natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Two minimalist paintings by Ole Martin Lund Bø (born 1972) take the Greek work “doxa” (meaning “opinion” or “belief”) as their starting point.
Den franske sosiologen Pierre Bourdieu nyttar nemninga for å skildre dei sidene i kulturen og samfunnet som folk flest tar for gitt.
The French sociologist Pierre Bourdieu uses “doxa” to denote aspects of culture and society that are usually taken for granted.
I dei to minimalistiske måleriane til Lund Bø er doxa måla i svart på kvitt lerret.
Lund Bø has painted the word “doxa” in black on two white canvases.
Fordi bokstavane flyttar og oppløysar seg, er ordet berre så vidt til å kjenne igjen.
In addition to these two specially commissioned paintings, the art committee also purchased works by two other artists.
I tillegg til desse spesialbestilte måleriane, er det også kjøpt inn verk av to kunstnarar.
Sverre Malling (born 1977) is considered one of the finest exponents of drawing in Norway today.
For Malling er denne figuren ikkje berre vond, han er også ein fargerik, rebelsk individualist.
Many of his subjects derive from songs, folktales and myths and he has a longstanding interest in the German legend of the Pied Piper of Hamelin.
I verket The piper er han utanfor fellesskapen, men er samtidig utstyrd med kulturelle markørar som gjev gjenklang hos studentar i dag: langt hår, holete olabukse og Converse-sko.
To Malling, the piper is not simply evil, he is also a colourful and rebellious individualist.
Fotoserien Western kingbird juvenile wing av Ane Graff (f.
The images derive from an ornithological research project, and raise questions about the ethical and aesthetic aspects of the quest for new knowledge.
Du kan lese om ombygginga av Den norske filmskolen i 2003/04 her og om bygginga av det fyrste nybygget på Storhove i 1989 her.
Gudbrandsdalsvegen 350, 2624 Lillehammer
Gudbrandsdalsvegen 350, 2624 Lillehammer
Ane Graff Sverre Malling Ole Martin Lund Bø
Ane Graff Sverre Malling Ole Martin Lund Bø
29.10.2010
29.10.2010
Doxa (#5-6)
Doxa (#5-6)
The piper
The piper
Western kingbird juvenal wing (1)
Western kingbird juvenal wing (1)
Western kingbird juvenal wing (2)
Western kingbird juvenal wing (2)
Western kingbird juvenal wing (3)
Western kingbird juvenal wing (3)
Western kingbird juvenal wing (4)
Western kingbird juvenal wing (4)
Western kingbird juvenal wing (5)
Western kingbird juvenal wing (5)
Western kingbird juvenal wing (6)
Western kingbird juvenal wing (6)
“Telemegafon Dale”
«Telemegafon Dale»
Anyone with access to a telephone can call Telemegafon Dale (Telemegaphone Dale) – a sound sculpture located high on a mountainside overlooking the small town of Dale in western Norway.
På eit fjell over Dale i Sogn og Fjordane står Telemegafon Dale, ein lydskulptur som alle kan ringe til.
Whenever the sculpture receives a call, a lamp at the top of the sculpture lights up and the caller’s voice is broadcast over loudspeakers.
Når det ringer, vert ei lampe øvst på skulpturen tend, og det ein seier, vert forsterka gjennom høgtalarane.
The sculpture is powered by a battery that is charged by a small wind turbine.
Skulpturen er sjølvdrivande med eit batteri som blir lada av eit lite vindkraftverk.
Telemegafon Dale is both a sound sculpture and a link to the surrounding environment – a monument to communication that exists at the frontier between sculpture and telecommunications services.
Telemegafonen er både ein lydskulptur og ei lenke til omverda – eit kommunikasjonsmonument i grenselandet mellom skulptur og telefoniteneste.
The installation was created by Unsworn Industries, which is the brainchild of artists Erik Sandelin and Magnus Torstensson.
Installasjonen er laga av Unsworn Industries, som dei svenske kunstnarane Erik Sandelin og Magnus Torstensson står bak.
