natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Notwithstanding the minimum criteria specified in the Annex I of Regulation (EC) No 391/2009, where a Member State considers that a recognised organisation can no longer be authorised to carry out on its behalf the tasks specified in Article 3 it may suspend or withdraw such authorisation.
Uten hensyn til minstekravene oppført i vedlegg I til forordning (EF) nr. 391/2009 kan en medlemsstat som anser at en godkjent organisasjon ikke lenger kan være bemyndiget til på dens vegne å utføre oppgavene nevnt i artikkel 3, midlertidig oppheve eller tilbakekalle bemyndigelsen.
In such case the Member State shall inform the Commission and the other Member States of its decision without delay and shall give substantiated reasons therefor.
I et slikt tilfelle skal medlemsstaten umiddelbart underrette Kommisjonen og de øvrige medlemsstatene om sin beslutning og gi en utførlig begrunnelse for den.
Each Member State shall satisfy itself that the recognised organisations acting on its behalf for the purpose of Article 3(2) effectively carry out the functions referred to in that Article to the satisfaction of its competent administration.
Hver medlemsstat skal forsikre seg om at de godkjente organisasjonene som opptrer på dens vegne i henhold til artikkel 3 nr. 2, faktisk utfører oppgavene nevnt i nevnte artikkel til vedkommende myndighets tilfredshet.
In order to carry out the task referred to in paragraph 1, each Member State shall, at least on a biennial basis, monitor every recognised organisation acting on its behalf and shall provide the other Member States and the Commission with a report on the results of such monitoring activities at the latest by 31 March of the year following the year in which the monitoring was carried out.
For å utføre oppgaven nevnt i nr. 1 skal hver medlemsstat minst hvert annet år kontrollere alle godkjente organisasjoner som opptrer på dens vegne, og oversende de øvrige medlemsstatene og Kommisjonen en rapport om resultatene av kontrollene senest 31. mars det året som følger etter de to årene som kontrollen gjelder.
In exercising their inspection rights and obligations as port States, Member States shall report to the Commission and to other Member States, and inform the flag State concerned, if they find that valid statutory certificates have been issued by recognised organisations acting on behalf of a flag State to a ship which does not fulfil the relevant requirements of the international conventions, or in the event of any failure of a ship carrying a valid class certificate and relating to items covered by that certificate.
Når medlemsstatene ivaretar sine inspeksjonsrettigheter og inspeksjonsforpliktelser som havnestat, skal de rapportere til Kommisjonen og til de andre medlemsstatene og underrette den aktuelle flaggstaten når de oppdager at organisasjoner som opptrer på vegne av en flaggstat, har utstedt gyldige foreskrevne sertifikater til et skip som ikke oppfyller de aktuelle kravene i de internasjonale konvensjonene, eller når de fastslår en mangel ved et skip med gyldig klassesertifikat, og mangelen gjelder forhold som omfattes av sertifikatet.
Only cases of ships representing a serious threat to safety and the environment or showing evidence of particularly negligent behaviour of the recognised organisations shall be reported for the purposes of this Article.
Bare tilfeller der et skip utgjør en alvorlig trussel mot sikkerheten og miljøet, eller som vitner om særlig uaktsom atferd fra organisasjonenes side, skal innrapporteres etter denne artikkel.
The recognised organisation concerned shall be advised of the case at the time of the initial inspection so that it can take appropriate follow-up action immediately.
Vedkommende godkjente organisasjon skal underrettes om tilfellet ved den innledende inspeksjon, slik at den umiddelbart kan treffe hensiktsmessige oppfølgingstiltak.
Each Member State shall ensure that ships flying its flag are designed, constructed, equipped and maintained in accordance with the rules and procedures relating to hull, machinery and electrical and control installation requirements of a recognised organisation.
Hver medlemsstat skal forsikre seg om at et fartøy som seiler under dens flagg, blir konstruert, bygd, utrustet og vedlikeholdt i samsvar med de regler og framgangsmåter med hensyn til krav til skrog, maskiner, elektriske anlegg og betjeningsinnretninger som er utarbeidet av en godkjent organisasjon.
A Member State may decide to use rules it considers equivalent to the rules and procedures of a recognised organisation only on the proviso that it immediately notifies them to the Commission in conformity with the procedure under Directive 98/34/EC and to the other Member States and they are not objected to by another Member State or the Commission and are held, through the regulatory procedure referred to in Article 6(2) of this Directive, not to be equivalent.
