natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 2014, the artist Øivin Horvei made an artistic intervention on the wall facing Åkebergveien by covering a large area of wall with hundreds of tiles in different sizes, styles and colours.
I 2014 foretok kunstneren Øivin Horvei et estetisk inngrep i muren ut mot Åkebergveien ved å dekke et stort felt med en mosaikk av hundrevis av fliser i ulike størrelser, stilarter og farger.
Horvei had been collecting these tiles for several years.
Flisene har han samlet gjennom flere år.
North African and Southern European tiles are placed side-by-side with tile designs popular in Western homes in recent decades.
Nordafrikanske og søreuropeiske fliser står sammen med fliser fra vestlige hjem fra de siste tiårene.
Motifs such as Norwegian animals and plants are mixed with decorative tiles obtained from the mosque located very close to the prison.
Hverdagslige motiver som norske dyr og planter blandes med flisornamenter han har fått fra moskeen som ligger like ved fengselet.
By bringing together examples of so many cultural expressions, collected from different cultures and periods, the wall provokes unexpected associations and meanings, while retaining the stylistic integrity of each individual tile.
Ved å samle så mange ulike uttrykk, hentet fra forskjellige kulturer og tidsperioder, skaper den dekorerte veggen uventede krysninger og nye betydninger, men uten at egenarten til hver flis blir borte.
Seen at a distance, the mosaic is reminiscent of a patchwork, a chart of national flags, or a pixelated landscape.
På avstand kan verket minne om et lappeteppe, om en oversikt over flagg eller et pikselert landskap.
And like all highly detailed images, it invites one to examine more closely the individual parts of the whole, and what distinguishes them from each other.
Og som alle detaljrike bilder inviterer det til å undersøke nærmere hva det store bildet egentlig består av og hva som skiller bitene fra hverandre.
The title of Horvei’s work refers to Ornamentikk og forbrytelser (Ornament and Crime) (1908), the manifesto by Austrian architect Adolf Loos.
Tittelen på Horveis arbeid viser til den østerrikske arkitekten Adolf Loos’ manifest Ornament og forbrytelse fra 1908.
In his manifesto, which was crucial for the development of Modernist architecture, Loos attacked all forms of outer decoration and ornament in architecture.
I manifestet, som ble et viktig fundament for utviklingen av modernistisk arkitektur, angriper Loos alle former for ytre pryd og forskjønnelse i arkitekturen.
He argued that form should follow function and that period-specific ornament and decoration caused buildings to become outdated more quickly.
Han argumenterer for at formen skal følge funksjonen, og at tidsspesifikk ornamentikk og dekorasjon fører til at byggene blir fortere utdatert.
The minimalist ideals cultivated by Loos have influenced architecture and design up to the present day.
Det minimalistiske stilidealet som Loos dyrket har hatt innvirkning på arkitektur og design helt opp til våre dager.
In Norway, people are generally wary of strongly coloured decoration both in private homes and public spaces.
Redselen for sterke farger og dekor dominerer fortsatt i både folks hjem og det offentlige rom.
Oslo fengsel, Åkebergveien 11, Oslo
Oslo fengsel, Åkebergveien 11, Oslo
Øivin Horvei
Øivin Horvei
15.06.2014
15.06.2014
Kristine Jærn Pilgaard Alette Schei Rørvik
Kristine Jærn Pilgaard Alette Schei Rørvik
Cesco
Alette Schei Rørvik
Vestfold University College
Høgskolen i Sørøst-Norge, Campus Vestfold
The new premises for teacher education at Vestfold University College include a new entrance lobby and a new teaching-and-learning centre, as well as teaching and seminar rooms that are shared with all departments at the college.
De nye lokalene for lærerutdanningen ved Høgskolen i Sørøst-Norge, Campus Vestfold inkluderer ny inngangshall og et læringssenter, samt felles undervisnings- og grupperom for hele skolen.
The selection of art projects for the building was driven by an ambition for the artworks to have a prominent place in the college’s busy environment.
Kunstprosjektene til bygget ble valgt ut ifra et ønske om at arbeidene skulle ta tydelig plass i det aktive miljøet som en høgskole er.