Nordisk Kunstnarsenter Dalsåsen, Jøtulsdalen, Sogn og Fjordane
Nordisk Kunstnarsenter Dalsåsen, Jøtulsdalen, Sogn og Fjordane
Erik Sandelin Magnus Torstensson
Erik Sandelin Magnus Torstensson
The Norwegian Ambassador’s Residence in Vienna
Den norske embetsboligen i Wien
The pale plywood walls of the room are home to Tanja Sæter’s glass artwork Magnetic Fields, which was specially commissioned in connection with the building project.
På de lyse finérveggene i dette rommet finner vi Tanja Sæters glasskunstverk Magnetic Fields, som er spesialbestilt til det nye tilbygget.
Tanja Sæter is a young Norwegian glass artist who has already made a strong impression with exhibitions both in Norway and abroad.
Tanja Sæter er en av Norges yngre glasskunstnere som allerede har markert seg sterkt med utstillinger nasjonalt og internasjonalt.
Her works are abstract in style, and for the residence in Vienna she has created glass forms inspired by magnetic currents in outer space.
Hun arbeider i et abstrakt uttrykk, og til embetsboligen i Wien har hun latt seg inspirere av magnetiske strømninger i verdensrommet.
In particular, she was intrigued by the way in which the Earth’s magnetic field acts as a shield from solar storms, and how the few solar particles that manage to penetrate this shield become visible to the human eye in the form of Northern Lights.
Særlig har hun latt seg fascinere av hvordan jorda beskyttes mot solstormer ved hjelp av et magnetskjold, og at de få partiklene som trenger gjennom dette er tilgjengelige for det menneskelige øyet, gjennom nordlyset.
Absolutely everything on Earth contains traces of magnetism, and Sæter’s work Magnetic Fields plays on precisely this idea: attraction and repulsion in meetings between people, ethnic groups, countries, and planets.
Alt og alle på jorden inneholder spor av magnetisme, og Sæters verk Magnetic Fields leker med nettopp dette: det tiltrekkende og det frastøtende i møte mellom mennesker, folkegrupper, land og planeter.
The numerous glass strands extend across the walls as if in fluid movement travelling towards and away from each other at full speed through outer space.
De mange glasstrådene strekker seg utover veggene i luftige bevegelser, som om de er på vei til og fra hverandre, i full fart gjennom verdensrommet.
Sæter created the glass objects using her personally developed combination of glass-working techniques.
Glassobjektene er utført i en blandingsteknikk kunstneren selv har utviklet.
Peter Jordan Strasse 43, 1190 Wien
Peter Jordan Strasse 43, 1190 Wien
Tanja Sæter
Tanja Sæter
12.10.2010
12.10.2010
Christel Sverre
Christel Sverre
Berger + Parkkinen Architekten
Berger + Parkkinen Architekten
Magnetic Fields
Magnetic Fields
Norway House, Houston
Norway House, Houston
Houston, a large city located in the U.S. state of Texas, is home to Norway House, a streamlined and functional brick building that accommodates the Norwegian Consulate General and Innovation Norway.
Houston ligg i den amerikanske delstaten Texas, og her finn vi Norway House, ein stram og funksjonell teglsteinsbygning som husar det norske generalkonsulatet og Innovasjon Noreg.
Marit Helen Akslen’s large textile work Frise [Frieze], dating from 2009, hangs on the wall of the first-floor auditorium.
På veggen i auditoriet i andre etasje heng Marit Helen Akslen sin store tekstil Frise frå 2009.
This monumental work, which is 26o cm wide and 130 cm high, is constructed from pieces of white textile that have been folded to create an intricate and beautiful pattern with an intriguing effect of light and shadow.
Det monumentale verket, som er 26o cm breitt og 130 cm høgt, er bygd opp av kvite tekstilar i eit intrikat og vakkert mønster med ein spennande lys- og skuggeeffekt.
On inspecting the work more closely, one discovers that the work is constructed from shirt collars.
Ser ein godt etter, vil ein oppdage at verket er sett saman av skjortekragar.
In a humorous and subtle manner, these white collars are resonant of meetings between people.
På humoristisk og underfundig vis speglar dei kvite kragane møte mellom menneske.
Eleven paintings by Bente Louise Aas, painted between 2003 and 2009, hang in the lounge, which functions on a day-to-day basis as a break room for employees.
I loungen, som til dagleg fungerer som eterom for dei tilsette, heng 11 måleri av Bente Louise Aas, måla i perioden 2003–2009.
