natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Commission Implementing Decision 2012/733/EU of 26 November 2012 implementing Regulation (EU) No 492/2011 of the European Parliament and of the Council as regards the clearance of vacancies and application for employment and the re-establishment of EURES (OJ L 328, 28.11.2012, p. 21).
Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU av 26. november 2012 om gjennomføring av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011 om formidling av ledige stillingar og søknader om arbeid, og om vidareføring av EURES (EUT L 328 av 28.11.2012, s. 21).
Decision No 283/2010/EU of the European Parliament and of the Council of 25 March 2010 establishing a European Progress Microfinance Facility for employment and social inclusion (OJ L 87, 7.4.2010, p. 1).
Europaparlaments- og rådsbeslutning nr. 283/2010/EU av 25. mars 2010 om opprettelse av den europeiske mikrofinansieringsordningen Progress til fordel for sysselsetting og sosial integrasjon (EUT L 87 av 7.4.2010, s. 1).
On 17 June 2010, the European Council endorsed the Commission proposal for a Europe 2020 Strategy for jobs and smart, sustainable and inclusive growth («Europe 2020»), which provides for five headline targets (including those dealing with employment, the fight against poverty and social exclusion, and education, respectively), and seven flagship initiatives, and which constitutes a coherent policy framework for the coming decade.
Det europeiske råd godkjente 17. juni 2010 Kommisjonens forslag til en Europa 2020-strategi for arbeidsplasser og en intelligent og bærekraftig vekst for alle («Europa 2020»), som omfatter fem overordnede mål (herunder dem som omhandler sysselsetting, kampen mot fattigdom og sosial utstøting samt utdanning), og syv flaggskipinitiativer, og som dermed utgjør en sammenhengende politisk ramme for det kommende tiår.
The European Council advocated full mobilisation of the appropriate Union instruments and policies to support the achievement of the common objectives, and invited the Member States to increase their coordinated action.
Det europeiske råd gikk inn for full mobilisering av relevante unionsordninger og relevant politikk for å oppfylle de felles målene, og oppfordret medlemsstatene til å videreutvikle sine samordnede tiltak.
In accordance with Article 148(4) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), the Council, on 21 October 2010, adopted guidelines for employment policies which, together with the broad guidelines for the economic policies of the Member States and of the Union adopted in accordance with Article 121 TFEU, comprise the Europe 2020 integrated guidelines.
I samsvar med artikkel 148 nr. 4 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte (TEUV) vedtok Rådet 21. oktober 2010 retningslinjer for sysselsettingspolitikk som sammen med de overordnede retningslinjene for medlemsstatenes og Unionens økonomiske politikk, som er vedtatt i samsvar med 121 i TEUV, utgjør de integrerte retningslinjene for Europa 2020.
The Programme should contribute to achieving the Europe 2020 targets, especially its poverty reduction and employment objectives, as defined in the Employment Guidelines.
Programmet bør bidra til å nå Europa 2020-målene, særlig målene om fattigdomsreduksjon og sysselsetting, som definert i retningslinjene for sysselsetting.
To that end, the Programme should support the implementation of the flagship initiatives, with special regard to the European Platform against Poverty and Social Exclusion, an Agenda for New Skills and Jobs, and Youth on the Move, as well as the Youth Employment Package.
For dette formål bør programmet støtte gjennomføringen av flaggskipinitiativene, idet det tas særlig hensyn til «Europeisk plattform mot fattigdom og sosial utstøting», «En dagsorden for nye ferdigheter og arbeidsplasser», «Ungdom på vei» og sysselsettingspakken for ungdom.
The Europe 2020 flagship initiatives entitled «European Platform against Poverty and Social Exclusion» and «Innovation Union» identify social innovation as a powerful tool for addressing the social challenges arising from population ageing, poverty, unemployment, new work patterns and life styles, and the expectations of citizens regarding social justice, education and health care.
I Europa 2020-strategiens flaggskipinitiativer med tittelen «Europeisk plattform mot fattigdom og sosial utstøting» og «Nyskaping i Unionen» framholdes sosial nyskaping som et effektivt verktøy for å håndtere de sosiale utfordringene som oppstår som følge av en aldrende befolkning, fattigdom, arbeidsløshet, nye arbeidsmønstre og livsstiler samt borgernes forventninger til sosial rettferdighet, utdanning og helsetjenester.
