natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In particular, the competent authorities should continue to make use of Articles 42, 131 and 141 to coordinate their activities and information requests.
Vedkommende myndigheter bør særlig fortsatt gjøre bruk at artikkel 42, 131 og 141 for å samordne sin virksomhet og sine anmodninger om informasjon.
Credit institutions authorised in their home Member States should be allowed to carry on, throughout the Community, any or all of the activities listed in Annex I by establishing branches or by providing services.
Kredittinstitusjoner med tillatelse i sin hjemstat bør i hele Fellesskapet tillates å utøve virksomheten oppført på listen i vedlegg I ved å opprette filialer eller ved å yte tjenester.
The Member States may also establish stricter rules than those laid down in Article 9(1), first subparagraph, Article 9(2) and Articles 12, 19 to 21, 44 to 52, 75 and 120 to 122 for credit institutions authorised by their competent authorities.
Medlemsstatene kan også fastsette strengere regler enn de regler som er fastsatt i artikkel 9 nr. 1 første ledd, artikkel 9 nr. 2 og artikkel 12, 19
The Member States may also require that Article 123 be complied with on an individual or other basis, and that the sub-consolidation described in Article 73(2) be applied to other levels within a group.
Medlemsstatene kan også kreve at artikkel 123 overholdes på individuelt eller annet grunnlag, og at delkonsolidering som beskrevet i artikkel 73 nr. 2 kommer til anvendelse på andre nivåer innenfor et konsern.
It is appropriate to extend mutual recognition to the activities listed in Annex I when they are carried on by financial institutions which are subsidiaries of credit institutions, provided that such subsidiaries are covered by the consolidated supervision of their parent undertakings and meet certain strict conditions.
Det er hensiktsmessig å utvide prinsippet om gjensidig anerkjennelse til å omfatte den virksomhet som er oppført i vedlegg I, når den utøves av finansinstitusjoner som er datterforetak av kredittinstitusjoner, forutsatt at slike datterforetak omfattes av det konsoliderte tilsynet med hovedforetaket, og at det oppfyller visse strenge vilkår.
The host Member State should be able, in connection with the exercise of the right of establishment and the freedom to provide services, to require compliance with specific provisions of its own national laws or regulations on the Part of institutions not authorised as credit institutions in their home Member States and with regard to activities not listed in Annex I provided that, on the one hand, such provisions are compatible with Community law and are intended to protect the general good and that, on the other hand, such institutions or such activities are not subject to equivalent rules under this legislation or regulations of their home Member States.
I forbindelse med utøvelse av etableringsretten og adgangen til å yte tjenester bør vertsstaten kunne kreve at institusjoner som ikke har tillatelse som kredittinstitusjon i hjemstaten, og med hensyn til virksomhet som ikke er oppført i vedlegg I, overholder særlige bestemmelser i vertsstatens nasjonale lovgivning, forutsatt på den ene side at disse bestemmelsene er forenlige med fellesskapsretten og er begrunnet i allmennhetens interesser, og på den annen side at disse institusjonene eller denne virksomheten ikke er underlagt tilsvarende regler i lover eller forskrifter i hjemstaten.
The Member States should ensure that there are no obstacles to carrying on activities receiving mutual recognition in the same manner as in the home Member State, as long as the latter do not conflict with legal provisions protecting the general good in the host Member State.
Medlemsstatene bør påse at det ikke er noe som hindrer at den virksomhet som omfattes av den gjensidige anerkjennelsen, kan utøves på samme måte som i hjemstaten, så lenge dette ikke er i strid med lovbestemmelser som beskytter allmennhetens interesser i vertsstaten.
It is important to provide that such rules may not be more favourable than those for branches of institutions from another Member State.
Det er viktig å fastsette at slike regler ikke kan være gunstigere enn de regler som gjelder for filialer av institusjoner fra en annen medlemsstat.
The Community should be able to conclude agreements with third countries providing for the application of rules which accord such branches the same treatment throughout its territory.
Fellesskapet bør kunne inngå avtaler med tredjestater om anvendelse av bestemmelser som gir slike filialer samme behandling i hele Fellesskapet.
The branches of credit institutions authorised in third countries should not enjoy the freedom to provide services under the second paragraph of Article 49 of the Treaty or the freedom of establishment in Member States other than those in which they are established.
