natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the definition of the World Health Organisation (WHO), «Health is a state of complete physical, mental and social well-being and not merely the absence of disease or infirmity.».
Definisjonen til Verdens helseorganisasjon (WHO) sier at «Helse er en tilstand av fullstendig fysisk, psykisk og sosialt velvære og ikke bare fravær av sykdom eller lidelser».
In order to improve the health of the population in the Union and reduce health inequalities, it is essential not to focus only on physical health.
For å forbedre helsen til Unionens befolkning og redusere ulikheten i helsespørsmål, er det avgjørende at det ikke fokuseres bare på fysisk helse.
According to the WHO, mental health problems account for almost 40 % of years lived with disability.
I henhold til WHO utgjør psykiske helseproblemer nesten 40 % av antall leveår med funksjonshemning.
Mental health problems are also wide-ranging, long-lasting and a source of discrimination, and contribute significantly to inequality in health.
Psykiske helseproblemer er også vidtrekkende, langvarige og en kilde til forskjellsbehandling, og bidrar i vesentlig grad til ulikhet i helsespørsmål.
Moreover, the economic crisis affects factors determining mental health, as protective factors are weakened and risk factors increased.
Videre påvirker den økonomiske krisen faktorer som er med på å bestemme den psykiske helsen, siden beskyttende faktorer svekkes og risikofaktorene øker.
The previous programmes of Community action in the field of public health (2003-2008) and in the field of health (2008-2013), adopted respectively by Decisions  No 1786/2002/EC (
Fellesskapets tidligere handlingsprogrammer på området folkehelse (2003-2008) og på området helse (2008-2013), vedtatt ved henholdsvis europaparlaments- og rådsavgjerd nr. 1786/2002/EF(
The Programme should build on the achievements of the previous health programmes.
Programmet bør bygge på det som er oppnådd i de tidligere helseprogrammene.
It should also take into account the recommendations of the external audits and evaluations carried out, in particular recommendations of the Court of Auditors in its Special Report No 2/2009, according to which, for the period after 2013, the European Parliament, the Council and the Commission should reconsider the scope for Union public health activities and the approach of Union funding in that area.
Det bør også ta hensyn til anbefalingene i de eksterne revisjonene og evalueringene som er utført, særlig anbefalingene til Revisjonsretten i dens spesialrapport nr. 2/2009, hvor det framgår at Europaparlamentet, Rådet og Kommisjonen bør revurdere omfanget av Unionens folkehelsevirksomhet og Unionens finansieringsmetode på dette området for tiden etter 2013.
This should be done bearing in mind the budgetary means available and the existence of other cooperation mechanisms as a means of facilitating collaboration and the exchange of information among stakeholders throughout Europe.
Dette bør gjøres idet det tas hensyn til de budsjettmidlene som foreligger og forekomsten av andre samarbeidsordninger som et middel til å forenkle samarbeid og utveksling av opplysninger mellom berørte parter over hele Europa.
Decision No 1786/2002/EC of the European Parliament and of the Council of 23 September 2002 adopting a programme of Community action in the field of public health (2003-2008) (OJ L 271, 9.10.2002, p. 1).
Europaparlaments- og rådsavgjerd nr. 1786/2002/EF av 23. september 2002 om vedtaking av eit fellesskapshandlingsprogram på området folkehelse (2003-2008) (EFT L 271 av 9.10.2002, s. 1).
Decision No 1350/2007/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2007 establishing a second programme of Community action in the field of health (2008-13) (OJ L 301, 20.11.2007, p. 3).
Europaparlaments- og rådsbeslutning nr. 1350/2007/EF av 23. oktober 2007 om opprettelse av Fellesskapets andre handlingsprogram på området helse (2008-13) (EUT L 301 av 20.11.2007, s. 3).
In line with the objectives of the Europe 2020 Strategy, the Programme should focus on a set of well-defined objectives and actions with clear, proven Union added value, and concentrate support on a smaller number of activities in priority areas.
I tråd med målene for Europa 2020-strategien bør programmet innrettes på en rekke veldefinerte mål og tiltak med klar, dokumentert tilleggsverdi for Unionen, og konsentrere støtte om et mindre antall tiltak på prioriterte områder.
The emphasis should be placed, in accordance with the principle of subsidiarity, on areas where there are clear cross-border or internal market issues at stake, or where there are significant advantages and efficiency gains from collaboration at Union level.