En medlemsstat kan vedta å anvende regler den anser som likeverdige med en godkjent organisasjons regler og framgangsmåter bare dersom den umiddelbart gir Kommisjonen melding om disse reglene etter framgangsmåten fastsatt i direktiv 98/34/EF, og til de øvrige medlemsstatene, og dersom verken en medlemsstat eller Kommisjonen har innvendinger, eller det etter framgangsmåten nevnt i artikkel 6 nr. 2 i dette direktiv fastslås at reglene ikke er likeverdige.
OJ L 319, 12.12.1994, p. 20
EFT L 319 av 12.12.1994, s. 20
OJ L 274, 7.10.1997, p. 8
EFT L 274 av 7.10.1997, s. 8
OJ L 19, 22.1.2002, p. 9
EFT L 19 av 22.1.2002, s. 9
Member States shall cooperate with the recognised organisations they authorise in the development of the rules and procedures of those organisations.
Medlemsstatene skal samarbeide med de godkjente organisasjonene som de bemyndiger, om utforming av disse organisasjonenes regler og framgangsmåter.
They shall confer with the recognised organisations with a view to achieving consistent interpretation of the international conventions.
De skal rådføre seg med de godkjente organisasjonene for å nå fram til en enhetlig tolkning av de internasjonale konvensjonene.
The Commission shall, on a biennial basis, inform the European Parliament and the Council of progress in the implementation of this Directive in the Member States.
Kommisjonen skal hvert annet år underrette Europaparlamentet og Rådet om framdriften i gjennomføringen av dette direktiv i medlemsstatene.
They shall also include a statement that references in existing laws, regulations and administrative provisions to the directives repealed by this Directive shall be construed as references to this Directive.
De skal også inneholde en opplysning om at henvisninger til gjeldende lover og forskrifter i de direktiver som oppheves ved dette direktiv, skal forstås som henvisninger til dette direktiv.
Directive 94/57/EC, as amended by the Directives listed in Annex I, Part A, shall be repealed with effect from 17 June 2009, without prejudice to the obligations of the Member States relating to the time limits for transposition into national law of the Directives set out in Annex I, Part B.
Direktiv 94/57/EF, som endret ved direktivene oppført i del A i vedlegg I, oppheves med virkning fra 17. juni 2009, uten at dette berører medlemsstatenes forpliktelser med hensyn til fristene for innarbeiding i nasjonal lovgivning av direktivene oppført i del B i vedlegg I.
Article 4(1) first phrase
Artikkel 4 nr. 1 første punktum
Article 4(1) second phrase
Artikkel 4 nr. 1 annet punktum
Article 4(1) third phrase
Artikkel 4 nr. 1 tredje punktum
Article 4(1) fourth phrase
Artikkel 4 nr. 1 fjerde punktum
Article 4(2), (3), (4)
Artikkel 4 nr. 2, 3 og 4
Article 5 (1), (2), (3), (4)
Artikkel 5 nr. 1, 2, 3 og 4
Article 8(1) first indent
Artikkel 8 nr. 1 første strekpunkt
Article 7(1), point (a) of first subparagraph
Artikkel 7 nr. 1 første ledd bokstav a)
Article 8(1) second indent
Artikkel 8 nr. 1 annet strekpunkt
Article 8(1) third indent
Artikkel 8 nr. 1 tredje strekpunkt
Article 7(1), point (b) of first subparagraph
Artikkel 7 nr. 1 første ledd bokstav b)
Article 13(1) (second subparagraph)
Artikkel 13 nr. 1 annet ledd
Article 10(1)(a), (b), (c), (2), (3), (4)
Artikkel 10 nr. 1 bokstav a), b) og c), nr. 2, 3 og 4
Article 11(1),(2)
Artikkel 11 nr. 1 og 2
Article 10(6) first, second, third, fifth subparagraphs
Artikkel 10 nr. 6 første, annet, tredje og femte ledd
establishing the fundamental principles governing the investigation of accidents in the maritime transport sector and amending Council Directive 1999/35/EC and Directive 2002/59/EC of the European Parliament and of the Council
om fastsettelse av grunnleggende prinsipper for undersøkelse av ulykker i sjøtransportsektoren og om endring av europaparlaments- og rådsdirektiv 1999/35/EF og 2002/59/EF
OJ C 104 E, 30.4.2004, p. 730.
EUT C 104 E av 30.4.2004, s. 730.
