natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The competent authorities and the bodies responsible for out-of-court complaint and redress procedures of the different Member States, referred to in Articles 9 and 11, shall actively and expeditiously cooperate in solving cross-border disputes.
Vedkommende myndigheter og myndighetene med ansvar for framgangsmåtene for utenrettslig klagebehandling og tvisteløsning i de forskjellige medlemsstatene, som nevnt i artikkel 9 og 11, skal samarbeide aktivt om å finne en rask løsning på tvister på tvers av landegrensene.
That principle of equality of charges is established by Regulation (EC) No 2560/2001 of the European Parliament and of the Council of 19 December 2001 on cross-border payments in euro (
Dette prinsippet om gebyrlikhet er fastsatt ved europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 2560/2001 av 19. desember 2001 om betalinger i euro på tvers av landegrensene(
The report of the Commission of 11 February 2008 on the application of Regulation (EC) No 2560/2001 on cross-border payments in euro, confirmed that the application of that Regulation has effectively brought down the charges for cross-border payment transactions in euro to the level of national charges and that the Regulation has encouraged the European payments industry to make the necessary efforts to build a Community-wide infrastructure for payments.
I Kommisjonens rapport av 11. februar 2008 om anvendelsen av forordning (EF) nr. 2560/2001 om betalinger på tvers av landegrensene i euro ble det bekreftet at anvendelsen av forordningen har brakt gebyrene for betalingstransaksjoner på tvers av landegrensene i euro ned til samme nivå som nasjonale gebyrer, og at forordningen har stimulert den europeiske betalingsbransjen til å treffe de nødvendige tiltak for å bygge opp en betalingsinfrastruktur som omfatter hele Fellesskapet.
In conformity with the objective of Directive 2007/64/EC, which is to make cross-border direct debits possible, it is advisable to extend the scope of Regulation (EC) No 2560/2001.
I samsvar med målet med direktiv 2007/64/EF, som er å muliggjøre direkte debiteringer på tvers av landegrensene, bør virkeområdet for forordning (EF) nr. 2560/2001 utvides.
Indirect charges include charges for setting up a permanent payment order, or fees for using a payment card, or debit or credit card, which should be the same for national and cross-border payment transactions within the Community.
Indirekte gebyrer omfatter gebyrer for å opprette en fast betalingsordre eller gebyrer for bruk av et betalingskort eller debet- eller kredittkort, som bør være de samme for nasjonale betalingstransaksjoner og betalingstransaksjoner på tvers av landegrensene innenfor Fellesskapet.
For that purpose, a national payment having the same characteristics as, or very similar characteristics to, the cross-border payment should be identified for each category of cross-border payment transaction.
For dette formål bør det for hver kategori av betalingstransaksjon på tvers av landegrensene identifiseres en nasjonal betaling som har de samme eller svært like egenskaper.
Diverging balance-of-payments statistical reporting obligations, which apply exclusively to cross-border payment transactions, hinder the development of an integrated market in payments, in particular in the framework of the Single Euro Payments Area (SEPA).
Ulikheter når det gjelder plikten til rapportering av betalingsbalansestatistikk, som utelukkende gjelder for betalingstransaksjoner på tvers av landegrensene, hindrer utviklingen av et integrert betalingsmarked, bl.a. innenfor rammen av Det felles eurobetalingsområde (SEPA).
For cross-border direct debits, this could be achieved, exceptionally, by establishing a maximum amount for the multilateral interchange fee per transaction during a transitional period.
For direkte debiteringer på tvers av landegrensene kunne dette unntaksvis oppnås ved å fastsette en øvre grense per transaksjon for det multilaterale formidlingsgebyret i en overgangsperiode.
To encourage the successful take-up of SEPA direct debits, it is therefore vital that all payer accounts be reachable where this is already the case for existing national direct debits denominated in euro, otherwise the payer and the payee will be unable to enjoy the benefits of cross-border direct debit collection.
For at innføringen av direkte debiteringer innenfor SEPA skal bli vellykket, er det derfor avgjørende at alle betalernes konti er tilgjengelige når dette allerede er tilfellet for eksisterende nasjonale direkte debiteringer i euro, ellers vil betaleren og betalingsmottakeren ikke kunne dra nytte av fordelene ved direkte debitering på tvers av landegrensene.
