natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission took account of the report provided by the European Securities and Markets Authority (ESMA) in November 2010 on China, Canada, India, and South Korea, which had received a transitional period by Commission Decision 2008/961/EC of 12 December 2008 on the use by third countries’ issuers of securities of certain third country’s national accounting standards and International Financial Reporting Standards to prepare their consolidated financial statements (
Kommisjonen har tatt hensyn til rapporten framlagt av Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet (ESMA) i november 2010 om Kina, Canada, India og Sør-Korea, som ble gitt en overgangsperiode ved kommisjonsvedtak 2008/961/EF av 12. desember 2008 om utstedere fra tredjestaters anvendelse av visse tredjestaters nasjonale regnskapsstandarder og internasjonale standarder for finansiell rapportering for å utarbeide sine konsernregnskaper(
In April 2010 the Ministry of Finance of China issued a ‘Roadmap for Continuing Convergence of the Accounting Standards for Business Enterprises with IFRS’ (ASBE) which reiterated China’s commitment to continue the process of convergence to IFRS.
I april 2010 utstedte Kinas finansdepartement et veikart for fortsatt tilnærming av regnskapsstandardene for forretningsforetak (ASBE) til IFRS som bekreftet Kinas forpliktelse til å fortsette tilnærmingsprosessen.
As of October 2010 all current standards and interpretations issued by International Accounting Standards Board have been implemented in the ASBE.
Siden oktober 2010 er alle nåværende standarder og tolkninger utstedt av International Accounting Standards Board blitt gjennomført i ASBE.
The level of convergence has been reported by ESMA as being satisfactory and the differences do not amount to non-compliance with IFRS.
ESMA har rapportert om et tilfredsstillende tilnærmingsnivå, og forskjellene innebærer ikke manglende overholdelse av IFRS.
Therefore, it is appropriate to consider the Chinese ASBE equivalent to adopted IFRS as of 1 January 2012.
Derfor bør Kinas ASBE anses som likeverdige med vedtatte IFRS fra 1. januar 2012.
The Accounting Standards Board of Canada made a public commitment in January 2006 to adopt IFRS by 31 December 2011.
Canadas Accounting Standards Board forpliktet seg i januar 2006 offentlig til å vedta IFRS innen 31. desember 2011.
It has approved the incorporation of IFRS into the Canadian Institute of Chartered Accountants Handbook as Canadian GAAP for all publicly accountable profit-oriented enterprises starting in 2011.
Canadas Accounting Standards Board har godkjent at IFRS fra 2011 skal innarbeides i håndboken til Canadian Institute of Chartered Accountants som Canadas alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper for alle offentlige regnskapspliktige foretak som har overskudd som mål.
Therefore, it is appropriate to consider the Canadian GAAP equivalent to adopted IFRS as of 1 January 2012.
Derfor bør Canadas alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper anses som likeverdige med vedtatte IFRS fra 1. januar 2012.
The Korean Financial Supervisory Commission and the Korean Accounting Institute made a public commitment in March 2007 to adopt IFRS by 31 December 2011.
Sør-Koreas Financial Supervisory Commission og Korean Accounting Institute forpliktet seg i mars 2007 offentlig til å vedta IFRS innen 31. desember 2011.
The Korean Accounting Standards Board has adopted IFRS as Korean IFRS (K-IFRS).
Korean Accounting Standards Board har vedtatt IFRS som Sør-Koreas IFRS (K-IFRS).
K-IFRS are identical to IFRS and are required for all listed companies in South Korea since 2011.
K-IFRS er identisk med IFRS, og siden 2011 har alle børsnoterte selskaper i Sør-Korea vært forpliktet til å anvende dem.
Other unlisted companies may choose to do so.
Andre ikke-børsnoterte selskaper kan velge å anvende dem.
Therefore, it is appropriate to consider the GAAP of South Korea equivalent to adopted IFRS as of 1 January 2012.
Derfor bør Sør-Koreas alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper anses som likeverdige med vedtatte IFRS fra 1. januar 2012.
The Indian Government and the Indian Institute of Chartered Accountants made a public commitment in July 2007 to adopt IFRS by 31 December 2011 with the aim that Indian GAAP would be fully IFRS compliant by the end of the programme.
Den indiske regjeringen og The Institute of Chartered Accountants of India forpliktet seg i juli 2007 offentlig til å vedta IFRS innen 31. desember 2011 med det formål å sikre at Indias alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper er helt i samsvar med IFRS når programmet er gjennomført.
