natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is not sustainable.
Det er ikke opprettholdbart.
The real economic costs of bringing high and increasing inflation under control are considerable.
De realøkonomiske kostnadene ved å bringe en høy og tiltakende inflasjonen under kontroll er store.
A temporary rise in unemployment will be inevitable.
Ledigheten vil midlertidig måtte øke.
Gradually, as the share of the long-term unemployed increases, there is a risk that the relationship between wage growth and unemployment changes.
Etter hvert som andelen langtidsledige øker, er det en fare for at sammenhengen mellom lønnsvekst og arbeidsledighet endres.
A higher level of unemployment may be the result in the long term.
Det kan medføre et høyere ledighetsnivå på lang sikt.
The labour supply will be reduced if unemployment leads to increased flows out of the labour market and into social security schemes.
Arbeidstilbudet vil reduseres hvis ledigheten fører til økt utstøtning via trygdeordninger.
We experienced high inflation in the 1970s and 1980s.
Vi har erfaring med høy inflasjon på 1970-og 80-tallet.
This period was also marked by considerable fluctuations in output and employment, followed by a lengthy period of high unemployment.
Denne perioden var også preget av store svingninger i produksjon og sysselsetting, og en ganske lang periode i etterkant med høy arbeidsledighet.
There are also real economic costs when inflation is too low.
For lav inflasjon har også realøkonomiske kostnader.
To utilise resources most effectively, relative prices must be changed in pace with changes in production conditions and preferences.
For å få en best mulig utnyttelse av ressursene, må relative priser endres i takt med endrede produksjonsforhold og preferanser.
Some inflation will ensure that relative prices can be changed easily without substantial real economic costs.
Noe inflasjon vil sikre at relative priser smidig kan endres uten store realøkonomiske kostnader.
In the 1990s, the Norwegian economy expanded sharply, with considerable restructuring and substantial changes in relative wages and income, while inflation was low and stable, averaging about 2½ per cent.
På 1990-tallet vokste norsk økonomi sterkt, det var stor omstilling og vesentlige endringer i relative lønninger og inntekter, samtidig som inflasjonen var lav og stabil og i gjennomsnitt knapt 2 ½ prosent.
The wheels of the economy run smoothly when monetary policy is oriented towards an inflation target of 2½ per cent.
Hjulene får nok smøring når den operative pengepolitikken rettes inn mot et inflasjonsmål på 2 ½ prosent.
Deflation may intensify periods of economic contraction.
Deflasjon kan forsterke nedgangsperioder.
With deflation, the interest rate will no longer be an effective instrument for bringing the economy out of a cyclical downturn.
Med deflasjon vil ikke lenger renten være et effektivt virkemiddel for å bringe økonomien ut av nedgangsperioden.
As developments in Japan show, fiscal policy instruments are not necessarily effective either.
Som utviklingen i Japan viser er heller ikke finanspolitiske virkemidler nødvendigvis virkningsfulle.
Unemployment can remain high over a long period.
Ledigheten kan forbli høy over en lengre periode.
Therefore, the best contribution monetary policy can make to the economy in the long term is to provide a nominal anchor.
Det beste bidraget pengepolitikken derfor kan gi til økonomien på lang sikt, er å sikre den et nominelt anker.
It is equally important to avoid an inflation rate that is too low, or deflation, as it is to avoid an inflation rate that is too high.
Det er like viktig å unngå for lav inflasjon eller deflasjon som å unngå for høy inflasjon.
In the short term, monetary policy can contribute to smoothing fluctuations, that is, fluctuations in demand and employment.
Pengepolitikken kan på kort sikt bidra til å jevne ut konjunkturene, altså svingningene i etterspørsel og sysselsetting.
If there is confidence in the nominal anchor, monetary policy will be a more effective instrument in short-term stabilisation policy.
Er det tillit til det nominelle ankeret vil pengepolitikken være et mer effektivt virkemiddel i den kortsiktige stabiliseringspolitikken.
In the short term, there is a trade-off between variation in output and employment and variation in inflation around the inflation target.
På kort sikt er det en avveining mellom variasjon i produksjon og sysselsetting og variasjon i inflasjonen rundt inflasjonsmålet.
The chart illustrates the best possible combinations of variation in inflation and output that can be achieved in the economy.
Figuren illustrerer de beste mulige kombinasjoner av variasjonen i inflasjon og produksjonen som kan oppnås i økonomien.
The three points on the chart refer to different forms of inflation targeting.1
De tre punktene i figuren henspiller på ulike former for inflasjonsstyring.1
It would probably be possible, with an aggressive use of instruments, to force inflation back to the target within a time-frame of only a few quarters.
