natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Includes destruction, disclosure or theft of data owned by the consumer, e.g. data from a hard drive are copied during a maintenance routine.
Omfatter destruering, utlevering eller tyveri av opplysninger som forbrukeren eier, f.eks. opplysninger fra en harddisk som blir kopiert i forbindelse med en vedlikeholdsrutine.
If personal data are involved, the nature of complaint will be ‘privacy’.
Dersom dette gjelder personopplysninger, vil arten av klage være «vern av privatlivets fred».
Complaints are of this type when personal data (any information relating to an identified or identifiable natural person) are at risk or not processed in line with the national laws on data protection.
Klager tilhører denne typen når personopplysninger (alle opplysninger knyttet til en identifisert eller identifiserbar fysisk person) er utsatt for risiko eller ikke blir behandlet i samsvar med nasjonale lover og forskrifter om vern av personopplysninger.
Organisations are obliged to process personal data fairly and lawfully, for specified, explicit and legitimate purposes and not to process them further in a way incompatible with those purposes.
Organisasjoner har plikt til å behandle personopplysninger på en korrekt og rettferdig måte, for særlige, eksplisitte og legitime formål, og ikke viderebehandle opplysningene på en måte som ikke er forenlig med de nevnte formålene.
The data must be adequate, relevant and not excessive in relation to the purposes for which they are collected and/or further processed.
Opplysningene skal være fyllestgjørende, relevante og ikke omfatte mer enn det som er nødvendig for de formål som de samles inn og/eller viderebehandles for.
The data controller must implement appropriate technical and organisational measures to protect personal data against accidental or unlawful destruction or accidental loss, alteration, unauthorised disclosure or access.
Den behandlingsansvarlige skal treffe egnede tekniske og organisatoriske tiltak for å beskytte personopplysninger mot tilfeldig eller ulovlig ødeleggelse eller tilfeldig tap, ikke
Privacy
Vern av privatlivets fred
Complaints are of this type if an individual’s right to privacy is endangered or not respected.
Klager er av denne typen dersom en enkeltpersons rett til privatliv er i fare eller ikke blir respektert.
For instance an individual’s right to private correspondence is not respected or when an individuals’ behaviour is monitored without a proper legal reason e.g. when purchasing online.
Eksempler er når en enkeltpersons rett til privat korrespondanse ikke blir respektert, eller når en enkeltpersons atferd blir overvåket uten noen egen rettslig grunn, f.eks. ved kjøp av varer eller tjenester på Internett.
Other issues related to privacy and data protection
Andre saker knyttet til privatlivets fred og vern av personopplysninger
Other issues not covered by the other categories in Section C.
Andre saker som ikke omfattes av de andre kategoriene i avsnitt C.
For example, complaints concerning discrimination in consumer transactions, environmental and social responsibility issues relevant to consumer transactions, taste, decency and offensiveness in audiovisual services(
Eksempler kan være klager i forbindelse med forskjellsbehandling i forbrukertransaksjoner, saker som gjelder miljøet og sosialt ansvar som er relevante for forbrukertransaksjoner, smak, anstendighet og menneskelig verdighet i audiovisuelle tjenester(
on combating late payment in commercial transactions
om bekjempelse av forsinket betaling ved handelstransaksjoner
Such late payment negatively affects liquidity and complicates the financial management of undertakings.
Forsinket betaling har negativ innvirkning på foretakenes likviditet og vanskeliggjør deres økonomiske forvaltning.
It also affects their competitiveness and profitability when the creditor needs to obtain external financing because of late payment.
Det påvirker også deres konkurranseevne og lønnsomhet dersom kreditoren må skaffe ekstern finansiering på grunn av forsinket betaling.
The risk of such negative effects strongly increases in periods of economic downturn when access to financing is more difficult.
Risikoen for slike negative virkninger økes betydelig i økonomiske nedgangstider, når det er vanskeligere å oppnå finansiering.
Judicial claims related to late payment are already facilitated by Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters(
Det er allerede blitt lettere å reise rettslige krav ved forsinket betaling gjennom rådsforordning (EF) nr. 44/2001 av 22. desember 2000
However, in order to discourage late payment in commercial transactions, it is necessary to lay down complementary provisions.
For å bekjempe forsinkede betalinger i handelstransaksjoner er det imidlertid nødvendig å fastsette utfyllende bestemmelser.
Undertakings should be able to trade throughout the internal market under conditions which ensure that transborder operations do not entail greater risks than domestic sales.
