natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After the entry into force of a delegated act adopted by the Commission in that regard, which will, in principle, taking into account advice given by ESMA, occur 2 years after the deadline for transposition of this Directive, a basic principle of this Directive should be that a non-EU AIFM is to benefit from the rights conferred under this Directive, such as to market units or shares of AIFs throughout the Union with a passport, subject to its compliance with this Directive.
Etter ikrafttredelsen av en delegert rettsakt vedtatt av Kommisjonen i denne forbindelse, som i prinsippet, i betraktning av ESMAs råd, skal inntreffe to år etter fristen for innarbeiding av dette direktiv, bør et grunnleggende prinsipp i dette direktiv være at en forvalter basert i en tredjestat skal kunne dra fordel av de rettigheter som følger av dette direktiv, som å markedsføre andeler eller aksjer i AIF-er i hele Unionen med et markedsføringspass, under forutsetning av at den overholder dette direktiv.
This should ensure a level playing field between EU and non-EU AIFMs.
Dette bør sikre like konkurransevilkår for forvaltere basert i Unionen og forvaltere basert i en tredjestat.
This Directive therefore provides for an authorisation applicable to non-EU AIFMs which will become applicable after the entry into force of the delegated act adopted by the Commission in this regard.
Dette direktiv fastsetter derfor at forvaltere basert i en tredjestat kan få godkjenning i henhold til dette direktiv, som vil få anvendelse etter ikrafttredelsen av den delegerte rettsakt vedtatt av Kommisjonen i denne forbindelse.
To ensure that such compliance is enforced, the competent authorities of a Member State should enforce compliance with this Directive.
For å sikre at slik overholdelse håndheves, bør medlemsstatenes vedkommende myndigheter håndheve overholdelsen av dette direktiv.
For such non-EU AIFMs the competent supervisory authorities should be the competent authorities of the Member State of reference, as defined in this Directive.
For slike forvaltere basert i en tredjestat skal vedkommende tilsynsmyndigheter være vedkommende myndigheter i referansemedlemsstaten, slik denne defineres i dette direktiv.
Therefore, where a non-EU AIFM intends to manage EU AIFs and/or market AIFs in the Union with a passport, it should also be required to comply with this Directive, so that it is subject to the same obligations as EU AIFMs.
Når en forvalter basert i en tredjestat har til hensikt å forvalte AIF-er basert i Unionen og/eller markedsføre AIF-er i Unionen med et markedsføringspass, bør den derfor også pålegges å overholde dette direktiv, slik at den omfattes av de samme forpliktelsene som forvaltere basert i Unionen.
In very exceptional circumstances, if and to the extent compliance with a provision of this Directive is incompatible with compliance with the law to which the non-EU AIFM or the non-EU AIF marketed in the Union is subject, it should be possible for the non-EU AIFM to be exempted from compliance with the relevant provision of this Directive if it can demonstrate that:
I unntakstilfeller, dersom og i den grad overholdelse av en bestemmelse i dette direktiv er uforenlig med overholdelse av lovgivningen som forvaltere basert i en tredjestat eller AIF-et basert i en tredjestat som markedsføres i Unionen er underlagt, bør forvalteren basert i en tredjestat kunne unntas fra plikten til å overholde den berørte bestemmelsen i dette direktiv dersom den kan godtgjøre
it is impossible to combine compliance with a provision of this Directive with compliance with a mandatory provision in the law to which the non-EU AIFM or the non- EU AIF marketed in the Union is subject; the law to which the non-EU AIFM or the non-EU AIF is subject provides for an equivalent rule having the same regulatory purpose and offering the same level of protection to the investors of the relevant AIF; and the non-EU AIFM or the non-EU AIF complies with that equivalent rule.
at det er umulig å forene overholdelse av en bestemmelse i dette direktiv med overholdelse av en obligatorisk bestemmelse i den lovgivningen som forvalteren basert i en tredjestat eller AIF-et basert i en tredjestat som markedsføres i Unionen, er underlagt, at den lovgivningen som forvalteren basert i en tredjestat eller AIF-et basert i en tredjestat er underlagt, fastsetter en tilsvarende regel som har samme regulerende formål og gir samme vernenivå for investorene i det berørte AIF-et, og at forvalteren basert i en tredjestat eller AIF-et basert i en tredjestat overholder den tilsvarende regelen.