Filialer av kredittinstitusjoner som har sitt hovedkontor i tredjestater, bør ikke omfattes av adgangen til å yte tjenester i henhold til traktatens artikkel 49 annet ledd eller av etableringsadgangen i andre medlemsstater enn der de er etablert.
Agreement should be reached, on the basis of reciprocity, between the Community and third countries with a view to allowing the practical exercise of consolidated supervision over the largest possible geographical area.
Det bør inngås avtaler på gjensidig grunnlag mellom Fellesskapet og tredjestater for å gjøre det praktisk mulig å gjennomføre konsolidert tilsyn over et størst mulig geografisk område.
Responsibility for supervising the financial soundness of a credit institution, and in particular its solvency, should lay with its home Member State.
Ansvaret for tilsyn med en kredittinstitusjons økonomiske soliditet, og særlig med dens solvens, bør ligge hos institusjonens hjemstat.
The host Member State's competent authorities should be responsible for the supervision of the liquidity of the branches and monetary policies.
Vedkommende myndigheter i vertsstaten bør ha ansvar for tilsyn med filialenes likviditet og pengepolitikk.
The supervision of market risk should be the subject of close cooperation between the competent authorities of the home and host Member States.
Tilsynet med markedsrisiko bør være gjenstand for nært samarbeid mellom vedkommende myndigheter i hjemstaten og vertsstaten.
To this end, in particular, consideration of problems concerning individual credit institutions and the mutual exchange of information should take place in the Committee of European Banking Supervisors set up by Commission Decision 2004/5/EC(
For dette formål bør vurderinger av problemer som gjelder individuelle kredittinstitusjoner og gjensidig utveksling av informasjon finne sted i Den europeiske banktilsynskomité, nedsatt ved kommisjonsbeslutning 2004/5/EF(
That mutual information procedure should not in any case replace bilateral cooperation.
Den nevnte framgangsmåten for gjensidig underretning erstatter på ingen måte tosidig samarbeid.
Without prejudice to their own powers of control, the competent authorities of the host Member States should be able, in an emergency, on their own initiative or following the initiative of the competent authorities of home Member State, to verify that the activities of a credit institution established within their territories comply with the relevant laws and with the principles of sound administrative and accounting procedures and adequate internal control.
Uten at det berører egen kontrollmyndighet bør vedkommende myndigheter i vertsstaten, i hastesaker enten på eget initiativ eller på initiativ fra vedkommende myndigheter i hjemstaten, kunne kontrollere at virksomheten til en kredittinstitusjon som er etablert på vedkommende vertsstats territorium, utøves i samsvar med relevant lovgivning og med prinsippene for god forvaltnings- og regnskapspraksis og forsvarlig internkontroll.
In order to preserve the confidential nature of the information forwarded, the list of addressees should remain within strict limits.
For å bevare de utvekslede opplysningenes fortrolige karakter bør antall mottakere være strengt begrenset.
Certain behaviour, such as fraud and insider offences, is liable to affect the stability, including the integrity, of the financial system, even when involving institutions other than credit institutions.
Visse former for atferd, som for eksempel bedrageri og innsidehandel, vil kunne påvirke det finansielle systems stabilitet og integritet, også når dette berører andre institusjoner enn kredittinstitusjoner.
Where it is stipulated that information may be disclosed only with the express agreement of the competent authorities, these should be able, where appropriate, to make their agreement subject to compliance with strict conditions.
Når det er fastsatt at opplysninger kan gis videre bare med vedkommende myndigheters uttrykkelige samtykke, bør disse eventuelt kunne gjøre samtykket betinget av at strenge krav blir overholdt.
Exchanges of information between, on the one hand, the competent authorities and, on the other, central banks and other bodies with a similar function in their capacity as monetary authorities and, where appropriate, other public authorities responsible for supervising payment systems should also be authorised.
Utveksling av opplysninger mellom på den ene side vedkommende myndigheter og på den annen side sentralbanker og andre organer med lignende funksjon i deres egenskap av monetære myndigheter, og eventuelt også andre offentlige myndigheter med ansvar for tilsyn med betalingssystemer, bør også tillates.