Det ville trolig vært mulig, med en svært sterk virkemiddelbruk, å tvinge inflasjonen tilbake til målet innenfor en tidsramme svært få kvartaler.
This is often called strict inflation targeting.
Dette kalles ofte streng inflasjonsstyring.
Monetary policy has the most rapid effect through the exchange rate channel.
Pengepolitikken virker raskest gjennom valutakurskanalen.
Strict inflation targeting will therefore often involve a relatively substantial appreciation of the exchange rate so that inflation can be brought down through a fall in imported inflation.
Streng inflasjonsstyring vil derfor ofte innebære en relativt stor appresiering av valutakursen slik at inflasjonen kan bringes ned ved fall i importert inflasjon.
Monetary policy should not cause unreasonably wide fluctuations in the real economy.
Pengepolitikken bør ikke bidra til urimelig sterke svingninger i realøkonomien.
We therefore apply a two-year horizon to achieve the inflation target.
Vi anlegger derfor et to-års perspektiv på å oppnå inflasjonsmålet.
In practice, we allow inflation to vary in the very short term.
I praksis tillater vi derfor inflasjonen å variere på helt kort sikt.
Another possibility would be to place weight solely on minimising variation in output or unemployment.
En annen mulighet ville være bare å legge vekt på å minimere variasjonen i produksjonen eller ledighet.
This kind of policy does not improve the growth potential in the economy, but smooths fluctuations.
En slik politikk bedrer ikke vekstevnen i økonomien, men jevner ut svingningene.
Furthermore, this would generate very large variations in inflation as the economy would then be without a nominal anchor.
Dessuten vil dette medføre svært store variasjoner i inflasjonen siden økonomien dermed ikke har et nominelt anker.
This policy would in practice be unsustainable because it does not provide the answer to how monetary policy should respond to wage- and cost-driven unemployment.
En slik politikk vil i praksis ikke være opprettholdbar fordi den ikke gir svar på hvordan pengepolitikken skal reagere på lønns- og kostnadsdrevet ledighet.
This would mean ignoring the experiences of the 1970s and 1980s.
Det vil være å legge erfaringene fra 1970- og 80-tallet til side.
If economic agents feel confident that inflation will remain low and stable, and take account of this in their behaviour, inflation will move more quickly towards the target.
Hvis aktørene i økonomien føler seg trygge på at inflasjonen blir lav og stabil, og tar hensyn til dette i sin adferd, vil inflasjonen raskere bevege seg mot målet.
The interest rate will then need to be adjusted less each time inflation has to be brought back to the target.
Da må renten justeres mindre hver gang inflasjonen skal bringes tilbake til målet.
This will also result in more stable developments in output and employment.2
Det vil også gi en mer stabil utvikling i produksjon og sysselsetting.2
Developments in financial markets after inflation targeting was introduced indicate that market participants are confident that we will keep inflation low and stable.
Utviklingen i finansmarkedene etter at inflasjonsmålet ble innført tyder på at det i disse markedene er tillit til at vi vil holde lav og stabil inflasjon.
This is reflected, for example, in the long-term interest rate differential between Norway and the euro area.
Dette er blant annet reflektert i rentedifferansen mellom Norge og Euroområdet på lengre sikt.
The interest rate differential currently stands at around 1 percentage point, which corresponds closely with the difference in monetary policy objectives.
Den er rundt ett prosentpoeng, noe som stemmer godt overens med forskjellen i målene for pengepolitikken.
Confidence among financial market participants is an important asset if it proves necessary to use monetary policy to sustain the level of economic activity.
Tillit i finansmarkedene er en vesentlig styrke hvis det blir behov for å bruke pengepolitikken for å holde aktiviteten oppe.
It also lays the basis for lower interest rates over time.
Dessuten legger det grunnlag for lavere rente over tid.
We do not have to pay an additional risk premium because there is uncertainty about inflation.
Vi må ikke betale et ekstra risikotillegg fordi det er usikkerhet om inflasjonen.
Maintaining a firm monetary policy over time is therefore highly valuable in itself.
Det har derfor en vesentlig egenverdi at pengepolitikken ligger fast over tid.
On the other hand, the outcome of last year's wage settlement, and the debate that followed, indicate that the social partners have not yet internalised the monetary policy response pattern ensuing from the mandate laid down by the Government and the Storting.3
Derimot tyder utfallet av fjorårets lønnsoppgjør og debatten som har fulgt, på at partene i arbeidslivet ennå ikke har internalisert det pengepolitiske reaksjonsmønsteret som følger av det mandatet som Regjering og Storting har fastsatt.3
Exchange rate developments
Utviklingen i kronekursen
In addition, the real exchange rate has a tendency to return to its normal level if there are substantial deviations over time.