Foretak bør være i stand til å drive handel i hele det indre marked på vilkår som sikrer at transaksjoner over landegrensene ikke medfører større risiko enn salg på hjemmemarkedet.
Distortions of competition would ensue if substantially different rules applied to domestic and transborder operations.
Det vil føre til konkurransevridning dersom vesentlig ulike regler anvendes for transaksjoner på hjemmemarkedet og transaksjoner over landegrensene.
In its Communication of 25 June 2008 entitled ‘ “Think Small First” — A “Small Business Act” for Europe’, the Commission emphasised that small and medium-sized enterprises’ (SMEs) access to finance should be facilitated and that a legal and business environment supportive of timely payments in commercial transactions should be developed.
I sin melding av 25. juni 2008 med tittelen «Tenk smått først — En “Small Business Act” for Europa» understreket Kommisjonen at små og mellomstore foretak (SMBer) bør få lettere tilgang til finansiering og at det bør utvikles et lovgivnings
It should be noted that public authorities have a special responsibility in this regard.
Det bør understrekes at offentlige myndigheter har et særlig ansvar i denne forbindelse.
The criteria for the definition of SMEs are set out in Commission Recommendation 2003/361/EC of 6 May 2003 concerning the definition of micro, small and medium-sized enterprises(
Kriteriene for definisjonen av SMBer er fastsatt ved kommisjonsforordning 2003/361/EF av 6. mai 2003 om definisjonen av svært små, små og mellomstore bedrifter(
One of the priority actions of the Commission Communication of 26 November 2008 entitled ‘European Economic Recovery Plan’ is the reduction of administrative burdens and the promotion of entrepreneurship by, inter alia, ensuring that, as a matter of principle, invoices, including to SMEs, for supplies and services are paid within 1 month to ease liquidity constraints.
Et av de prioriterte tiltakene i kommisjonsmeldingen av 26. november 2008 med tittelen «Gjenopprettingsplan for europeisk økonomi» er å redusere den administrative byrden og å fremme entreprenørskap ved blant annet prinsipielt å sikre at fakturaer, herunder til SMBer, for levering av varer eller yting av tjenester, betales innen én måned for å minske likviditetsproblemene.
The scope of this Directive should be limited to payments made as remuneration for commercial transactions.
Dette direktivs virkeområde bør begrenses til betalinger som er vederlag for handelstransaksjoner.
This Directive should not regulate transactions with consumers, interest in connection with other payments, for instance payments under the laws on cheques and bills of exchange, or payments made as compensation for damages including payments from insurance companies.
Dette direktiv bør ikke inneholde bestemmelser om transaksjoner med forbrukere, renter i forbindelse med andre betalinger, for eksempel betaling i henhold til lovgivningen om sjekker og veksler, eller betaling som er kompensasjon for skade, herunder utbetaling fra forsikringsselskaper.
Furthermore, Member States should be able to exclude debts that are subject to insolvency proceedings, including proceedings aimed at debt restructuring.
Videre bør medlemsstatene kunne utelukke gjeld som er gjenstand for insolvensbehandling, herunder behandling med sikte på omstrukturering av gjeld.
This Directive should regulate all commercial transactions irrespective of whether they are carried out between private or public undertakings or between undertakings and public authorities, given that public authorities handle a considerable volume of payments to undertakings.
Dette direktiv bør inneholde bestemmelser om alle handelstransaksjoner uavhengig av om de foretas mellom private eller offentlige foretak eller mellom foretak og offentlige myndigheter, ettersom offentlige myndigheter foretar et stort antall betalinger til foretak.
It should therefore also regulate all commercial transactions between main contractors and their suppliers and subcontractors.
Det bør derfor også inneholde bestemmelser om alle handelstransaksjoner mellom hovedleverandører og deres leverandører og underleverandører.
The fact that the liberal professions are covered by this Directive should not oblige Member States to treat them as undertakings or merchants for purposes outside the scope of this Directive.
Det faktum at frie yrker er omfattet av dette direktiv, bør ikke medføre at medlemsstatene må behandle dem som foretak eller næringsdrivende for formål som ikke er omfattet av dette direktivs virkeområde.
The delivery of goods and the provision of services for remuneration to which this Directive applies should also include the design and execution of public works and building and civil engineering works.
Levering av varer og yting av tjenester mot vederlag som dette direktiv får anvendelse på, bør også omfatte utforming og utføring av offentlig arbeid og byggevirksomhet samt bygg
Late payment constitutes a breach of contract which has been made financially attractive to debtors in most Member States by low or no interest rates charged on late payments and/or slow procedures for redress.