Hovedvekten bør i samsvar med nærhetsprinsippet legges på områder der klart tverrnasjonale spørsmål eller spørsmål som berører det indre marked står på spill, eller der et samarbeid på unionsplan kan gi betydelige fordeler og effektivitetsgevinster.
The Programme should be a means of promoting actions in areas where there is a Union added value that can be demonstrated on the basis of the following: exchanging good practices between Member States; supporting networks for knowledge sharing or mutual learning; addressing cross-border threats to reduce their risks and mitigate their consequences; addressing certain issues relating to the internal market where the Union has substantial legitimacy to ensure high-quality solutions across Member States; unlocking the potential of innovation in health; actions that could lead to a system for benchmarking to allow informed decision-making at Union level; improving efficiency by avoiding a waste of resources due to duplication and optimising the use of financial resources.
Programmet bør være et middel til å fremme tiltak på områder der det kan dokumenteres en tilleggsverdi for Unionen på grunnlag av følgende: utveksling av god praksis mellom medlemsstatene, støttenettverk for kunnskapsdeling eller gjensidig læring, behandling av tverrnasjonale trusler for å redusere risiko og lindre konsekvensene av dem, behandling av visse spørsmål vedrørende de indre marked der Unionen har betydelig legitimitet for å sikre løsninger av høy kvalitet på tvers av medlemsstatene, frigjøre potensialet for nyskaping på området helse, tiltak som kan føre fram til et system for referansemåling for å muliggjøre velfunderte beslutninger på unionsplan, effektivitetsforbedring ved å unngå ressurssløsing på grunn av dobbeltarbeid og optimalisering av bruken av økonomiske ressurser.
The implementation of the Programme should be such that the responsibilities of the Member States, for the definition of their health policy and for the organisation and delivery of health services and medical care, are respected.
Gjennomføringen av programmet bør være slik at medlemsstatenes ansvar for definisjonen av deres helsepolitikk og for organiseringen og ytelsen av helsetjenester og legehjelp, blir respektert.
The WHO European Health Report 2009 identifies scope for increasing investment in public health and health systems.
Ifølge WHOs helserapport for Europa 2009 finnes det rom for økte investeringer i folkehelse og i helsesystemer.
In that regard, Member States are encouraged to identify health improvement as a priority in their national programmes and to benefit from better awareness of the possibilities of Union funding for health.
I så henseende oppmuntres medlemsstatene til å prioritere bedre folkehelse i sine nasjonale programmer og dra nytte av større bevissthet om mulighetene for unionsfinansiering på helseområdet.
Therefore, the Programme should facilitate the uptake of its results into national health policies.
Programmet bør derfor gjøre det enklere å utnytte resultatene fra det i nasjonal helsepolitikk.
Innovation in health should be understood as a public health strategy which is not limited to technological advances in terms of products and services.
Nyskaping på helseområdet bør forstås som en folkehelsestrategi som ikke er begrenset til teknologiske framskritt med hensyn til produkter og tjenester.
Fostering innovation in the field of public health interventions, prevention strategies, health system management and in the organisation and provision of health services and medical care, including health promotion and disease prevention interventions, has the potential to improve public health outcomes, enhance the quality of care to patients and respond to unmet needs, and also to foster the competitiveness of stakeholders and to improve the cost-efficiency and sustainability of health services and medical care.
Fremming av nyskaping innenfor behandlingsmetoder i folkehelse, forebyggingsstrategier, helsesystemforvaltning og innen organisering og ytelse av helsetjenester og legehjelp, herunder helsefremmende og sykdomsforebyggende behandlingsmetoder, har potensial for å forbedre folkehelseresultatene, øke kvaliteten på pasientbehandlingen og svare på utilfredsstilte behov, og også å fremme konkurranseevnen til berørte parter og forbedre kostnadseffektiviteten og bærekraften i helsetjenester og legehjelp.
Therefore, the Programme should facilitate the voluntary uptake of innovation in health, taking into account the common values and principles in European Union Health Systems as set out in the Council Conclusions of 2 June 2006 (
Derfor bør programmet forenkle den frivillige utnyttelsen av nyskaping innenfor helse, idet det tas hensyn til de felles verdiene og prinsippene i Den europeiske unions helsesystemer, som angitt i Rådets konklusjoner av 2. juni 2006(
Council Conclusions on Common values and principles in European Union Health Systems (OJ C 146, 22.6.2006, p. 1).
Rådets konklusjoner om felles verdier og prinsipper i Den europeiske unions helsesystemer (EUT C 146 av 22.6.2006, s. 1).