The European Parliament, in its resolution of 21 April 2004 on improving safety at sea(
I sin resolusjon av 21. april 2004 om økt sjøsikkerhet(
Article 2 of the United Nations Convention on the Law of the Sea of 10 December 1982 (hereinafter referred to as UNCLOS) establishes the right of coastal States to investigate the cause of any marine casualty occurring within their territorial seas which might pose a risk to life or to the environment, involve the coastal State’s search and rescue authorities, or otherwise affect the coastal State.
I henhold til artikkel 2 i De forente nasjoners havrettskonvensjon av 10. desember 1982 (heretter kalt «UNCLOS») har kyststater rett til å undersøke årsaken til alle sjøulykker som inntreffer på deres sjøterritorium, og som kan utgjøre en fare for menneskeliv eller miljø, berøre kyststatenes ettersøkings- og redningstjenester eller på annen måte berøre kyststaten.
Article 94 of UNCLOS establishes that flag States are to cause an inquiry to be held, by or before a suitably qualified person or persons, into certain casualties or incidents of navigation on the high seas.
I henhold til artikkel 94 i UNCLOS skal flaggstatene sørge for at det av eller for en eller flere behørig kvalifiserte personer foretas en undersøkelse av visse ulykker eller hendelser på åpent hav.
Regulation I/21 of International Convention for the Safety of Life at Sea of 1 November 1974 (hereinafter referred to as SOLAS 74), the International Convention of Load Lines of 5 April 1966 and the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships of 2 November 1973 lay down the responsibilities of flag States to conduct casualty investigations and to supply the International Maritime Organisation (IMO) with relevant findings.
I regel I/21 i Den internasjonale konvensjon om sikkerhet for menneskeliv til sjøs av 1. november 1974 (heretter kalt «SOLAS 74»), Den internasjonale konvensjon om lastelinjer av 5. april 1966 og Den internasjonale konvensjon om hindring av forurensning fra skip av 2. november 1973 er det fastsatt at det er flaggstatenes ansvar å undersøke ulykker og oversende relevante resultater av undersøkelsene til Den internasjonale sjøfartsorganisasjon (IMO).
The Code for the Implementation of Mandatory IMO Instruments annexed to Resolution A.996(25) of the IMO Assembly of 29 November 2007 recalls the obligation of flag States to ensure that marine safety investigations are conducted by suitably qualified investigators, competent in matters relating to marine casualties and incidents.
I regelverket for gjennomføring av bindende IMO-dokumenter som er vedlegg til resolusjon A.996(25) fra IMOs forsamling av 29. november 2007 understrekes det at flaggstatene har plikt til å sikre at undersøkelser av sjøsikkerheten foretas av kvalifiserte undersøkelsesmedarbeidere med fagkunnskap om ulykker og hendelser til sjøs.
That Code further requires flag States to be prepared to provide qualified investigators for that purpose, irrespective of the location of the casualty or incident.
I henhold til nevnte regelverk skal flaggstatene dessuten kunne stille kvalifiserte undersøkelsesmedarbeidere til rådighet for dette formål, uansett hvor ulykken eller hendelsen inntreffer.
Account should be taken of the Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents annexed to Resolution A.849(20) of the IMO Assembly of 27 November 1997 (hereinafter referred to as the IMO Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents), which provides for implementation of a common approach to the safety investigation of marine casualties and incidents and for cooperation between States in identifying the contributing factors leading to marine casualties and incidents.
Det bør tas hensyn til regelverket for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs i vedlegg til resolusjon 849(20) fra IMOs forsamling av 27. november 1997 (heretter kalt IMOs regelverk for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs), der det er fastsatt at det skal gjennomføres en felles tilnærmingsmåte for sikkerhetsundersøkelser av ulykker og hendelser til sjøs og for samarbeid mellom statene om å kartlegge de faktorene som har medvirket til ulykker og hendelser til sjøs.
Account should also be taken of Resolution A.861(20) of the IMO Assembly of 27 November 1997 and Resolution MSC.163(78) of the IMO Maritime Safety Committee of 17 May 2004, which provide a definition of voyage data recorders.
Det bør også tas hensyn til resolusjon A.861(20) fra IMOs forsamling av 27. november 1997 og resolusjon MSC.163(78) fra IMOs sjøsikkerhetskomité av 17. mai 2004, som inneholder en definisjon av ferdsskrivere.
Seafarers are recognised as a special category of worker and, given the global nature of the shipping industry and the different jurisdictions with which they may be brought into contact, need special protection, especially in relation to contacts with public authorities.
