natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Citizenship of the Union confers on every citizen of the Union a primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in the Treaty and to the measures adopted to give it effect.
Unionsborgerskapet gir alle unionsborgere en grunnleggende og individuell rett til å ferdes og oppholde seg fritt på medlemsstatenes territorium, med forbehold for de begrensninger og vilkår som er fastsatt i traktaten og de tiltak som er vedtatt for å gjennomføre den.
The free movement of persons constitutes one of the fundamental freedoms of the internal market, which comprises an area without internal frontiers, in which freedom is ensured in accordance with the provisions of the Treaty.
Fri bevegelighet for personer er en av de grunnleggende frihetene i det indre marked, som utgjør et område uten indre grenser, der denne friheten er sikret i samsvar med bestemmelsene i traktaten.
Union citizenship should be the fundamental status of nationals of the Member States when they exercise their right of free movement and residence.
Unionsborgerskap bør være grunnleggende status for borgere i medlemsstatene når de utøver sin rett til fri bevegelighet og fritt opphold.
It is therefore necessary to codify and review the existing Community instruments dealing separately with workers, self-employed persons, as well as students and other inactive persons in order to simplify and strengthen the right of free movement and residence of all Union citizens.
Eksisterende fellesskapsdokumenter som hver for seg omhandler lønnstakere, selvstendig næringsdrivende samt studenter og andre personer utenfor arbeidsstyrken, bør derfor konsolideres og gjennomgås for å forenkle og styrke retten til fri bevegelighet og fritt opphold for alle unionsborgere.
With a view to remedying this sector-by-sector, piecemeal approach to the right of free movement and residence and facilitating the exercise of this right, there needs to be a single legislative act to amend Council Regulation (EEC) No 1612/68 of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community(
For å komme bort fra den sektorvise og oppstykkede tilnærmingen til retten til fri bevegelighet og fritt opphold og lette utøvelsen av denne rett, bør det utarbeides en felles rettsakt for å endre rådsforordning (EØF) nr. 1612/68 av 15. oktober 1968 om fri bevegelighet for arbeidstakere innen Fellesskapet(
The right of all Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States should, if it is to be exercised under objective conditions of freedom and dignity, be also granted to their family members, irrespective of nationality.
For at alle unionsborgere skal kunne utøve retten til å ferdes og oppholde seg fritt på medlemsstatenes territorium på objektive vilkår som sikrer frihet og verdighet, bør også familiemedlemmer gis denne rett, uavhengig av statsborgerskap.
For the purposes of this Directive, the definition of «family member» should also include the registered partner if the legislation of the host Member State treats registered partnership as equivalent to marriage.
I dette direktiv bør definisjonen av «familiemedlem» også omfatte registrerte partnere dersom registrert partnerskap i henhold til vertsstatens lovgivning er sidestilt med ekteskap.
In order to maintain the unity of the family in a broader sense and without prejudice to the prohibition of discrimination on grounds of nationality, the situation of those persons who are not included in the definition of family members under this Directive, and who therefore do not enjoy an automatic right of entry and residence in the host Member State, should be examined by the host Member State on the basis of its own national legislation, in order to decide whether entry and residence could be granted to such persons, taking into consideration their relationship with the Union citizen or any other circumstances, such as their financial or physical dependence on the Union citizen.
For å bevare familiens enhet i videre betydning, og med forbehold for forbudet mot forskjellsbehandling på grunnlag av nasjonalitet, bør situasjonen for personer som ikke omfattes av definisjonen av familiemedlemmer i henhold til dette direktiv, og som derfor ikke automatisk har rett til innreise og opphold i vertsstaten, behandles av vertsstaten på grunnlag av dens nasjonale lovgivning slik at den kan beslutte om de kan få tillatelse til innreise og opphold, samtidig som det tas hensyn til deres tilknytning til unionsborgeren eller andre omstendigheter, f.eks. deres økonomiske eller fysiske avhengighet av unionsborgeren.
Therefore, the terms of protection of copyright and related rights established by Community law cannot have the effect of reducing the protection enjoyed by rightholders in the Community before the entry into force of Directive 93/98/EEC.
De vernetidene for opphavsrett og beslektede rettigheter som er innført i fellesskapsretten, kan derfor ikke føre til svekkelse av det vern rettighetshavere nøt godt av i Fellesskapet før direktiv 93/98/EØF trådte i kraft.