In the large new entrance lobby, one’s attention is immediately drawn to L’heure bleue by Knut Henrik Henriksen (NO).
I inngangshallen fanger L’heure bleue av Knut Henrik Henriksen umiddelbart oppmerksomheten.
The installation, which extends along a 60-metre-long wall, is constructed from traditional vertical boarding.
Verket, som strekker seg over en seksti meter lang vegg, er bygget opp av tradisjonelle tømmermannspaneler.
While in some ways reminiscent of the wall of a rather ordinary Norwegian house, the boards extending down from the ceiling are of different lengths, creating an almost wave-like effect.
Det kan minne om en ganske ordinær, norsk husvegg, men kommer ned fra taket i ulike lengder, nærmest som en bølge.
By imitating the functional outer wall of a house, which has both a front and a back, the work creates an unexpected encounter between the domestic and the public realms, and between functionality and art.
Ved å imitere en funksjonell yttervegg på hus med for- og bakside oppstår det et uventet møte mellom hjemlig og offentlig sfære, mellom funksjon og kunst.
Imagine, a series of wall paintings by Tine Aamodt (NO), extends across three areas of the building.
Imagine av Tine Aamodt er spredt over tre områder i bygget.
Each of the wall-paintings is based on its particular surrounding space, and Aamodt employs perspective in a graphic and playful style.
Hvert av veggmaleriene tar utgangspunkt i det rommet de befinner seg i, og Aamodt leker seg med perspektiver med en grafisk og skisseaktig strek.
Building elements such as window panes, railings and electronic details have been photographed, digitally processed, and then painted on the wall as silhouettes.
Bygningselementer som vindusflater, rekkverk og elektroniske detaljer er fotografert, bearbeidet digitalt og malt opp på veggen som silhuetter.
Under fire øyne [Under four eyes] by Helene Stub (NO) refers to study programmes at the college with the help of semi-transparent mirrors onto which portraits have been applied, depicting people who have made significant contributions to the various subjects taught at the college.
Under fire øyne av Helene Stub kommenterer studiehverdagens innhold ved hjelp av halvt gjennomskinnelige speil med portretter av personer som har hatt innflytelse på ulike fag ved høgskolen.
While washing one’s hands, one may encounter the gaze of Florence Nightingale, Marie Sklodowska Curie, Astrid Lindgren, Roald Amundsen or Arne Næss.
Mens man står og vasker hendene, kan man møte blikkene til Florence Nightingale, Marie Sklodowska Curie, Astrid Lindgren, Roald Amundsen og Arne Næss.
These people and the ideas they represent may inspire today’s students and remind them of their intellectual heritage – and their own potential.
Disse menneskene og tankene de representerer kan inspirere dagens studenter og minne dem om arven fra fortiden – og sine egne muligheter.
Veronika Moen’s (NO) 3D animation of a tree, Seeing is believing, is projected onto a wall in the foyer of the health sciences department.
Veronika Moens verk Seeing is believing er en 3D-animasjon av et tre, projisert på veggen i vrimleområdet til avdeling for helsefag.
The animation follows the tree through the seasons, playing in a loop that lasts more than 10 hours.
I en mer enn ti timer lang loop følger vi treets gang gjennom årstidene.
The film is a commentary on the climate change we are experiencing today, and shows how one’s surroundings may suddenly change and become hostile.
Filmen er en kommentar til vår tids klimautfordringer, og viser hvordan omgivelsene brått kan skifte karakter og bli fremmede.
Dyveke Sanne (NO) frequently works with installations that involve active participation in one way or another.
Dyveke Sanne arbeider ofte med installasjoner hvor hun aktivt involverer publikum på ulikt vis.
Lysrotunde [Light rotunda] is a cylindrical booth containing a bench and with therapeutic lamps in the ceiling.
Lysrotunde er et sylinderformet avlukke med sittebenk og helsebringende lysstoffrør i taket.
The booth is located in the entrance lobby and is a quiet place where one can either sit and gather one’s energy or meet other people.
