natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ubisch’s gigantic floor installation at UiT extends from the main entrance on the south side of the building, where uniform rows of black matte and polished tiles are interrupted by tiles glazed in pink, white and blue, into the glass-roofed walkway.
Det enorme golvkunstverket i MH-bygget strekker seg frå hovudinngangen i sør, der svarte matte og polerte fliser er sett saman i formasjonar med enkelte rosa, kvite og blå innslag, og vidare inn i sjølve glasgangen.
Here the enormous floor surface is divided into eight rectangular fields that may remind the viewer of geometrically-patterned woven carpets.
Her er den store golvflata delt i åtte rektangulære felt som kan likne vovne teppe med geometriske mønster.
A couple of the fields are reminiscent of Op Art paintings, to reflect over the ways in which the eyes let themselves be deceived.
Eit par av flatene minner om optisk kunst.
In the auditorium wing the walls are covered with tiles laid in geometric patterns, forming a stark contrast with the soft woven Sami rugs on one of the other walls.
I auditoriefløya er også veggane tilverka med fliser i geometriske mønster, kontrastert med mjuke, vovne samiske teppe på ein annan vegg.
Two clay shapes that repeat the pattern of the floor “grow from” the ground.
To leirformer som gjentek mønsteret i golvet, «veks opp» av dekket.
They function as a room divider, and resemble upended books resting on their covers.
Dei skapar ein skiljevegg i rommet, og liknar oppstilte bøker som kviler på permane.
The motif was not selected at random, but was carefully chosen for a building dedicated to medicine and health sciences: it shows the Pharaoh receiving the gift of the hieroglyphic symbol for “life”.
Utsnittet er fotografert og forstørra av Johnsen, og motivet er ikkje tilfeldig valt til eit bygg for medisin og helsefag; det viser faraoen som mottar livsteiknet som gåve.
This sign for female fertility was particularly important in Ancient Egyptian religion.
Dette teiknet for kvinneleg fruktbarheit var særleg viktig i egyptisk religion.
Johnsen has also made an artist’s book to accompany the artwork.
Johnsen har også utforma ei bok til kunstverket.
Her book rests on a soapstone plinth in front of the image, like the table in the temple, and contains more information about the temple and the story of Senusret I.
Den kviler på ein koloss i kleberstein framfor biletet, lik bordet i tempelet, og inneheld meir informasjon om tempelet og historia til Sesostris I.
Hansine Hansens veg, Tromsø
Hansine Hansens veg, Tromsø
Søren Ubisch Jennifer Lloyd Dag Skedsmo Ellen Lenvik Jenny-Marie Johnsen Harald Oredam
Søren Ubisch Jennifer Lloyd Dag Skedsmo Ellen Lenvik Jenny-Marie Johnsen Harald Oredam
01.01.1997
01.01.1997
Egil Sinding-Larsen
Egil Sinding-Larsen
Per Kleiva Hilde Hauan Johnsen Oddvar Løkse Geir Stormoen
Per Kleiva Hilde Hauan Johnsen Oddvar Løkse Geir Stormoen
Borealis Arkitekter as J.Kristoffersen Arkitektkontor
Borealis Arkitekter as J.Kristoffersen Arkitektkontor
(flisegulv)
(flisegulv)
(gangbro mellom MH-bygget og UNN)
(gangbro mellom MH-bygget og UNN)
(sort og rød bok)
(sort og rød bok)
(teglvegg)
(teglvegg)
(trappehus)
(trappehus)
(uten tittel)
(uten tittel)
Bølger
Bølger
Corona borealis
Corona borealis
Farao Sesostris I.s tempel
Farao Sesostris I.s tempel
Oslo Courthouse
Oslo tinghus
Oslo Courthouse was completed in 1995.
Oslo tinghus sto ferdig i 1995.
The building has four façades and occupies an entire block in the centre of Oslo.
Bygningen har fire fasader og dekker et helt kvartal i Oslo sentrum.
The main granite façade is interrupted by 24 projecting bosses in white Fauske marble by the artist Øyvind Åstein.
Den store veggflaten på fasaden er brutt opp med 24 utstikkende knaster i hvit fauskemarmor, utført av kunstneren Øivind Åstein.