However, following an on-the-spot investigation in January 2011, ESMA observed that the Indian GAAP appear to have a number of differences from IFRS which could be significant in practice.
Etter en undersøkelse på stedet i januar 2011 konstaterte ESMA imidlertid at det tilsynelatende er en rekke forskjeller mellom Indias alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper og IFRS som kan få betydning i praksis.
Uncertainties remain about the timetable for the implementation of an IFRS-compliant reporting system.
Det er fortsatt usikkerhet knyttet til tidsplanen for gjennomføring av et rapporteringssystem som er i overensstemmelse med IFRS.
As there are no issuers in India who have taken advantage of the voluntary early application of IFRS, there is no experience regarding IFRS enforcement.
Ettersom ingen utstedere i India har benyttet seg av muligheten for frivillig å anvende IFRS på et tidlig tidspunkt, finnes det ingen erfaring med håndheving av IFRS.
Accordingly, it is appropriate to extend the transitional period for no more than 3 years, until 31 December 2014, in order to allow third country issuers to prepare their annual and half-yearly financial statements in accordance with the GAAP of India in the Union.
Derfor bør overgangsperioden forlenges i høyst tre år til 31. desember 2014, slik at utstedere fra tredjestater kan utarbeide sine årsregnskaper og halvårsregnskaper i Unionen i samsvar med Indias alminnelige anerkjente regnskapsprinsipper.
Since the transitional period for which equivalence was granted to the GAAP of China, Canada, South-Korea and India under Regulation (EC) No 809/2004 expired on 31 December 2011, this Regulation should apply from 1 January 2012.
Ettersom overgangsperioden for likeverdighet for alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper i Kina, Canada, Sør-Korea og India i henhold til forordning (EF) nr. 809/2004 utløper 31. desember 2011, bør denne forordning få anvendelse fra 1. januar 2012.
This is necessary in order to provide legal certainty to issuers from these third countries listed in the Union and avoid the risk that they might have to reconcile their financial statements with IFRS.
Dette er nødvendig for å gi rettssikkerhet til nevnte utstedere fra tredjestater som er børsnotert i Unionen, og for å unngå faren for at de skal måtte avstemme sine finansregnskaper mot IFRS.
Regulation (EC) No 809/2004 should therefore be amended accordingly,
Forordning (EF) nr. 809/2004 bør derfor endres.
in paragraph 5, the second subparagraph is added:
I nr. 5 skal nytt andre ledd lyde:
‘In addition to standards referred to in the first subparagraph, from 1 January 2012, third country issuers may present their historical financial information in accordance with the following standards:
«I tillegg til standarder nevnt i første ledd kan utstedere fra tredjestater fra 1. januar 2012 framlegge sin historiske finansielle informasjon i samsvar med følgende standarder:
Generally Accepted Accounting Principles of the Republic of Korea.’
Republikken Sør-Koreas alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper.»
paragraph 5a is replaced by the following:
Nr. 5a skal lyde:
Third country issuers are not subject to a requirement, under Annex I, item 20.1; Annex IV, item 13.1; Annex VII, item 8.2; Annex X, item 20.1 or Annex XI, item 11.1, to restate historical financial information, included in a prospectus and relevant for the financial years prior to financial years starting on or after 1 January 2015, or to a requirement under Annex VII, item 8.2.bis; Annex IX, item 11.1; or Annex X, item 20.1.bis, to provide a narrative description of the differences between International Financial Reporting Standards adopted pursuant to Regulation (EC) No 1606/2002 and the accounting principles in accordance with which such information is drawn up relating to the financial years prior to financial years starting on or after 1 January 2015, provided that the historical financial information is prepared in accordance with the Generally Accepted Accounting Principles of the Republic of India.’
Utstedere fra tredjestater omfattes ikke av kravet, i henhold til vedlegg I punkt 20.1, vedlegg IV punkt 13.1, vedlegg VII punkt 8.2, vedlegg X punkt 20.1 eller vedlegg XI punkt 11.1, om å gjengi historisk finansiell informasjon som inngår i et prospekt og som gjelder regnskapsårene før de regnskapsårene som begynner 1. januar 2015 eller senere, eller kravet, i henhold til vedlegg VII punkt 8.2a, vedlegg IX punkt 11.1 eller vedlegg X punkt 20.1a, om å framlegge en forklarende beskrivelse av forskjellene mellom internasjonale standarder for finansiell rapportering vedtatt i henhold til forordning (EF) nr. 1606/2002 og de regnskapsprinsippene som slik informasjon skal utarbeides i henhold til for regnskapsårene før de regnskapsårene som begynner 1. januar 2015 eller senere, forutsatt at den historiske finansielle informasjonen er utarbeidet i samsvar med Republikken Indias alminnelig anerkjente regnskapsprinsipper.»