Det er plassert i inngangshallen, og er et stille sted der man kan sitte og samle energi, eller et møtested for flere.
Shadows of people sitting and moving inside the rotunda are visible on its frosted glass walls, so that it is an experience both to be inside the booth and to observe it from the outside.
Skyggene av menneskene og aktiviteten inne i rotunden fanges opp av glasset og blir synlige utenfra, slik at det blir en opplevelse både å være inne i avlukket og å betrakte det fra utsiden.
Raveien 197 3184 Borre
Raveien 197 3184 Borre
Knut Henrik Henriksen Tine Aamodt Helene Stub Veronika Moen Dyveke Sanne
Knut Henrik Henriksen Tine Aamodt Helene Stub Veronika Moen Dyveke Sanne
02.02.2012
26.05.2011
Bo Krister Wallström, KORO
Bo Krister Wallström
Yngvild Færøy, leader of the art committee Tina Jonsbu
Yngvild Færøy Tina Jonsbu
Imagine
Imagine
L´heure bleue
L´heure bleue
Lysrotunde
Lysrotunde
Seeing is believing
Seeing is believing
Under fire øyne med Arne Næss
Under fire øyne med Arne Næss
Under fire øyne med Astrid Lindgren
Under fire øyne med Astrid Lindgren
Under fire øyne med Florence Nightingale
Under fire øyne med Florence Nightingale
Under fire øyne med Marie Sklodowska Curie
Under fire øyne med Marie Sklodowska Curie
Under fire øyne med Roald Amundsen
Under fire øyne med Roald Amundsen
The Norwegian Environment Agency, Trondheim
Miljødirektoratet
Human impact on the environment is one of the most contentious issues of our time.
De menneskeskapte endringene av miljøet er et av de mest prekære spørsmålene i vår tid.
News media report constantly about destruction wrought by storms, floods and other varieties of extreme weather.
Nyhetene melder stadig om ødeleggelser skapt av stormer, flom og andre typer ekstremvær.
Deforestation affects enormous areas of land and current extinction rates are alarming.
Store områder avskoges og dyrearter utryddes i en urovekkende fart.
Unsurprisingly, environmental issues are a strong theme in contemporary art.
Engasjementet rundt klimaspørsmålet er sterkt til stede også i samtidskunsten.
The Norwegian Environment Agency’s primary role is to reduce carbon emissions, manage Norway’s natural environment, and prevent pollution.
Miljødirektoratets viktigste mandat er å redusere klimagassutslipp, forvalte norsk natur og hindre forurensning.
Although the agency’s operations are managed from its offices at Brattørkaia in Trondheim, in fact its work is conducted in two places simultaneously: in its offices, where meetings are held and records kept; and outdoors, in Norway’s natural environment.
Oppgaven forvaltes fra Direktoratets kontor på Brattørkaia i Trondheim, men selve virksomheten befinner seg to steder samtidig: både i kontorlokalene, med møtevirksomhet og protokollføring, og utendørs, i den norske naturen.
Spitsbergen Rock Composition was created specifically for the Norwegian Environment Agency’s new premises in Trondheim.
Verket Spitsbergen Rock Composition er utviklet spesielt til Miljødirektoratets nybygg i Trondheim.
This large wall-based artwork in the entrance lobby depicts the geological composition of Norway’s largest island as a straightforward list of names of different types of rock, together with the estimated amount of each type of rock, measured in cubic kilometres, present on the island.
Et større veggmaleri i inngangspartiet viser det beregnede volumet av Norges største øy som en enkel liste med navnene på de forskjellige bergartene, og hvor mange kubikkilometer det finnes av hver enkelt av dem i grunnfjellet på øya.
The format of the list is that of an ordinary office document, massively enlarged and painted directly onto the wall in the entrance lobby.
Listen er satt opp på samme måte som man ville gjort i et ordinært kontordokument, blåst kraftig opp og malt rett på veggen i inngangspartiet.
Several months’ work with researchers at the Norwegian Polar Institute lies behind the elegantly simple statistics.