The Programme should support action to increase social innovation, in response to social needs that are not met or that are met insufficiently, in respect of combating poverty and social exclusion, promoting a high level of quality and sustainable employment, guaranteeing adequate and poverty-preventing social protection, improving working conditions and improving access to training for vulnerable people,  taking due account of the role of regional and local authorities.
Programmet bør støtte tiltak som styrker sosial nyskaping for å håndtere sosiale behov som ikke dekkes eller som ikke dekkes i tilstrekkelig grad, når det gjelder å bekjempe fattigdom og sosial utstøting, fremme høy sysselsetting som er bærekraftig og av god kvalitet, sikre passende og fattigdomsforebyggende sosial trygghet, forbedre arbeidsvilkårene og øke adgangen til utdanning for sårbare personer, idet det tas behørig hensyn til de regionale og lokale myndighetenes rolle.
The Programme should also act as a catalyst for transnational partnerships and networking between public, private and third-sector actors, as well as supporting their involvement in designing and implementing new approaches to tackling pressing social needs and challenges.
Programmet bør også fungere som en katalysator for tverrnasjonale partnerskaper og sammenkopling av nett mellom aktører fra den offentlige, private og tredje sektor, samt støtte dem i å utforme og gjennomføre nye metoder for å håndtere presserende sosiale behov og utfordringer.
In particular, the Programme should help to identify and to analyse innovative solutions, and to scale up their practical implementation, through social policy experimentation, so as to assist, where necessary, Member States to increase the efficiency of their labour markets and to further improve their social protection and inclusion policies.
Programmet bør særlig bidra til å identifisere og analysere nyskapende løsninger samt øke den praktiske gjennomføringen av dem ved hjelp av nyskapende sosiale prosjekter, for om nødvendig å bistå medlemsstatene med å effektivisere sine arbeidsmarkeder og ytterligere forbedre sin politikk for sosial trygghet og integrasjon.
Social policy experimentation is project-based field testing of social innovations.
Nyskapende sosiale prosjekter er prøving i praksis av sosial nyskaping, basert på prosjekter.
It allows the gathering of evidence on the feasibility of social innovations.
De gjør det mulig å innhente opplysninger om hvorvidt den sosiale nyskapingen er gjennomførbar.
It should be possible for successful ideas to be pursued on a wider scale with financial support from the European Social Fund (ESF), as well as from other sources.
Det bør være mulig for vellykkede ideer å bli videreført i større skala med økonomisk støtte fra Det europeiske sosialfond (ESF) og fra andre kilder.
The open method of coordination, which has proved its flexibility and operational effectiveness in employment and social policy areas, should be widely used and should benefit from actions supported by the Programme.
Den åpne samordningsmetoden som har vist seg å være fleksibel og effektiv i drift på områdene sysselsetting og sosialpolitikk, bør få bred anvendelse og bør dra nytte av de tiltakene som får støtte gjennom programmet.
Progress towards socially and environmentally sustainable development in Europe requires the anticipation and development of new skills and competencies, leading to an improvement in the conditions for job creation, in the quality of employment and in working conditions, through accompanying education, labour market and social policies in connection with the transformation of industries and services.
Framskritt mot en sosialt og miljømessig bærekraftig utvikling i Europa krever at det forutsees og utvikles nye ferdigheter og ny kompetanse slik at det skapes bedre vilkår for å skape arbeidsplasser, sysselsettingskvalitet og arbeidsvilkår gjennom oppfølgingstiltak innen utdanning, arbeidsmarkedspolitikk og sosialpolitikk i forbindelse med omstillinger av bransjer og tjenester.
The Programme should, therefore, contribute to promoting the creation of quality and sustainable ‘green’, ‘white’ and ICT jobs, as well as to anticipating and developing new skills and competencies for new quality and sustainable jobs, by linking employment and social policies with industrial and structural policies and by supporting a transition towards a resource-efficient and low carbon economy.
Programmet bør derfor bidra til å fremme en «grønn» og «hvit» sysselsetting og arbeidsplasser innen IKT, som er bærekraftig og av god kvalitet, og bør foregripe og utvikle nye ferdigheter og ny kompetanse til fordel for nye arbeidsplasser som er bærekraftige og av god kvalitet, ved å knytte sysselsettingspolitikk og sosialpolitikk til industri- og strukturpolitikk, og ved å støtte overgangen til en ressurseffektiv økonomi med lave karbonutslipp.
