natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the end of the verification process, the verifier shall prepare an internal verification report.
Ved avslutningen av verifikasjonsprosessen skal miljøkontrolløren utarbeide en intern verifikasjonsrapport.
The verification report shall record evidence showing that the strategic analysis, the risk analysis and the verification plan has been performed in full, and provide sufficient information to support verification opinions.
Denne verifikasjonsrapporten skal registrere dokumentasjon som viser at den strategiske analysen, risikoanalysen og verifikasjonsplanen er gjennomført fullt ut, og gi tilstrekkelige opplysninger til å støtte verifikasjonsuttalelser.
The internal verification report should as well facilitate a potential evaluation of the audit by the competent authority and accreditation body.
Den interne verifikasjonsrapporten bør også legge forholdene til rette for en mulig evaluering av vedkommende myndighets og akkrediteringsorganets revisjon.
Based on the findings contained in the internal verification report, the verifier shall make a judgment with respect to whether the annual emissions report contains any material misstatement as compared to the materiality threshold, and whether there are material non-conformities or other issues relevant for the verification opinion.
Basert på funnene i den interne verifikasjonsrapporten skal miljøkontrolløren foreta en bedømming med hensyn til om den årlige utslippsrapporten inneholder vesentlige unøyaktigheter sammenlignet med vesentlighetsterskelen, og om det foreligger vesentlige tilfeller av manglende samsvar eller andre spørsmål som er relevante for verifikasjonsuttalelsen.
verification report
Verifikasjonsrapport
The verifier shall present the verification methodology, his findings and verification opinion in a verification report, addressed to the operator, to be submitted by the operator with the annual emission report to the competent authority.
Miljøkontrolløren skal framlegge verifikasjonsmetodene, sine funn og sin verifikasjonsuttalelse i en verifikasjonsrapport, rettet til den driftsansvarlige, som den driftsansvarlige sammen med den årlige utslippsrapporten skal oversende til vedkommende myndighet.
An annual emissions report is verified as satisfactory if the total emissions are not materially misstated, and if, in the opinion of the verifier, there are no material non-conformities.
En årlig utslippsrapport blir verifisert som tilfredsstillende dersom opplysningene om de samlede utslippene ikke inneholder alvorlige feilopplysninger, og dersom det etter miljøkontrollørsens oppfatning ikke foreligger vesentlige tilfeller av manglende samsvar.
In the case of non-material non-conformities or non-material misstatements, the verifier may include these in the verification report (verified as satisfactory with non-material non-conformities or non-material misstatements).
I tilfeller der det foreligger ikke
The verifier may also report these in a separate management letter.
Miljøkontrolløren kan også rapportere disse i et eget brev til ledelsen.
The verifier may conclude an annual emissions report is not verified as satisfactory, if the verifier finds material non-conformities or material misstatements (with or without material non-conformities).
Miljøkontrolløren kan konkludere med at en årlig utslippsrapport ikke blir verifisert som tilfredsstillende dersom miljøkontrolløren finner vesentlige tilfeller av manglende samsvar eller alvorlige feilopplysninger (med eller uten vesentlige tilfeller av manglende samsvar).
The verifier may conclude an annual emissions report is not verified when there was a limitation of scope (when circumstances prevent, or a restriction was imposed that prevents, the verifier from obtaining evidence required to reduce the verification risk to the reasonable level) and/or material uncertainties.
Miljøkontrolløren kan konkludere med at en årlig utslippsrapport ikke blir verifisert når det forelå en begrensning i rapportens omfang (når omstendigheter forhindret, eller en restriksjon ble pålagt som forhindret, verifikasjonsinstansen i å framskaffe den dokumentasjon som kreves for å redusere etterprøvingsrisikoen til et rimelig nivå) og/eller vesentlige usikkerheter.
Member States shall ensure that the operator addresses non-conformities and misstatements after consultation of the competent authority in a timeframe set by the competent authority.
Medlemsstatene skal sikre at den driftsansvarlige tar opp tilfeller av manglende samsvar og unøyaktigheter etter samråd med vedkommende myndighet innen en tidsramme som fastsettes av vedkommende myndighet.
In addition, all  divergences of opinion between operators, verifiers and competent authorities shall not affect proper reporting and shall be settled in accordance with Directive 2003/87/EC, these guidelines, and the requirements established by the Member States pursuant to Annex V to that Directive, and relevant national procedures.
I tillegg skal alle meningsforskjeller mellom de driftsansvarlige, miljøkontrollører og vedkommende myndigheter ikke påvirke korrekt rapportering, og disse skal avklares i samsvar med direktiv 2003/87/EF, disse retningslinjer og de kravene som medlemsstatene har fastsatt i henhold til vedlegg V til nevnte direktiv, samt relevante nasjonale framgangsmåter.