The paintings have been hung in a frieze-like formation around a corner of the room.
Måleria er montert som ei frise rundt eit av hjørna i rommet.
Aas’s works are small in scale, but often survey broad perspectives.
Verka til Aas er ikkje store i omfang, men gir ofte vidt oversyn.
The works depict surreal and poetic transitions between wilderness and urban landscapes which suggest associations with both Norway and the United States.
Her finst surrealistiske og poetiske overgangar mellom aude natur og urbane landskap som gir assosiasjonar til både Noreg og USA.
3410 West Dallas Street, Suite 100
3410 West Dallas Street, Suite 100
Bente Louise Aas Marit Helen Akslen
Bente Louise Aas Marit Helen Akslen
09.09.2010
09.09.2010
Anne Karin Jortveit
Anne Karin Jortveit
Baileys Architects
Baileys Architects
Generalkonsulatet, Innovasjon Norge
Generalkonsulatet, Innovasjon Norge
Endeholdeplass
Endeholdeplass
Festen
Festen
Fra virkeligheten I
Fra virkeligheten I
Fra virkeligheten II
Fra virkeligheten II
Frise
Frise
I rommet
I rommet
Liten mann
Liten mann
Morgen med heisekran
Morgen med heisekran
Opptrekkende uvær
Opptrekkende uvær
Over åsen
Over åsen
Sein kveld
Sein kveld
Tidlig morgen på hytta
Tidlig morgen på hytta
Ä´vv Skolt Sámi Museum
Ä´vv Skoltesamisk museum
The handle has been cast in brass, a metal which has protective powers in Sámi tradition.
Dørhandtaket er støpt i messing, som er regnet som et beskyttende metall i samisk tradisjon.
Half of the world’s 6,500 languages are under threat, and one such language is Skolt Sámi.
Av verdens 6500 språk er halvparten truet, og ett av disse er skoltesamisk.
There are no longer any Skolt Sámi speakers in Norway, although there are approximately 300-500 in Finland and about 25 in Russia.
Her blir skoltesamiske ord lest opp, ett og ett, til de besøkende ved museet.
Språkminne, which comprises video and audio documentation of individual words being spoken in Skolt Sámi, has been installed in the foyer of the museum.
Eide ønsker å utfordre de dystre spådommene om at skoltesamisk er et døende språk.
Språkminne is intended to challenge the gloomy predictions that Skolt Sámi is a dying language.
Samtidig har arkiveringen av ord en dobbelthet ved seg.
But Eide’s verbal archive is double-edged in its effect: the act of collecting fragments of a culture or language for preservation also lends support to the idea of a future where that culture or language has disappeared.
Når man samler inn bruddstykker av en kultur for bevaring, bygger man også opp under ideen om en fremtid hvor kulturen eller språket er borte.
At the museum, Skolt Sámi words are “handed over” to visitors, who are thereby assigned the task of preserving them for the future.
På museet blir de skoltesamiske ordene «gitt» til tilskueren som slik får i oppgave å bevare dem for fremtiden.
Through Språkminne, the museum visitors become repositories for Skolt Sámi words, with whatever responsibilities the visitors may choose to impose on themselves in this regard.
Gjennom Språkminne blir tilskueren selv en arkivar for et skoltesamisk ord, med alt det fører med seg av eventuelle selvpålagte arkivarplikter.
17.06.2010
15.12.2011
Venke Tørmænen, representing the host institution Ogmund Sørli, representing Pir II Arkitekter Odd Tore Skytterholm, representing Statsbygg
Pir II Arkitekter AS
Back to project
Milepæler Tilbake til prosjektet
Omasum
Omasum
Språkminne/Language Memory
Språkminne/Language Memory
Norwegian Industrial Property Office
Patentstyret
Høie’s pictorial language is inspired by the Old Masters and more recent art historical sources, combined with elements of Black Metal aesthetics.
Johannes Høie henter inspirasjon til sitt billedspråk fra den eldre og nyere kunsthistorien, ispedd elementer fra blackmetal-estetikken.
His line is evocative of copperplate engravings by artists such as Albrecht Dürer and Francisco Goya, although his work may also appear reminiscent of German Expressionism, in which narrative played an important role.