In particular, the Programme should act as a catalyst for exploring the job creation potential of public sector-led green and social investments and of local and regional employment initiatives.
Programmet bør særlig fungere som en katalysator for å utforske arbeidsplasspotensialet i den offentlige sektorens «grønne» økonomi og sosiale investeringer, samt i lokale og regionale sysselsettingsinitiativer.
The Programme should, where relevant, take account of the territorial dimension of unemployment, poverty and social exclusion, and especially of the increasing inequalities that exist within and between regions, between rural areas and cities and within cities.
Der det er relevant bør programmet ta hensyn til den territoriale dimensjonen av arbeidsløshet, fattigdom og sosial utstøting og særlig til de voksende ulikheter som finnes innenfor og mellom regioner, mellom landdistrikter og byer samt innenfor byer.
It is necessary to consolidate the social dimensions of the internal market.
Det er nødvendig å konsolidere de sosiale dimensjonene i det indre marked.
Given the need to enhance confidence in the internal market, including the free movement of services, through ensuring respect for workers’ rights, it is necessary to ensure that the respective rights of workers and entrepreneurs to freedom of movement are accorded equal status throughout the Union.
I lys av behovet for å styrke tilliten til det indre marked, herunder den frie bevegelighet for tjenester, ved å overholde arbeidstakernes rettigheter, er det nødvendig å sikre både arbeidstakeres og entreprenørers rett til fri bevegelighet på like vilkår i hele Unionen.
In line with Europe 2020, the Programme should pursue a coherent approach to promoting quality and sustainable employment, as well as to combating and preventing social exclusion and poverty, while taking into account the need to respect equality between women and men.
Programmet bør i samsvar med Europa 2020 ta sikte på en sammenhengende tilnærming for å fremme en sysselsetting som er bærekraftig og av god kvalitet, og for å bekjempe og forebygge sosial utstøting og fattigdom, samtidig som det tas hensyn til behovet for likestilling mellom kvinner og menn.
The implementation of the Programme should be rationalised and simplified, notably through the establishment of a set of common provisions including, inter alia, general objectives and monitoring and evaluation arrangements.
Gjennomføringen av programmet bør rasjonaliseres og forenkles, særlig ved å opprette et sett av felles bestemmelser som blant annet omfatter generelle mål samt overvåkings- og vurderingsordninger.
The Programme should focus on projects, irrespective of their size, with clear Union added value.
Programmet bør fokusere på prosjekter som uavhengig av størrelse, tilfører Unionen en tydelig tilleggsverdi.
In order to reduce administrative burdens, the Programme should support the creation and development of networks and partnerships.
For å redusere den administrative byrden bør programmet støtte skaping og utvikling av nett og partnerskaper.
In addition, greater use should be made of simplified cost options (lump-sum and flat-rate financing), in particular for the implementation of mobility schemes, while ensuring transparency of proceedings.
Dessuten bør det i større grad benyttes forenklede kostnadsalternativer (engangsbeløp og finansiering etter faste satser), særlig med hensyn til å gjennomføre programmer for mobilitet, samtidig som det sikres innsyn i saksbehandlingen.
The Programme should be a «one-stop shop» for microfinance providers at Union level, providing financing for micro-credits and social entrepreneurship, facilitating access to borrowing and providing technical assistance.
Programmet bør være en ettstedshandel for tilbydere av mikrofinansiering på unionsplan, som yter finansiering til mikrokreditter og sosialt entreprenørskap, forenkler tilgangen til lån og yter faglig støtte.
Taking into account the limited funds available to the Programme and the pre-allocation of these funds to the various axes, funding priority should be given to the development of structures with a clear multiplier effect which will benefit further activities and initiatives.
Med tanke på programmets begrensede midler og forhåndstildelingen av disse midlene til de ulike programdelene, bør det gis finansieringsprioritet til å utvikle strukturer med en tydelig mangfoldiggjørende virkning som også vil gavne annen virksomhet og andre initiativer.
Appropriate measures should also be put in place to avoid any possibility of overlap or double-financing with other funds or programmes, in particular the ESF.
Det bør også treffes tiltak for å unngå enhver mulighet for overlapping og/eller dobbeltfinansiering med andre midler eller programmer, særlig ESF.
