natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Key policy rate decision (press release 5 November 2015)
Rentebeslutning (pressemelding 5. november 2015)
The Executive Board’s assessment
Hovedstyrets begrunnelse for rentebeslutningen
Due to a technical error, some charts and corresponding spreadsheets were incorrect in the publication of Monetary Policy Report 3/15 in September.
På grunn av en teknisk feil ble enkelte figurer og tilhørende tallmateriale ikke riktig ved publiseringen av Pengepolitisk rapport 3/15 i september.
These have now been corrected.
Dette er nå rettet opp.
Rates effective from 6 November 2015:
Rentesatser gjeldende fra 6. november 2015:
The effects of the fall in oil prices and decline in oil investment are gradually becoming evident, especially in regions closely linked to the oil industry.
Virkningene av fallet i oljeprisen og nedgangen i oljeinvesteringene kommer gradvis til syne, og er særlig tydelige i regioner med nær tilknytning til oljevirksomheten.
Unemployment has edged up as expected, while household goods consumption has been lower than projected.
Arbeidsledigheten har som ventet økt noe, mens husholdningenes varekonsum har vært lavere enn anslått.
Overall, policy rate expectations among Norway's trading partners have fallen somewhat.
Forventede styringsrenter hos Norges handelspartnere har samlet sett falt noe.
On the other hand, the krone exchange rate has been weaker than projected, and a more expansionary fiscal policy will contribute to fuelling demand for goods and services.
På den andre siden har kronekursen vært svakere enn lagt til grunn, og en mer ekspansiv finanspolitikk vil bidra til å holde etterspørselen etter varer og tjenester oppe.
Inflation has been in line with projections in the September 2015 Monetary Policy Report.
Prisveksten har vært som anslått i Pengepolitisk rapport 3/15.
The year-on-year rise in the CPI-ATE was 3.1 percent in September.
Tolvmånedersveksten i KPI-JAE var 3,1 prosent i september.
"An overall assessment of new information implies that the key policy rate be kept unchanged at this meeting", says Governor Øystein Olsen.
– En samlet vurdering av ny informasjon tilsier at styringsrenten holdes uendret på dette møtet, sier sentralbanksjef Øystein Olsen.
Growth in the global economy is moderate.
Veksten i verdensøkonomien er moderat.
On the whole, growth among Norway's trading partners appears to be broadly in line with the projections in the September 2015 Monetary Policy Report.
Samlet sett ser veksten hos våre handelspartnere ut til å være om lag som anslått i Pengepolitisk rapport 3/15.
In China and other emerging Asian economies, there are signs that growth has stabilised, while activity is still declining among major commodity exporters such as Russia and Brazil.
I Kina og andre fremvoksende økonomier i Asia er det tegn til at veksten har stabilisert seg, mens det fortsatt er fall i aktiviteten i store råvareproduserende land som Russland og Brasil.
In a number of advanced economies, domestic developments remain solid, but weaker growth in emerging economies is weighing on export growth.
I en rekke industrialiserte land er utviklingen innenlands fortsatt god, men svakere vekst i fremvoksende økonomier demper eksportveksten.
Inflation in most advanced economies has been restrained by the fall in energy prices this year and been lower than projected.
Energiprisfallet i år har bidratt til at prisveksten i de fleste industriland har avtatt og vært lavere enn anslått.
Core inflation has remained steady.
Kjerneinflasjonen har holdt seg oppe.
Since the September Report, the European Central Bank has signalled further monetary policy measures, and Sveriges Riksbank has increased its asset purchases.
Siden forrige pengepolitiske rapport har Den europeiske sentralbanken gitt signaler om ytterligere pengepolitiske tiltak, og Sveriges riksbank har besluttet å øke kjøpene av verdipapirer.
Markets have priced in lower policy rates ahead for the euro area and Sweden than in September.
Markedet priser inn lavere styringsrenter fremover i euroområdet og Sverige enn i september.
