natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Experience shows that periods of high inflation are followed by periods of contraction.
Erfaringsmessig blir perioder med høy inflasjon etterfulgt av nedgangsperioder.
Over time, it will be impossible to maintain output at a level that is higher than the potential output level.
Over tid vil en ikke kunne opprettholde produksjonen på et nivå over potensiell produksjon.
Monetary policy's contribution to stabilising output will therefore be to curb fluctuations around the potential output level.
Pengepolitikkens bidrag til å stabilisere produksjonen vil derfor være å avdempe svingningene rundt det potensielle nivået på produksjonen.
The potential output level cannot, however, be observed.
Det potensielle nivået på produksjonen er imidlertid ikke-observerbart.
It is also difficult to capture changes in productivity and technology.
Det er også vanskelig å fange opp endringer i produktivitet og teknologi.
One approach to measuring the level of potential output may be to calculate trend output, which entails a smoothing of historical GDP figures.
Som en tilnærming til det potensielle produksjonsnivået kan en beregne en trendmessig produksjon, som innebærer en glatting av historiske BNP-tall.
Norges Bank bases its calculations of trend growth on an HP filter (Hodrick Prescott filter), but also takes into account other factors such as structural changes or changes in the number of vacation days.
Norges Bank tar i sine beregninger av trendveksten utgangspunkt i et såkalt HP filter (Hodrick Prescott filter), men tar i tillegg skjønnsmessig hensyn til andre elementer som strukturelle skift eller ferieendringer.
Our assessment of the volatility of trend growth is also a matter of discretionary judgement.5
Det er også et skjønnsspørsmål hvor glatt en tror trendveksten er.5
The output gap measures the deviation in output from the level of potential output.
Produksjonsgapet måler avviket i produksjonen fra det potensielle produksjonsnivået.
There are various methods for estimating the output gap.
Det er flere måter å beregne produksjonsgapet på.
Statistics Norway, like Norges Bank, uses the HP filter, but bases its calculations on quarterly figures for GDP.
SSB bruker i likhet med oss et HP-filter, men tar utgangspunkt i kvartalsvise data for BNP.
Statistics Norway's calculations of the output gap are very similar to the calculations made by Norges Bank, with the exception perhaps of the last period, where Statistics Norway did not make adjustments for the increase in vacation days in 2001 and 2002.
Det er godt samsvar mellom produksjonsgapet som SSB og Norges Bank beregner, med unntak kanskje for den siste perioden, hvor SSB ikke korrigerer for ferieutvidelsen i 2001 og 2002.
The OECD calculates the output gap by using the production function method, where trend levels for labour, capital and available technology are inserted into a specified production function.
OECD beregner produksjonsgapet ved hjelp av produktfunksjonsmetoden, der de trendmessige nivåene på arbeidskraft, kapital og tilgjengelig teknologi settes inn i en spesifisert produktfunksjon.
Potential output is then determined by trend growth in factor inputs.
Det potensielle nivået på produksjonen bestemmes så av den trendmessige veksten i innsatsfaktorene.
The IMF uses a number of methods, but has chosen to calculate the output gap for Norway in approximately the same way as Norges Bank.
IMF bruker flere metoder, men har valgt å beregne produksjonsgapet for Norge om lag som Norges Bank gjør det.
As you can see from the chart, the different methods of calculation give roughly the same outcome.
Som en ser av figuren, gir de ulike beregningsmetodene om lag samme utvikling.
To cross-check the projections for potential output and thus the output gap, we also look at alternative indicators of pressures in the economy.
For å kryssjekke anslagene på det potensielle produksjonsnivået, og dermed på produksjonsgapet, ser vi også på alternative indikatorer for presset i økonomien
The wage gap measures the difference between actual wage growth and the growth that over time is consistent with the inflation target, and is an indicator of labour market tightness.
Lønnsgapet måler forskjellen mellom faktisk lønnsvekst og den veksten som over tid er forenlig med inflasjonsmålet og er en indikator for stramheten i arbeidsmarkedet.
With an estimate of 2 per cent productivity growth, wage growth of 4.5 per cent over time will be consistent with an inflation target of 2.5 per cent.
Med et anslag på produktivitetsveksten på 2 prosent, vil en lønnsvekst på 4,5 prosent over tid være forenlig med et inflasjonsmål på 2,5 prosent.
In the chart, the wage gap up to 2000, i.e. before the introduction of the inflation target, is defined as the difference between wage growth in Norway and in other countries.
