
Krav fra myndighetene bør ifølge sentral banken knyttes til risiko med betydning for den generelle stabiliteten i betalingssystemene.
Risk limitation is particularly important in interbank systems where large amounts are settled, for example, substantial funds transfers between banks and securities settlements.
Risikobegrensning er særlig viktig i interbanksystemer hvor store beløp tas til oppgjør, som for eksempel de store pengeoverføringene mellom bankene og verdipapiroppgjøret.
Regulation must be oriented and implemented in such a way that the banks' own interest in drawing up common rules is not diminished.
Reguleringen må innrettes og gjennomføres slik at bankenes interesse i selv å lage felles regler ikke svekkes.
Norges Bank therefore emphasises that it must be made absolutely clear that the participants are responsible for the systems.
Norges Bank presiserer derfor at det må gjøres helt klart at ansvaret for systemene ligger hos aktørene selv.
Norges Bank points out that the authorities can facilitate banks' and other industries' access to foreign markets by ensuring that international standards for risk limitation are observed.
Norges Bank viser til at myndighetene kan lette bankenes og andre næringers adgang til markeder i utlandet ved å påse at internasjonale standarder for risikobegrensning følges.
Internationally, it is common to attach greater importance to the self-regulating capacity of the markets and many countries have extensive requirements regarding security in payment systems, but without having as detailed legislation as proposed by the Banking Law Commission.
Internasjonalt er det vanlig å legge større vekt på markedenes selvregulerende evner, og i mange land er det stilt omfattende krav til sikkerhet i betalingssystemene uten en så omfattende lovregulering som kommisjonen legger opp til.
However, statutory regulation is more usual in Norway and Norges Bank therefore sees no reason to depart from this.
I Norge har det imidlertid vært mer vanlig å bygge på lovregulering, og Norges Bank ser ikke sterke grunner til å fravike dette.
The authorities currently have little opportunity to influence developments in payment systems.
Myndighetene har i dag liten mulighet til påvirke utviklingen av betalingssystemene.
In order to ensure appropriate solutions to structural problems, among other things, Norges Bank is of the view that it would be beneficial if the authorities were permitted to supplement current self- regulation.
For bedre å kunne sikre at en får hensiktsmessige løsninger blant annet på strukturspørsmål, anser Norges Bank det ønskelig at myndighetene får hjemmel til å supplere dagens selvregulering.
However, participants should still bear the main responsibility for coordinating the systems.
Hovedansvaret for samordning må imidlertid fortsatt ligge hos aktørene.
Intervention by the authorities should be restricted to situations which clearly reduce economic efficiency, and if possible, should be carried out in cooperation with the coordinating bodies.
Offentlige inngrep bør begrenses til forhold hvor dette er klart ønskelig utfra hensynet til samfunnsøkonomisk effektivitet, og bør om mulig skje gjennom samarbeidsorganer.
Such interventions may also be appropriate in order to ensure that coordination does not take place at the expense of effective competition.
Slike inngrep kan også være aktuelle for å forhindre at samordning gå på bekostning av effektiv konkurranse.
+47 22 31 68 64
22 31 68 64
The upward adjustment from 2½ per cent since the December Inflation Report primarily reflects higher indirect taxes.
Oppjusteringen fra 2½ prosent i siste inflasjonsrapport skyldes i hovedsak økte avgifter.
The rise in prices for 1998 is estimated at 2-2½ per cent.
Prisveksten i 1998 er anslått til 2-2½ prosent.
Commenting on the Inflation Report, Central Bank Governor Kjell Storvik states that the projections point to continued moderate price inflation, although there is still a risk of an acceleration in price and wage inflation.
I en kommentar til inflasjonsrapporten sier sentralbanksjef Storvik at anslagene peker i retning av fortsatt moderat prisvekst.
"If our projections prove to be the outturn, consumption growth will reach 9 per cent between 1995 and 1997.
-Dersom anslagene slår til, kommer forbruksveksten fra 1995 til 1997 opp i 9 prosent.
Such rates have not been seen since the previous cyclical boom in 1985-1986.
Vi har ikke sett slike tall siden den forrige høykonjunkturen i 1985-86.
The sharp rise in house prices is also highly reminiscent of developments in the mid-1980s.
Den høye veksten i boligprisene minner også sterkt om utviklingen midt på 80-tallet.
Fiscal policy must assume responsibility for stabilising the economy.
-Det er imidlertid finanspolitikken som har ansvaret for å stabilisere den økonomiske utviklingen.
Monetary policy is oriented towards returning the krone exchange rate to its initial range as defined in the exchange rate regulation", says the Governor of Norges Bank.
Pengepolitikken er innrettet med sikte på å bringe kronekursen tilbake til utgangsleiet som er definert i valutaforskriften, sier sentralbanksjefen.
Price inflation, excluding indirect taxes and electricity prices, is projected at 2-2¼ per cent in 1997 and 2-2½ per cent in 1998 following a rise in prices of 1½ per cent in 1996.
Prisveksten korrigert for avgifter og elektrisitetspriser anslås til 2-2¼ prosent i 1997 og 2-2½ prosent i 1998 etter en vekst på 1½ prosent i 1996.