The formalities connected with the free movement of Union citizens within the territory of Member States should be clearly defined, without prejudice to the provisions applicable to national border controls.
Formalitetene i forbindelse med unionsborgeres frie bevegelighet på medlemsstatenes territorium, bør defineres nøye, uten at det berører bestemmelsene som gjelder nasjonale grensekontroller.
With a view to facilitating the free movement of family members who are not nationals of a Member State, those who have already obtained a residence card should be exempted from the requirement to obtain an entry visa within the meaning of Council Regulation (EC) No 539/2001 of 15 March 2001 listing the third countries whose nationals must be in possession of visas when crossing the external borders and those whose nationals are exempt from that requirement(
For å lette den frie bevegelighet for familiemedlemmer som ikke er borgere i en medlemsstat, bør personer som allerede har fått innvilget oppholdstillatelse, unntas fra kravet om innreisevisum i henhold til rådsforordning (EF) nr. 539/2001 av 15. mars 2001 om utarbeiding av listen over tredjestater hvis borgere må ha visum når de passerer medlemsstatenes ytre grenser og av listen over tredjestater hvis borgere er unntatt fra dette kravet(
Union citizens should have the right of residence in the host Member State for a period not exceeding three months without being subject to any conditions or any formalities other than the requirement to hold a valid identity card or passport, without prejudice to a more favourable treatment applicable to job-seekers as recognised by the case-law of the Court of Justice.
Unionsborgere bør ha oppholdsrett i vertsstaten i et tidsrom på inntil tre måneder uten å være underlagt andre vilkår eller formaliteter enn kravet om at de må ha gyldig identitetskort eller pass, uten at det berører en gunstigere behandling av arbeidssøkende i henhold til Domstolens rettspraksis.
Persons exercising their right of residence should not, however, become an unreasonable burden on the social assistance system of the host Member State during an initial period of residence.
Personer som utøver sin oppholdsrett, bør imidlertid ikke bli en urimelig byrde for vertsstatens sosialhjelpssystem i den første oppholdstiden.
Therefore, the right of residence for Union citizens and their family members for periods in excess of three months should be subject to conditions.
Unionsborgeres og deres familiemedlemmers rett til opphold i over tre måneder bør derfor være underlagt vilkår.
The fundamental and personal right of residence in another Member State is conferred directly on Union citizens by the Treaty and is not dependent upon their having fulfilled administrative procedures.
Unionsborgernes grunnleggende og personlige rett til å oppholde seg i en annen medlemsstat følger direkte av traktaten, og er ikke avhengig av oppfyllelse av forvaltningsmessige framgangsmåter.
For periods of residence of longer than three months, Member States should have the possibility to require Union citizens to register with the competent authorities in the place of residence, attested by a registration certificate issued to that effect.
For opphold på over tre måneder bør medlemsstatene ha mulighet til å kreve at unionsborgere registrerer seg hos vedkommende myndigheter på oppholdsstedet, godtgjort ved et registreringsbevis som utstedes for det formål.
The residence card requirement should be restricted to family members of Union citizens who are not nationals of a Member State for periods of residence of longer than three months.
Kravet om oppholdstillatelse bør begrenses til unionsborgeres familiemedlemmer som ikke er borgere i en medlemsstat, for opphold på over tre måneder.
The supporting documents required by the competent authorities for the issuing of a registration certificate or of a residence card should be comprehensively specified in order to avoid divergent administrative practices or interpretations constituting an undue obstacle to the exercise of the right of residence by Union citizens and their family members.
Underlagsdokumentene som vedkommende myndigheter krever for å utstede et registreringsbevis eller en oppholdstillatelse, bør angis nøye for å unngå ulik administrativ praksis eller ulike tolkninger som kan utgjøre en urimelig hindring for unionsborgeres og deres familiemedlemmers utøvelse av oppholdsretten.
Family members should be legally safeguarded in the event of the death of the Union citizen, divorce, annulment of marriage or termination of a registered partnership.
Familiemedlemmer bør ha rettslig vern dersom unionsborgeren dør, ekteskapet oppløses eller oppheves eller et registrert partnerskap oppløses.