Through the inclusion of rebuses (a type of visual puzzle) that can be read diagonally, horizontally or vertically, Åstein has created a project that is sculptural, figurative, and allusive.
Han ønsket at arbeidet skulle være både skulpturelt, figurativt og assosiasjonsvekkende, og har lagt inn rebuser som kan leses diagonalt, vannrett eller loddrett.
The motifs refer indirectly to the business conducted inside the Courthouse and include, for example, a chess piece, an ancient Greek athlete, and the face of an ancient Egyptian woman.
Motivene viser indirekte til det som foregår i Tinghuset, for eksempel en sjakkbrikke, en gresk atlet og et egyptisk kvinneansikt.
Inside the entrance, Lislerud’s sculpture draws attention to the foundations of our society.
Ole Lisleruds arbeid understreker fundamentet som samfunnet vårt er bygget på.
The sombre colour of the porcelain tablets upon which the Constitution is inscribed is intended to convey the seriousness of the business conducted inside the building.
Den mørke fargen på porselenstavlene hvor Grunnloven er påskrevet skal fortelle om alvoret i det som foregår i bygget.
The artist has also included comments on some of the court cases that were heard while he was working on the project, which continued for nearly two years.
Kunstneren har også kommentert noen rettssaker som pågikk mens han utførte arbeidene, noe som tok ham nærmere to år.
The inner surface of the walls contains extracts from recent court records.
På innsiden av veggene er det utskrifter fra nyere rettsprotokoller.
A painting by Svein Strand fills the entire back wall of the courthouse’s largest marriage room.
I byfogdens største vigselsrom fyller et maleri av Svein Strand hele fondveggen.
The visitors’ canteen is home to a tapestry by Svein Bolling, while a tapestry by Ingunn Skogholt hangs in the staff canteen.
I besøkskantinen henger det en billedvev av Svein Bolling, og i de ansattes kantine en billedvev av Ingunn Skogholt.
Ole Lislerud Svein Strand Nina Sundby Svein Bolling Ingunn Skogholt Øyvind Åstein
Ole Lislerud Svein Strand Nina Sundby Svein Bolling Ingunn Skogholt Øyvind Åstein
01.02.1994
01.02.1994
Kjell Norvin Svein Johansen
Kjell Norvin Svein Johansen
Østgaard Arkitekter A/S
Østgaard Arkitekter A/S
Dommer i lenestol
Dommer i lenestol
Enhjørning – Barmhjertighet
Enhjørning – Barmhjertighet
Hedda Gabler
Hedda Gabler
Kilden I
Kilden I
Kilden II
Kilden II
Kilden III
Kilden III
Lansebærer
Lansebærer
Lex Portalis
Lex Portalis
Lov, Rettferdighet og Barmhjertighet
Lov, Rettferdighet og Barmhjertighet
Paragrafrytter
Paragrafrytter
Paragrafrytter med lik i lasten
Paragrafrytter med lik i lasten
Samliv
Samliv
Skilsmisse
Skilsmisse
Tilblivelse
Tilblivelse
Titania
Titania
Triptyk
Triptyk
The University Plaza, UiT The Arctic University of Norway
UiT Norges arktiske universitet, Campus Tromsø, Universitetsplassen
In connection with building work for the University of Tromsø, which commenced in 1978 and continued throughout the 1980s, a competition was held for a public artwork for the university plaza in Breivika.
I samband med utbygginga av Universitetet i Tromsø, som tok til i 1978 og heldt fram dei neste ti åra, blei det utlyst ein konkurranse om å lage eit verk til universitetsplassen i Breivika.
This open space lies between the National Archives, the library and the Faculty of Humanities, Social Sciences and Education.
Den opne plassen ligg mellom Statsarkivet, biblioteket og Fakultet for humaniora, samfunnsvitskap og lærarutdanning, og var eit ingenmannsland mellom bygg med ulike arkitektoniske uttrykk.
The water in the pool, which is maintained at a constant temperature of 37oC, generates a cloud of steam in the winter and associations with more southern parts of the world in summer.
Kjelda måler alltid 37 grader, som gjev frostrøyk om vinteren og assosiasjonar til sørlegare strøk om sommaren.
A metal plate at the bottom of the pool depicts the stars visible from the Northern hemisphere.