Forsinket betaling utgjør et kontraktsbrudd som er blitt økonomisk attraktivt for debitorer i de fleste medlemsstater som følge av lave eller ingen renter på forsinkede betalinger og/eller langsomme inndrivelsesprosedyrer.
A decisive shift to a culture of prompt payment, including one in which the exclusion of the right to charge interest should always be considered to be a grossly unfair contractual term or practice, is necessary to reverse this trend and to discourage late payment.
En avgjørende kulturendring med sikte på å oppnå rettidig betaling, og der unntak fra retten til å kreve rente alltid bør anses som sterkt urimelige avtalevilkår eller praksiser, er nødvendig for å snu denne tendensen og bekjempe forsinket betaling.
Such a shift should also include the introduction of specific provisions on payment periods and on the compensation of creditors for the costs incurred, and, inter alia, that the exclusion of the right to compensation for recovery costs should be presumed to be grossly unfair.
En slik endring bør også omfatte innføring av særskilte bestemmelser om betalingsfrister og om godtgjøring til kreditorer for påløpte kostnader, og blant annet om at unntaket fra retten til godtgjøring for inndrivelseskostnader bør anses som sterkt urimelig.
Accordingly, provision should be made for business-to-business contractual payment periods to be limited, as a general rule, to 60 calendar days.
Det bør derfor innføres en bestemmelse om at avtalte frister for betaling mellom foretak som en hovedregel bør begrenses til 60 kalenderdager.
However, there may be circumstances in which undertakings require more extensive payment periods, for example when undertakings wish to grant trade credit to their customers.
Det kan imidlertid forekomme situasjoner der foretak trenger lengre betalingsfrist, for eksempel når foretak ønsker å gi kundene handelskreditt.
It should therefore remain possible for the parties to expressly agree on payment periods longer than 60 calendar days, provided, however, that such extension is not grossly unfair to the creditor.
Det bør derfor fortsatt være mulig for partene å inngå særskilt avtale om frister som overskrider 60 kalenderdager, likevel forutsatt at en slik forlengelse ikke er sterkt urimelig overfor kreditor.
In the interest of consistency of Union legislation, the definition of ‘contracting authorities’ in Directive 2004/17/EC of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 coordinating the procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and postal services sectors(
Av hensyn til sammenhengen i Unionens regelverk bør definisjonen av «offentlige oppdragsgivere» i europaparlaments
Statutory interest due for late payment should be calculated on a daily basis as simple interest, in accordance with Regulation (EEC, Euratom) No 1182/71 of the Council of 3 June 1971 determining the rules applicable to periods, dates and time limits(
Lovfestet forsinkelsesrente bør beregnes daglig som enkel rente i samsvar med rådsforordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 av 3. juni 1971 om fastsettelse av regler for frister, datoer og tidspunkter(
This Directive should not oblige a creditor to claim interest for late payment.
Dette direktiv bør ikke pålegge kreditorer å kreve forsinkelsesrente.
In the event of late payment, this Directive should allow a creditor to resort to charging interest for late payment without giving any prior notice of non-performance or other similar notice reminding the debtor of his obligation to pay.
I tilfelle av forsinket betaling bør dette direktiv gi kreditor mulighet til å kreve forsinkelsesrente uten foregående betalingspåminnelse eller annen lignende melding for å minne debitor på forpliktelsen til å betale.
A debtor’s payment should be regarded as late, for the purposes of entitlement to interest for late payment, where the creditor does not have the sum owed at his disposal on the due date provided that he has fulfilled his legal and contractual obligations.
Med hensyn til retten til å kreve forsinkelsesrente skal en debitors betaling anses som forsinket når kreditor ikke har det skyldige beløpet til rådighet på forfallsdatoen, forutsatt at sistnevnte har oppfylt sine juridiske og kontraktsmessige forpliktelser.
Invoices trigger requests for payment and are important documents in the chain of transactions for the supply of goods and services, inter alia, for determining payment deadlines.
Fakturaer utløser betalingskrav og er viktige dokumenter i transaksjonskjeden i forbindelse med levering av varer og yting av tjenester, blant annet for å fastsette betalingsfrister.