In order to allow Member States which do not have the euro as their currency to extend the application of this Regulation to cross-border payments denominated in their national currency, a notification procedure should therefore be established.
For at medlemsstater som ikke har euro som valuta, skal kunne utvide anvendelsen av denne forordning til betalinger på tvers av landegrensene i sin nasjonale valuta, bør det derfor innføres en framgangsmåte for melding.
This Regulation lays down rules on cross-border payments within the Community, ensuring that charges for cross-border payments within the Community are the same as those for payments in the same currency within a Member State.
I denne forordning fastsettes regler for betalinger på tvers av landegrensene innenfor Fellesskapet, for å sikre at gebyrene for slike betalinger er de samme som for betalinger i samme valuta innenfor en medlemsstat.
This Regulation shall apply to cross-border payments, in accordance with the provisions of Directive 2007/64/EC, which are denominated in euro or in the national currencies of the Member States which have notified their decision to extend the application of this Regulation to their national currency, in accordance with Article 14.
Denne forordning får anvendelse på betalinger på tvers av landegrensene som er i samsvar med bestemmelsene i direktiv 2007/64/EF, og som utføres i euro eller i den nasjonale valutaen i de medlemsstater som har meldt sin beslutning om å utvide anvendelsen av denne forordning til sin nasjonale valuta, i samsvar med artikkel 14.
‘cross-border payment’ means an electronically processed payment transaction initiated by a payer or by or through a payee where the payer’s payment service provider and the payee’s payment service provider are located in different Member States;
«betaling på tvers av landegrensene» en elektronisk behandlet betalingstransaksjon initiert av en betaler eller av eller via en betalingsmottakere, der betalerens betalingstjenesteyter og betalingsmottakerens betalingstjenesteyter befinner seg i forskjellige medlemsstater,
Charges for cross-border payments and corresponding national payments
Gebyrer for betalinger på tvers av landegrensene og tilsvarende nasjonale betalinger
When assessing, for the purpose of complying with paragraph 1, the level of charges for a cross-border payment, a payment service provider shall identify the corresponding national payment.
Ved vurdering av om gebyrnivået for en betaling på tvers av landegrensene er i samsvar med nr. 1 skal en betalingstjenesteyter fastslå hva som er en tilsvarende nasjonal betaling.
Where a Member State has notified its decision to extend the application of this Regulation to its national currency in accordance with Article 14, a national payment that is denominated in the currency of that Member State may be considered as corresponding to a cross-border payment that is denominated in euro.
Dersom en medlemsstat har meldt sin beslutning om å utvide anvendelsen av denne forordning til sin nasjonale valuta i samsvar med artikkel 14, kan en nasjonal betaling i vedkommende medlemsstats valuta anses for å tilsvare en betaling på tvers av landegrensene i euro.
It should be possible, inter alia, to use the following criteria to identify the national payment corresponding to a cross-border payment: the channel used to initiate, execute and terminate the payment, the degree of automation, any payment guarantee, customer status and relationship with the payment service provider, or the payment instrument used, as defined in Article 4(23) of Directive 2007/64/EC.
Det bør være mulig å bruke bl.a. følgende kriterier for å identifisere en nasjonal betaling som tilsvarer en betaling på tvers av landegrensene: hvilken kanal som er brukt for å initiere, utføre og avslutte betalingen, graden av automatisering, eventuelle betalingsgarantier, kundens status og forhold til betalingstjenesteyteren, eller det benyttede betalingsinstrumentet, som definert i artikkel 4 nr. 23 i direktiv 2007/64/EF.
It is important to facilitate the execution of cross-border payments by payment service providers.
Det er viktig å gjøre det lettere for betalingstjenesteytere å utføre betalinger på tvers av landegrensene.
It is therefore appropriate that payment service providers provide payment service users with the IBAN and the BIC for the account in question.
Betalingstjenesteytere bør derfor opplyse betalingstjenestebrukerne om den aktuelle kontoens IBAN og BIC.
Hence, in the absence of mandatory reachability for the payment service provider of the payer, the efficiency of direct debit collections will not be fully enhanced and competition on a pan-European level will remain restricted.
Derfor, så lenge det ikke er et krav at betalerens betalingstjenesteyter skal være tilgjengelig, er det ikke mulig å forbedre effektiviteten av direkte debiteringer fullt ut, og konkurransen på felleseuropeisk plan vil forbli begrenset.