Sjøfolk er anerkjent som en særskilt kategori arbeidstakere og trenger særlig vern på bakgrunn av at sjøfarten er verdensomspennende og at de kan komme i kontakt med forskjellige jurisdiksjoner, særlig ved kontakt med offentlige myndigheter.
In the interests of increased maritime safety, seafarers should be able to rely on fair treatment in the event of a maritime accident.
For å bedre sjøsikkerheten bør sjøfolk kunne regne med rettferdig behandling ved sjøulykker.
Their human rights and dignity should be preserved at all times and all safety investigations should be conducted in a fair and expeditious manner.
Sjøfolks menneskerettigheter og verdighet bør til enhver tid sikres, og alle sikkerhetsundersøkelser bør gjennomføres raskt og på en rettferdig måte.
To that end, Member States should, in accordance with their national legislation, further take into account the relevant provisions of the IMO guidelines on the fair treatment of seafarers in the event of a maritime accident.
Videre bør medlemsstatene for dette formål og i samsvar med sin nasjonale lovgivning ta hensyn til de relevante bestemmelsene i IMOs retningslinjer for rettferdig behandling av sjøfolk i forbindelse med sjøulykker.
Member States, acting in the framework of their legal systems, should protect witness statements following an accident and prevent them from being used for purposes other than safety investigations, with the objective of avoiding any discriminatory or retaliatory measures being taken against witnesses because of their participation in the investigations.
Medlemsstatene bør innenfor rammen av sine rettsordener verne vitneutsagn etter en ulykke og hindre at de blir brukt for andre formål enn sikkerhetsundersøkelser, for å hindre tiltak som innebærer forskjellsbehandling eller represalier mot vitner på grunn av deres deltaking i undersøkelsen.
Council Directive 1999/35/EC of 29 April 1999 on a system of mandatory surveys for the safe operation of regular ro-ro ferry and high-speed passenger craft services(
I henhold til rådsdirektiv 1999/35/EF av 29. april 1999 om en ordning med obligatoriske besiktelser med henblikk på sikker drift av roroferger og hurtiggående passasjerfartøyer i rutetrafikk(
Directive 2002/59/EC of the European Parliament and of the Council of 27 June 2002 establishing a Community vessel traffic monitoring and information system(
I henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/59/EF av 27. juni 2002 om opprettelse av et overvåkings- og informasjonssystem for sjøtrafikk i Fellesskapet(
Conducting safety investigations into casualties and incidents involving seagoing vessels, or other vessels in ports or other restricted maritime areas, in an unbiased manner is of paramount importance in order to effectively establish the circumstances and causes of such casualties or incidents.
Det er ytterst viktig at sikkerhetsundersøkelser av ulykker og hendelser der sjøgående fartøyer eller andre fartøyer i havner eller andre begrensede havområder er innblandet, gjennomføres på en upartisk måte for at omstendighetene rundt og årsakene til slike ulykker og hendelser skal kunne fastslås.
Such investigations should therefore be carried out by qualified investigators under the control of an independent body or entity endowed with the necessary powers in order to avoid any conflict of interest.
Slike undersøkelser bør derfor gjennomføres av kvalifiserte undersøkelsesmedarbeidere under tilsyn av et uavhengig organ eller foretak med den nødvendige myndighet, slik at eventuelle interessekonflikter unngås.
Member States should, in compliance with their legislation as regards the powers of the authorities responsible for the judicial inquiry and in collaboration with those authorities, where appropriate, ensure that those responsible for the technical inquiry are allowed to carry out their tasks under the best possible conditions.
Medlemsstatene bør i henhold til sin lovgivning om ansvarsområdet til de myndighetene som har ansvar for den rettslige undersøkelsen, og eventuelt i samarbeid med disse myndighetene, sørge for at de som har ansvar for den tekniske undersøkelsen, kan utføre sine oppgaver under best mulige forhold.
The expeditious holding of technical investigations into marine casualties improves maritime safety, as it helps to prevent the recurrence of such casualties resulting in loss of life, loss of ships and pollution of the marine environment.
En rask gjennomføring av tekniske undersøkelser av sjøulykker øker sjøsikkerheten ved å bidra til å forebygge slike ulykker som fører til tap av menneskeliv og skip samt forurensning av havmiljøet.