The Programme should, in particular in the context of the economic crisis, contribute to addressing health inequalities and the promotion of equity and solidarity through actions under the different objectives and by encouraging and facilitating the exchange of good practices.
Programmet bør, særlig i lys av den økonomiske krisen, bidra til å behandle ulikheter i helsespørsmål og fremme likhet og solidaritet gjennom tiltak i henhold til de forskjellige målene og ved å oppmuntre til og forenkle utvekslingen av god praksis.
Pursuant to Articles 8 and 10 TFEU, the Union is to promote equality between men and women and aim to combat discrimination.
I henhold til artikkel 8 og 10 i TEUV, skal Unionen fremme likhet mellom kvinner og menn og ha som mål å bekjempe forskjellsbehandling.
Accordingly, the Programme should support the mainstreaming of gender equality and anti-discrimination objectives in all its actions.
Programmet bør derfor støtte integrasjon av målene om likestilling mellom kvinner og menn og om bekjempelse av forskjellsbehandling i alle sine tiltak.
Patients need to be empowered,
Pasientene må gis mulighet, blant annet ved å øke sin kunnskap om helse, til å forvalte sin egen helse og helsetjeneste mer proaktivt, for å forebygge dårlig helse og foreta velbegrunnede valg.
The transparency of healthcare activities and systems and the availability of reliable, independent and user-friendly information to patients should be optimised.
Åpenheten i helsetjenestenes virksomhet og systemer og tilgjengeligheten til pålitelig, uavhengig og brukervennlig informasjon til pasientene bør optimaliseres.
Healthcare practices should be informed by feedback from, and communication with, patients.
Praksis i helsetjenestene bør ta hensyn til tilbakemelding fra og kommunikasjon med pasientene.
Support for Member States, patient organisations and stakeholders is essential and should be coordinated at Union level in order to help patients in an effective manner, in particular those affected by rare diseases, to benefit from cross-border healthcare.
Støtte til medlemsstatene, pasientorganisasjoner og berørte parter er av avgjørende betydning og bør samordnes på unionsplan for å kunne hjelpe pasientene, særlig de som er rammet av sjeldne sykdommer, slik at de på en effektiv måte kan dra nytte av tverrnasjonale helsetjenester.
Reducing the burden of resistant infections and healthcare associated infections and securing the availability of effective antimicrobials is essential for the efficiency of health systems and for the safety of patients.
Med hensyn til helsesystemenes effektivitet og pasientenes sikkerhet er det av avgjørende betydning å redusere byrden fra resistente infeksjoner og infeksjoner knyttet til helsetjenester, samt å sikre tilgjengelighet til effektive, antimikrobielle stoffer.
The Programme should support sustained efforts to improve methods of analysis to detect and prevent antimicrobial resistance and improve networking among all healthcare actors, including the veterinary sector, in relation to dealing with antimicrobial resistance.
Programmet bør støtte et vedvarende arbeid for å forbedre analysemetodene for å påvise og forhindre antimikrobiell resistens og forbedre nettverket blant alle aktører i helsetjenestene, herunder veterinærsektoren, i forbindelse med håndteringen av antimikrobiell resistens.
In the context of an ageing society, well-directed investments to promote health and prevent diseases can increase the number of ‘healthy life years’ and thus enable the elderly to enjoy a healthy and active life as they get older.
I et samfunn med en aldrende befolkning kan velrettede investeringer for å fremme god helse og forebygge sykdommer øke antall  «friske leveår» og dermed gjøre det mulig for eldre å være friske og aktive opp i høyere alder.
Chronic diseases are responsible for over 80 % of premature mortality in the Union.
Kroniske sykdommer er skyld i mer enn 80 % av for tidlig død i Unionen.
The Programme should identify, disseminate and promote the uptake of evidence-based and good practices for cost-effective health promotion and disease prevention measures focused in particular on the key risk factors, such as tobacco use, drug use, harmful use of alcohol and unhealthy dietary habits, obesity and physical inactivity, as well as on HIV/AIDS, tuberculosis and hepatitis.
Programmet bør identifisere, spre og fremme utnyttelsen av faktabasert og god praksis for kostnadseffektive helsefremmende og sykdomsforebyggende tiltak som særlig er rettet mot viktige risikofaktorer, for eksempel bruk av tobakk og narkotika, skadelig bruk av alkohol og usunne kostvaner, fedme og fysisk inaktivitet, samt om HIV/AIDS, tuberkulose og hepatitt.
Effective prevention would contribute to increasing the financial sustainability of healthcare systems.