Bak informasjonen ligger flere måneders samarbeid med forskere ved Norsk Polarinstitutt.
A book accompanying the work documents the exacting calculation process.
Den møysommelige utregningsprosessen dokumenteres i publikasjonen som følger verket.
Both the appearance and subject matter of the work are characteristic of Almarcegui’s art: Spitsbergen Rock Composition has a pragmatic relationship with the real world, but is also thought-provoking and poetic in its results.
Både formmessig og tematisk er prosjektet betegnende for Almarcegui: Det forholder seg pragmatisk til en konkret verden, men produserer et tankevekkende og poetisk resultat.
The apparently dry and precise nature of the work also parallels the agency’s efforts to manage the conflict-strewn relationship between nature and culture.
Den vitenskapelige presisjonen og den tilsynelatende tørrheten blir også en parallell til Miljødirektoratets arbeid som forvalter av det friksjonsfylte forholdet mellom natur og kultur.
Brattørkaia 15, 7010 Trondheim
Brattørkaia 15, 7010 Trondheim
Lara Almarcegui
Lara Almarcegui
Brattørkaia
Brattørkaia
Rocks of Spitsbergen
Rocks of Spitsbergen
“European Attraction Limited”
«European Attraction Limited»
The two artists aimed to encourage Norwegians to reflect on what they believed to be a collective failure to acknowledge Norwegian racism.
Dei to kunstnarane ønskte å bidra til auka refleksjon rundt det dei meinte var ei kollektiv fortrenging av nasjonal rasisme.
In the original Congo village in 1914, a group of Senegalese men, women and children formed part of of a larger Jubilee Fair that was intended to showcase cultural life, progress and colonialism in relation to all aspects of modern Norway.
I den opphavlege Kongolandsbyen frå 1914 vart ei gruppe menn, kvinner og barn frå Senegal stilt ut offentleg som ein del av ei større utstilling som skulle vise fram kulturlivet, framstega og landevinningane innan alle felt i det moderne Noreg.
What today would be considered a human zoo, was then viewed as part of the process of nation-building that the centenary celebrations were designed to promote.
Det ein kan sjå på som ein menneskeleg zoologisk hage, var ein del av nasjonsbygginga som grunnlovsjubileet skulle bidra til.
The organizers of the 1914 Jubilee Fair, held under the patronage of King Haakon VII, included some of the most prominent men in Norwegian society.
I spissen for arrangementet stod dei leiande mennene i landet, med kong Haakon VII som øvste beskyttar.
The fair attracted throngs of visitors to the capital, and for long afterwards was referred to as the “Fairytale at Frogner”.
Ei mengde tilreisande strøymde til hovudstaden, og i lang tid etterpå vart utstillinga referert til som «Eventyret på Frogner».
Despite the enormous number of visitors – 1.4 million people during the five months the fair was open – subsequently the event has received surprisingly little attention.
Trass i det enorme besøkstalet – 1,4 millionar menneske i løpet av dei fem månadene utstillinga stod – fekk hendinga merkeleg lite omtale i ettertid.
Fadlabi & Cuzner relaunched the concept of the Congo village in 2011.
Fadlabi & Cuzner relanserte ideen om Kongolandsbyen i 2011.
The previous year they had come across some accounts of the Jubilee Fair and were surprised about the current lack of awareness about the event, which had been something of a sensation in 1914.
Året før hadde dei komme over informasjon om 1914-utstillinga og blitt overraska over kor lite kjend hendinga var tatt i betraktning omfanget den hadde.
Two years later, Fadlabi & Cuzner arranged a conference with art theorists and academics with the aim of debating topics such as racism, antiracism, entertainment and cultural domination, and also possible ways of recreating the Congo village.
To år seinare arrangerte dei ein konferanse med kunstteoretikarar og akademikarar kor målet var å skape diskusjon rundt tema som rasisme, antirasisme, representasjon og kulturell dominans, og løfte fram mulege måtar å attskape eller sette i scene Kongolandsbyen på.
The project provoked strong reactions at all stages, and several times the plans were nearly scrapped because of fears about the possible consequences.