With due regard for family life and human dignity, and in certain conditions to guard against abuse, measures should therefore be taken to ensure that in such circumstances family members already residing within the territory of the host Member State retain their right of residence exclusively on a personal basis.
Av hensyn til familielivet og menneskeverdet samt under visse omstendigheter for å unngå misbruk, bør det derfor treffes tiltak for å sikre at familiemedlemmer som allerede oppholder seg på vertsstatens territorium, får beholde oppholdsretten utelukkende på personlig grunnlag.
As long as the beneficiaries of the right of residence do not become an unreasonable burden on the social assistance system of the host Member State they should not be expelled.
Så lenge personer med oppholdsrett ikke blir en urimelig byrde for vertsstatens sosialhjelpssystem, bør de ikke utvises.
Therefore, an expulsion measure should not be the automatic consequence of recourse to the social assistance system.
Utvisning bør derfor ikke være en automatisk følge av at vedkommende benytter sosialhjelpssystemet.
The host Member State should examine whether it is a case of temporary difficulties and take into account the duration of residence, the personal circumstances and the amount of aid granted in order to consider whether the beneficiary has become an unreasonable burden on its social assistance system and to proceed to his expulsion.
Vertsstaten bør undersøke om det dreier seg om midlertidige vanskeligheter og ta hensyn til oppholdets varighet, de personlige omstendighetene og størrelsen på bidragene som er gitt når de vurderer om mottakeren er blitt en urimelig byrde for sosialhjelpssystemet og derfor bør utvises.
In no case should an expulsion measure be adopted against workers, self-employed persons or job-seekers as defined by the Court of Justice save on grounds of public policy or public security.
Under ingen omstendigheter bør det vedtas å utvise lønnstakere, selvstendig næringsdrivende eller arbeidssøkende i henhold til Domstolens definisjon, med mindre det skjer av hensyn til den offentlige orden eller sikkerhet.
Enjoyment of permanent residence by Union citizens who have chosen to settle long term in the host Member State would strengthen the feeling of Union citizenship and is a key element in promoting social cohesion, which is one of the fundamental objectives of the Union.
Rett til fast opphold for unionsborgere som har valgt å oppholde seg varig i vertsstaten, styrker følelsen av unionsborgerskap og er en viktig faktor for å fremme sosial utjevning, som er et av Unionens grunnleggende mål.
A right of permanent residence should therefore be laid down for all Union citizens and their family members who have resided in the host Member State in compliance with the conditions laid down in this Directive during a continuous period of five years without becoming subject to an expulsion measure.
Alle unionsborgere og deres familiemedlemmer bør derfor ha rett til fast opphold når de i samsvar med vilkårene i dette direktiv har oppholdt seg i vertsstaten i et sammenhengende tidsrom på fem år uten at det er vedtatt å utvise dem.
In order to be a genuine vehicle for integration into the society of the host Member State in which the Union citizen resides, the right of permanent residence, once obtained, should not be subject to any conditions.
For å være et virkelig middel til integrering i samfunnet i vertsstaten der unionsborgeren oppholder seg, bør retten til fast opphold ikke være underlagt noen vilkår når den først er oppnådd.
Certain advantages specific to Union citizens who are workers or self-employed persons and to their family members, which may allow these persons to acquire a right of permanent residence before they have resided five years in the host Member State, should be maintained, as these constitute acquired rights, conferred by Commission Regulation (EEC) No 1251/70 of 29 June 1970 on the right of workers to remain in the territory of a Member State after having been employed in that State(
Visse særlige fordeler for unionsborgere som er lønnstakere eller selvstendig næringsdrivende og deres familiemedlemmer, som kan gjøre det mulig for disse personene å oppnå rett til fast opphold før de har oppholdt seg fem år i vertsstaten, bør opprettholdes, ettersom disse fordelene utgjør ervervede rettigheter i henhold til kommisjonsforordning (EØF) nr. 1251/70 av 29. juni 1970 om arbeidstakeres rett til å bli boende på en medlemsstats territorium etter å hatt arbeid der(
This Treaty took the form of a substantial up-date of the international protection of related rights.
I denne traktaten ajourføres det internasjonale vern av beslektede rettigheter vesentlig.