For the purpose of strengthening the prudential supervision of credit institutions and the protection of clients of credit institutions, auditors should have a duty to report promptly to the competent authorities, wherever, during the performance of their tasks, they become aware of certain facts which are liable to have a serious effect on the financial situation or the administrative and accounting organisation of a credit institution.
For å styrke tilsynet med kredittinstitusjoner og vernet av kredittinstitusjoners kunder bør revisorer ha plikt til umiddelbart å underrette vedkommende myndigheter dersom de i forbindelse med utførelsen av sin oppgave får kjennskap til visse forhold som i alvorlig grad vil kunne påvirke en kredittinstitusjons finansielle stilling eller dens forvaltningsmessige og regnskapsmessige organisering.
For the same reason Member States should also provide that such a duty applies in all circumstances where such facts are discovered by an auditor during the performance of his tasks in an undertaking which has close links with a credit institution.
Av samme grunn bør medlemsstatene også fastsette at en slik plikt gjelder under alle omstendigheter der en revisor i forbindelse med utførelsen av sine oppgaver oppdager slike forhold i et foretak som har nære forbindelser til en kredittinstitusjon.
The duty of auditors to communicate, where appropriate, to the competent authorities certain facts and decisions concerning a credit institution which they discover during the performance of their tasks in a non-financial undertaking should not in itself change the nature of their tasks in that undertaking nor the manner in which they should perform those tasks in that undertaking.
Revisorenes plikt til eventuelt å underrette vedkommende myndigheter om visse forhold og avgjørelser med hensyn til en kredittinstitusjon som de oppdager i forbindelse med utførelsen av sine oppgaver i et ikke-finansielt foretak, bør i seg selv ikke endre verken arten av deres oppgaver i vedkommende foretak eller den måten de skal utføre sine oppgaver på i foretaket.
This Directive specifies that for certain own funds items qualifying criteria should be specified, without prejudice to the possibility of Member States to apply more stringent provisions.
I dette direktiv fastsettes det at det for visse poster som inngår i ansvarlig kapital, bør fastsettes kriterier, uten at dette berører medlemsstatenes mulighet til fritt å anvende strengere bestemmelser.
According to the nature of the items constituting own funds, this Directive distinguishes between on the one hand, items constituting original own funds and, on the other, those constituting additional own funds.
Alt etter arten av de postene som utgjør ansvarlig kapital, skilles det i dette direktiv mellom på den ene side poster som utgjør kjernekapital, og på den annen side poster som utgjør tilleggskapital.
To reflect the fact that items constituting additional own funds are not of the same nature as those constituting original own funds, the amount of the former included in  own funds should not exceed the original own funds.
For å vise at de postene som utgjør tilleggskapital, ikke er av samme art som dem som utgjør kjernekapital, bør det tilleggskapitalbeløpet som inngår i ansvarlig kapital, ikke overstige kjernekapitalen.
Moreover, the amount of certain items of additional own funds included should not exceed one half of the original own funds.
Videre bør beløpet for visse poster i tilleggskapitalen samlet ikke overstige halvparten av kjernekapitalen.
In order to avoid distortions of competition, public credit institutions should not include in their own funds guarantees granted them by the Member States or local authorities.
For å unngå konkurransevridning bør offentlige kredittinstitusjoner ikke la garantier som de er blitt innvilget av medlemsstatene eller lokale myndigheter, inngå i beregningen av ansvarlig kapital.
Whenever in the course of supervision it is necessary to determine the amount of the consolidated own funds of a group of credit institutions, the calculation should be effected in accordance with this Directive.
Når det for tilsynsformål er nødvendig å fastslå størrelsen på konsolidert ansvarlig kapital for kredittinstitusjoner i et konsern, bør beregningen skje i samsvar med dette direktiv.
The precise accounting technique to be used for the calculation of own funds, their adequacy for the risk to which a credit institution is exposed, and for the assessment of the concentration of exposures should take account of the provisions of Council Directive 86/635/EEC of 8 December 1986 on the annual accounts and consolidated accounts of banks and other financial institutions(
Den nøyaktige regnskapsmetoden som skal benyttes ved beregning av ansvarlig kapital og ved vurdering av om den er tilstrekkelig med hensyn til den risiko som en kredittinstitusjon er eksponert for, og av konsentrasjonen av engasjementer, bør ta hensyn til bestemmelsene i rådsdirektiv 86/635/EØF av 8. desember 1986 om bankers og andre finansinstitusjoners årsregnskaper og konsoliderte regnskaper(
Minimum capital requirements play a central role in the supervision of credit institutions and in the mutual recognition of supervisory techniques.