In the US and the UK, expectations concerning the monetary policy stance have shown little change.
I USA og Storbritannia er forventningene til pengepolitikken lite endret.
Overall, policy rate expectations among trading partners have fallen somewhat.
Samlet sett har forventede styringsrenter hos handelspartnerne falt noe.
Oil prices have recently traded at somewhat below USD 50 per barrel, in line with the assumptions underlying the projections in the September Report.
Oljeprisen har den siste tiden vært noe under 50 dollar per fat, i tråd med det som ble lagt til grunn i september.
Futures prices have shown little change and reflect continued expectations of some increase in oil prices.
Prisene på leveranser fram i tid er lite endret og reflekterer fortsatt forventninger om en viss oppgang i oljeprisen.
So far in 2015 Q4, the krone exchange rate has, on average, been weaker than projected in the September Report.
Hittil i fjerde kvartal har kronekursen i gjennomsnitt vært svakere enn lagt til grunn i Pengepolitisk rapport 3/15.
The premium in the Norwegian money market has increased and been somewhat higher than projected.
Påslaget i det norske pengemarkedet har økt og vært litt høyere enn anslått.
Risk premiums on banks' bond funding have also edged up.
Også risikopåslagene på bankenes obligasjonsfinansiering har steget noe.
The reduction in the key policy rate in September has passed through to bank lending rates.
Reduksjonen i styringsrenten i september synes å ha fått gjennomslag i bankenes utlånsrenter.
According to Norges Bank's lending survey, banks' lending standards are somewhat tighter.
I Norges Banks utlånsundersøkelse melder bankene om noe strammere utlånspraksis.
Developments in the Norwegian economy appear to be slightly weaker than projected in the September Report.
Norsk økonomi ser så langt ut til å utvikle seg litt svakere enn lagt til grunn i Pengepolitisk rapport 3/15.
Registered unemployment has risen in line with projections in the September Report, but LFS unemployment has risen to a somewhat further extent than projected.
Den registrerte arbeidsledigheten har økt i tråd med anslagene fra september, mens ledigheten målt ved AKU har steget noe mer.
Household goods consumption has been lower than projected.
Husholdningenes varekonsum har vært lavere enn ventet.
Manufacturing output appears to have fallen further in 2015 Q3, while traditional goods exports increased moderately as expected.
Industriproduksjonen ser ut til å ha falt videre i tredje kvartal, mens eksporten av tradisjonelle varer som ventet økte moderat.
The Government's budget proposal for 2016 implies a structural non-oil deficit of NOK 195 billion in 2016.
I Regjeringens forslag til statsbudsjett for neste år legges det opp til et strukturelt, oljekorrigert underskudd på 195 milliarder kroner i 2016.
This includes a supplementary allocation to handle the inflow of asylum-seekers.
Det inkluderer tilleggsbevilgningene som følge av asyltilstrømmingen.
Measured as a share of trend mainland GDP, the structural non-oil deficit is estimated to increase by 0.7 percentage point, which is more than assumed in the September Report.
Målt som andel av trend-BNP for Fastlands-Norge er det strukturelle underskuddet anslått å øke med 0,7 prosentenheter, som er mer enn lagt til grunn i forrige pengepolitiske rapport.
House price inflation in September was somewhat lower than expected, and there are still wide regional differences in the housing market.
Boligprisveksten i september var noe lavere enn ventet, og det er fortsatt store regionale forskjeller i boligmarkedet.
Growth in household credit has been broadly in line with projections.
Husholdningenes kreditt har vokst om lag som anslått.
Inflation has been in line with the projections in the September Report.
Prisveksten har vært som anslått i forrige rapport.
The rise in year-on-year CPI-ATE inflation in recent months primarily reflects rapidly rising prices for imported consumer goods.
Økningen i tolvmånedersveksten i KPI-JAE de siste månedene skyldes i hovedsak høy prisvekst på importerte konsumvarer.