The Union should equip itself with evidence based on a sound analysis in order to support policy-making in the employment and social area, paying special attention to the impact of financial and economic crises.
Unionen bør sørge for å ha faktiske opplysninger som bygger på en pålitelig analyse, for å støtte utformingen av politikken på sysselsettingsområdet og det sosiale området, og det bør særlig tas hensyn til virkningen av finanskriser og økonomiske kriser.
Such evidence adds value to national action by providing a Union dimension and a comparison for data-gathering and by developing statistical tools and methods and common indicators, for the purpose of composing a full picture of the situation in the fields of employment, social policy and working conditions across the Union and of ensuring high-quality evaluation of the efficiency and effectiveness of programmes and policies with a view, inter alia, to reaching the Europe 2020 targets.
Disse opplysningene øker verdien av nasjonale tiltak ved å skape en unionsdimensjon og et sammenligningsgrunnlag for innsamling av data, og ved å utvikle statistiske verktøy og metoder samt felles indikatorer med henblikk på å danne et fullstendig bilde av situasjonen når det gjelder sysselsetting, sosialpolitikk og arbeidsvilkår i hele Unionen, og sikre en vurdering av programmenes og politikkens effektivitet som er av høy kvalitet, slik at blant annet målene i Europa 2020 kan nås.
The Union is uniquely placed to provide a platform for policy exchanges and mutual-learning between countries participating in the Programme in the areas of employment, social protection and social inclusion, as well as social entrepreneurship.
Unionen har enestående muligheter til å skape en plattform for å utveksler erfaringer om politikk og gjensidig læring mellom stater som deltar i programmet på områdene sysselsetting, sosial trygghet og sosial integrasjon samt sosialt entreprenørskap.
Knowledge of policies applied in other countries and of their results, including those achieved through social policy experimentation at local, regional and national level, broadens the range of options available to policy-makers, thereby triggering new policy developments.
Kunnskap om gjennomført politikk i andre stater og om resultatene av den, herunder resultater oppnådd gjennom nyskapende sosiale prosjekter på lokalt, regionalt og nasjonalt plan, utvider de politiske beslutningstakernes muligheter og utløser dermed utvikling av ny politikk.
Ensuring that minimum standards are in place and that working conditions improve constantly in the Union is a central feature of Union social policy.
Det er en vesentlig del av Unionens sosialpolitikk å sikre at det finnes minstestandarder og at arbeidsvilkårene i Unionen hele tiden forbedres.
The Union has an important role to play in ensuring that the legislative framework is adapted to evolving work patterns and new health and safety risks, taking into account ‘decent work’ as well as ‘Smart Regulation’ principles.
Unionen spiller en viktig rolle når det gjelder å sikre at den rettslige rammen tilpasses utviklingen av arbeidsmønstre og nye helse- og sikkerhetsrisikoer, idet det tas hensyn til prinsippene om anstendig arbeid og intelligent regulering.
The Union also has an important role to play in financing measures to improve compliance with labour standards under ratified International Labour Organisation (ILO) conventions and Union rules on the protection of workers’ rights.
Unionen har også en viktig rolle å spille når det gjelder å finansiere tiltak som forbedrer overholdelsen av arbeidsstandarder etter ratifiserte konvensjoner under Den internasjonale arbeidsorganisasjon (ILO) og unionsregler om vern av arbeidstakernes rettigheter.
This is particularly the case of measures for raising awareness (e.g. through a social label), for disseminating information and for promoting the debate about the key challenges and policy issues in relation to working conditions, including among the social partners and other stakeholders, as well as for promoting work-life balance measures, for initiating preventive actions and for fostering the prevention culture in the field of health and safety at work.
Dette er særlig tilfellet for tiltak som er holdningsskapende (f.eks. ved sosial merking), for å spre opplysninger og fremme debatt om viktige utfordringer og politiske spørsmål som gjelder arbeidsvilkår, herunder mellom partene i arbeidslivet og andre berørte parter, samt for å fremme tiltak for balanse mellom arbeid og fritid, for å iverksette forebyggende tiltak og for å fremme en forebyggende kultur på området helse og sikkerhet på arbeidsplassen.
Social partners and civil society organisations play a key role in promoting quality employment and combating social exclusion and poverty, as well as in fighting unemployment.