I figuren er lønnsgapet frem til 2000, altså før inflasjonsmålet ble innført, definert som forskjellen mellom lønnsveksten i Norge og utlandet.
As we see from the chart, there appears to be a close relationship between this wage gap and the output gap as it is measured by Norges Bank.
Som vi ser av figuren, synes dette lønnsgapet å samsvare godt med produksjonsgapet slik Norges Bank måler det.
If we look at developments in employment in relation to trend growth (measured as a percent of the population in employable age groups), we get a similar path.
Ser vi på utviklingen i sysselsetningen i forhold til trendveksten (målt i prosent av befolkningen i arbeidsfør alder), får vi et tilsvarende forløp.
We also consider credit growth to be an indicator of public demand.
I tillegg ser vi også på kredittvekst som en indikator på publikums etterspørsel.
Growth in credit which over time deviates from growth in nominal GDP may indicate that the level of activity in the economy is higher or lower than normal.
En vekst i kreditten som over tid avviker fra veksten i nominelt BNP kan indikere at aktivitetsnivået i økonomien er høyere eller lavere enn normalt.
In addition, we monitor various cyclical indicators and acquire information from our regional network.6
Videre følger vi ulike konjunkturindikatorer og får informasjon fra vårt regionale nettverk.6
There is uncertainty associated with the estimation of both trend growth and the output gap, but the correspondence that seems to exist between the different methods of indicating pressures in the economy makes us confidant that the output gap, as we calculate it, provides useful information.
Det er usikkerhet knyttet til estimering av både trendvekst og produksjonsgap, men det samsvar som synes å være mellom de ulike metodene å angi presset i økonomien på, gjør oss tryggere på at produksjonsgapet slik vi beregner det gir nyttig informasjon.
The output gap provides an overview of the overall pressures in the real economy.
Produksjonsgapet fungerer som en oppsummering av det samlede presset i realøkonomien.
If there are no substantial economic disturbances - or shocks - there will be no conflict between stabilising inflation and stabilising output and employment.
Når det ikke inntreffer vesentlige økonomiske forstyrrelser - eller sjokk - vil det ikke være noen konflikt mellom å stabilisere inflasjonen og produksjon og sysselsetning.
A positive output gap will over time result in inflation that is above target, while a negative output gap will result in inflation that is too low.
Et positivt produksjonsgap vil over tid føre til at inflasjonen blir høyere enn målet, mens et negativt produksjonsgap tilsvarende vil gi for lav inflasjon.
Nor will demand shocks in a closed economy result in a conflict in the short term between price stability and stability in the real economy.
I en lukket økonomi vil det heller ikke være en konflikt på kort sikt mellom prisstabilitet og realøkonomisk stabilitet når det inntreffer etterspørselssjokk.
A positive demand shock will result in higher inflation, and an appropriate monetary policy response would be to increase the interest rate as much as is necessary for output to return rapidly to its potential level.
Et positivt sjokk til etterspørselen vil gi økt inflasjon, og en riktig pengepolitisk reaksjon vil være å øke renten så mye at produksjonen kommer raskt tilbake til sitt potensielle nivå.
In an open economy, however, a conflict of objectives could arise in the short term following a demand shock.
I en åpen økonomi vil det imidlertid kunne være en målkonflikt på kort sikt ved etterspørselssjokk.
Although a higher interest rate would contribute to stabilising both output and inflation, there might be a conflict with regard to the "dosage".
En høyere rente vil riktignok bidra til å stabilisere både produksjonen og inflasjonen, men det vil kunne være en konflikt med hensyn til doseringen.
If the interest rate is increased to the extent that output is reduced to a level that is consistent with stable inflation over time, inflation may be too low as a result of an appreciation of the exchange rate in the short term.
Hvis renten settes opp så mye at produksjonen kommer ned på det nivået som er forenlig med stabil inflasjon over tid, vil inflasjonen kunne bli for lav som følge av at valutakursen har styrket seg på kort sikt.
A trade-off must be made in the short term between the inflation target and stability in the real economy.
En må da foreta en avveining på kort sikt mellom hensynet til inflasjonsmålet og hensynet til realøkonomisk stabilitet.
A cost shock, which fuels inflation and at the same time reduces output and employment, leads to a more marked conflict in the short term between the inflation target and stability in the real economy.
Et kostnadssjokk, som øker inflasjonen og samtidig reduserer produksjon og sysselsetting, innebærer en mer markert konflikt på kort sikt mellom inflasjonsmålet og realøkonomisk stabilitet.