This Section contains reference emission factors for the Tier 1 level that permit the use of non-activity-specific emission factors for the combustion of fuel.
Dette avsnittet inneholder referansefaktorer for utslipp for nivå 1 som tillater bruk av ikke-virksomhetsspesifikke utslippsfaktorer for forbrenning av brensel.
Fuel emission factors related to net calorific value (NCV) and net calorific values per mass of fuel
Utslippsfaktorer for brensel knyttet til netto brennverdi (NCV) og netto brennverdier per brenselsmasse
Emission factor  (tCO
Utslippsfaktor  (tCO
Net calorific value  (TJ/Gg)
Netto brennverdi  (TJ/Gg)
2006 IPCC guidelines  (except biomass)
IPCCs retningslinjer av 2006  (unntatt biomasse)
2006 IPCC guidelines
IPCCs retningslinjer av 2006
Orimulsion
Orimulsion
Wood/wood waste
Tre/treavfall
Other liquid biofuels
Andre flytende biobrensler
This list contains materials, which are considered biomass for the application of these guidelines and shall be weighted with an emission factor of 0 [tCO
Denne listen inneholder materialer som anses som biomasse for anvendelsen av disse retningslinjer, og skal vektes med en utslippsfaktor på 0 [t CO
Unless a contamination with other materials or fuels is apparent based on visual or olfactory evidence, no analytical procedures need to be applied to demonstrate the purity of members of Group 1 and 2 below:
Med mindre en forurensning med andre materialer eller brensler er tydelig, basert på utseende eller lukt, trenger det ikke anvendes noen analytiske framgangsmåter for å vise renheten av materialene i gruppe 1 og 2 nedenfor:
Group 1 — Plants and parts of plants:
Gruppe 1 — Planter og deler av planter:
leaves, wood, roots, stumps, bark,
blader, tre, røtter, stubber, bark,
Group 2 — Biomass wastes, products and by-products:
Gruppe 2 — Biomasseavfall,
industrial waste wood (waste wood from woodworking and wood processing operations and waste wood from operations in the wood materials industry),
treavfall fra industrien (treavfall fra trebearbeiding og treforedling og treavfall fra prosesser i trematerialindustrien),
used wood (used products made from wood, wood materials) and products and by-products from wood processing operations,
brukt tre (brukte treprodukter, trematerialer) og produkter og biprodukter fra treforedlingsprosesser,
wood-based waste from the pulp and paper industries, e.g. black liquor (with only biomass carbon),
trebasert avfall fra papirmasse- og papirindustrien, f.eks. svartlut (med bare biomassekarbon),
crude tall oil, tall oil and pitch oil from the production of pulp,
råtallolje, tallolje og bekolje fra produksjon av papirmasse,
lignin from the processing of plants containing ligno-celluose,
lignin fra behandling av planter som inneholder lignocellulose,
animal, fish and food meal, fat, oil and tallow,
mel, fett, olje og talg fra dyr og fisk,
primary residues from the food and beverage production,
primære restprodukter fra nærings- og nytelsesmiddelindustrien,
plant oils and fats,
oljer og fett fra planter,
agricultural plant residues,
restprodukter fra planter til jordbruksformål,
landfill gas,
gass fra fyllplasser,
Group 3 — Biomass fractions of mixed materials:
Gruppe 3 — Biomasseandeler fra blandede materialer:
the biomass fraction of flotsam from waterbody management,
biomasseandelen av vrakgods fra forvaltning av vannområder,
the biomass fraction of mixed residues from food and beverage production,
biomasseandelen av blandede restprodukter fra nærings- og nytelsesmiddelindustrien,
the biomass fraction of composites containing wood,
biomasseandelen av komposittmateriale som inneholder tre,
the biomass fraction of textile wastes,
biomasseandelen av tekstilavfall,
the biomass fraction of paper, cardboard, pasteboard,
biomasseandelen av papir, papp og kartong,
the biomass fraction of municipal and industrial waste,
biomasseandelen av kommunalt avfall og industriavfall,
the biomass fraction of black liquor containing fossil carbon,
biomasseandelen av svartlut som inneholder fossilt karbon,
the biomass fraction of processed municipal and industrial wastes,
biomasseandelen av bearbeidet kommunalt avfall og industriavfall,
the biomass fraction of ethyl-tertiary-butyl-ether (ETBE),
biomasseandelen av etyltertiærbutyleter (ETBE),
the biomass fraction of butanol.
biomasseandelen av butanol.