Further, a non-EU AIFM intending to manage EU AIFs and/or market AIFs in the Union with a passport should comply with a specific authorisation procedure and certain specific requirements concerning the third country of the non-EU AIFM and, as appropriate, the third country of the non-EU AIF should be satisfied.
En forvalter basert i en tredjestat som har til hensikt å forvalte AIF-er basert i Unionen og/eller markedsføre AIF-er i Unionen med et markedsføringspass, bør dessuten overholde en særlig framgangsmåte for godkjenning, og visse særlige krav vedrørende tredjestaten som forvalteren og/eller AIF-et er basert i, bør oppfylles.
ESMA should provide advice on the determination of the Member State of reference, and, where relevant, the exemption as regards compatibility with an equivalent rule.
ESMA bør gi råd om hvordan referansemedlemsstaten skal bestemmes og, der det er relevant, om unntak når det gjelder forenlighet med en tilsvarende regel.
Specific requirements for the exchange of information between the competent authorities of the Member State of reference and the competent authorities of the host Member States of the AIFM should apply.
Særlige krav til utveksling av opplysninger mellom vedkommende myndigheter i referansemedlemsstaten og vedkommende myndigheter i forvalterens vertsstat bør gjelde.
Further, the mediation procedure provided for in Article 19 of Regulation (EU) No 1095/2010 should apply in case of disagreement between competent authorities of Member States on the determination of the Member State of reference, the application of the exemption in case of incompatibility between compliance with this Directive and compliance with equivalent rules of a third country, and the assessment regarding the fulfilment of the specific requirements concerning the third country of the non-EU AIFM and, as appropriate, the third country of the non-EU AIF.
Meklingsframgangsmåten fastsatt i artikkel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010 bør dessuten få anvendelse dersom medlemsstatenes vedkommende myndigheter er uenige om hvordan referansemedlemsstaten skal bestemmes, anvendelsen av unntaket i tilfelle av uforenlighet mellom overholdelse av dette direktiv og overholdelse av tilsvarende regler i en tredjestat, og vurderingen av hvorvidt de særlige kravene vedrørende tredjestaten der forvalteren og/eller AIF-et er basert, er oppfylt.
ESMA should, on an annual basis, conduct a peer review analysis of the supervisory activities of the competent authorities in relation to the authorisation and the supervision of non-EU AIFMs, to further enhance consistency in supervisory outcomes, in accordance with Article 30 of Regulation (EU) No 1095/2010.
ESMA bør hvert år gjennomføre en fagfellevurdering av vedkommende myndigheters tilsynsvirksomhet når det gjelder godkjenning av og tilsyn med forvaltere basert i en tredjestat, med sikte på å styrke det innbyrdes samsvaret mellom tilsynsresultater, i samsvar med artikkel 30 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
During a transitional period which will, in principle, taking into account ESMA’s advice, be brought to an end by means of a delegated act 3 years after the establishment of the passport for non-EU AIFMs, a non-EU AIFM intending to market AIFs in certain Member States only and without such a passport should also be permitted to do so by the relevant Member States, but only in so far as certain minimum conditions are met.
I en overgangsperiode som i prinsippet, i betraktning av ESMAs råd, bringes til opphør gjennom en delegert rettsakt tre år etter innføringen av markedsføringspasset for forvaltere basert i en tredjestat, bør en forvalter basert i en tredjestat som har til hensikt å markedsføre AIF-er bare i visse medlemsstater og uten et slikt markedsføringspass, også kunne få tillatelse til å gjøre dette av de berørte medlemsstater, men bare dersom visse minstevilkår er oppfylt.
Those non-EU AIFMs should be subject at least to rules similar to those applicable to EU AIFMs managing EU AIFs with respect to the disclosure to investors.
Disse forvalterne basert i en tredjestat bør i det minste omfattes av regler som tilsvarer dem som gjelder forvaltere basert i Unionen som forvalter AIF-er basert i Unionen med hensyn til opplysninger til investorer.
In order to facilitate the monitoring of systemic risk those non-EU AIFMs should also be subject to reporting obligations vis-à-vis the competent authorities of the Member State in which AIFs are marketed.
For å lette overvåkingen av systemrisiko bør disse forvalterne basert i en tredjestat også omfattes av rapporteringsplikter overfor vedkommende myndigheter i de medlemsstater der AIF-er markedsføres.