Different types of disturbances will often occur at the same time, and the central bank must continuously make trade-offs between variations in output and employment on the one hand and variations in inflation around the target on the other.
Ofte vil ulike typer forstyrrelser inntreffe samtidig, og sentralbanken må foreta en løpende avveining mellom utslag i produksjon og sysselsetning på den ene siden og utslagene rundt inflasjonsmålet på den andre siden.
Given that inflation over time shall be close to the target, these trade-offs are at the core of flexible inflation targeting.
Denne avveiningen, gitt at inflasjonen over tid skal ligge nær målet, er en kjerne i den fleksible inflasjonsstyringen.
The loss in one individual period will be:
Tapet i en enkelt periode vil være:
In the equation, denotes inflation, * the inflation target and (y-y*) the output gap.
I likningen angir inflasjonen, * inflasjonsmålet og (y - y*) er produksjonsgapet.
The loss function thus includes the deviation between output and the output potential and between inflation and the inflation target.
I tapsfunksjonen inngår altså avvik i produksjonen fra produksjonspotensialet og inflasjonen fra inflasjonsmålet.
The deviations enter the loss function quadratically.
Avvikene inngår kvadratisk.
Large deviations from the targets are thereby deemed to be a considerably more serious disadvantage than small deviations.
Ulempen ved store avvik fra målene vurderes dermed som betydelig verre enn små avvik.
In the event of large deviations between inflation and the inflation target, or substantial imbalances in the real economy, the use of relatively strong measures may be appropriate.
Ved store avvik i inflasjonen fra inflasjonsmålet, eller store realøkonomiske ubalanser, kan det være riktig med relativt sterk virkemiddelbruk.
The trade-off between inflation stability around the inflation target and stable growth in output is expressed by parameter .
Avveiningen mellom stabilitet i inflasjonen rundt inflasjonsmålet og stabil vekst i produksjonen kommer til uttrykk i parameteren .
The higher is, the greater the emphasis on real economic stability in relation to stability in inflation.
Jo høyere er, dess mer vekt legges på realøkonomisk stabilitet i forhold til stabilitet i inflasjonen.
With a strict inflation target, i.e. emphasis is only placed on inflation, is equal to zero. is the definition of flexible inflation targeting.
Et strengt inflasjonsmål, altså at en kun vektlegger inflasjonen, innebærer at er lik null. er definisjonen på fleksibel inflasjonsstyring.
Although the loss function has two add factors, both of which are given emphasis, a fundamental difference is that the monetary policy authorities can choose the inflation target but not the level of potential output.
Selv om tapsfunksjonen har to ledd som begge vektlegges, er det imidlertid en fundamental forskjell at de pengepolitiske myndigheter kan velge inflasjonsmålet, men ikke produksjonspotensialet.
In practice, no central bank uses a loss function of this kind directly.
Ingen sentralbank anvender en slik tapsfunksjon direkte i praksis.
What inflation-targeting central banks do in practice does, however, contain elements of the thinking behind this theory.
Men det inflasjonsstyrende sentralbanker gjør i praksis inneholder likevel elementer av tankegangen fra teorien.
The choice of horizon for monetary policy implicitly provides some information about the central bank's loss function.8 A central bank that places considerable emphasis on inflation and little emphasis on the real economy will choose a short horizon.
Valg av horisont for pengepolitikken sier implisitt noe om sentralbankens tapsfunksjon.8 En sentralbank som legger stor vekt på inflasjonen, og liten vekt på realøkonomien, vil velge en kort horisont.
A central bank that places considerable emphasis on the real economy will choose a long horizon.
En sentralbank som legger stor vekt på realøkonomien vil velge en lang horisont.
Behind the choice of a horizon of normally two years lies a perception of how the interest rate affects developments in inflation and output, and the central bank's trade-off between variations in these two variables.
Bak vårt valg av en horisont på normalt to år ligger en oppfatning av hvordan renten påvirker forløpet for inflasjon og produksjon, samt sentralbankens avveining mellom variasjon i disse to størrelsene.
According to theories on optimal monetary policy, the horizon should vary and partly depend on the size and duration of disturbances to the economy.
Ut fra teorier for optimal pengepolitikk, skal horisonten variere og blant annet avhenge av størrelsen på og varigheten av forstyrrelsene til økonomien.