Inflation is expected to edge down as the effects of the krone depreciation unwind.
Etter hvert som virkningene av en svakere krone fases ut, ventes prisveksten å avta.
At its meeting on 23 September, the Executive Board decided to reduce the key policy rate by 0.25 percentage point to 0.75 percent.
På møtet 23. september vedtok hovedstyret å redusere styringsrenten med 0,25 prosentenheter til 0,75 prosent.
At the same time, the Executive Board indicated that the key policy rate may be reduced further in the coming year.
Hovedstyret uttrykte samtidig at styringsrenten kan bli satt ytterligere ned i løpet av det nærmeste året.
Since the previous monetary policy meeting, developments in the Norwegian economy have been slightly weaker than projected, and policy rate expectations abroad have continued to edge down.
Siden forrige rentemøte har utviklingen i norsk økonomi vært litt svakere enn ventet, og forventede styringsrenter ute har fortsatt å falle noe.
On the other hand, the krone exchange rate has been weaker than projected, and a more expansionary fiscal policy will contribute to fuelling demand for goods and services.
På den andre siden har kronekursen vært svakere enn forutsatt, og en mer ekspansiv finanspolitikk vil bidra til å holde etterspørselen etter varer og tjenester oppe.
An overall assessment of new information implies that the key policy rate be kept unchanged at this meeting.
En samlet vurdering av ny informasjon tilsier at styringsrenten holdes uendret ved dette møtet.
The key policy rate is kept unchanged at 0.75 percent.
Styringsrenten holdes uendret på 0,75 prosent.
The address (including charts) as a pdf-file (82 kB)
Hele foredraget i pdf-format
We have just marked the turn of the millennium.
Vi har nettopp markert et årtusenskifte.
Norway can look back at a century of upheaval - the dissolution of the union with Sweden in 1905, social conflict in the interwar period and the emergence of the welfare state.
Norge kan se tilbake på et århundre med omveltninger - unionsoppløsningen i 1905, sosiale konflikter i mellomkrigstiden og framveksten av velferdsstaten.
At the beginning of a new century it is natural to examine some of the threads running through our economic history.
Ved inngangen til et nytt århundre er det naturlig å trekke fram enkelte lange linjer i vår økonomiske historie.
This may also shed light on the choices Norway is now facing.
De kan også kaste lys over valg Norge nå står overfor.
We have experienced periods of inflation and periods of deflationary recession.
Vi har hatt perioder med inflasjon og perioder med nedgangstid og deflasjon.
Vast changes in the world economy have led to shifts in monetary policy and financial markets.
Store endringer i verdensøkonomien har ført til skift i pengepolitikken og finansmarkedene.
Technology has broken down regulations.
Teknologien har brutt ned reguleringer.
Patterns of funding and ownership are changing.
Finansierings- og eiermønstre endres.
This creates unrest and uncertainty, but also offers new opportunities for growth and welfare.
Det skaper uro og usikkerhet, men gir samtidig nye muligheter for vekst og velferd.
The welfare state is facing major challenges as a result of the ageing of the population and tax competition among countries.
Eldrebølge og skattekonkurranse mellom land stiller velferdsstaten overfor store utfordringer.
In this year's annual address I will discuss various aspects of monetary policy, financial markets and the welfare state.
Jeg skal i dag drøfte sider ved pengepolitikken, finansmarkedene og velferdsstaten.
Historical perspective
Lange linjer
One of the first endeavours of the Storting (Norwegian parliament) after its establishment in 1814 was monetary reform.
En av de første oppgavene det nye Stortinget tok fatt på etter 1814, var en pengereform.
In 1816 Norges Bank was founded.
I 1816 ble Norges Bank opprettet.
The specie daler was Norway's first monetary unit.
Speciedaler ble den første pengeenheten.
From the mid-1800s an increasing number of countries chose to link the value of money to gold.