Effektiv forebygging vil bidra til å øke den økonomiske bærekraften i helsetjenestene.
Operating within a gender sensitive framework, the Programme should contribute to disease prevention in all its aspects (primary, secondary and tertiary prevention) and throughout the lifetime of the Union’s citizens, to health promotion and the fostering of supportive environments for healthy lifestyles, taking into account underlying factors of a social and environmental nature as well as the impact on health of certain disabilities.
Programmet bør i et likestillingsperspektiv bidra til alle aspekter innenfor sykdomsforebygging (primær, sekundær og tertiær forebygging) gjennom hele unionsborgernes levetid, til å fremme god helse samt til å arbeide for miljøer til støtte for en sunn livsstil, idet det tas hensyn til underliggende sosiale faktorer og miljøfaktorer samt visse funksjonshemmingers påvirkning på helsen.
In order to minimise the public health consequences of cross-border threats to health as set out in Decision No 1082/2013/EU of the European Parliament and of the Council (
For å redusere konsekvensene for folkehelsen av tverrnasjonale helsetrusler som angitt i europaparlaments- og rådsbeslutning nr. 1082/2013/EU(
Due to the nature of those threats, the Programme should support coordinated public health measures at Union level to address different aspects of cross-border health threats, building on preparedness and response planning, robust and reliable risk assessment and a strong risk and crisis management framework.
På grunn av disse truslenes art, bør programmet støtte samordnede folkehelsetiltak på unionsplan for å håndtere forskjellige aspekter av tverrnasjonale helsetrusler, som bygger på beredskaps- og innsatsplanlegging, robust og pålitelig risikovurdering og et sterkt rammeverk for risiko- og krisehåndtering.
In that context, it is important that the Programme benefit from complementarity with the work programme of the European Centre for disease prevention and control, established by Regulation (EC) No 851/2004 of the European Parliament and of the Council (
I den forbindelse er det viktig at programmet drar nytte av at det utfyller arbeidsprogrammet for Det europeiske senter for forebygging av og kontroll med sykdommer, opprettet ved europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 851/2004(
Special efforts should be undertaken to ensure coherence and synergies between the Programme and global health work carried out under other Union programmes and instruments that address, in particular, the areas of influenza, HIV/AIDS, tuberculosis and other cross-border health threats in third countries.
Det bør gjøres en særlig innsats for å sikre sammenheng og synergier mellom programmet og det globale helsearbeidet som utføres i henhold til andre unionsprogrammer og ordninger, særlig når det gjelder aviær influensa, HIV/AIDS, tuberkulose og andre tverrnasjonale helsetrusler i tredjestater.
Decision No 1082/2013/EU of the European Parliament and of the Council of 22 October 2013 on serious cross-border threats to health and repealing Decision No 2119/98/EC (OJ L 293, 5.11.2013, p. 1).
Europaparlaments- og rådsbeslutning nr. 1082/2013/EU av 22. oktober 2013 om alvorlige, tverrnasjonale helsetrusler og om oppheving av beslutning nr. 2119/98/EF (EUT L 293 av 5.11.2013, s. 1).
Regulation (EC) No 851/2004 of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 establishing a European Centre for disease prevention and control (OJ L 142, 30.4.2004, p. 1).
Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 851/2004 av 21. april 2004 om skiping av eit europeisk senter for førebygging av og kontroll med sjukdommar (EUT L 142 av 30.4.2004, s. 1).
It should be possible for action under the Programme to also cover cross-border health threats caused by biological and chemical incidents, environment and climate change.
Tiltak i henhold til programmet bør også kunne omfatte tverrnasjonale helsetrusler forårsaket av biologiske og kjemiske hendelser, miljø- og klimaendringer.
As stated in the Commission’s Communication «A Budget for Europe 2020», the Commission has committed to mainstreaming climate change into overall Union spending programmes and to direct at least 20 % of the Union budget to climate-related objectives.
Som angitt i kommisjonsmeldingen «A Budget for Europe 2020», har Kommisjonen forpliktet seg til å ta hensyn til klimaendringene i Unionens overgripende utgiftsprogram, og til å avsette minst 20 % av unionens budsjett til mål knyttet til klimatiltak.
Spending in the Programme under the specific objective related to serious cross-border health threats should contribute in a general manner to those objectives by addressing health threats associated with climate change.
Utgifter i programmet i henhold til det spesifikke målet knyttet til tverrnasjonale helsetrusler bør generelt bidra til disse målene ved å håndtere helsetrusler knyttet til klimaendring.