Such AIFMs should therefore comply with the transparency requirements laid down in this Directive and the obligations on AIFMs managing AIFs which acquire control of non-listed companies and issuers.
Slike forvaltere bør derfor overholde innsynskravene i dette direktiv og forpliktelsene for forvalterne som forvalter AIF-er som oppnår kontroll over unoterte selskaper og utstedere.
Further, appropriate cooperation arrangements for the purpose of systemic risk oversight and in line with international standards should be in place between the competent authorities of the Member States where the AIFs are marketed, if applicable, the competent authorities of the EU AIFs concerned and the supervisory authorities of the third country where the non-EU AIFM is established and, if applicable, the supervisory authorities of the third country where the non-EU AIF is established in order to ensure an efficient exchange of information that allows competent authorities of the relevant Member States to carry out their duties in accordance with this Directive.
Dessuten bør det med henblikk på overvåking av systemrisiko foreligge hensiktsmessige samarbeidsordninger som er i tråd med internasjonale standarder, mellom vedkommende myndigheter i medlemsstatene der AIF-ene markedsføres, og, der det er relevant, vedkommende myndigheter for berørte AIF-er basert i Unionen og tilsynsmyndighetene i tredjestaten der forvalteren er etablert, og, der det er relevant, tilsynsmyndighetene i den tredjestaten der AIF-et er etablert, for å sikre en effektiv utveksling av opplysninger som gjør det mulig for vedkommende myndigheter i de aktuelle medlemsstatene å utføre oppgavene sine i samsvar med dette direktiv.
The cooperation arrangements should not be used as a barrier to impede third country funds from being marketed in a Member State.
Samarbeidsordningene bør ikke brukes som et hinder mot markedsføring av tredjestatsfond i en medlemsstat.
Finally, the third country where the non-EU AIFM or the non-EU AIF is established should not be listed as a Non-Cooperative Country and Territory by FATF.
Endelig bør den tredjestat der forvalteren eller AIF-et er etablert, ikke være oppført som et ikke-samarbeidsvillig land og territorium av FATF.
This Directive should not affect the current situation, whereby a professional investor established in the Union may invest in AIFs on its own initiative, irrespective of where the AIFM and/or the AIF is established.
Dette direktiv bør ikke berøre den nåværende situasjon der en profesjonell investor som er etablert i Unionen, på eget initiativ kan investere i AIF-er, uansett hvor forvalteren og/eller AIF-et er etablert.
Member States should be able to allow the marketing of all or certain types of AIFs managed by AIFMs to retail investors in their territory.
Medlemsstatene bør kunne tillate markedsføring av alle eller visse typer AIF-er som forvaltes av forvaltere, til småinvestorer på deres eget territorium.
If a Member State allows the marketing of certain types of AIF, the Member State should make an assessment on a case-by-case basis to determine whether a specific AIF should be considered as a type of AIF which may be marketed to retail investors in its territory.
Dersom en medlemsstat tillater markedsføring av visse typer AIF-er, bør medlemsstaten i hvert enkelt tilfelle vurdere om et bestemt AIF skal betraktes som en type AIF som kan markedsføres til småinvestorer på eget territorium.
Without prejudice to the application of other instruments of Union law, Member States should in such cases be able to impose stricter requirements on AIFs and AIFMs as a precondition for marketing to retail investors than is the case for AIFs marketed to professional investors in their territory, irrespective of whether such AIFs are marketed on a domestic or cross-border basis.
Uten at det berører anvendelsen av andre instrumenter i unionsretten, bør medlemsstatene i slike tilfeller som en forutsetning for markedsføring til småinvestorer kunne innføre strengere krav til AIF-er og forvaltere enn dem som gjelder for AIF-er som markedsføres til profesjonelle investorer på eget territorium, uansett om slike AIF-er markedsføres innenfor landets grenser eller over landegrensene.
Where a Member State allows the marketing of AIFs to retail investors in its territory, this possibility should be available regardless of the Member State where the AIFM managing the AIFs is established, and Member States should not impose stricter or additional requirements on EU AIFs established in another Member State and marketed on a cross-border basis than on AIFs marketed domestically.