Partene i arbeidslivet og organisasjoner fra det sivile samfunn spiller en nøkkelrolle i å fremme sysselsetting av god kvalitet, bekjempe sosial utstøting og fattigdom, samt i å bekjempe arbeidsløshet.
Therefore, the social partners and civil society organisations should, where appropriate, be involved in mutual learning and in the development, implementation and dissemination of new policies.
Derfor bør partene i arbeidslivet og organisasjonene fra det sivile samfunn der det er hensiktsmessig, delta i gjensidig læring og i å utvikle, gjennomføre og spre ny politikk.
The Commission should inform and exchange views with Union social partners and the civil society organisations on the results concerning the implementation of the Programme.
Kommisjonen bør informere og drøfte resultatene av gjennomføringen av programmet med Unionens parter i arbeidslivet og organisasjoner fra det sivile samfunn.
The Union is committed to strengthening the social dimension of globalisation, and to combating social dumping, by promoting decent work and labour standards, not only in countries participating in the Programme, but also internationally, either directly vis-à-vis third countries or indirectly through cooperation with international organisations.
Unionen har som mål å styrke den sosiale dimensjonen av globaliseringen og bekjempe sosial dumping ved å fremme et anstendig arbeid og anstendige arbeidsstandarder, ikke bare i stater som deltar i programmet, men også internasjonalt, enten direkte overfor tredjestater eller indirekte gjennom samarbeid med internasjonale organisasjoner.
Accordingly, suitable relations need to be developed with third countries not participating in the Programme in order to help achieve its objectives, having regard to any agreements of relevance between such countries and the Union.
Det bør derfor utvikles passende forbindelser med tredjestater som ikke deltar i programmet, med henblikk på å oppfylle målene i programmet, idet det tas hensyn til eventuelle relevante avtaler mellom disse statene og Unionen.
This may involve the attendance of representatives of those third countries at events of mutual interest (such as conferences, workshops and seminars) that take place in countries participating in the Programme.
Dette kan innebære at representanter for disse tredjestatene deltar i arrangementer av gjensidig interesse (som konferanser, arbeidsgrupper og seminarer), som finner sted i stater som deltar i programmet.
In addition, cooperation should be developed with the international organisations concerned, in particular the ILO and other relevant United Nations bodies, the Council of Europe and the Organisation for Economic Cooperation and Development (OECD), with a view to implementing the Programme in a way that takes the role of such organisations into account.
Dessuten bør det utvikles et samarbeid med de berørte internasjonale organisasjonene, særlig ILO og andre relevante FN-organer, Europarådet og Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD), slik at programmet gjennomføres idet det tas hensyn til disse organisasjonenes rolle.
In accordance with Articles 45 and 46 TFEU, Regulation (EU) No 492/2011 lays down provisions intended to achieve freedom of movement for workers on a non-discriminatory basis by ensuring the close cooperation of the central employment services of Member States with one another and with the Commission.
I samsvar med artikkel 45 og 46 i TEUV fastsettes det i forordning (EU) nr. 492/2011 bestemmelser om å oppnå fri bevegelighet for arbeidstakere på grunnlag av likebehandling ved å sikre et nært samarbeid mellom medlemsstatenes sentrale arbeidsformidlinger innbyrdes og med Kommisjonen.
EURES, which is the European network of employment services, should promote the better functioning of the labour markets by facilitating the voluntary transnational cross-border geographical mobility of workers, providing greater transparency on the labour market, ensuring the clearance of vacancies and applications for employment and supporting activities in the areas of placement, recruitment, advice and guidance services at national and cross-border level, thereby contributing to the objectives of Europe 2020.
EURES, som er det europeiske nettet for arbeidsformidling, bør forbedre arbeidsmarkedene ved å legge til rette for frivillig geografisk mobilitet på tvers av landegrensene for arbeidstakere, skape større åpenhet på arbeidsmarkedet, sikre arbeidsformidling og støtte virksomhet innen formidling, rekruttering, rådgivning og veiledning på nasjonalt og tverrnasjonalt plan og dermed bidra til å nå målene i Europa 2020.
Member States should be encouraged to integrate EURES services, making them available in a «one-stop shop», where appropriate.
Medlemsstatene bør oppmuntres til å integrere EURES-tjenester ved å gjøre dem tilgjengelig i en ettstedshandel, når det er hensiktsmessig.