The Commission should provide information on climate change expenditure within the Programme.
Kommisjonen bør gi opplysninger om utgifter i forbindelse med klimaendring innenfor programmet.
In accordance with Article 114 TFEU, a high level of health protection should be ensured in the legislation adopted by the Union for the establishment and the functioning of the internal market.
I samsvar med artikkel 114 i TEUV bør det sikres et høyt helsevernnivå i det regelverket som Unionen vedtar for opprettelsen av og virkemåten til det indre marked.
In line with that objective, the Programme should undertake special efforts to support actions required by, and contributing to, the aims of Union legislation in the fields of communicable diseases and other health threats, human tissues and cells, blood, human organs, medical devices, medicinal products, patients’ rights in cross-border healthcare, and tobacco products and tobacco advertising.
I samsvar med dette målet bør programmet bestrebe seg på å støtte de tiltakene som kreves av og bidrar til målene i Unionens regelverk på området overførbare sykdommer og andre helsetrusler, vev og celler fra mennesker, blod, organer fra mennesker, medisinsk utstyr, legemidler, pasientrettigheter i tverrnasjonale helsetjenester, og tobakksprodukter og tobakkreklame.
The Programme should contribute to evidence-based decision-making by fostering a health information and knowledge system, taking into account relevant activities carried out by international organisations, such as the WHO and the Organisation for Economic Cooperation and Development (OECD).
Programmet bør bidra til faktabasert beslutningstaking ved å fremme et helseopplysnings- og kunnskapssystem, idet det tas hensyn til relevant virksomhet foretatt av internasjonale organisasjoner som WHO og Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD).
That system should consist of,
Dette systemet bør blant annet bestå av bruken av eksisterende ordninger og eventuelt ytterligere utvikling av standardiserte helseopplysninger og verktøyer for helseovervåking, innsamling og analyse av helsedata, støtte til vitenskapskomiteen opprettet i samsvar med kommisjonsbeslutning 2008/721/EF(
Commission Decision 2008/721/EC of 5 August 2008 setting up an advisory structure of Scientific Committees and experts in the field of consumer safety, public health and the environment and repealing Decision 2004/210/EC (OJ L 241, 10.9.2008, p. 21).
Kommisjonsbeslutning av 5. august 2008 om opprettelse av en rådgivningsstruktur med vitenskapskomiteer og sakkyndige på området forbrukersikkerhet, folkehelse og miljø, og om oppheving av beslutning 2004/210/EF (EUT L 241 av 10.9.2008, s. 21).
Union policy in the field of health is aimed at complementing and supporting national health policies, encouraging cooperation between Member States and promoting the coordination between their programmes.
Unionens politikk på området helse har som mål å utfylle og støtte nasjonal helsepolitikk, oppmuntre til samarbeid mellom medlemsstatene og fremme samordning mellom deres programmer.
The exchange of good practices is a key instrument of that policy.
Utvekslingen av god praksis er et viktig virkemiddel i denne politikken.
Such exchange should enable national authorities to benefit from efficient solutions developed in other Member States, reduce duplication of efforts and increase value for money by promoting innovative solutions in the field of health.
Slik utveksling bør gjøre de nasjonale myndighetene i stand til å utnytte løsninger utviklet i andre medlemsstater, redusere dobbeltarbeid og gi mer valuta for pengene ved å fremme nyskapende løsninger på området helse.
Therefore, the Programme should focus mainly on cooperation with the competent authorities that are responsible for health in the Member States and provide incentives for a wider participation of all Member States as recommended in the evaluations of the previous health programmes.
Programmet bør derfor i hovedsak rette seg mot samarbeid med vedkommende myndigheter som er ansvarlige for helsen i medlemsstatene og oppmuntre til bredere deltaking fra alle medlemsstatene som anbefalt i evalueringene av de tidligere helseprogrammene.
In particular, Members States whose Gross National Income (GNI) per inhabitant is lower than 90 % of the Union average should be actively encouraged to participate in actions co-financed by the competent authorities that are responsible for health in the Member States or by bodies mandated by those competent authorities.
Særlig bør medlemsstater med en bruttonasjonalinntekt (BNI) per innbygger på under 90 % av gjennomsnittet i Unionen, aktivt oppmuntres til å delta i tiltak som er samfinansiert av de vedkommende myndighetene som er ansvarlige for helsen i medlemsstatene, eller av organer som er bemyndiget av disse vedkommende myndighetene.