Heile vegen frå idé til relansering vart prosjektet møtt av sterke reaksjonar, og fleire gonger undervegs vart planane forsøkt stoppa av frykt for konsekvensane dei kunne få.
The artists deliberately disseminated contradictory information about how they planned to adapt this historical event to our own times: among other things, they fuelled speculation about their intention to “exhibit” people from Africa.
Kunstnarane spreidde bevisst motstridande informasjon om korleis dei planla å omsette den historiske hendinga til vår tid: Mellom anna bidrog dei til spekulasjonar om i kva grad ein også denne gongen ville stille ut afrikanske menneske.
Organisations campaigning against racism feared that the event would be a straightforward copy of the original 1914 village and would promote racist attitudes by stigmatizing people with African backgrounds.
Antirasistiske organisasjonar meinte at arrangementet ville bli ein rein kopi av den opphavlege landsbyen frå 1914 og vidareføre rasistiske haldningar gjennom å stigmatisere menneske med afrikansk bakgrunn.
Just a few weeks before the exhibition opened, the artists announced that anyone at all, regardless of national origin or skin colour, could participate in the project as an “exhibition object”.
Nokre få veker før utstillinga opna, vart det offentleggjort at kven som helst, uavhengig av opphavsstad eller hudfarge, kunne delta i prosjektet som «utstillingsobjekt».
When the Congo village opened, exactly 100 years after the original event, there was considerable uncertainty about precisely who comprised the audience and who was on display.
Da Kongolandsbyen opna, nøyaktig hundre år etter den opphavlege hendinga, herska det stor usikkerheit rundt kven som var publikum, og kven som vart utstilt.
Frognerparken, Oslo
Frognerparken, Oslo
Lars Cuzner Mohamed Ali Fadlabi
Lars Cuzner Mohamed Ali Fadlabi
15.05.2014 - 31.08.2014
15.05.2014 - 31.08.2014
Alette Schei Rørvik
Alette Schei Rørvik
Nicolaj Zamecznik
Nicolaj Zamecznik
Ingeniør
Ingeniør
Lyd
Lyd
Eidotech
Eidotech
Stiftelsen Fritt Ord
Stiftelsen Fritt Ord
“Liberté”
«Liberté»
The three toilets are authentic French automated public toilets dating from 1979, designed by JCDecaux and adapted for the purposes of Ramberg’s installation.
De tre toalettene er originale, franske gatetoaletter fra 1979, designet av JC Decaux, og redesignet til Rambergs kunstverk.
Fakta Back to project
Tilbake til prosjektet
Eidsvolls plass
Eidsvolls plass
Lars Ø Ramberg
Lars Ø Ramberg
KORO (URO) Oslo kommune
KORO (URO) Oslo kommune
Kulturetaten Bymiljøetaten JCDecaux MMW arkitekter
Kulturetaten Bymiljøetaten JCDecaux MMW arkitekter
Ja
Ja
Christian Frederik Monument
Christian Frederik-monumentet på Eidsvolls plass
To celebrate the 200th anniversary of the signing of Norway’s constitution, the Norwegian parliament and government decided to erect a monument to Christian Fredrik.
I anledning 200-årsjubileet for Norges grunnlov besluttet Stortinget og Regjeringen å reise et monument over Christian Frederik.
During his speech at the unveiling of the sculpture, the President of the Storting emphasised that Christian Frederik’s role in the history of Norwegian nation-building often has been underestimated.
I stortingpresidentens tale ved avdukingen fremhevet han at Christian Frederik lenge hadde blitt tilegnet en vel beskjeden rolle i norsk nasjonsbyggings historie.
Christian Frederik has been criticized for offering too little resistance to Sweden during the brief Swedish-Norwegian War that broke out in July and August 1814.
Den dominerende holdningen var at han hadde vært for veik overfor svenskene under den norsk-svenske krigen på sensommeren 1814.
The monument, created by Kristian Blystad (NO), depicts the king as an energetic and quick-witted leader, providing as a corrective to what many now view as a distorted version of history.