Linjeføringen leder tanken hen på den man finner i eldre kobberstikk av blant andre Albrecht Dürer og Fransisco Goya, men verkene kan også minne om den tyske ekspresjonismen der fortellinger spiller en viktig rolle.
His themes tend towards the occult, spiritual and supernatural, and he has a marked preference for the abnormal and irrational.
Han tar for seg okkulte temaer, det spirituelle og det overnaturlige, med dragning mot det unormale og irrasjonelle.
Høie often depicts sacred and magical tableaux: a world where human beings are marginalized and where mythical creatures, trolls and eerie beings hold sway.
Han jobber ofte med sakrale og trolske tablåer hvor mennesket er marginalisert, i en verden der fabeldyr, troll og skrømt råder grunnen.
When working on Eureka, Høie’s goal was to find points of contact between NIPO’s activities and his own world of visual motifs.
I arbeidet med Eureka har Høie hatt som mål å finne berøringspunkter mellom Patentstyrets virksomhet og sin egen motivverden.
The work addresses topics such as the dissemination of knowledge, protection, dreams and growth.
Verket hans tematiserer kunnskapsformidling, beskyttelse, drømmer og vekst.
Høie’s aim was to create a work that would inspire the onlooker to dream, while also telling us something about NIPO’s activities.
Målet har vært å skape et verk som kan inspirere til drømmer, samtidig som det forteller noe om Patentstyrets virksomhet.
Høie spent three weeks painting the work directly onto the wall.
Arbeidet er utført direkte på veggen over en treukers periode.
He also used other images that are more directly associated with his own world of motifs, but which are still relevant to NIPO’s activities.
I tillegg har han brukt motiver som hører mer direkte til hans egen motivverden, men samtidig har en relevans for Patentstyret.
Eureka covers the back wall of the lobby, and is adjacent to a wall of large windows.
Tegningen dekker fondveggen i foajeen, og er omgitt av store vinduer på den ene siden.
Accordingly the work is also visible from the street and the plaza known as Nordpolen, “the North Pole”, which lies at the centre of the Sandaker district in Oslo.
På den måten blir kunstverket også synlig fra gaten og plassen kjent som Nordpolen, som ligger sentralt på Sandaker i Oslo.
The narrative and fairytale qualities of the work may tempt casual passers-by, with no previous interest in NIPO and its activities, to enter the building in order to inspect the work more closely.
For den tilfeldig forbipasserende kan det fortellende og eventyrlige verket virke inviterende og kanskje lokke inn enkelte som ikke har besøk til Patentstyret på planen.
The project was completed in the spring of 2010, and is one of 11 art projects realized in the sixth funding round for the Art Program for Government Agencies in Leased Private Facilities and for Older Government Buildings (LES).
Prosjektet ble ferdigstilt våren 2010, og er ett av 11 kunstprosjekter realisert i 6. tildelingsrunde under kunstordningen for statlige etater i private leiebygg og eldre statsbygg (LES).
Johannes Høie (born 1981) studied at the Academy of Fine Art in Oslo and Hochschule der Künste, Berlin.
1981) er utdannet ved Statens kunstakademi i Oslo, Kunsthøgskolen i Bergen og Kunsthochschule Berlin.
He has exhibited widely both in Norway and abroad, and purchasers of his work include the Norwegian National Museum of Art, Architecture and Design, the Nelimarkka-Museo in Finland and Statoil.
Han har hatt stor utstillingsaktivitet i inn- og utland, og er kjøpt inn av blant andre Nasjonalmuseet, Nelimarkka-Museo i Finland og Statoil.
His most recent commission for Public Art Norway was for Bjørgvin Young Offender Unit.
Hans seneste arbeid for KORO er til Bjørgvin ungdomsenhet.
Sandakerveien 64, 0484 Oslo
Sandakerveien 64, 0484 Oslo
04.06.2010
04.06.2010
Scala Arkitekter AS
Scala Arkitekter AS
Patentstyret hjemmeside
Patentstyret hjemmeside
www.patentstyret.no
www.patentstyret.no
Falstad Centre
Falstadsenteret
The Falstad Centre, which includes a museum as well as a human rights centre, is located in Levanger in Nord-Trøndelag County in northern Norway.