For some types of disturbances, such as demand shocks, the optimal choice may be to achieve the inflation target relatively rapidly.
Ved noen typer forstyrrelser, for eksempel etterspørselssjokk, kan det være optimalt å nå inflasjonsmålet relativt raskt.
For other types of disturbances, such as cost shocks, a longer horizon may be optimal, provided that confidence in monetary policy is not in jeopardy.
Ved andre typer forstyrrelser, for eksempel kostnadssjokk, kan det være optimalt med en lengre horisont, gitt at ikke tilliten til pengepolitikken står i fare.
Even though, according to the theory, the horizon should be variable, there are some advantages to maintaining a fairly firm horizon that have not been as prominent in the literature.
Selv om horisonten ut fra teorien burde være variabel, er det enkelte fordeler med en noenlunde fast horisont som den teoretiske litteraturen ikke har viet så mye oppmerksomhet.
It is crucial that the public and market participants understand how the central bank sets the interest rate in order to contribute to confidence and credibility in monetary policy.
For å bidra til tillit og troverdighet i pengepolitikken, er det vesentlig at publikum og markedsaktører forstår hvordan sentralbanken setter renten.
According to the principle normally followed by Norges Bank, the interest rate is set with a view to achieving inflation of 2½ per cent at the two-year horizon.
Det prinsippet Norges Bank normalt følger, er at renten settes slik at det er utsikter til at inflasjonen to år fram i tid er 2,5 prosent.
If it appears that inflation will be higher than 2.5 per cent, the interest rate will be increased.
Ser det ut til at inflasjonen blir høyere enn 2,5 prosent, vil renten bli satt opp.
If it appears that inflation will be lower than 2.5 per cent, the interest rate will be lowered.
Ser ut til at inflasjonen blir lavere enn 2,5 prosent, vil renten bli satt ned.
This is a clear and simple interest rate setting principle to which the public and market participants can easily relate.
Dette er et prinsipp for rentesettingen som er enkelt å forholde seg til for publikum og markedsaktører.
This kind of simple principle also contributes to reducing uncertainty about the central bank's trade-offs between price stability and stability in output and employment.
Et slikt enkelt prinsipp bidrar også til å redusere eventuell usikkerhet om sentralbankens avveininger mellom prisstabilitet og stabilitet i produksjon og sysselsetting.
We have no reason to believe that a variable horizon would generally result in substantially higher stability in inflation and output than a two-year horizon.
Vi har ikke grunnlag for å tro at en variabel horisont i de fleste situasjoner vil innebære vesentlig høyere stabilitet i inflasjon og produksjon enn en horisont på to år.
In some cases, however, it may be appropriate to change the horizon.
I enkelte tilfeller vil det imidlertid være riktig å endre horisonten.
In situations where the central bank's forecasts indicate that substantial imbalances in the real economy would arise if the interest rate was set so that the inflation forecast two years ahead was the same as the target, it might be appropriate to apply a somewhat longer time horizon.
I situasjoner der sentralbankens prognoser tilsier at det ville medføre vesentlige ubalanser i realøkonomien dersom renten ble satt slik at inflasjonsprognosen to år frem i tid var lik målet, kan det være hensiktsmessig med en noe lenger tidshorisont.
The same may be the case if financial stability is at risk.
Det samme kan være tilfelle dersom det er fare for finansiell ustabilitet.
The entire path for inflation and the real economy, both before and after the two years, will be taken into account when setting interest rates.
I rentesettingen vil hele forløpet for inflasjonen og realøkonomien fremover, både før og etter to år, være med i vurderingene.
There are two reasons for this.
Det er to grunner til det.
First, there may be several paths that result in inflation of 2.5 per cent at the two-year horizon, and developments after the two- year period may be important to the choice of path.
For det første kan det være flere mulige utviklingsbaner som gir en inflasjon på 2,5 prosent på to års sikt, og i valget mellom disse kan resultatene etter toårs-perioden ha betydning.
Second, the entire path will be considered when assessing whether there are grounds for changing the horizon.
For det andre vil hele forløpet være med når en vurderer om det kan være grunnlag for å endre horisonten.
We have also begun providing projections for a three-year period in the Inflation Report.
Vi har da også gått over til å gi anslag for en tre-årsperiode i inflasjonsrapportene.
If extraordinary conditions prompt Norges Bank to apply a different time horizon than two years, the Bank will provide a clarification of this.
Dersom særskilte forhold skulle tilsi at Norges Bank legger til grunn en annen tidshorisont enn to år, vil banken gjøre rede for det.