Given the technical requirements needed for reachability, it is, furthermore, important for a payment service provider of a payer to have sufficient time to prepare for compliance with the reachability obligation.
Med tanke på de tekniske kravene forbundet med slik tilgjengelighet er det dessuten viktig at betalernes betalingstjenesteytere får tilstrekkelig tid til å forberede seg på å oppfylle tilgjengelighetskravet.
Payment service providers should therefore enjoy a transitional period of a maximum of 1 year following the date of application of this Regulation in order to comply with that obligation.
Betalingstjenesteytere bør derfor ha rett til en overgangsperiode på høyst ett år etter anvendelsesdatoen for denne forordning for å oppfylle dette kravet.
Since payment service providers from Member States outside the euro area would need to undertake more preparatory work, such payment service providers should be allowed to defer the application of the reachability obligation for a maximum of 5 years following the date of application of this Regulation.
Ettersom betalingstjenesteytere fra medlemsstater utenfor euroområdet vil måtte gjøre flere forberedelser, bør de gis mulighet til å utsette anvendelsen av tilgjengelighetskravet i høyst fem år fra anvendelsesdatoen for denne forordning.
Payment service providers located in a Member State that has introduced the euro as its currency within 4 years of the date of application of this Regulation should, however, be required to comply with the reachability obligation within 1 year of the date on which the Member State concerned joined the euro area.
Betalingstjenesteytere som befinner seg i en medlemsstat som innen fire år etter anvendelsesdatoen for denne forordning har innført euro som valuta, bør imidlertid være forpliktet til å oppfylle tilgjengelighetskravet innen ett år fra den datoen vedkommende medlemsstat sluttet seg til euroområdet.
Competent authorities should be empowered to fulfil their monitoring duties efficiently and to take all necessary measures to ensure that payment service providers comply with this Regulation.
Vedkommende myndigheter bør ha fullmakt til å utføre sine tilsynsoppgaver effektivt og til å treffe alle nødvendige tiltak for å sikre at betalingstjenesteytere overholder denne forordning.
In order to ensure that redress is possible where this Regulation has been incorrectly applied, Member States should establish adequate and effective complaint and redress procedures for settling any dispute between the payment service user and the payment service provider.
For å sikre at det er mulig å komme til en løsning ved feilaktig anvendelse av denne forordning bør medlemsstatene fastsette egnede framgangsmåter for klagebehandling og løsning av eventuelle tvister mellom betalingstjenestebrukerne og betalingstjenesteyterne.
‘national payment’ means an electronically processed payment transaction initiated by a payer, or by or through a payee, where the payer’s payment service provider and the payee’s payment service provider are located in the same Member State;
«nasjonal betaling» en elektronisk behandlet betalingstransaksjon initiert av en betaler eller av eller via en betalingsmottaker, der betalerens betalingstjenesteyter og betalingsmottakerens betalingstjenesteyter befinner seg i samme medlemsstat,
‘payment service provider’ means any of the categories of legal person referred to in Article 1(1) of Directive 2007/64/EC and the natural or legal persons referred to in Article 26 of that Directive, but excludes those institutions listed in Article 2 of Directive 2006/48/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (
«betalingstjenesteyter» enhver av kategoriene av juridisk person som er omhandlet i artikkel 1 nr. 1 i direktiv 2007/64/EF, og fysiske eller juridiske personer omhandlet i artikkel 26 i samme direktiv, men ikke institusjoner som er oppført i artikkel 2 i europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/48/EF av 14. juni 2006 om adgang til å starte og utøve virksomhet som kredittinstitusjon(
‘payment order’ means an instruction by a payer or payee to his payment service provider requesting the execution of a payment transaction;
«betalingsordre» en instruks fra en betaler eller betalingsmottaker til dennes betalingstjenesteyter om å utføre en betalingstransaksjon,
‘charge’ means a charge levied by a payment service provider on the payment service user and directly or indirectly linked to a payment transaction;
«gebyr» ethvert beløp som en betalingstjenesteyter krever av betalingstjenestebrukeren, og som er direkte eller indirekte knyttet til en betalingstransaksjon,
‘direct debit’ means a payment service for debiting a payer’s payment account, where a payment transaction is initiated by the payee on the basis of the payer’s consent given to the payee, to the payee’s payment service provider or to the payer’s own payment service provider;
«direkte debitering» en betalingstjeneste for debitering av en betalers betalingskonto, der en betalingstransaksjon blir initiert av betalingsmottakeren på grunnlag av betalerens samtykke gitt til betalingsmottakeren, til betalingsmottakerens betalingstjenesteyter eller til betalerens egen betalingstjenesteyter,
Charges levied by a payment service provider on a payment service user in respect of cross-border payments of up to EUR 50000 shall be the same as the charges levied by that payment service provider on payment service users for corresponding national payments of the same value and in the same currency.