Falstadsenteret og Falstad museum er et minnested og senter for menneskerettigheter, som ligger i Levanger i Nord-Trøndelag.
The main building, which dates from 1921, was used until World War II as a technical school for disadvantaged boys.
Hovedbygningen ble oppført i 1921, og fram til andre verdenskrig fungerte bygningen som skolehjem for vanskeligstilte gutter.
In 1941, the German occupying forces converted the building into a prison camp.
I 1941 ble bygget omgjort til fangeleir av den tyske okkupasjonsmakten.
4,500 prisoners of 13 nationalities were interned in the camp, with the majority being Norwegian political prisoners.
4500 fanger fra 13 nasjoner var internert i leiren, de fleste av dem norske politiske fanger.
For Soviet and Yugoslavian prisoners, Falstad was a death camp.
Leiren var en dødsleir for de sovjetiske og jugoslaviske krigsfangene.
In the period 1942–1943, over 200 prisoners, including 43 Norwegians, were executed and buried in mass graves in the nearby forest.
I perioden 1942–1943 ble over 200 fanger, blant dem 43 nordmenn, henrettet og lagt i massegraver i Falstadskogen.
The old building has been thoroughly restored and many of the traces of the centre’s grim history have been erased, although some furnishings and objects have been preserved.
Den gamle bygningen er grundig restaurert og mange av sporene fra bygningens spesielle historie er borte, men en del møbler og gjenstander er tatt vare på.
So far four art projects have been implemented at Falstad.
Hittil er fire kunstprosjekter blitt gjennomført.
This temporary exhibition was also followed by a seminar, where topics for discussion included the documentation and presentation of wartime history.
Også denne midlertidige utstillingen ble fulgt av et fagseminar, som blant annet diskuterte dokumentasjon og representasjon av krigens historie.
Falstadvegen 59, 7624 Ekne
Falstadvegen 59, 7624 Ekne
Roddy Bell Siri Austeen Anna Baumgart Darko Stojkov
Roddy Bell Siri Austeen Anna Baumgart Darko Stojkov
Per Formo Anna Helga Henning
Per Formo Anna Helga Henning
Temporary exhibition
Temporær utstilling
Fresh Cherries
Fresh Cherries
Second Journey
Second Journey
The Ears of the Field
The Ears of the Field
The Long Silence
The Long Silence
“Untuned Bell”
«Untuned Bell»
After the 1.5-ton bell was removed from the 49-bell carillon in the bell tower of Oslo City Hall, it was returned to its original maker, Naven Bell Foundry.
Da den 1,5 tonn tunge klokken ble fjernet fra Oslo Rådhus, havnet den på Olsen Nauen Klokkestøperi hvor den opprinnelig ble laget.
In 2010, A K Dolven obtained permission to use the bell in her temporary art installation at Tullinløkka in Oslo.
I 2010 fikk A K Dolven tillatelse til å bruke klokken i sitt midlertidige kunstprosjekt på Tullinløkka i Oslo.
For three months, the bell was suspended high above the ground from a cable running between two upright steel beams.
I tre måneder hang den på en vaier mellom to høye stålbjelker.
For a week prior to the opening of the installation, the remaining 48 bells in the carillon were played five times each day in order to welcome the out-of-tune bell back to the city.
I en uke før åpningen spilte de andre førtiåtte klokkene i Oslo Rådhus fem ganger daglig for å ønske den ustemte klokken velkommen tilbake til byen.
The carillon music was created especially for Dolven’s project by the composer Rolf Wallin.
Klokkespillet ble spesielt laget for Dolvens prosjekt av komponist Rolf Wallin.
The composition evolved each day through the inclusion of more and more of the bells.
Komposisjonen utviklet seg hver dag ved at flere og flere av klokkene spilte med.
On the day Untuned Bell opened, all the bells in the tower were used to play the whole composition, with the “out-of-tune” bell responding to them from Tullinløkka.
På åpningsdagen spilte alle klokkene komposisjonen i sin helhet, mens den ustemte klokken på Tullinløkka svarte.
Now the bell was ringing alone, it no longer sounded out of tune.
Som selvstendig klokke var klangen ikke lenger ustemt.
Bells are also used to give warnings and to signal to people to congregate.
Klokken fungerte også som et signal for varsel og samling.