However, confidence and credibility in the conduct of monetary policy are necessary before taking such additional considerations into account.
Det er imidlertid en forutsetning for å kunne ta slike tilleggshensyn er at det er tillit og troverdighet til pengepolitikken.
The greater the confidence in the inflation target, the larger the scope for stabilising the real economy.
Jo større tillit til inflasjonsmålet, jo mer rom er det for å stabilisere realøkonomien.
A rapid and pronounced change in the interest rate may be appropriate in cases where there is a risk that inflation might deviate considerably from the target over a longer period, so that inflation expectations might be affected or where heightened turbulence in financial markets or a cost-push shock resulting from wage negotiations indicates that confidence in monetary policy is in jeopardy.
I tilfeller hvor det er risiko for at inflasjonen kan avvike mye over lengre tid fra målet, slik at inflasjonsforventningene kan påvirkes, eller når sterk uro i finansmarkedene eller et forhandlingsdrevet kostnadssjokk tyder på at tilliten til pengepolitikken står i fare, kan det være riktig å endre renten raskt og markert.
In Norges Bank's Inflation Report, we present our forecasts for both inflation and the output gap in the same chart.
I inflasjonsrapportene presenterer vi våre prognoser for både inflasjon og produksjonsgap - i samme figur.
The reason for this is that we want to be as transparent as possible concerning the trade-offs made in our conduct of monetary policy.
Formålet med å gjøre det er at vi ønsker å være åpne om de avveininger vi foretar i pengepolitikken.
Transparency enhances confidence in and the understanding of monetary policy.
Åpenhet bidrar til tillit og forståelse for pengepolitikken.
] is to plot the inflation forecast and the output-gap forecast in the same graph.
.] is to plot the inflation forecast and the output-gap forecast in the same graph.
This clearly serves to emphasize that the bank is concerned with the stability of the real economy as well as with inflation, emphasizing the flexibility in its inflation targeting."
This clearly serves to emphasize that the bank is concerned with the stability of the real economy as well as with inflation, emphasizing the flexibility in its inflation targeting."
Confidence in monetary policy makes it easier to achieve the inflation target and increases the possibility of stabilising output and employment.
Tillit til pengepolitikken gjør det enklere å nå inflasjonsmålet og øker mulighetene til å stabilisere produksjon og sysselsetning.
Transparency can contribute to strengthening confidence.
Åpenhet kan bidra til å styrke tilliten.
Transparency makes monetary policy more predictable.
Åpenhet gjør pengepolitikken mer forutsigbar.
In an environment where market participants understand the central bank's response pattern, the reaction of market rates to new information about economic developments has a stabilising effect.
Når aktørene forstår sentralbankens handlemønster, danner det et grunnlag for at markedsrentene reagerer stabiliserende på ny informasjon om den økonomiske utviklingen.
Norges Bank wants to be open about its monetary policy work.
Norges Banks ønsker å være åpen om arbeidet med pengepolitikken.
An account of the methods we use for our inflation projections, analyses of the functioning of the economy and our professional judgment is provided in our Annual Report, Inflation Report, strategy documents, speeches and other publications.
Gjennom årsberetning, inflasjonsrapporter, strateginotater, taler og andre publikasjoner søker vi å gjøre rede for våre metoder for inflasjonsanslag, analyser av økonomiens virkemåte og vår skjønnsutøvelse.
We also try to have a systematic procedure for interest rate decisions where we operate with a pre-announced calendar for the monetary policy meetings.
I tillegg søker vi å ha en systematisk prosedyre rundt rentebeslutningene, der vi opererer med en forhåndsannonsert kalender for rentemøtene.
The interest rate decisions, together with a thorough explanation of the background for the decision, are published after each meeting.
Rentevedtakene, med en fyldig begrunnelse, gjøres kjent rett etter hvert møte.
A press conference is held after each monetary policy meeting, whether the interest rate is changed or not, where either the central bank governor or deputy governor presents the background for the decision and answers questions.
Det holdes pressekonferanse etter hvert rentemøte, enten renten endres eller ikke, hvor sentralbanksjefen eller visesentralbanksjefen redegjør og svarer på spørsmål.
The strategy documents, which are published at a later time, should serve to further clarify the trade-offs and the rationale behind the decision.
Strateginotatene, som offentliggjøres i etterhånd, bør ytterligere virke til å klargjøre avveiningene og tenkesettet.