Gebyrer som en betalingstjenesteyter krever av en betalingstjenestebruker for betalinger på tvers av landegrensene på opptil 50 000 euro, skal være de samme som denne betalingstjenesteyteren krever av betalingstjenestebrukerne for tilsvarende nasjonale betalinger på samme beløp og i samme valuta.
A payment service provider shall, where applicable, communicate to the payment service user the payment service user’s IBAN and the payment service provider’s BIC.
Når det er relevant, skal betalingstjenesteyteren opplyse betalingstjenestebrukeren om dennes IBAN og sin BIC.
In addition, where applicable, a payment service provider shall indicate the payment service user’s IBAN and the payment service provider’s BIC on statements of account, or in an annex thereto.
Når det er relevant, skal betalingstjenesteyteren dessuten oppgi betalingstjenestebrukerens IBAN og sin BIC på kontoutdraget eller i et bilag til dette.
A payment service provider shall provide the information required under this paragraph to the payment service user free of charge.
Betalingstjenesteyteren skal vederlagsfritt gi betalingstjenestebrukeren de opplysningene som kreves etter dette nummer.
for transactions initiated by the payer, the payer shall, on request, communicate to the payment service provider the payee’s IBAN and the BIC of the payee’s payment service provider;
betaleren, for transaksjoner initiert av denne, på anmodning opplyse betalingstjenesteyteren om betalingsmottakerens IBAN og om BIC for betalingsmottakerens betalingstjenesteyter,
for transactions initiated by the payee, the payee shall, on request, communicate to the payment service provider the payer’s IBAN and the BIC of the payer’s payment service provider.
betalingsmottakeren, for transaksjoner initiert av denne, på anmodning opplyse betalingstjenesteyteren om betalerens IBAN og om BIC for betalerens betalingstjenesteyter,
They shall be agreed between the payment service provider and the payment service user.
De skal avtales mellom betalingstjenesteyteren og betalingstjenestebrukeren.
The payment service provider shall inform the payment service user of the amount of the additional charges in good time before the payment service user is bound by such an agreement.
Betalingstjenesteyteren skal opplyse betalingstjenestebrukeren om tilleggsgebyrenes størrelse i god tid før betalingstjenestebrukeren blir bundet av en slik avtale.
Where appropriate, with regard to the nature of the payment transaction concerned, for all invoicing of goods and services in the Community, a supplier of goods and services that accepts payments covered by this Regulation shall communicate its IBAN and the BIC of its payment service provider to its customers.
Ved all fakturering av varer og tjenester i Fellesskapet skal en leverandør av varer og tjenester som aksepterer betalinger som omfattes av denne forordning, når det er hensiktsmessig ut fra betalingstransaksjonens art, opplyse kundene om sitt IBAN og om sin betalingstjenesteyters BIC.
With effect from 1 January 2010, Member States shall remove settlement-based national reporting obligations on payment service providers for balance of payments statistics related to payment transactions of their customers up to EUR 50000.
Med virkning fra 1. januar 2010 skal medlemsstatene avskaffe oppgjørsbasert nasjonal plikt for betalingstjenesteytere til å rapportere betalingsbalansestatistikk over sine kunders betalingstransaksjoner for beløp på opptil 50 000 euro.
Without prejudice to paragraph 1, Member States may continue to collect aggregated data or other relevant readily available information, provided that such collection has no impact on the straight through processing of the payments and can be fully automated by payment service providers.
Uten at det berører nr. 1 kan medlemsstatene fortsatt samle inn aggregerte data eller andre relevante og lett tilgjengelige opplysninger, forutsatt at slik innsamling ikke påvirker den automatiske betalingsbehandlingen og at betalingstjenesteyterne kan utføre den helt automatisk.