In its final report presented on 25 February 2009 (the ‘de Larosière Report’), the High-Level Group recommended that the supervisory framework be strengthened to reduce the risk and severity of future financial crises.
I sin sluttrapport, som ble framlagt 25. februar 2009 («de Larosière-rapporten»), anbefalte høynivågruppen at rammereglene for tilsynet styrkes for å redusere faren for og alvorligheten av framtidige finanskriser.
It recommended reforms to the structure of supervision of the financial sector in the Union.
Den anbefalte reformer av strukturen for tilsynet med finanssektoren i Unionen.
The group also concluded that a European System of Financial Supervisors should be created, comprising three European Supervisory Authorities, one for the banking sector, one for the securities sector and one for the insurance and occupational pensions sector, and recommended the creation of a European Systemic Risk Council.
Gruppen konkluderte også med at det bør opprettes et europeisk finanstilsynssystem bestående av tre europeiske tilsynsmyndigheter, en for banksektoren, en for verdipapirsektoren og en for forsikrings- og tjenestepensjonssektoren, og anbefalte at det opprettes et europeisk råd for systemrisiko.
The report represented the reforms the experts considered were needed and on which work had to begin immediately.
Rapporten angav hvilke reformer de sakkyndige mente var nødvendige, og som det umiddelbart burde iverksettes arbeid med.
In its Communication of 27 May 2009 entitled ‘European Financial Supervision’, it provided more detail about the possible architecture of such a new supervisory framework reflecting the main thrust of the de Larosière Report.
I sin melding av 27. mai 2009 om europeisk finanstilsyn beskrev Kommisjonen nærmere hvordan strukturen i et slikt nytt tilsynssystem vil kunne være, basert på de viktigste konklusjonene i de Larosière-rapporten.
The European Council, in its conclusions of 19 June 2009, confirmed that a European System of Financial Supervisors, comprising three new European Supervisory Authorities, should be established.
Det europeiske råd bekreftet i sine konklusjoner av 19. juni 2009 at et europeisk finanstilsynssystem bestående av tre nye europeiske tilsynsmyndigheter bør opprettes.
The system should be aimed at upgrading the quality and consistency of national supervision, strengthening oversight of cross-border groups and establishing a European single rule book applicable to all financial institutions in the internal market.
Systemet bør ta sikte på å oppgradere kvaliteten og samsvaret i nasjonalt tilsyn, styrke tilsynet med konserner som driver virksomhet over landegrensene, og innføre et felles europeisk regelverk for alle finansinstitusjoner i det indre marked.
It emphasised that the European Supervisory Authorities should also  have supervisory powers in relation to credit rating agencies and invited the Commission to prepare concrete proposals on how the European System of Financial Supervisors could play a strong role in crisis situations, while stressing that decisions taken by the European Supervisory Authorities should not impinge on the fiscal responsibilities of Member States.
Rådet understreket at de europeiske tilsynsmyndighetene også bør ha myndighet til å føre tilsyn med kredittvurderingsbyråer, og oppfordret Kommisjonen til å utarbeide konkrete forslag til hvordan det europeiske finanstilsynssystemet skal kunne spille en betydelig rolle i krisesituasjoner, samtidig som det la vekt på at beslutninger truffet av de europeiske tilsynsmyndighetene ikke burde berøre medlemsstatenes finanspolitiske ansvar.
On 17 June 2010, the European Council agreed that ‘Member States should introduce systems of levies and taxes on financial institutions to ensure fair burden-sharing and to set incentives to contain systemic risk.
Den 17. juni 2010 ble Det europeiske råd enig om at «medlemsstatene bør innføre ordninger med avgifter og skatter for finansinstitusjonene for å sikre en deling av byrdene og unngå systemrisiko.
Such levies or taxes should be part of a credible resolution framework.
Slike avgifter og skatter bør inngå i en troverdig kriseløsningsramme.
Further work is urgently required on their main features and issues of level playing field and cumulative impacts of various regulatory measures should be carefully assessed’.