Fra midten av 1800-tallet valgte stadig flere land å binde pengeverdien til gull.
The central banks were under the obligation to convert their currency at a fixed rate into gold on demand.
Sentralbankene pliktet å veksle penger til en fast verdi mot gull.
At the same time, there were no import or export restrictions on gold.
Samtidig var det ingen restriksjoner på import og eksport av gull over landegrensene.
This gradually resulted in the establishment of an international fixed exchange rate system based on a gold standard.
På den måten ble et internasjonalt fastkurssystem basert på en gullstandard gradvis etablert.
Norway switched from the silver standard to the gold standard in 1874.
Norge gikk fra sølvstandard til gullstandard i 1874.
The krone was introduced as a currency unit and we formed a monetary union with Sweden and Denmark.
Kronen ble innført som myntenhet, og vi gikk inn i en myntunion med Sverige og Danmark.
The gold standard and the monetary union were successful.
Gullstandarden og myntunionen var vellykket.
The world economy and the Norwegian economy were expanding.
Verdensøkonomien og norsk økonomi var i vekst.
Price levels were stable.
Prisnivået var stabilt.
In the 1900s periods of nominal stability, i.e. price and exchange rate stability, have also coincided with periods of steady and solid economic growth.
Også på 1900-tallet har perioder med nominell stabilitet - det vil si stabilitet i priser og valutakurs, altså både intern og ekstern stabilitet - falt sammen med jevnt over god økonomisk vekst.
Norway has experienced four episodes of high inflation in the last century: During and after the two world wars and the Korean War, and a 15-year period from the first half of the 1970s to the second half of the 1980s.
Vi har hatt fire perioder med virkelig høy inflasjon i de siste hundre årene: Under de to verdenskrigene og Koreakrigen, samt en 15 års periode fra første halvdel av 1970-årene til annen halvdel av 1980-årene.
During the First World War inflation accelerated sharply.
Under første verdenskrig tiltok inflasjonen kraftig.
The British war effort was partly financed by printing money.
Britene finansierte i stor grad krigføringen ved å trykke penger.
Price inflation accelerated in most countries, also in Norway.
Prisstigningen skjøt fart i de fleste landene, også i Norge.
The gold standard was suspended.
Gullstandarden ble suspendert.
The krone's value against gold and pound sterling fell sharply in the boom during and after the First World War.
Kronens verdi mot gull og pund svekket seg kraftig i den såkalte "jobbetiden" under og etter første verdenskrig.
Price inflation soared, accompanied by a speculative bubble with rising asset prices.
Vi fikk en spekulativ boble med sterk vekst i priser på eiendommer og aksjer.
When the bubble burst the boom came to an end, followed by deflationary recession and a banking crisis.
Da boblen sprakk, ble "jobbetiden" avløst av nedgangstid, deflasjon og bankkrise.
The recession was probably exacerbated by the so-called parity policy pursued at that time, which aimed at returning the krone exchange rate to its pre-war value against gold.
Nedgangen ble trolig forsterket av den såkalte paripolitikken, som tok sikte på å bringe kronen tilbake til samme verdi mot gull som før krigen.
Inflation also accelerated during the Second World War.
Også under annen verdenskrig var det inflasjon.
But unlike the interwar period, the years after 1945 were not marked by recession.
Men i motsetning til i mellomkrigstiden ble ikke årene etter 1945 preget av nedgang.
With the exception of a few years of high price inflation during the Korean War, the post-war period featured low and stable inflation and buoyant economic growth.
Bortsett fra noen år med høy prisvekst under Koreakrigen, var det lav og stabil inflasjon og høy økonomisk vekst den første etterkrigstiden.
The fourth period of high inflation was different from the three previous ones.
Den fjerde perioden med høy inflasjon var ulik de tre foregående.
In the 1970s and 1980s inflation gradually increased.
I 1970- og 80-årene tiltok inflasjonen gradvis.