I botnen av kjelda ligg ei metallplate kor stjernene på nordhimmelen er stansa ut i miniatyr.
Labyrinten, which Guttormsgaard created in collaboration with the landscape architect Bjarne Aasen, is strongly linked to the culture and landscape of northern Norway, in particular ancient Sámi stone labyrinths.
Verket, som Guttormsgaard laga i samarbeid med landskapsarkitekt Bjarne Aasen, er sterkt forankra i nordnorsk kultur og natur og i ein fleire tusen år gamal samisk labyrintkultur.
There is a theory that these labyrinths, which existed as early as the 14th century, were built to provide magical protection against external threats.
Teorien er at desse labyrintane, som eksisterte så tidleg som på 1300-talet, blei bygd som magisk vern mot truslar utanfrå.
Guttormsgaard’s labyrinth is made of natural stone, using only materials and labour from northern Norway.
Labyrinten til Guttormsgaard blei utforma i naturstein, med berre nordnorske materiale og arbeidskraft.
The Sámi artist Annelise Josefsen was invited to carve two large stones to function as the “guardians” of the labyrinth.
Den samiske kunstnaren Annelise Josefsen blei invitert til å hogge ut to store steinar som skulle vere «vaktarar» av labyrinten.
Some of the stones have a natural appearance, while others have been embellished with reflectors, spirals, checkerboard patterns and so on.
Nokre steinar har eit naturleg preg, andre er vidareforedla med refleksar, spiralar, sjakkrutemønster og anna.
Heating elements have been installed under parts of the spiral and the pool, ensuring that the labyrinth is also visible during the winter.
Delar av golvet og bassenget har varmeelement som gjer at formene er synlege òg på vinterstid.
Guttormsgaard’s project is remarkable as a public art project for several reasons.
Guttormsgaard sitt prosjekt utmerkar seg som offentleg kunstprosjekt på fleire vis.
At the time it was created, public artworks were generally considered to be subordinate to the construction process and the surrounding architecture.
På den tida da det blei laga, måtte offentleg kunst i stor grad underordne seg byggeprosessen og arkitekturen på staden.
Labyrinten had a far more active approach to its surroundings, defining and creating the plaza it now inhabits.
«Labyrinten» har ei langt meir aktiv tilnærming til staden; skulpturen er med på å definere og lage plassen den står på.
One could say that the artwork has become the place: formed like an amphitheatre, the plaza functions as a gathering place for students and others, and has contributed to creating the university’s identity.
Ein kan seie at kunsten er vorten sjølve staden: Utforma som eit amfi fungerer den som ein samlingsstad for studentar og andre, og den har vore identitetsskapande for Universitetet i Tromsø.
Frequently forming a background to photographs of visitors to the university, a stylized version of the labyrinth has been adopted as the university’s logo.
Her lèt gjestar ved universitetet seg avbilde, og ein stilisert versjon av labyrinten er teken i bruk som universitetet sin logo.
The complete nature of the conceptual approach underpinning the work – a type of approach that nowadays has become more commonplace – put it at the cutting edge of the public art of its time.
Den heilskaplege og konseptuelle tanken som ligg bak, gjer verket til eit føregangsverk; denne måten å ta i bruk offentlege rom på er blitt meir vanleg dei seinare åra.
Labyrinten is also one of the few artworks created under the auspices of KORO (at that time known as Utsmykkingsfondet for offentlege bygg, or the National Foundation for Art in Public Buildings) that is clearly influenced by the land art movement, which came to prominence in the 1960s.
Labyrinten er også eit av få kunstverk laga i regi av KORO (den gongen Utsmykkingsfondet for offentlege bygg) som er tydeleg påverka av den såkalla land art-tradisjonen, ei retning innan biletkunsten som gjorde seg gjeldande frå 1960-talet.
After several major exhibitions early in his career, Guttormsgaard withdrew somewhat from the public eye in the late 1980s.
Etter fleire store utstillingar tidleg i karrieren jobba han meir i det stille frå slutten av 80-talet.
He has completed several public art commissions, including the façade of Byhallen/Oslo Spektrum, while at the same time building up a unique collection of books, images and objects, which can be seen at the Old Dairy in Blaker, a village about 50 km east of Oslo.