Group 4 — Fuels whose components and intermediate products have all been produced from biomass:
Gruppe 4 — Brensel der alle bestanddeler og mellomprodukter er produsert av biomasse:
bio-oil (a pyrolysis oil fuel) and bio-gas.
bioolje (et pyrolyseoljebrensel) og biogass.
This Section is mandatory only for those parts of these guidelines with explicit reference to Section 13 of Annex I. The provisions in this Section are subject to those set out in Section 16 of this Annex.
Dette avsnitt er bare obligatorisk for de deler av disse retningslinjene som inneholder en uttrykkelig henvisning til avsnitt 13 i vedlegg I. Bestemmelsene i dette avsnitt er underlagt bestemmelsene i avsnitt 16 i dette vedlegg.
The specific procedure to determine the activity specific emission factor including the sampling procedure for a specific fuel type shall be agreed with the competent authority before the start of respective reporting period in which it will be applied.
Den særlige framgangsmåten for å bestemme den virksomhetsspesifikke utslippsfaktoren, herunder framgangsmåten for prøvetaking for en bestemt brenseltype, skal avtales med vedkommende myndighet før starten av rapporteringsperioden der den skal anvendes.
The procedures applied to sample the fuel and to determine its net calorific value, carbon content and emission factor shall, where available, be according to a standardised method that limits sampling and measurement bias and has a known measurement uncertainty.
Framgangsmåtene som benyttes for å ta prøver av brenselet og å bestemme dets netto brennverdi, karboninnhold og utslippsfaktor, skal, der de er tilgjengelige, utføres i samsvar med en standardisert metode som begrenser skjevheter i prøvetaking og måling og har en kjent måleusikkerhet.
If CEN standards are not available, suitable ISO standards or national standards shall apply.
Dersom det ikke foreligger CEN-standarder, skal egnede ISO-standarder eller nasjonale standarder benyttes.
Relevant CEN standards are the following:
Følgende standarder er relevante CEN
EN ISO 6976:2005 Natural gas — Calculation of calorific values, density, relative density, and Wobbe index from composition,
EN ISO 6976:2005 «Naturgass — Beregning av brennverdier, densitet, relativ densitet og wobbetall fra sammensetning»,
EN ISO 4259:1996 Petroleum products — Determination and application of precision data in relation to methods of test.
EN ISO 4259:1996 «Petroleumsprodukter — Bestemmelse og anvendelse av presisjonsdata i forbindelse med prøvingsmetoder».
Relevant ISO standards are the following:
Følgende standarder er relevante ISO
ISO 13909-1,2,3,4:2001 Hard coal and coke — Mechanical sampling,
ISO 13909-1,2,3,4:2001 «Hard coal and coke — Mechanical sampling»,
ISO 5069-1,2:1983 Brown coals and lignites — Principles of sampling,
ISO 5069-1,2:1983 «Brown coals and lignites — Principles of sampling»,
ISO 625:1996 Solid mineral fuels — Determination of carbon and hydrogen — Liebig method,
ISO 625:1996 «Solid mineral fuels — Determination of carbon and hydrogen — Liebig method»,
ISO 925:1997 Solid mineral fuels — Determination of carbonate carbon content — Gravimetric method,
ISO 925:1997 «Solid mineral fuels — Determination of carbonate carbon content — Gravimetric method»,
ISO 9300:1990 Measurement of gas flow by means of critical flow Venturi nozzles,
ISO 9300:1990 «Measurement of gas flow by means of critical flow Venturi nozzles»,
ISO 9951:1993/94 Measurement of gas flow in closed conduits — Turbine meters.
ISO 9951:1993/94 «Measurement of gas flow in closed conduits — Turbine meters».
Supplemental national standards for the characterization of fuels are as follows:
Følgende standarder er supplerende nasjonale standarder for karakterisering av brensler:
DIN 51900-1:2000 Testing of solid and liquid fuels — Determination of gross calorific value by the bomb calorimeter and calculation of net calorific value — Part 1:
DIN 51900-1:2000 «Testing of solid and liquid fuels — Determination of gross calorific value by the bomb calorimeter and calculation of net calorific value — Part 1:
Principles, apparatus, methods,
Principles, apparatus, methods»,
DIN 51857:1997 Gaseous fuels and other gases — Calculation of calorific value, density, relative density and Wobbe index of pure gases and gas mixtures,
DIN 51857:1997 «Gaseous fuels and other gases — Calculation of calorific value, density, relative density and Wobbe index of pure gases and gas mixtures»,
DIN 51612:1980 Testing of liquefied petroleum gases, calculation of net calorific value,
DIN 51612:1980 «Testing of liquefied petroleum gases; calculation of net calorific value»,
DIN 51721:2001 Testing of solid fuels — Determination of carbon and hydrogen content (also applicable for liquid fuels).