Although inflation rates were not as high as during the two world wars, inflation remained high for a longer period.
Den ble ikke så høy som under verdenskrigene, men det tok lang tid før inflasjonen kom ned.
The post-war fixed exchange rate system - the Bretton Woods System - collapsed in 1971.
Etterkrigstidens fastkurssystem, det såkalte Bretton Woods-systemet, brøt sammen i 1971.
A few years later, the Yom Kippur War broke out and OPEC countries suspended oil deliveries, triggering the first oil crisis.
Et par år senere kom Yom Kippur-krigen, med OPEC-landenes leveransestopp og den første oljekrisen.
The sharp rise in oil prices led to a recession in the western economies.
Den kraftige økningen i oljeprisen ga nedgangstid i de vestlige økonomiene.
Moreover, inflation took root in most countries.
Samtidig fikk inflasjonen feste i mange land.
In Europe, only Germany and Switzerland were able to keep inflation more or less at bay.
I Europa var det bare Tyskland og Sveits som holdt prisstigningen noenlunde i sjakk.
In Norway, the welfare state and support schemes were rapidly expanded partly based on expectations of large future oil revenues.
I Norge ble velferdsstaten og overføringene til næringslivet bygget raskt ut, blant annet fordi vi ventet store framtidige oljeinntekter.
Economic policy was oriented towards building a bridge over what was expected to be a temporary downturn in the world economy.
Den økonomiske politikken søkte å bygge bro over det som var ventet å bli en midlertidig nedgang i verdensøkonomien.
This led to a tug of war for real resources between the business sector and the public sector - between the exposed and sheltered sector.
Det førte til en kamp om realressursene i økonomien mellom næringslivet og det offentlige - mellom konkurranseutsatt og skjermet sektor.
The cost level in manufacturing industry was driven upwards.
Kostnadsnivået i industrien ble drevet opp.
At the same time, the slowdown in growth proved to be permanent.
Samtidig viste det seg at fallet i den økonomiske veksten var varig.
The sheltered sector continued to expand, while industries exposed to international competition experienced deteriorating profitability and a relative decline.
Skjermet sektor vokste, mens konkurranseutsatte næringer fikk svekket sin lønnsomhet og falt tilbake.
The recession at the end of the 1980s was followed by a period of low wage growth and gains in competitiveness.
Etter nedgangstiden i slutten av 1980-årene fulgte en periode med lav lønnsvekst og bedring av konkurranseevnen.
This may help to explain why the decline in manufacturing employment came to a halt in the 1990s.
Denne bedringen kan bidra til å forklare hvorfor nedgangen i industrisysselsettingen stoppet opp i 1990-årene.
However, wage costs increased again in the late 1990s.
Men de senere årene har lønnskostnadene igjen gått opp.
The relative wage level in manufacturing industry compared with trading partners is now back at the level in the 1970s.
Vi ser at lønnsnivået i industrien i forhold til handelspartnerne nå er tilbake der det var i 1970.
Two forces were behind economic developments from the beginning of the 1970s.
To forhold drev den økonomiske utviklingen fra begynnelsen av 1970-årene.
First, the deterioration in competitiveness was caused by the expansion of the Norwegian welfare state and a transfer of real resources from the exposed sector to the sheltered sector.
For det første: Svekkelsen av konkurranseevnen skyldtes at den norske velferdsstaten ble bygget ut og realressurser overført fra konkurranseutsatt sektor til skjermet sektor.
Second, inflation expectations took root as a result of low administered interest rates and competitive devaluations.
For det andre: Med lavrentepolitikk og devalueringer festet inflasjonsforventningene seg.
Nominal interest rates were kept low although price inflation and the value of tax-deductible interest expenses rose.
De nominelle rentene ble holdt nede selv om prisstigningen og verdien av skattefradraget for renteutgifter steg.
Frequent devaluations in the period from 1976 were ultimately ineffective with regard to preventing a relative decline in manufacturing industry.