I tillegg har den reelle valutakursen en tendens til å vende tilbake hvis det oppstår store avvik over tid.
The contest for economic resources will then result in a further scaling back of internationally exposed industries to make room for more sheltered activities.
Kampen om realressurser vil da føre til at konkurranseutsatt næringsliv blir bygget ned slik at det blir rom for mer skjermet virksomhet.
The krone may be expected to depreciate at a later stage because a higher real interest rate, combined with expectations of a depreciation of the krone, contribute to convergence between the expected real return on capital invested in Norway and in other countries.4 Moreover, there may be additional fluctuations in the krone exchange rate if market expectations concerning the use of petroleum revenues deviate from what is actually the case.
Da blir det grunnlag for forventninger om at kronen vil svekke seg igjen senere, fordi høyere realrente sammen med forventninger om en svekkelse av kronen bidrar til at den forventede reelle avkastningen blir lik for kapital plassert i Norge og i utlandet.4 I tillegg kan vi få ekstra bølger i valutakursen dersom aktørenes forventninger om bruken av oljeinntekter avviker fra det som blir realisert.
Given today's exchange rate, it would appear that foreign exchange operators have already factored in a substantial increase in the use of petroleum revenues.
Det er grunn til å tro at aktørene i valutamarkedet med dagens valutakurs allerede har tatt god høyde for at bruken av oljeinntekter skal øke.
Cyclical divergence is reflected in the interest rate differential between Norway and Germany and the US.
Konjunkturforskjellen reflekteres i differansene mellom rentene i Norge og i Tyskland og USA.
Cyclical divergence is probably also reflected in the substantially higher wage growth in Norway compared with other countries.
Ulikhetene i konjunkturene er trolig også reflektert i at lønnsveksten i Norge er mye høyere enn i andre land.
In our view, the strong krone exchange rate cannot solely be attributed to the change in the fiscal policy guidelines introduced in March 2001, which allowed for a moderate and steady phasing-in of petroleum revenues.
Etter vårt syn kan ikke den sterke kronekursen alene tilskrives at retningslinjene for finanspolitikken ble endret i mars 2001 ved å åpne for en moderat og jevn innfasing i bruken av oljeinntektene.
The strong krone is also the result of an overheated labour market and relatively high wage growth in Norway5 combined with a global downturn following a long period of expansion.
Den sterke kronen har også sammenheng med at vi etter en lang oppgangsperiode har hatt et overopphetet arbeidsmarked med en særnorsk lønnsvekst5, samtidig som det har vært dårlige tider ute.
Results from recent empirical analyses at Norges Bank indicate that the positive and widening interest rate differential is the main reason for the appreciation of the krone from May 2000 and up to late autumn 2002.
Resultater fra nyere empiriske analyser i Norges Bank tyder på at den positive og økende rentedifferansen er hovedårsaken til kronestyrkingen fra mai 2000 og fram til godt ut på høsten 2002.
At the same time, the fall in equity prices and reduced volatility in foreign exchange markets have contributed to the appreciation of the krone.
Samtidig har fallet i aksjekursene og redusert volatilitet i valutamarkedene bidratt til kronestyrkingen.
These factors have contributed because the interest rate differential has been positive.
Disse faktorene har bidratt fordi rentedifferansen har vært positiv.
Thus they amplify the effect of the interest rate differential.
De forsterker dermed effekten av rentedifferansen.
Part of the appreciation in the past year may also be due to higher oil prices.
Økt oljepris kan også forklare en del av kronestyrkingen det siste året.
Previous research6 has shown that changes in the price of oil have an impact on the krone exchange rate particularly when the price falls below USD 14 or exceeds USD 20 per barrel.
Tidligere forskning6 har vist at det er særlig ved når oljeprisen er under 14 $ fatet eller høyere enn 20 $ fatet at endringer i oljeprisen har betydning for kronekursen.
A measure of the real exchange rate is the trade-weighted exchange rate index (TWI) in relation to relative price developments between Norway and its trading partners.
Et mål på realvalutakursen er konkurransekursindeksen i forhold til den relative prisutviklingen mellom Norge og handelspartnerne.
The krone exchange rate has a tendency to return relatively quickly to its normal level if there are deviations from the long-term average level.7 Differences in price inflation between Norway and other countries have gradually been evened out by changes in the krone exchange rate.