This Directive shall apply to marine casualties and incidents that::
Dette direktiv får anvendelse på ulykker og hendelser til sjøs som
involve ships flying the flag of one of the Member States;:
berører skip som seiler under en medlemsstats flagg,
occur within Member States’ territorial sea and internal waters as defined in UNCLOS; or:
inntreffer innenfor medlemsstatenes sjøterritorium og indre farvann som definert i UNCLOS, eller
involve other substantial interests of the Member States.
er av annen vesentlig interesse for medlemsstatene.
This Directive should be without prejudice to Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data(
Dette direktiv bør ikke berøre anvendelsen av europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF av 24. oktober 1995 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger(
Member States should ensure that their legal systems enable them and any other substantially interested Member States to participate or cooperate in, or conduct, accident investigations on the basis of the provisions of the IMO Code for the Investigation of Marine Casualties and Incidents.
Medlemsstatene bør sikre at deres rettsordener gjør det mulig for dem og enhver annen særlig berørt medlemsstat å delta i eller samarbeide om, eller lede, ulykkesundersøkelser på grunnlag av bestemmelsene i IMOs regelverk for undersøkelse av ulykker og hendelser til sjøs.
In principle, each marine casualty or incident should be subject to only one investigation carried out by a Member State or a lead investigating Member State with the participation of any other substantially interested States.
I prinsippet bør hver ulykke eller hendelse til sjøs omfattes av bare en undersøkelse gjennomført av en medlemsstat eller en medlemsstat med hovedansvar for undersøkelsen, med deltaking av andre særlig berørte stater.
In exceptional duly justified cases involving two or more Member States in connection with the flag of the ship concerned, the location of the casualty or the nationality of the victims, parallel investigations could be conducted.
I behørig begrunnede unntakstilfeller som berører to eller flere medlemsstater i forbindelse med skipets flaggstat, ulykkesstedet eller ofrenes nasjonalitet, kan det gjennomføres parallelle undersøkelser.
A Member State may delegate to another Member State the task of leading a marine casualty or incident safety investigation (hereinafter referred to as safety investigation) or specific tasks of such investigation, if mutually agreed.
En medlemsstat kan etter gjensidig avtale overlate oppgaven med å lede en sikkerhetsundersøkelse av en ulykke eller hendelse til sjøs (heretter kalt «sikkerhetsundersøkelse») eller særlige deler av en slik undersøkelse, til en annen medlemsstat.
Member States should make every effort not to charge for costs for assistance requested in the framework of safety investigations involving two or more Member States.
Medlemsstatene bør gjøre sitt ytterste for ikke å kreve dekning av kostnader for bistand som ytes innenfor rammen av sikkerhetsundersøkelser som omfatter to eller flere medlemsstater.
Where assistance is requested from a Member State that is not involved in the safety investigation, Member States should agree on the reimbursement of costs incurred.
Dersom det anmodes om bistand fra en medlemsstat som ikke deltar i sikkerhetsundersøkelsen, bør medlemsstatene bli enige om tilbakebetaling av påløpte kostnader.
Under Regulation V/20 of SOLAS 74, passenger ships and ships other than passenger ships of 3000 gross tonnage and upwards constructed on or after 1 July 2002 must carry voyage data recorders to assist in accident investigations.
I henhold til regel V/20 i SOLAS 74 må passasjerfartøyer og andre fartøyer med bruttotonnasje på 3 000 eller mer, bygd 1. juli 2002 eller senere, være utstyrt med ferdsskrivere for å lette undersøkelser av ulykker.
Given its importance in the formulation of a policy to prevent shipping accidents, such equipment should be systematically required on board ships making national or international voyages which call at Community ports.
Ettersom slikt utstyr har stor betydning for utformingen av en politikk for å hindre sjøulykker, bør det være systematisk påkrevd om bord på skip i innenriks- og utenriksfart som anløper havner i Fellesskapet.
The data provided by a voyage data recording system, as well as by other electronic devices, can be used both retrospectively after a marine casualty or incident to investigate its causes and preventively to gain experience of the circumstances capable of leading to such events.
De opplysningene som skaffes til veie gjennom et ferdsskriversystem eller andre elektroniske innretninger, kan brukes dels etter en ulykke eller en hendelse til sjøs for å undersøke årsakene, og dels forebyggende for å ta lærdom av de omstendighetene som kan føre til slike hendelser.
Member States should ensure that such data, when available, are properly used for both purposes.
Medlemsstatene bør sikre at slike opplysninger, når de er tilgjengelige, brukes på en hensiktsmessig måte for begge formål.
Regulation (EC) No 1406/2002 of the European Parliament and of the Council(
I henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1406/2002(