Hyppige devalueringer fra 1976 kunne ikke i lengden hindre at industrien ble svekket.
On the contrary, the devaluations proved to be self-reinforcing.
De ble tvert imot selvforsterkende.
Over a period of 15 years from 1973 to 1988 consumer prices in Norway rose twice as much as in Germany.
I løpet av femten år, fra 1973 til 1988, steg konsumprisene i Norge dobbelt så mye som i Tyskland.
In the same period, the value of the krone was virtually halved against the Mark.
I den samme perioden ble verdien av kronen nesten halvert mot tyske mark.
While we paid around 2 kroner for one Mark in 1973, 15 years later we had to pay close to 4 kroner.
Mens vi i 1973 betalte rundt 2 kroner for en mark, måtte vi femten år senere ut med nærmere 4 kroner.
Since then the krone has remained relatively stable against the Deutsche Mark.
Siden har vi stort sett holdt kursen mot tyske mark.
Today the exchange rate is around 4 kroner and 10 øre.
I dag er kursen rundt 4 kroner og 10 øre.
The last devaluation came in 1986 after the fall in oil prices.
Den siste devalueringen kom i 1986 etter at oljeprisen falt.
Thereafter, the krone exchange rate was fixed.
Fra da av ble kronen holdt fast.
The Norwegian economy had to go through a severe economic turnaround.
Norsk økonomi måtte gjennom en kraftig snuoperasjon.
Confidence in the krone had to be restored in order to avoid persistent inflation.
Tilliten til kronen måtte rettes opp for å unngå at den høye inflasjonen skulle vare ved.
This required very high interest rates.
Det krevet svært høye renter.
The Norwegian economy entered the worst recession experienced since the interwar period.
Norsk økonomi gikk inn i sin kraftigste nedgang siden mellomkrigstiden.
Unemployment rose from about 2 per cent in 1987 to almost 6 per cent in the winter of 1992/1993.
Arbeidsledigheten steg fra rundt 2 prosent i 1987 til 6 prosent vinteren 1992/93.
Many companies went broke and households were faced with debt problems.
Mange bedrifter gikk konkurs, og husholdninger fikk gjeldsproblemer.
The financial sector was hit by crisis.
Det var krise i finanssektoren.
An improved wage-setting process, in conjunction with an active fiscal policy, contributed to curbing the real economic costs.
En bedre lønns- og inntektsdannelse og samtidig en aktiv finanspolitikk bidro til å dempe de realøkonomiske kostnadene.
Hence, the experience of 1986 and the beginning of the 1990s probably provides a realistic picture of the minimal costs associated with stamping out high inflation.
Derfor gir erfaringene fra 1986 til begynnelsen av 1990-årene trolig et realistisk bilde av hva det minst koster å bli kvitt høy prisstigning.
At the same time, an active fiscal policy enhanced the credibility of monetary policy because it led to lower unemployment than would have been the case otherwise.
Samtidig bidro den aktive finanspolitikken til å gjøre det pengepolitiske valget mer troverdig, fordi arbeidsledigheten ble lavere enn den ellers ville blitt.
In Norway, high inflation is a war phenomenon and phenomenon of the 1970s and 1980s.
Virkelig høy inflasjon er i Norge et krigsfenomen og et 1970- og 80-tallsfenomen.
In the aftermath of high inflation, we experienced substantial real economic losses and financial instability.
I kjølvannet av den høye inflasjonen har vi opplevd store realøkonomiske tap og finansiell ustabilitet.
The cost of inflation has been high.
Inflasjonen har kostet dyrt.
History shows that lower unemployment cannot be achieved in exchange for higher inflation in the long run.
Historien viser at vi i lengden ikke får lavere arbeidsledighet i bytte mot økt inflasjon.
A monetary policy that fuels inflation does not generate economic growth.
En pengepolitikk som bidrar til inflasjon skaper ikke økt økonomisk vekst.