Ved avvik fra det langsiktige gjennomsnittsnivået er det en tendens til at kronen vender tilbake relativt raskt.7 Forskjeller i prisvekst mellom Norge og utlandet er etter hvert blitt utlignet av endringer i kronekursen.
This relationship has been robust even when there have been considerable changes in economic policy.
Dette har holdt seg selv om det har vært store endringer i den økonomiske politikken.
However, the revision of economic policy in spring 2001, with the introduction of a new fiscal guideline and an inflation target for monetary policy, may still have an impact on how quickly differences in price inflation level out in the years ahead.
Omleggingen av den økonomiske politikken våren 2001, med handlingsregel for finanspolitikken og inflasjonsmål for pengepolitikken, kan likevel få betydning for hvor raskt utjevninger i prisene vil skje i årene framover.
Purchasing power parity can be illustrated by developments during the last 30 years of the German mark's life as a currency.
Kjøpekraftsparitet kan illustreres med utviklingen i de siste 30 årene av den tyske markens levetid.
On the other hand, prices rose about twice as quickly in Norway as in Germany from 1970 to 1986.
Motsvarende økte prisene i Norge om lag dobbelt så raskt i Norge som i Tyskland fra 1970 til 1986.
However, both the exchange rate and prices relative to Germany were stable from the end of the 1980s until the German mark ceased to be a currency.
Vi hadde derimot en stabil utvikling både i valutakursen og i prisene i forhold til Tyskland fra slutten av 1980-tallet og fram til tyske mark ble avviklet som valuta.
A year and a half ago, the Government and the Storting adopted new guidelines for economic policy.
For halvannet år siden vedtok Regjering og Storting nye retningslinjer for den økonomiske politikken.
Norges Bank's mandate states the following:
Mandatet til Norges Bank har følgende ordlyd:
The operational target of monetary policy shall be annual consumer price inflation of approximately 2.5 per cent over time."
Det operative målet for pengepolitikken skal være en årsvekst i konsumprisene som over tid er nær 2,5 prosent"
The first paragraph of the mandate sets forth its intentions.
Det første avsnittet framstår som et formål.
The first sentence in the mandate refers to the value of the krone.
Den første setningen omtaler kronens verdi.
The sentence also states that monetary policy shall be aimed at stability in the external value of the krone.
Setningen sier også at pengepolitikken skal sikte mot stabilitet i kronens internasjonale verdi.
But when the implementation of monetary policy is oriented towards low and stable inflation, this will contribute to a stable krone exchange rate over time (see charts above).
Men når den operative gjennomføring av pengepolitikken rettes inn mot lav og stabil inflasjon, vil det bidra til stabil kronekurs over tid (jevnfør figurene).
Different real economic developments across countries may nevertheless affect real exchange rates.
Ulik realøkonomisk utvikling mellom land kan likevel påvirke realvalutakursene.
Sweden is an example of this.
Sverige er et eksempel.
Economic developments in Norway's neighbouring country have been fairly weak over the past 30 years.
Den økonomiske utviklingen i vårt naboland har vært temmelig svak de siste 30 årene.
GDP has fallen by 20 per cent in relation to GDP in the euro area.
BNP har falt med 20 prosent i forhold til BNP i euroområdet.
At the same time, the real value of the Swedish krona has declined by about 40 per cent against European currencies.
Samtidig har den reelle verdien av svenske kroner svekket seg med om lag 40 prosent mot de europeiske valutaene.
Sluggish price trends for Swedish export goods and the deterioration in the Swedish balance of payments have contributed to the decline.
Også den svake prisutviklingen på de varene Sverige eksporterer og svekkelsen av den svenske utenriksøkonomien har bidratt.
In Norway too, changes in productivity and terms of trade may have an impact on the real exchange rate in the years ahead.
Også i Norge kan utvikling i produktivitet og bytteforhold få betydning for realvalutakursen i årene framover.
However, it is important to be aware that the real exchange rate functions as an automatic stabiliser in these cases.
Det imidlertid viktig å være klar over at realvalutakursen virker som en automatisk stabilisator i slike tilfeller.
The Swedish economy recorded weaker economic growth - more sluggish productivity gains - than its trading partners, reducing the competitiveness of Swedish firms.
Den svenske økonomien hadde lavere økonomisk vekst - svakere produktivitetsutvikling - enn sine handelspartnere, noe som reduserte svenske bedrifters konkurranseevne.
This resulted in a depreciation of the krona, however, thereby dampening the impact on competitiveness.
Dette førte imidlertid til at valutakursen depresierte, noe som dermed dempet effekten på konkurranseevnen.