Dersom en medlemsstat tillater at AIF-er markedsføres til småinvestorer på eget territorium, bør denne muligheten kunne utnyttes uansett i hvilken medlemsstat forvalteren som forvalter AIF-ene, er etablert, og medlemsstatene bør ikke innføre strengere eller ytterligere krav til AIF-er basert i Unionen som er etablert i en annen medlemsstat og markedsføres over landegrensene, enn til AIF-er som markedsføres innenfor medlemsstaten.
In addition, AIFMs, investment firms authorised under Directive 2004/39/EC and credit institutions authorised under  Directive 2006/48/EC which provide investment services to retail clients should take into account any additional requirements when assessing whether a certain AIF is suitable or appropriate for an individual retail client or whether it is a complex or non-complex financial instrument.
Dessuten bør forvaltere, verdipapirforetak som er godkjent i henhold til direktiv 2006/48/EF, og kredittinstitusjoner som er godkjent i henhold til direktiv 2006/48/EF, og som yter investeringstjenester til detaljkunder, ta hensyn til eventuelle ytterligere krav når de vurderer hvorvidt et bestemt AIF er velegnet for en individuell detaljkunde, eller hvorvidt det er et sammensatt eller ikke-sammensatt finansielt instrument.
It is necessary to clarify the powers and duties of the competent authorities responsible for implementing this Directive, and to strengthen the mechanisms necessary to ensure effective cross-border supervisory cooperation.
Det er nødvendig å presisere hvilke fullmakter og oppgaver som tilfaller vedkommende myndigheter som er ansvarlige for å gjennomføre dette direktiv, og styrke ordningene som er nødvendige for å sikre effektivt tverrnasjonalt tilsynssamarbeid.
Under certain circumstances it should be possible for the competent authorities of the host Member States of an AIFM to take direct action to supervise compliance with provisions for which they are responsible.
Under visse omstendigheter bør vedkommende myndigheter i en forvalters vertsstat kunne treffe direkte tiltak for å føre tilsyn med overholdelsen av de bestemmelser de har ansvar for.
For other provisions the competent authorities of the host Member States should under certain circumstances be allowed to request action from the competent authorities of the home Member State and to intervene if no such action is undertaken.
For andre bestemmelser skal vertsstatens vedkommende myndigheter under visse omstendigheter ha anledning til å kreve at hjemstatens vedkommende myndigheter treffer tiltak, og gripe inn dersom slike tiltak ikke treffes.
This Directive provides for a general coordinating role for ESMA, and the possibility of binding mediation procedures, chaired by ESMA, to resolve disputes between competent authorities.
Dette direktiv fastsetter en generell samordnende rolle for ESMA samt muligheten for bindende meklingsframgangsmåter under ledelse av ESMA for å løse tvister mellom vedkommende myndigheter.
ESMA should develop draft regulatory technical standards on the contents of the cooperation arrangements that must be concluded by the home Member State or by the Member State of reference of the AIFM and the relevant third-country supervisory authorities and on the procedures for the exchange of information.
ESMA bør utarbeide utkast til tekniske reguleringsstandarder om innholdet i samarbeidsordningene som må inngås av hjemstaten eller av forvalterens referansemedlemsstat og de berørte tilsynsmyndigheter i tredjestaten, samt om framgangsmåtene for å utveksle opplysninger.
The draft regulatory technical standards should ensure that pursuant to those cooperation arrangements all necessary information is to be provided to enable the competent authorities of both the home and the host Member States to exercise their supervisory and investigatory powers under this Directive.
Utkastet til tekniske reguleringsstandarder bør sikre at alle nødvendige opplysninger i henhold til disse samarbeidsordningene forelegges vedkommende myndigheter i både hjemstaten og vertsstaten, slik at de kan utøve sin tilsyns- og undersøkelsesmyndighet i henhold til dette direktiv.
ESMA should also have a facilitating role in the negotiation and conclusion of the cooperation arrangements.
ESMAs rolle bør også være å tilrettelegge forhandlingene om og inngåelsen av samarbeidsordningene.
For example, ESMA should be able to use its facilitating role by providing for a standard format for such cooperation arrangements.
Denne rollen bør for eksempel kunne innebære at ESMA innfører et standardformat for slike samarbeidsordninger.
Member States should lay down rules on penalties applicable to infringements of this Directive and ensure that they are implemented.