DIN 51721:2001 «Testing of solid fuels — Determination of carbon and hydrogen content (also applicable for liquid fuels)».
The laboratory used to determine the emission factor, carbon content and net calorific value shall comply with requirements laid down in Section 13.5 of this Annex.
Laboratoriet som benyttes til å bestemme utslippsfaktor, karboninnhold og netto brennverdi, skal overholde kravene fastsatt i avsnitt 13.5 i dette vedlegg.
It is important to note that to achieve appropriate accuracy of the activity specific emission factor (in addition to the precision of the analytical procedure for the determination of the carbon content and the net calorific value) the sampling frequency, the sampling procedure and the sample preparation are critical.
Det er viktig å merke seg at for å oppnå en egnet grad av nøyaktighet for den virksomhetsspesifikke utslippsfaktoren (i tillegg til presisjonen til den analytiske framgangsmåten for bestemmelse av karboninnhold og netto brennverdi), er prøvetakingshyppigheten, framgangsmåten for prøvetaking og bearbeidingen av prøven av avgjørende betydning.
They depend greatly on the state and homogeneity of the fuel/material.
Disse avhenger i høy grad av brenselets/materialets tilstand og ensartethet.
The required number of samples will be larger for very heterogeneous materials such as municipal solid waste and be much smaller for most commercial gaseous or liquid fuels.
Det vil kreves et større antall prøver for svært uensartede materialer, for eksempel fast kommunalt avfall, og et mye mindre antall for de fleste kommersielle gassformige eller flytende brensler.
The sampling procedure and frequency of analyses for the determination of the carbon content, net calorific values and emission factors shall comply with the requirements of Section 13.6.
Framgangsmåten for prøvetaking og hyppigheten av analyser for bestemmelse av karboninnhold, netto brennverdier og utslippsfaktorer skal være i samsvar med kravene i avsnitt 13.6.
The full documentation of the procedures used in the respective laboratory for the determination of the emission factor and the full set of results shall be retained and made available to the verifier of the emissions report.
Den fullstendige dokumentasjonen av framgangsmåtene som vedkommende laboratorium har benyttet for å bestemme utslippsfaktoren, samt det fullstendige settet med resultater, skal oppbevares og gjøres tilgjengelig for utslippsrapportens miljøkontrollør.
The specific procedure to determine the activity-specific oxidation factor including the sampling procedure for a specific fuel type and installation shall be agreed with the competent authority before the start of respective reporting period in which it will be applied.
Den særlige framgangsmåten for å bestemme den virksomhetsspesifikke oksidasjonsfaktoren, herunder framgangsmåten for prøvetaking for en bestemt brenseltype og et bestemt anlegg, skal avtales med vedkommende myndighet før starten av rapporteringsperioden der den skal anvendes.
The procedures applied to determine a representative activity-specific oxidation factors (e.g. via the carbon content of soot, ashes, effluents and other wastes or by-products) for a specific activity shall, where available, be according to a standardised method that limits sampling and measurement bias and has a known measurement uncertainty.
Framgangsmåtene som anvendes for å fastsette en representativ virksomhetsspesifikk oksidasjonsfaktor (f.eks. ved hjelp av karboninnholdet i sot, aske, spillvann og annet avfall eller andre biprodukter) for en bestemt form for virksomhet, skal, der disse er tilgjengelige, foretas i henhold til en standardisert metode som begrenser skjevheter i prøvetaking og måling, og som har en kjent måleusikkerhet.
The laboratory used to determine the oxidation factor or the underlying data shall comply with requirements set out in Section 13.5 of this Annex.
Laboratoriet som benyttes til å bestemme oksidasjonsfaktoren eller de underliggende dataene, skal overholde kravene fastsatt i avsnitt 13.5 i dette vedlegg.
The sampling procedure and frequency of analyses for the determination of relevant variables (e.g. the carbon content of ash) used for the calculation of oxidation factors shall comply with the requirements of Section 13.6.
Framgangsmåten for prøvetaking og hyppigheten av analyser for bestemmelsen av relevante variabler (f.eks. karboninnholdet i aske) som benyttes for beregningen av oksidasjonsfaktorene, skal være i samsvar med kravene i avsnitt 13.6.
The full documentation of the procedures used by the organisation for the determination of the oxidation factor and the full set of results shall be retained and made available to the verifier of the emissions report.