In accordance with the prohibition of discrimination on grounds of nationality, all Union citizens and their family members residing in a Member State on the basis of this Directive should enjoy, in that Member State, equal treatment with nationals in areas covered by the Treaty, subject to such specific provisions as are expressly provided for in the Treaty and secondary law.
Forbudet mot forskjellsbehandling på grunnlag av nasjonalitet innebærer at alle unionsborgere og deres familiemedlemmer som oppholder seg i en medlemsstat på grunnlag av dette direktiv, bør behandles på samme måte i nevnte medlemsstat som medlemsstatens egne borgere på områder som omfattes av traktaten, med forbehold for særlige bestemmelser som er uttrykkelig fastsatt i traktaten og avledet regelverk.
However, it should be left to the host Member State to decide whether it will grant social assistance during the first three months of residence, or for a longer period in the case of job-seekers, to Union citizens other than those who are workers or self-employed persons or who retain that status or their family members, or maintenance assistance for studies, including vocational training, prior to acquisition of the right of permanent residence, to these same persons.
Det bør imidlertid være opp til vertsstaten å bestemme om den vil gi sosialhjelp i de tre første månedene av oppholdet, eller i et lengre tidsrom når det gjelder arbeidssøkende, til andre unionsborgere enn dem som er lønnstakere eller selvstendig næringsdrivende, eller personer som har beholdt denne status, eller deres familiemedlemmer, eller utdanningsstøtte, herunder til yrkesrettet opplæring, til nevnte personer, før retten til fast opphold er oppnådd.
The Treaty allows restrictions to be placed on the right of free movement and residence on grounds of public policy, public security or public health.
I henhold til traktaten kan det innføres begrensninger i utøvelsen av retten til fri bevegelighet og fritt opphold av hensyn til den offentlige orden, sikkerhet eller helse.
In order to ensure a tighter definition of the circumstances and procedural safeguards subject to which Union citizens and their family members may be denied leave to enter or may be expelled, this Directive should replace Council Directive 64/221/EEC of 25 February 1964 on the coordination of special measures concerning the movement and residence of foreign nationals, which are justified on grounds of public policy, public security or public health(
For å sikre en snevrere definisjon av de omstendigheter og garantier for rett saksbehandling som avgjør om unionsborgere eller deres familiemedlemmer kan nektes innreise eller utvises, bør dette direktiv erstatte rådsdirektiv 64/221/EØF av 25. februar 1964 om samordning av de særbestemmelser om innreise og opphold for utenlandske statsborgere som er begrunnet med hensynet til den offentlige orden og sikkerhet samt folkehelsen(
Expulsion of Union citizens and their family members on grounds of public policy or public security is a measure that can seriously harm persons who, having availed themselves of the rights and freedoms conferred on them by the Treaty, have become genuinely integrated into the host Member State.
Utvisning av unionsborgere og deres familiemedlemmer av hensyn til den offentlige orden eller sikkerhet, er et tiltak som kan være til alvorlig skade for personer som etter å ha gjort bruk av sine rettigheter og friheter i henhold til traktaten, er blitt virkelig integrert i vertsstaten.
The scope for such measures should therefore be limited in accordance with the principle of proportionality to take account of the degree of integration of the persons concerned, the length of their residence in the host Member State, their age, state of health, family and economic situation and the links with their country of origin.
Omfanget av slike tiltak bør derfor begrenses i samsvar med forholdsmessighetsprinsippet for å ta hensyn til i hvilken grad de berørte personer er integrert, varigheten av deres opphold i vertsstaten, deres alder, helsetilstand, familiesituasjon og økonomiske situasjon samt deres tilknytning til hjemstaten.
Accordingly, the greater the degree of integration of Union citizens and their family members in the host Member State, the greater the degree of protection against expulsion should be.
Jo sterkere unionsborgere og deres familiemedlemmer er integrert i vertsstaten, desto sterkere bør vernet mot utvisning være.
Only in exceptional circumstances, where there are imperative grounds of public security, should an expulsion measure be taken against Union citizens who have resided for many years in the territory of the host Member State, in particular when they were born and have resided there throughout their life.
Bare i unntakstilfeller, når det er tvingende nødvendig av hensyn til den offentlige sikkerhet, bør det vedtas å utvise unionsborgere som har oppholdt seg mange år i vertsstaten, særlig dersom de er født der og har oppholdt seg der hele sitt liv.