Minstekrav til kapital spiller en sentral rolle i forbindelse med tilsynet med kredittinstitusjoner og gjensidig anerkjennelse av tilsynsmetoder.
In that respect, the provisions on minimum capital requirements should be considered in conjunction with other specific instruments also harmonising the fundamental techniques for the supervision of credit institutions.
I denne forbindelse bør bestemmelsene om minstekrav til kapital ses i sammenheng med andre særlige dokumenter som også harmoniserer de grunnleggende metodene for tilsyn med kredittinstitusjoner.
In order to prevent distortions of competition and to strengthen the banking system in the internal market, it is appropriate to lay down common minimum capital requirements.
For å hindre konkurransevridning og for å styrke banksystemet i det indre marked, er det hensiktsmessig å fastsette felles minstekrav til kapital.
For the purposes of ensuring adequate solvency it is important to lay down minimum capital requirements which weight assets and off-balance-sheet items according to the degree of risk.
For å sikre en tilstrekkelig grad av solvens er det viktig å fastsette minstekrav til kapital som veier eiendeler og poster utenfor balansen i samsvar med graden av risiko.
On this point, on 26 June 2004 the Basel Committee on Banking Supervision adopted a framework agreement on the international convergence of capital measurement and capital requirements.
I denne sammenheng vedtok Basel-komiteen for banktilsyn 26. juni 2004 en rammeavtale om internasjonal tilnærming av måling av og krav til kapital.
The provisions in this Directive on the minimum capital requirements of credit institutions, and the minimum capital provisions in Directive 2006/49/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions(
Bestemmelsene i dette direktiv om minstekrav til kapital for kredittinstitusjoner og bestemmelsene om minstekapital i europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/49/EF av 14. juni 2006 om verdipapirforetaks og kredittinstitusjoners kapitaldekningsgrad(
It is essential to take account of the diversity of credit institutions in the Community by providing alternative approaches to the calculation of minimum capital requirements for credit risk incorporating different levels of risk-sensitivity and requiring different degrees of sophistication.
Det er svært viktig å ta hensyn til mangfoldet av kredittinstitusjoner i Fellesskapet ved å fastsette alternative metoder for beregning av minstekrav til kapital for kredittrisiko som omfatter ulike nivåer av risikofølsomhet, og som krever ulike grader av kompleksitet.
Use of external ratings and credit institutions' own estimates of individual credit risk parameters represents a significant enhancement in the risk-sensitivity and prudential soundness of the credit risk rules.
Bruk av ekstern kredittvurdering og kredittinstitusjoners egne estimater av individuelle parametrer for kredittrisiko innebærer en betydelig forbedring når det gjelder risikofølsomhet og grunnleggende soliditet med hensyn til regler for kredittrisiko.
In producing the estimates needed to apply the approaches to credit risk of this Directive, credit institutions will have to adjust their data processing needs to their clients' legitimate data protection interests as governed by the existing Community legislation on data protection, while enhancing credit risk measurement and management processes of credit institutions to make methods for determining credit institutions' regulatory own funds requirements available that reflect the sophistication of individual credit institutions' processes.
Ved utarbeidingen av de estimater som er nødvendige for å anvende kredittrisikometodene i dette direktiv, vil kredittinstitusjonene måtte tilpasse sine databehandlingsbehov til sine kunders rettmessige interesser med hensyn til vern av personopplysninger i henhold til Fellesskapets gjeldende regelverk for personvern, samtidig som kredittinstitusjoners framgangsmåter for måling og forvaltning av kredittrisiko forbedres for å sikre at det finnes metoder for å fastsette lovfestede krav til ansvarlig kapital for kredittinstitusjoner, som gjenspeiler kompleksiteten i de enkelte kredittinstitusjonenes metoder.