Han gjorde fleire offentlege utsmykkingar, mellom anna av Byhallen i Oslo, samstundes som han opparbeidde seg ei særeigen samling av bøker, bilde og gjenstandar som er utstilt på Blaker gamle meieri.
In 2015, Oslo’s Stenersenmuseet hosted a major exhibition of objects from Guttormsgaard’s collection.
I 2015 hadde Stenersenmuseet ei større utstilling med gjenstandar frå samlinga til Guttormsgaard.
Hansine Hansens veg 18, 9037 Tromsø
Hansine Hansens veg 18, 9037 Tromsø
Guttorm Guttormsgaard Annelise Josefsen
Guttorm Guttormsgaard Annelise Josefsen
01.07.1993
01.07.1993
Dag Wiersholm, KORO
Dag Wiersholm
Per Kleiva Hilde Hauan Johnsen
Per Kleiva Hilde Hauan Johnsen
John Kristoffersen Arkitektkontor AS Borealis Arkitekter as
John Kristoffersen Arkitektkontor AS Borealis Arkitekter as
Labyrinten
Labyrinten
UiT The Arctic University of Norway, Campus Tromsø, Department of Education, 1991
UiT Norges Arktiske Universitet, Campus Tromsø, Institutt for lærerutdanning og pedagogikk
The Department of Education is located centrally at UiT’s Campus Tromsø in a streamlined Modernist building dating from 1952.
Instituttet for lærarutdanning og pedagogikk held til i ein stram, funksjonalistisk bygning frå 1952 som ligg sentralt på campusområdet.
Alsos took a very thorough approach to the commission .
Alsos gjekk grundig til verks då han fekk oppdraget i 1989.
His first step was to conduct what he called an “anthropological study” of the inner life of the department.
Det første han gjorde, var å gjere det han kalla ei antropologisk undersøking av det indre livet på staden.
He spent a great deal of time at the department, and familiarized himself thoroughly with basic pedagogical principles.
Han oppheldt seg på instituttet i lange periodar, og sette seg godt inn i dei faglege grunnprinsippa i pedagogikken.
The resulting artwork, titled Teacher – shall I tell you something…, took more than two years to complete and bears witness to Alsos’s thorough approach to the commission.
Kunstverket, som fekk tittelen Lærer – skal jeg fortelle deg noe …, brukte han meir enn to år på å fullføre, og det ber tydeleg preg av den grundige tilnærminga til oppdraget.
Students at the department will work with school pupils after they graduate, and the monumental wall installation is an attempt to visualize physical, verbal and sensory aspects of children’s play, their imaginary worlds and the way they move.
Studentane på instituttet skal jobbe med skuleelevar etter studia, og det monumentale veggarbeidet er eit forsøk på å visualisere det kroppslege, verbale, sanselege ved barn sin måte å leike på, og fantasiane og rørslene ein finn hos ungar.
Alsos was interested in how children’s behaviour often lacks any real purpose, and how this playful approach to life contrasts with the institutionalized methods one finds in pedagogy as an academic field.
Alsos var opptatt av korleis åtferda til barn gjerne er utan mål og meining, og korleis denne leikne tilnærminga til livet ofte står i kontrast til dei institusjonaliserte metodane ein finn i pedagogikkfaget.
The work consists of glazed and unglazed tiles covering several adjacent sections of wall.
Verket består av glaserte og uglaserte fliser som er mura på veggen.
Details on the extravagantly decorated tiles include rocking horses; people walking their pet fish; dogs; cats; wooden clogs; a sun and a moon with eyes; anthropomorphic violins; chickens; and houses.
Flisene har ein overdådig detaljrikdom: Her finn vi gyngehestar og menneske som går med fiskar i band, hundar, kattar og tresko, ei sol og ein måne med auge, spelande fiolinar, høner og hus om kvarandre.
The colour palette, which features shades of pink, violet, yellow, ochres, light blue and moss green, gives the work depth and perspective.
Fargespelet, med hovudvekt på nyansar i rosa og fiolett, gult og varmt gyllent, lyseblått og mosegrønt, gir verket djupleik og perspektiv.
The border tiles are decorated with geometric patterns that are reminiscent of mosaic.