Monumentet til Kristian Blystad viser kongen som en energisk og slagferdig statsleder, og fungerer som et korrektiv til det mange mener er en skjevhet i den historiske fremstillingen.
The jury who selected Blystad’s proposal for the monument described the statue as expressing “a timeless personal characterization”.
I juryens begrunnelse heter det at portrettet uttrykker noe «tidløst i personkarakteristikken».
Christian Frederik was 27 years old when he was crowned King of Norway, and Blystad’s portrait shows the untainted features of the young monarch.
Christian Fredrik var 27 år da han ble kronet til norsk konge, og Blystad har bevart den unge monarkens åpne ansiktstrekk.
The monument is located opposite a statue of the first president of the Storting, Wilhelm Frimann Koren Christie, also created by Blystad.
Vis-à-vis monumentet står en statue av den første stortingspresidenten, Wilhelm Frimann Koren Christie, også laget av Blystad.
The coarse grain of the granite is also conducive to abstraction, something that Blystad exploits to the full in the finished piece.
Den grovkornede granitten åpner dessuten opp for større abstraksjon i utformingen, noe Blystad utnytter til fulle i sin fremstilling.
Eidsvolls plass, Oslo
Eidsvolls plass, Oslo
Kristian Blystad
Kristian Blystad
08.05.2014
19.06.2014
Harald Fenn, KORO Mette Kvandal, KORO Dag Wiersholm, KORO
Harald Fenn Mette Kvandal Dag Wiersholm
Svein Olav Hoff, kunstfaglig medlem og juryleder Per Kristian Foss, Stortingets representant Lars Roar Langslet, Kulturdepartementets representant Marit Wiklund Petter Hepsø Arve Bringaker, Jurysekretær
Svein Olav Hoff, juryleder Per Kristian Foss, Stortingets representant Lars Roar Langslet, KUD representant Marit Wiklund Petter Hepsø Arve Bringaker
Christian Frederik monumentet på Eidsvolls plass
Christian Frederik monumentet på Eidsvolls plass
11.10.2012 Oppdragsbrev
11.10.2012 Oppdragsbrev
26.04.2013 Oppnevning jurymedlemmer
26.04.2013 Oppnevning jurymedlemmer
01.05.2013 Invitasjon konkurranse
01.05.2013 Invitasjon konkurranse
29.08.2013 Kåring vinner konkurranse
29.08.2013 Kåring vinner konkurranse
18.05.2014 Avduking/ferdig prosjekt
18.05.2014 Avduking/ferdig prosjekt
Terningmoen leir, mannskapsforlegningen
Terningmoen leir, mannskapsforlegningen
Terningmoen Military Camp is located in Elverum Municipality in Hedmark County.
Terningmoen leir ligg i Elverum kommune i Hedmark.
The site of the camp has been of military significance ever since 1657.
Leiren har ei militær historie som strekker seg heilt attende til 1657.
The army established a permanent camp at Terningmoen in the late 19th century, and this gradually expanded, particularly during World War II and the following decades.
Forsvarsanlegget på Terningmoen blei oppretta mot slutten av 1800-talet, og med tida blei det bygd ut, særleg under den andre verdskrigen og i tiåra etter.
Originally there were 12 barracks units dating from 1885.
Opphavleg stod det tolv mannskapsforlegningar frå 1885 her.
Six have now been demolished, but six were refurbished in 2013 due to their military and local cultural history value.
Seks av dei blei fjerna, medan seks blei rehabilitert i 2013 på grunn av den militær- og kulturhistoriske verdien til området.
Terningmoen is the only camp in Norway where a group of such buildings has been preserved.
Terningmoen er den einaste leiren i Noreg kor dei har tatt vare på eit samla miljø av slike bygg.
One of the three avenues of trees that previously stood between the buildings has also been replanted.
Ein allé av tre som tidlegare stod mellom husa, er òg planta på ny.
Altogether, 18 drawings by six artists have been purchased for the six barracks buildings, each of which contain six four-bedded rooms.
Til saman 18 teikningar av seks kunstnarar er kjøpt inn til dei seks forlegningane, som kvar husar seks firemannsrom.