1I refer to a more detailed discussion in a lecture entitled "Monetary policy, cyclical fluctuations and competitiveness", given by Deputy Governor Jarle Bergo at a conference hosted by the Norwegian Association of Economists in Oslo, 5 September 2002.
Jeg viser her til en nærmere drøfting i et foredrag Jarle Bergo holdt på en konferanse i regi av Samfunnsøkonomisk Forening, Oslo, 5. september 2002, "Pengepolitikk, konjunkturer og konkurranseevne".
2See e.g. Clarida, Richard, Jordi Galí and Mark Gertler (1999): "The Science of Monetary Policy: A New Keynesian Perspective", Journal of Economic Literature, Vol.
Clarida, Richard, Jordi Galí og Mark Gertler (1999): "The Science of Monetary Policy: A New Keynesian Perspective", Journal of Economic Literature, Vol.
37, no. 4, 1661-1707.
37, no.4, 1661-1707.
3I refer here to a more detailed discussion in my lecture entitled "The Role of the Central Bank", given at a conference hosted by the Power and Democracy Research Group and FAFO Institute for Applied Social Science, Oslo on 6 September 2002.
Jeg viser her til en nærmere drøfting i et foredrag jeg holdt på en konferanse i regi av Makt- og demokratiutredningen og FAFO, Oslo, 6. september 2002, "Sentralbankens oppgave".
Research Report 17/2002, BI Norwegian School of Management.
Research Report 17/2002, Handelshøyskolen BI.
5For a more detailed discussion, see PSG memo prepared by Røisland and Sveen, Norges Bank's Research Department: PSG memo No. 7, 2002.
For en nærmere drøfting se internt notat i Forskningsavdelingen utarbeidet av Røisland og Sveen: PSG-Notat Nr.
7See Akram, Qaisar Farooq (2002): "PPP in the medium run despite oil shocks: The case of Norway."
Akram, Qaisar Farooq (2000): When does the oil price affect the Norwegian exchange rate?
Working Paper 2002/04, Norges Bank.
Working Paper 2000/08, Norges Bank.
There may be many reasons for this.
Working paper 2002/04, Norges Bank.
Series: Occasional Paper Number: 47/2014
Series: Occasional Paper Number: 47/2014
Occasional Paper 47 (PDF 524.2 Kb)
Occasional Paper 47 (PDF 524.2 Kb)
The copyright covers all material published on this website, including any material that might subsequently be deleted or changed by Norges Bank.
Opphavsretten omfatter alt materiale som er publisert på denne internettadressen, selv om materialet i ettertid er slettet eller endret av Norges Bank.
Please note that errors may occur on the web pages.
Norges Bank gjør oppmerksom på at det kan forekomme feil på nettsidene.
Norges Bank accepts no liability for the use of information that has been made available on Norges Bank’s website or on sites referred to.
Norges Bank påtar seg ikke ansvar for bruk av informasjon som er gjort tilgjengelig på Norges Banks nettsted eller på sider som det blir henvist til.
This applies to all information, including information on interest rates, statistics and exchange rates.
Dette gjelder all informasjon, også rente-, statistikk og valutainformasjon.
Nor does Norges Bank accept any liability for any direct or indirect losses or damage that might be incurred as a result of any such information being incorrect, incomplete or misleading.
Norges Bank påtar seg heller ikke ansvar for direkte eller indirekte tap eller skade som kan oppstå som følge av at slik informasjon er ukorrekt, ufullstendig eller misvisende.
Links may be established to this URL provided that the whole of Norges Bank’s web design is retained.
Det er også tillatt å opprette lenker til bankens nettsider dersom hele Norges Banks nettdesign er beholdt.
Please also note the special rules that apply to reproduction of banknotes.
Merk for øvrig de særskilte reglene som gjelder for gjengivelse av sedler.
The following limitations apply to access to copying and establishing links:
Følgende begrensning gjelder i adgangen til kopiering og til å opprette lenker:
Monetary policy, inflation and interest rates The key rate, consumer price index, inflation, interest rate decisions and monetary policy strategy
Pengepolitikk, inflasjon og styringsrenta Styringsrenta, prisvekst, inflasjon, renteavgjerder og verkemiddel i pengepolitikken.
Norges Bank publishes statistical information on:
Noregs Bank publiserer blant anna statistikk om:
Interest rates (key rate, Treasury bills and government bonds)
Renter (styringsrenta, NOWA, statskassevekslar og statsobligasjonar)
Exchange rates
Valutakursar
Foreign exchange transactions
Valutahandel
Money market liquidity
Likviditeten til bankane
Historical monetary statistics
Historisk monetær statistikk