I ytterkantane er det geometriske mønster som gir assosiasjonar til mosaikk.
Finn Alsos was born in Andenes, in the far north of Norway, in 1946.
Finn Alsos blei fødd på Andenes i 1946.
He studied ceramics in Poland and Istanbul, and his work has been described as having an exuberant quality that is rare in a Norwegian context.
Han tok keramikkutdanninga si i Polen og Istanbul, og det er sagt at arbeida hans har noko frodig og unorsk ved seg.
His work was inspired by folk art from all over the world, and by storytelling traditions found along the coast of northern Norway.
Dei ber i seg impulsar både frå folkekunst frå heile verda og frå forteljartradisjonar i den nordnorske kystkulturen.
Some years later, between 1990 and 1995, the artist Terje Roalkvam was invited to create a new artwork for the department.
Nokre år seinare, mellom 1990 og 1995, blei kunstnaren Terje Roalkvam invitert til å lage eit nytt kunstverk til instituttet.
Read more about this project here.
Les meir her.
A third work by Inge van der Drift, dating from 2001, hangs in the concourse of an extension to the original building.
I vrimlearealet til eit nybygg heng Inge van der Drift sine skulpturar frå 2001.
Read more about her sculptures here.
Les meir om desse her.
Mellomvegen 110, 9037 Tromsø
Mellomvegen 110, 9037 Tromsø
Finn Erik Alsos
Finn Erik Alsos
26.11.1991
26.11.1991
MNAL Terje Jacobsen
MNAL Terje Jacobsen
Lærer – skal jeg fortelle deg noe…?
Lærer – skal jeg fortelle deg noe…?
UiT The Arctic University of Norway, Music Conservatory, 1988
UiT Norges Arktiske Universitet, Campus Tromsø, Musikkonservatoriet, 1988
The Music Conservatory in Tromsø was completed in 1985.
I 1985 stod Musikkonservatoriet i Tromsø ferdig.
The conservatory is part of UiT, but is located on a separate site at the southern end of Tromsøya island, close to the regional studios of the national TV and radio station NRK.
Studiestaden er ein del av Universitetet i Tromsø, men ligg for seg sjølv på sørsida av Tromsøya, i nærleiken av lokala til NRK Troms og Finnmark.
The story of the two artworks, which were both specially commissioned for the Music Conservatory, reveals the tensions and controversies that permeated artistic life in Norway during the 1980s.
Dei to kunstverka som blei bestilt og spesiallaga til Musikkonservatoriet, fortel ei historie om spenningar og kunstfagleg strid i Noreg på 1980-talet.
Åse Frøyshov’s textile work Fanfare (1986) was commissioned first, and was the subject of enormous disagreement amongst the members of the art committee.
Åse Frøyshov sitt tekstilverk Fanfare (1986) kom først opp, og det var stor usemje i kunstkomiteen om verket.
You can read more about this disagreement here.
Det kan du lese om her.
The sculptor Harald Wårvik was commissioned to create the second work, a sculpture for the main entrance.
Det andre verket, ein skulptur til hovudinngangen, fekk bilethoggaren Harald Wårvik i oppdrag å lage.
It is carved from dolorite, a fine-grained black granite from Sweden, which has been polished to a shiny finish.
Den er hoggen i diabas, ein finkorna, svart granitt frå Sverige, og er polert, slik at glansen kjem fram.
The sculpture may remind one of either a flute or an array of loudspeakers, but Wårvik was also inspired by very ancient music, from a time when music notation was in its infancy.
Skulpturen kan minne om både ei fløyte og eit høgtalaranlegg, samtidig har Wårvik vore inspirert av den svært gamle musikken, frå ei tid då notasjonen enno var i sin barndom.
Around the circumference of the column, there are rows of small convex half-globes, which resemble rows of pearls, and rows of larger concave dish shapes.
Kring søyla er det små konvekse halvkuler som liknar perlerader, og større konkave skålformer.
Both the art consultants and the users of the building were happy with Wårvik’s sculpture.
Både kunstkonsulentane og brukarane var fornøgde med kunstverket.
A number of obstacles had to be overcome, however, before the project was finally completed.
Vegen fram mot realisering var likevel ikkje problemfri.
This time it was local politicians who opposed the sculpture.