Medlemsstatene bør fastsette regler for de sanksjoner som får anvendelse ved overtredelse av dette direktiv, og sikre at de blir gjennomført.
The penalties should be effective, proportionate and dissuasive.
Sanksjonene skal være virkningsfulle, stå i forhold til overtredelsen og virke avskrekkende.
This Directive respects the fundamental rights and observes the principles recognised, in particular, in the TFEU and in the Charter of Fundamental Rights of the European Union (Charter), in particular the right to the protection of personal data recognised in Article 16 TFEU and in Article 8 of the Charter.
Dette direktiv respekterer de grunnleggende rettigheter og overholder de prinsipper som særlig er anerkjent i TEUV og i Den europeiske unions pakt om grunnleggende rettigheter (Pakten), særlig retten til vern av personopplysninger som anerkjennes i artikkel 16 TEUV og i artikkel 8 i Pakten.
Any exchange or transmission of information by competent authorities should be in accordance with the rules on the transfer of personal data as laid down in Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data(
Enhver utveksling eller oversending av opplysninger fra vedkommende myndigheter bør skje i samsvar med reglene for oversending av personopplysninger fastsatt i europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger(
Any exchange or transmission of information by ESMA should be in accordance with the rules on the transfer of personal data as laid down in Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data(
Enhver utveksling eller oversending av opplysninger fra ESMA bør være i samsvar med reglene for oversending av personopplysninger fastsatt i europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/2001 av 18. desember 2000 om personvern i forbindelse med behandling av personopplysninger i Fellesskapets institusjoner og organer og om fri utveksling av slike opplysninger(
Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by Member States of the Commission’s exercise of implementing powers(
Denne myndighet bør utøves i samsvar med europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 182/2011 av 16. februar 2011 om fastsettelse av generelle regler og prinsipper for medlemsstatenes kontroll med Kommisjonens utøvelse av sin gjennomføringsmyndighet(
The Commission should be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 290 TFEU where expressly provided for in this Directive.
Kommisjonen bør ha fullmakt til å vedta delegerte rettsakter i samsvar med artikkel 290 TEUV der det uttrykkelig fastsettes i dette direktiv.
In particular, the Commission should be empowered to adopt delegated acts to specify the methods of leverage as defined in this Directive, including any financial and/or legal structures involving third parties controlled by the relevant AIF where those structures are specifically set up to directly or indirectly create leverage at the level of the AIF.
Kommisjonen bør særlig ha fullmakt til å vedta delegerte rettsakter for å angi metodene for finansiell giring som definert i dette direktiv, herunder eventuelle finansielle og/eller rettslige strukturer som involverer tredjemenn som kontrolleres av det berørte AIF der disse strukturene spesifikt er etablert for direkte eller indirekte å sikre finansiell giring på AIF-nivå.
In particular for private equity and venture capital funds this means that leverage that exists at the level of a portfolio company is not intended to be included when referring to such financial or legal structures.
Når det gjelder egenkapitalfond og risikokapitalfond, innebærer dette særlig at finansiell giring på porteføljeselskapsnivå ikke er ment inkludert når det vises til slike finansielle eller rettslige strukturer.
Delegated acts should also be adopted to specify how to calculate the thresholds for the lighter regime and how to treat AIFMs whose assets under management, including any assets acquired through use of leverage, in one and the same calendar year occasionally exceed and/or fall below the relevant threshold; to specify the obligations to register for the AIFMs falling below the thresholds and to provide information in order to effectively monitor systemic risk and the obligation for such AIFMs to notify the relevant competent authorities where they no longer fulfil the conditions for application of the lighter regime.
Delegerte rettsakter bør også vedtas for å angi hvordan terskelverdien for den forenklede ordningen skal beregnes, og hvordan forvaltere hvis forvaltede aktiva, herunder aktiva overtatt gjennom bruk av finansiell giring, i ett og samme kalenderår iblant ligger over og/eller under den relevante terskelverdien, skal behandles, for å angi forpliktelsene til registrering for forvaltere som ligger under terskelverdiene, og til framlegging av opplysninger for effektiv overvåking av systemrisikoer, samt forpliktelsen slike forvaltere har til å underrette de berørte vedkommende myndigheter når de ikke lenger oppfyller vilkårene for anvendelse av den forenklede ordningen.