Tullinløkka was formerly an important gathering place in Oslo and was used for, among other purposes, public meetings and demonstrations.
Tullinløkka var en gang et sentralt møtested i Oslo som ble brukt til blant annet samlinger og demonstrasjoner.
The Untuned Bell project aimed to revive this tradition and to provoke debate about the future of the square.
Untuned Bell ønsket å gjenoppta denne tradisjonen og slik åpne for diskusjon rundt plassens fremtid.
The siting of the project, in a square located centrally in Oslo, also acted as a reminder of rights of common ownership and use over public spaces.
På et sentralt sted som Tullinløkka ble verket også en påminnelse om vårt felles eierforhold til og bruk av det offentlige rom.
As part of the project, a hoarding was installed at Tullinløkka where passersby could post comments on issues that they considered important and relevant.
Som en del av prosjektet ble det satt opp en plakatvegg på Tullinløkka der forbipasserende ble oppfordret til å ytre seg om saker de mente var viktige og aktuelle.
In this way the project also created a space for the expression of ideas that were “out of tune”, thus communicating the diversity and differences that exist within our society.
Slik ble kunstprosjektet også et rom for «ustemte» synspunkter, og for mangfoldigheten og annerledesheten som eksisterer i vårt samfunn.
For the duration of the project, Tullinløkka once again became a place for Oslo’s inhabitants to gather and express their opinions.
Under prosjektperioden ble plassen igjen et møtepunkt og et ytringsrom for folk i hovedstaden.
http://koro.prod.dekodes.no/content/uploads/2014/09/UntunedBell_Alone.mp3
http://koro.prod.dekodes.no/content/uploads/2014/09/UntunedBell_Alone.mp3
Tullinløkka, Oslo
Tullinløkka, Oslo
A K Dolven Rolf Wallin
A K Dolven Rolf Wallin
Date
Ferdigstilt dato
06.05.2010 - 04.06.2010
04.06.2010
Norsk kulturråd Stiftelsen Fritt Ord Wilkinson Gallery, London
Norsk kulturråd Stiftelsen Fritt Ord Wilkinson Gallery, London
Ansnes as
Ansnes as
Trude Mardal
Trude Mardal
Rolf Wallin
Rolf Wallin
Klokkenist
Klokkenist
Vegar Sandholt
Vegar Sandholt
Co-kurator
Co-kurator
Gaby Hartel
Gaby Hartel
Asle Gudim / Norconsult Arne Dolven
Asle Gudim / Norconsult Arne Dolven
Kunstnerassistent
Kunstnerassistent
Lydutredning
Lydutredning
Brekke & Strand Akustikk
Brekke & Strand Akustikk
Children’s and Young People’s Psychiatric Out-patient Clinic, Jessheim
Jessheim BUP barne- og ungdomspsykiatriske poliklinikk
The purpose of the clinic is to help children and young people suffering from mental health problems.
Barne- og ungdomspsykiatrisk poliklinikks (BUP) mandat er å hjelpe barn og unge som sliter med psykiske problemer.
These include, for example, behavioural issues, anxiety, depression, trauma and attachment disorders.
Det kan dreie seg om adferdsproblemer, angst, depresjoner, traumer og tilknytningsvansker.
Many of the clinic’s patients have complex needs, and the parents and other family members may also require help and advice.
Ofte er problemene sammensatte, og også foreldre og andre i familien kan trenge hjelp og rådgiving.
Eight short videos play in loops on small screens located in different parts of the clinic’s new premises, including in stairways and waiting rooms.
Åtte korte videofilmer spilles i loop på små skjermer, innfelt i veggen og spredd rundt i poliklinikkens nye lokaler, blant annet i trappeoppganger og venterom.
The videos have a documentary-like quality and show small, apparently random, situations that many people will recognise.
Videoene har et dokumentarisk preg, og viser små, tilsynelatende tilfeldige situasjoner som mange vil kunne gjenkjenne.
Müller’s work aims to bring light into the body of the building.
Lutz-Rainer Müllers verk Chain Reflection Corridor handler om å slippe lyset inn i bygningskroppen.
Jesper Alvær (born 1973) studied in Prague, New York and Kitakyushu, Japan.
1973) har sin utdannelse fra Praha, New York og Kitakyushu, Japan.