Payment service providers shall comply with the requirements of paragraphs 1 and 2 by 1 November 2010.
Betalingstjenesteytere skal oppfylle kravene i nr. 1 og 2 innen 1. november 2010.
If, however, the euro is introduced as the currency of any such Member State before 1 November 2013, the payment service provider located in that Member State shall comply with the requirements of paragraphs 1 and 2 within 1 year of the date on which the Member State concerned joined the euro area.
Dersom euro innføres som valuta i en slik medlemsstat før 1. november 2013, skal imidlertid betalingstjenesteytere som befinner seg i denne medlemsstaten, oppfylle kravene i nr. 1 og 2 innen ett år fra datoen da vedkommende medlemsstat sluttet seg til euroområdet.
Member States shall establish procedures which allow payment service users and other interested parties to submit complaints to the competent authorities with regard to alleged infringements of this Regulation by payment service providers.
Medlemsstatene skal innføre framgangsmåter som gjør det mulig for betalingstjenestebrukere og andre berørte parter å inngi klage til vedkommende myndigheter ved påståtte overtredelser av denne forordning begått av betalingstjenesteytere.
Member States shall establish adequate and effective out-of-court complaint and redress procedures for the settlement of disputes concerning rights and obligations arising under this Regulation between payment service users and their payment service providers.
Medlemsstatene skal innføre egnede og effektive framgangsmåter for behandling av klager og tvister med sikte på å løse tvister om rettigheter og forpliktelser i henhold til denne forordning mellom betalingstjenestebrukere og betalingstjenesteytere.
Member States may provide that this Article applies only to payment service users which are consumers or micro-enterprises.
Medlemsstatene kan fastsette at denne artikkel får anvendelse bare på betalingstjenesteytere som er forbrukere eller svært små bedrifter.
‘payment service user’ means a natural or legal person making use of a payment service in the capacity of either payer or payee, or both;
«betalingstjenestebruker» en fysisk eller juridisk person som gjør bruk av en betalingstjeneste i egenskap av betaler, betalingsmottaker eller begge deler,
The payment service provider may levy charges additional to those levied in accordance with Article 3(1) on the payment service user where that user instructs the payment service provider to execute the payment transaction without communicating the IBAN and BIC in accordance with paragraph 2 of this Article.
Betalingstjenesteyteren kan kreve gebyrer av betalingstjenestebrukeren utover dem som kreves i samsvar med artikkel 3 nr. 1, dersom nevnte bruker ber betalingstjenesteyteren om å utføre en betalingstransaksjon uten å opplyse denne om IBAN og BIC i samsvar med nr. 2 i denne artikkel.
Those problems concern the disruption of the internal market in payments caused by divergent statistical reporting obligations, the enforcement of Regulation (EC) No 2560/2001 due to a lack of identified national competent authorities, the absence of out-of-court redress bodies for disputes related to that Regulation, and the fact that the Regulation does not cover direct debits.
Problemene dreier seg om forstyrrelser av det indre marked for betalinger på grunn av ulikheter når det gjelder plikten til statistikkrapportering, håndhevingen av forordning (EF) nr. 2560/2001 i fravær av utpekte nasjonale vedkommende myndigheter, mangel på organer for utenrettslig løsning av tvister i forbindelse med forordningen, og det faktum at forordningen ikke omfatter direkte debiteringer.
Currently, different business models are used for existing national direct debit schemes.
På det nåværende tidspunkt benyttes forskjellige forretningsmodeller i forbindelse med eksisterende nasjonale ordninger for direkte debitering.
To facilitate the launch of the SEPA direct debit scheme, it is necessary to put in place a common business model and provide greater legal clarity on multilateral interchange fees.
For å lette lanseringen av SEPA-ordningen for direkte debitering må det innføres en felles forretningsmodell og skapes større juridisk klarhet om multilaterale formidlingsgebyrer.
For national SEPA direct debits, the same national interchange fee or other agreed inter-bank remuneration between the payment service providers of the payee and of the payer could be used as that which existed before the date of application of this Regulation.
For nasjonale direkte debiteringer innenfor SEPA kan det mellom betalingsmottakerens og betalerens betalingstjenesteyter benyttes samme nasjonale formidlingsgebyr eller annet avtalt interbankvederlag som før anvendelsesdatoen for denne forordning.