In addition, such exceptional circumstances should also apply to an expulsion measure taken against minors, in order to protect their links with their family, in accordance with the United Nations Convention on the Rights of the Child, of 20 November 1989.
Dessuten bør det bare i unntakstilfeller kunne vedtas å utvise mindreårige, for å sikre deres tilknytning til familien i samsvar med FNs konvensjon av 20. november 1989 om barnets rettigheter.
Procedural safeguards should also be specified in detail in order to ensure a high level of protection of the rights of Union citizens and their family members in the event of their being denied leave to enter or reside in another Member State, as well as to uphold the principle that any action taken by the authorities must be properly justified.
Garantier for rett saksbehandling bør også angis i detalj for å sikre et sterkt vern av unionsborgeres og deres familiemedlemmers rettigheter dersom de skulle bli nektet innreise eller opphold i en annen medlemsstat, og for å sikre overholdelse av prinsippet om at myndighetene skal begrunne sine tiltak.
In all events, judicial redress procedures should be available to Union citizens and their family members who have been refused leave to enter or reside in another Member State.
Under alle omstendigheter bør unionsborgere og deres familiemedlemmer som er blitt nektet innreise eller opphold i en annen medlemsstat, ha klageadgang.
In line with the case-law of the Court of Justice prohibiting Member States from issuing orders excluding for life persons covered by this Directive from their territory, the right of Union citizens and their family members who have been excluded from the territory of a Member State to submit a fresh application after a reasonable period, and in any event after a three year period from enforcement of the final exclusion order, should be confirmed.
I samsvar med Domstolens praksis, som innebærer at medlemsstatene ikke kan utstede livsvarig forbud mot innreise til sine territorier for personer som omfattes av dette direktiv, bør det bekreftes at unionsborgere og deres familiemedlemmer som er blitt nektet innreise til en medlemsstats territorium, har rett til å framlegge en ny søknad etter et rimelig tidsrom, og under alle omstendigheter tre år etter at det endelige innreiseforbudet ble vedtatt.
To guard against abuse of rights or fraud, notably marriages of convenience or any other form of relationships contracted for the sole purpose of enjoying the right of free movement and residence, Member States should have the possibility to adopt the necessary measures.
For å hindre misbruk av rettigheter eller bedrageri, særlig proformaekteskap eller andre former for forhold som er inngått bare for å utnytte retten til fri bevegelighet og fritt opphold, bør medlemsstatene ha mulighet til å vedta nødvendige tiltak.
This Directive should not affect more favourable national provisions.
Dette direktiv bør ikke berøre nasjonale bestemmelser som er gunstigere.
With a view to examining how further to facilitate the exercise of the right of free movement and residence, a report should be prepared by the Commission in order to evaluate the opportunity to present any necessary proposals to this effect, notably on the extension of the period of residence with no conditions.
Med sikte på å undersøke hvordan utøvelsen av retten til fri bevegelighet og fritt opphold kan lettes ytterligere, bør Kommisjonen utarbeide en rapport for å vurdere muligheten av å framlegge nødvendige forslag for dette formål, særlig med hensyn til forlengelse av oppholdet uten vilkår.
This Directive respects the fundamental rights and freedoms and observes the principles recognised in particular by the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
I dette direktiv respekteres de grunnleggende rettigheter og friheter og overholdes de prinsipper som er anerkjent særlig i Den europeiske unions pakt om grunnleggende rettigheter.
In accordance with the prohibition of discrimination contained in the Charter, Member States should implement this Directive without discrimination between the beneficiaries of this Directive on grounds such as sex, race, colour, ethnic or social origin, genetic characteristics, language, religion or beliefs, political or other opinion, membership of an ethnic minority, property, birth, disability, age or sexual orientation —
I samsvar med paktens forbud mot forskjellsbehandling bør medlemsstatene gjennomføre dette direktiv uten å forskjellsbehandle personene som omfattes av direktivet, på grunn av kjønn, rase, hudfarge, etnisk eller sosial opprinnelse, genetiske særtrekk, språk, religion eller tro, politiske eller andre oppfatninger, tilhørighet til en etnisk minoritet, formue, fødsel, funksjonshemning, alder eller seksuell legning —