Denne gongen var det politikarane i kommunen som motsette seg kunstverket.
Some months before it was completed, there were heated debates in Tromsø’s municipal executive committee.
Nokre månader før det stod ferdig, var det heftige diskusjonar i Tromsø formannsskap.
After a heated debate, the funding was approved and today Wårvik’s Sound Column forms a monumental and distinctive landmark outside the Music Conservatory.
Etter ein oppheta debatt blei stønaden godkjend, og i dag er Tonesøyle eit monumentalt kjennemerke utanfor Musikkonservatoriet i Tromsø.
Krognessvegen 33, 9006 Tromsø
Krognessvegen 33, 9006 Tromsø
Harald Wårvik
Harald Wårvik
01.10.1988
01.10.1988
Arkitektplan A/S
Arkitektplan A/S
Tonesøyle
Tonesøyle
UiT The Arctic University of Norway, Music Conservatory, 1986
UiT Norges Arktiske Universitet, Campus Tromsø, Musikkonservatoriet, 1986
The story of the two artworks, which were both specially commissioned for the Music Conservatory, reveals the tensions that permeated artistic life in Norway during the 1980s.
Dei to kunstverka som blei bestilt og spesiallaga til Musikkonservatoriet, fortel ei historie om spenningar og kunstfagleg strid i Noreg på 1980-talet.
The monumental yet light-infused tapestry that was hung in the vestibule was very well received by users of the building when it was installed at the conservatory in 1986.
Det monumentale, men luftige tekstilarbeidet som heng i vestibylen, blei svært godt motteke av brukarane då det kom til Musikkonservatoriet i 1986.
With its vibrant palette of hand-dyed reds, blues and lilacs, Åse Frøyshov’s tapestry Fanfare covers the whole wall in fields of colour.
Med sin kraftige, handfarga koloritt i raudtonar og blått og lilla set bildeveven Fanfare av Åse Frøyshov farge på heile veggen.
At the same time, the tapestry softens the angular space and invites the gaze to rest on the abstract shapes.
Samtidig gjer tekstilen rommet mjukare og inviterer blikket til å kvile i dei abstrakte formene.
Frøyshov’s tapestry is freeform in shape, defying conventional square or rectangular formats.
Arbeida til Frøyshov har ei fri form, utanfor dei rettvinkla formata ein ofte finn i bildevev.
The work is constructed from vertical banners of different sizes, which enliven the wall surface.
Kunstverket er bygd opp av vertikale banar i ulike storleikar som skapar liv i veggflata.
One of Frøyshov’s sources of inspiration was Polish textile art, which was considered avant-garde in the context of European textiles, and which contributed to the development of three-dimensional textile art.
Frøyshov henta impulsar frå mellom anna den polske tekstilkunsten, som blei rekna som avantgardistisk i europeisk tekstilsamanheng, og som var med på å bane veg for den tredimensjonale tekstilkunsten.
The commissioning process for Fanfare was not always straightforward.
Vegen fram mot realisering var ikkje berre enkel for Fanfare.
There was significant disagreement between the art consultants and Frøyshov regarding the appearance of the work.
Usemja var stor mellom dei oppnemnde kunstkonsulentane og kunstnaren sjølv om korleis kunstverket skulle sjå ut.
In a memorandum, two of the art consultants expressed considerable scepticism about the free-form shape of the artwork.
I eit notat uttrykte to av kunstkonsulentane ein sterk skepsis til den frie forma på kunstverket.
Their complaints about its appearance included “sugary” colours; a lack of contrast; and a composition “without beginning or end”.
Ein «søtleg» fargebruk, mangel på kontrastar og ein komposisjon «utan byrjing og slutt» var blant ankepunkta.
Despite the art consultants’ objections, the tapestry was completed and installed in the vestibule, where it continues to make a powerful impact.
Mot kunstkonsulentane sin vilje blei verket likevel fullført og sett opp i vestibylen, der det framleis set sitt kraftfulle preg på rommet.
Two years later, in 1988, the second artwork was installed at the Music Conservatory.
To år seinare, i 1988, kom det andre kunstverket opp på Musikkonservatoriet i Tromsø.
You can read more about this artwork here.
Det kan du lese om her.
Åse Frøyshov
Åse Frøyshov