Det må umiddelbart arbeides videre med hovedtrekkene ved disse, og spørsmål som gjelder like vilkår og de kumulative virkningene av ulike reguleringstiltak bør vurderes nøye».
The financial and economic crisis has created real and serious risks to the stability of the financial system and the functioning of the internal market.
Den finansielle og økonomiske krisen har skapt reelle og alvorlige risikoer for finanssystemets stabilitet og det indre markeds virkemåte.
Restoring and maintaining a stable and reliable financial system is an absolute prerequisite to preserving trust and coherence in the internal market, and thereby to preserve and improve the conditions for the establishment of a fully integrated and functioning internal market in the field of financial services.
Å gjenopprette og opprettholde et stabilt og pålitelig finanssystem er en absolutt forutsetning for å bevare tilliten til og sammenhengen i det indre marked og dermed bevare og forbedre vilkårene for et fullstendig integrert og velfungerende indre marked for finansielle tjenester.
Moreover, deeper and more integrated financial markets offer better opportunities for financing and risk diversification, and thus help to improve the capacity of the economies to absorb shocks.
Dypere, mer integrerte finansmarkeder gir dessuten bedre mulighet for finansiering og risikospredning og bidrar dermed til å forbedre økonomienes evne til å absorbere sjokk.
The Union cannot remain in a situation where there is no mechanism to ensure that national supervisors arrive at the best possible supervisory decisions for cross-border financial institutions; where there is insufficient cooperation and information exchange between national supervisors; where joint action by national authorities requires complicated arrangements to take account of the patchwork of regulatory and supervisory requirements; where national solutions are most often the only feasible option in responding to problems at the level of the Union, and where different interpretations of the same legal text exist.
Unionen kan ikke lenger akseptere en situasjon der det ikke finnes noen ordning som sikrer at nasjonale tilsynsmyndigheter treffer de best mulige beslutninger for tilsyn med finansinstitusjoner som driver virksomhet på tvers av landegrensene, der samarbeidet og utvekslingen av opplysninger mellom nasjonale tilsynsmyndigheter er utilstrekkelig, der nasjonale myndigheters felles tiltak krever kompliserte ordninger for å ta hensyn til lappeteppet av regelverksbaserte krav og tilsynskrav og tilsynsregler, der nasjonale løsninger som oftest er den eneste gjennomførbare løsningen på problemer på unionsplan, og der det finnes ulike tolkninger av samme lovtekst.
The European System of Financial Supervision (hereinafter ‘the ESFS’) should be designed to overcome those deficiencies and provide a system that is in line with the objective of a stable and single Union financial market for financial services, linking national supervisors within a strong Union network.
Det europeiske finanstilsynssystemet (heretter kalt «ESFS») bør utformes slik at disse manglene utbedres og at det innføres et system som er i tråd med målet om et stabilt indre marked for finansielle tjenester i Unionen, der nasjonale tilsynsmyndigheter inngår i et sterkt unionsnett.
In addition to the European Supervisory Authority (European Banking Authority) (hereinafter ‘the Authority’), a European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority) and a European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority) as well as a Joint Committee of the European Supervisory Authorities (hereinafter ‘the Joint Committee’) should be established.
I tillegg til Den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske banktilsynsmyndighet) (heretter kalt «Myndigheten») bør det opprettes en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske myndighet for forsikring og tjenestepensjon) og en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske verdipapir- og markedsmyndighet) samt en felleskomité for europeiske tilsynsmyndigheter (heretter kalt «Felleskomiteen»).
See page 1 of this Official Journal.
EUT L 331 av 15.12.2010, s. 1.
The scope of each European Supervisory Authority’s action should be clearly defined.
Hver europeisk tilsynsmyndighets virkeområde bør være klart avgrenset.
OJ L 25, 29.1.2009, p. 23.
EUT L 25 av 29.1.2009, s. 23.
OJ L 25, 29.1.2009, p. 28.
EUT L 25 av 29.1.2009, s. 28.
OJ L 25, 29.1.2009, p. 18.
EUT L 25 av 29.1.2009, s. 18.
The Authority should protect public values such as the stability of the financial system, the transparency of markets and financial products, and the protection of depositors and investors.
Myndigheten bør verne allmenne interesser som finanssystemets stabilitet og innsyn i markedene og finansielle produkter samt verne innskytere og investorer.