The processing of data should be in accordance with the rules on transfer of personal data laid down in Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data(
Databehandlingen bør være i samsvar med reglene for overføring av personopplysninger fastsatt i europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger(
In this regard, the processing of data in connection with the incurring and management of exposures to customers should be considered to include the development and validation of credit risk management and measurement systems.
I denne sammenheng bør databehandling i forbindelse med inngåelse og håndtering av engasjementer med kunder anses for å omfatte utvikling og validering av systemer for kredittrisikohåndtering og –måling.
That serves not only to fulfil the legitimate interest of credit institutions but also the purpose of this Directive, to use better methods for risk measurement and management and also use them for regulatory own funds purposes.
Dette tjener ikke bare kredittinstitusjoners rettmessige interesser, men også formålet med dette direktiv, som er å benytte bedre metoder for måling og håndtering av risiko og også bruke disse i forbindelse med lovfestede krav til ansvarlig kapital.
With regard to the use of both external and an institution's own estimates or internal ratings, account should be taken of the fact that, at present, only the latter are drawn up by an entity — the financial institution itself — which is subject to a Community authorisation process.
Når det gjelder bruken av både eksterne estimater og institusjonens egne estimater eller interne kredittvurderinger, bør det tas hensyn til at det for tiden bare er interne kredittvurderinger som fastsettes av et foretak — finansinstitusjonen selv — som er underlagt en framgangsmåte for godkjenning i Fellesskapet.
In the case of external ratings use is made of the products of what are known as recognised rating agencies, which in the Community are not currently subject to an authorisation process.
Når det gjelder eksterne kredittvurderinger, blir det benyttet produkter fra såkalte anerkjente kredittvurderingsinstitusjoner, som for tiden ikke er underlagt noen framgangsmåte for godkjenning i Fellesskapet.
In view of the importance of external ratings in connection with the calculation of capital requirements under this Directive, appropriate future authorisation and supervisory process for rating agencies need to be kept under review.
På bakgrunn av den store betydning eksterne kredittvurderinger har for beregning av kapitalkrav i henhold til dette direktiv, er det behov for løpende å vurdere en egnet framtidig framgangsmåte for godkjenning av og tilsyn med kredittvurderingsinstitusjoner.
The minimum capital requirements should be proportionate to the risks addressed.
Minstekravene til kapital bør stå i forhold til den risiko som skal dekkes.
In particular the reduction in risk levels deriving from having a large number of relatively small exposures should be reflected in the requirements.
Særlig bør den reduksjon i risikonivå som skyldes et stort antall relativt små engasjementer, gjenspeiles i kapitalkravene.
The provisions of this Directive respect the principle of proportionality, having regard in particular to the diversity in size and scale of operations and to the range of activities of credit institutions.
Bestemmelsene i dette direktiv er i samsvar med forholdsmessighetsprinsippet, idet det særlig tas hensyn til forskjellene mellom kredittinstitusjoner når det gjelder deres størrelse, omfanget av deres virksomhet og deres virksomhetsområde.
Respect of the principle of proportionality also means that the simplest possible rating procedures, even in the Internal Ratings Based Approach («IRB Approach»), are recognised for retail exposures.
Samsvar med forholdsmessighetsprinsippet betyr også at enklest mulige framgangsmåter for kredittvurdering, også ved bruk av den interne kredittvurderingsmetoden («IRB
The «evolutionary» nature of this Directive enables credit institutions to choose amongst three approaches of varying complexity.
Dette direktivs «utviklingsmessige» art gjør det mulig for kredittinstitusjoner å velge mellom tre metoder med varierende kompleksitet.
In order to allow especially small credit institutions to opt for the more risk-sensitive IRB Approach, the competent authorities should implement the provisions of Article 89(1)(a) and (b) whenever appropriate.
For særlig å gi små kredittinstitusjoner mulighet til å velge den mer risikofølsomme IRB
Those provisions should be read as such that exposure classes referred to in Article 86(1)(a) and (b) include all exposures that are, directly or indirectly, put on a par with them throughout this Directive.
Disse bestemmelsene bør forstås slik at engasjementskategorier som er nevnt i artikkel 86 nr. 1 bokstav a) og b), omfatter alle engasjementer som direkte eller indirekte sidestilles med dem i dette direktiv.