Den fullstendige dokumentasjonen av framgangsmåtene som benyttes av organisasjonen for å bestemme oksidasjonsfaktorene, samt det fullstendige settet av resultater, skal oppbevares og gjøres tilgjengelig for utslippsrapportens miljøkontrollør.
The specific procedure to determine the activity-specific emission factor, conversion factor or composition data including the sampling procedure for a specific material shall be agreed with the competent authority before the start of respective reporting period in which it will be applied.
Den særlige framgangsmåten for å bestemme den virksomhetsspesifikke utslippsfaktoren eller sammensetningsdata, herunder framgangsmåten for prøvetaking for et bestemt materiale, skal avtales med vedkommende myndighet før starten av rapporteringsperioden der den skal anvendes.
The procedures applied to sample and determine the composition of the relevant material or derive a process emission factor shall, where available, be according to a standardised method that limits sampling and measurement bias and has a known measurement uncertainty.
Framgangsmåtene som benyttes for å ta prøver av og bestemme sammensetningen av det relevante materialet eller utlede en prosessutslippsfaktor, skal, der en slik er tilgjengelig, utføres i samsvar med en standardisert metode som begrenser skjevheter i prøvetaking og måling og har en kjent måleusikkerhet.
If CEN standards are not available suitable ISO standards or national standards shall apply.
Dersom CEN-standarder ikke er tilgjengelige, skal egnede ISO-standarder eller nasjonale standarder gjelde.
The laboratory used shall comply with requirements laid down in Section 13.5 of this Annex.
Laboratoriet som benyttes, skal overholde kravene fastsatt i avsnitt 13.5 i dette vedlegg.
The sampling procedure and frequency of analyses shall comply with the requirements of Section 13.6.
Framgangsmåten for prøvetaking og analysenes hyppighet skal overholde kravene i avsnitt 13.6.
The full documentation of the procedures used by the organisation and the full set of results shall be retained and made available to the verifier of the emissions report.
Den fullstendige dokumentasjonen av framgangsmåtene som organisasjonen har benyttet, samt det fullstendige settet av resultater, skal oppbevares og gjøres tilgjengelig for utslippsrapportens miljøkontrollør.
The term ‘biomass fraction’ for the purpose of these guidelines refers to the mass percentage of biomass carbon according to the biomass definition (see Sections 2 and 12 of this Annex) out of the total mass of carbon in a sample.
Med «biomasseandel» menes i disse retningslinjene masseprosentandelen av karbon i biomasse i samsvar med definisjonen av biomasse (se avsnitt 2 og 12 i dette vedlegg) av den samlede karbonmassen i en prøve.
Fuel or material shall qualify as pure biomass with simplified provisions for the monitoring and reporting as set out in Section 5.2, if the non-biomass content accounts to no more than 3 % of the total quantity of the fuel or material concerned.
Brensel eller materiale skal anses som ren biomasse med forenklede bestemmelser om overvåking og rapportering i henhold til avsnitt 5.2, dersom innholdet av masse som ikke er biomasse, ikke utgjør mer enn 3 % av den samlede mengden av vedkommende brensel eller materiale.
The specific procedure to determine the biomass fraction of a specific fuel or material including the sampling procedure shall be agreed with the competent authority before the start of the reporting period in which it will be applied.
Den særlige framgangsmåten for å fastsette biomasseandelen av et bestemt brensel eller materiale, herunder framgangsmåten for prøvetaking, skal avtales med vedkommende myndighet før starten av rapporteringsperioden der den skal anvendes.
The procedures applied to sample the fuel or material and to determine the biomass fraction shall, where available, be according to a standardised method that limits sampling and measurement bias and has a known measurement uncertainty.
Framgangsmåtene som benyttes for å ta prøver av brenselet eller materialet og å fastsette biomasseandelen, skal, der en slik er tilgjengelig, utføres i samsvar med en standardisert metode som begrenser skjevheter i prøvetaking og måling og har en kjent måleusikkerhet.
CEN standards shall be used if available.
CEN
Methods applicable to determine the biomass fraction in a fuel or material could range from the manual sorting of components of mixed materials, to differential methods determining heating values of a binary mixture and its two pure components to an isotopic analysis of carbon-14 — depending on the specific nature of the respective fuel mixture.
Metoder som kan anvendes til å bestemme biomasseandelen av et brensel eller materiale, kan variere fra manuell sortering av bestanddeler av blandede materialer til differensierte metoder som bestemmer varmeverdier i en binær blanding og blandingens to rene bestanddeler, eller til isotopanalyse av karbon