The Authority should also prevent regulatory arbitrage and guarantee a level playing field, and strengthen international supervisory coordination, for the benefit of the economy at large, including financial institutions and other stakeholders, consumers and employees.
Myndigheten bør også forebygge tilsynsarbitrasje og sikre like vilkår samt styrke den internasjonale samordningen mellom tilsynsmyndighetene til fordel for økonomien som helhet, herunder finansinstitusjoner og andre berørte parter, forbrukere og arbeidstakere.
The Authority should also be entrusted with certain responsibilities for existing and new financial activities.
Myndigheten bør også ha et visst ansvar for eksisterende og ny finansiell virksomhet.
The Authority should also be able to temporarily prohibit or restrict certain financial activities that threaten the orderly functioning and integrity of financial markets or the stability of the whole or part of the financial system in the Union in the cases specified and under the conditions laid down in the legislative acts referred to in this Regulation.
Myndigheten bør også kunne midlertidig forby eller begrense visse former for finansiell virksomhet som truer finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i Unionen i de tilfeller og på de vilkår som er fastsatt i rettsaktene omhandlet i denne forordning.
If required to make such temporary prohibition in the case of an emergency situation, the Authority should do so in accordance with and under the conditions laid down in this Regulation.
Dersom det i en krisesituasjon kreves at Myndigheten innfører et slikt midlertidig forbud, skal den gjøre dette i samsvar med og på de vilkår som er fastsatt i denne forordning.
In cases where a temporary prohibition or restriction of certain financial activities has a cross-sectoral impact, sectoral legislation should provide that the Authority should consult and coordinate its action with, where relevant, the European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority) and with the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority), through the Joint Committee.
I tilfeller der et midlertidig forbud eller en midlertidig begrensning av visse former for finansiell virksomhet får virkninger på tvers av sektorene, bør det i sektorregelverket fastsettes at Myndigheten, der det er relevant, bør rådføre seg med og samordne sine tiltak med Den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjon) og med Den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet), gjennom Felleskomiteen.
The Authority should take due account of the impact of its activities on competition and innovation within the internal market, on the Union’s global competitiveness, on financial inclusion, and on the Union’s new strategy for jobs and growth.
Myndigheten bør ta behørig hensyn til virkningen av sin virksomhet på konkurransen og nyskapingen i det indre marked, Unionens globale konkurranseevne, den finansielle integrasjonen og Unionens nye strategi for sysselsetting og vekst.
In order to fulfil its objectives, the Authority should have legal personality as well as administrative and financial autonomy.
For å kunne nå sine mål bør Myndigheten ha status som juridisk person samt administrativ og finansiell selvstendighet.
All types of financial intermediaries, markets and infrastructures may be potentially systemically important to some degree.
Alle typer av finansformidlere, -markeder og -infrastrukturer kan til en viss grad potensielt være viktige for systemet.
Cross-border risk includes all risks caused by economic imbalances or financial failures in all or parts of the Union that have the potential to have significant negative consequences for the transactions between economic operators of two or more Member States, for the functioning of the internal market or for the public finances of the Union or any of its Member States.
Risiko på tvers av landegrensene omfatter alle risikoer som skyldes økonomisk ubalanse eller finansiell svikt i hele eller deler av Unionen, som kan få betydelige negative konsekvenser for transaksjonene mellom markedsdeltakere i to eller flere medlemsstater, for det indre markeds virkemåte eller for de offentlige finansene i Unionen eller en av dens medlemsstater.
The Court of Justice of the European Union in its judgment of 2 May 2006 in Case C-217/04 (United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland v. European Parliament and Council of the European Union) held that ‘nothing in the wording of Article 95 EC [now Article 114 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU)] implies that the addressees of the measures adopted by the Community legislature on the basis of that provision can only be the individual Member States.
Den europeiske unions domstol fastslo i sin dom av 2. mai 2006 i sak C-217/04 (Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland mot Europaparlamentet og Rådet for Den europeiske union) at «intet i ordlyden i artikkel 95 EF [nå artikkel 114 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte (TEUV)] tilsier at adressatene for tiltakene vedtatt av Unionens regelgiver på grunnlag av nevnte bestemmelse, bare kan være de enkelte medlemsstater.
The Authority should therefore be established on the basis of Article 114 TFEU.
Myndigheten bør derfor opprettes på grunnlag av artikkel 114 i TEUV.
European Court Reports 2006 Page I-03771, para.
Samling av Domstolens rettspraksis 2006 s. I-03771, premiss 44