For the purposes of this Directive, Member States should promote systems that give legal certainty as regards the exact date of receipt of invoices by the debtors, including in the field of e-invoicing where the receipt of invoices could generate electronic evidence and which is partly governed by the provisions on invoicing contained in Council Directive 2006/112/EC of 28 November 2006 on the common system of value added tax(
For dette direktivs formål skal medlemsstatene fremme ordninger som skaper rettssikkerhet med hensyn til den nøyaktige datoen for debitors mottakelse av fakturaer, herunder på området e-fakturering, der mottakelsen av fakturaer kan generere elektronisk bevis og som dels er omfattet av bestemmelsene om fakturering i rådsdirektiv 2006/112/EF av 28. november 2006 om det felles merverdiavgiftssystem(
Fair compensation of creditors for the recovery costs incurred due to late payment is necessary to discourage late payment.
Rimelig godtgjøring til kreditorer for inndrivelseskostnader som påløper som følge av forsinket betaling, er nødvendig for å bekjempe forsinket betaling.
Recovery costs should also include the recovery of administrative costs and compensation for internal costs incurred due to late payment for which this Directive should determine a fixed minimum sum which may be cumulated with interest for late payment.
Inndrivelseskostnadene bør også omfatte inndrivelse av administrasjonskostnader og godtgjøring for interne kostnader som påløper som følge av forsinket betaling, som dette direktiv bør fastsette et fast minstebeløp for, som kan kumuleres med renten for forsinket betaling.
Compensation in the form of a fixed sum should aim at limiting the administrative and internal costs linked to the recovery.
Godtgjøring i form av et fast beløp bør ha som mål å begrense administrasjonskostnadene og de interne kostnadene knyttet til inndrivelsen.
Compensation for the recovery costs should be determined without prejudice to national provisions according to which a national court may award compensation to the creditor for any additional damage regarding the debtor’s late payment.
Godtgjøring for inndrivelseskostnader bør fastsettes med forbehold for nasjonale bestemmelser som tillater en nasjonal domstol å tilkjenne kreditor godtgjøring for enhver tilleggsskade i forbindelse med debitors forsinkede betaling.
In addition to an entitlement to payment of a fixed sum to cover internal recovery costs, creditors should also be entitled to reimbursement of the other recovery costs they incur as a result of late payment by a debtor.
I tillegg til retten til å få betalt et fast beløp for å dekke interne inndrivelseskostnader, bør kreditor også ha rett til å få tilbakebetalt de andre inndrivelseskostnadene som påløper som følge av debitors forsinkede betaling.
Such costs should include, in particular, those incurred by creditors in instructing a lawyer or employing a debt collection agency.
Slike kostnader bør særlig omfatte kostnader kreditor har i forbindelse med å engasjere en advokat eller et inkassobyrå.
This Directive should be without prejudice to the right of Member States to provide for fixed sums for compensation of recovery costs which are higher and therefore more favourable to the creditor, or to increase those sums, inter alia, in order to keep pace with inflation.
Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstatenes rett til å fastsette faste godtgjøringsbeløp for inndrivelseskostnader som er høyere og derfor gunstigere for kreditor, eller til å øke disse beløpene, blant annet for å ta hensyn til inflasjonen.
This Directive should not prevent payments by instalments or staggered payments.
Dette direktiv bør ikke være til hinder for avbetaling eller delbetaling.
However, each instalment or payment should be paid on the agreed terms and should be subject to the rules for late payment set out in this Directive.
Hver avbetaling eller delbetaling bør imidlertid betales på de avtalte vilkår og være omfattet av reglene for forsinket betaling i dette direktiv.
As a general rule, public authorities benefit from more secure, predictable and continuous revenue streams than undertakings.
Som hovedregel har offentlige myndigheter sikrere, mer forutsigbare og mer kontinuerlige inntektsstrømmer enn foretak.
In addition, many public authorities can obtain financing at more attractive conditions than undertakings.
Mange offentlige myndigheter kan dessuten få finansiering på gunstigere vilkår enn foretak.
At the same time, public authorities depend less than undertakings on building stable commercial relationships for the achievement of their aims.
Samtidig er offentlige myndigheter mindre avhengige enn foretak av å bygge opp stabile forretningsforbindelser for å nå sine mål.
Long payment periods and late payment by public authorities for goods and services lead to unjustified costs for undertakings.
Offentlige myndigheters lange betalingsfrister og forsinkede betalinger for varer og tjenester påfører foretak uberettigede kostnader.
It is therefore appropriate to introduce specific rules as regards commercial transactions for the supply of goods or services by undertakings to public authorities, which should provide in particular for payment periods normally not exceeding 30 calendar days, unless otherwise expressly agreed in the contract and provided it is objectively justified in the light of the particular nature or features of the contract, and in any event not exceeding 60 calendar days.
Det bør derfor innføres særskilte regler for handelstransaksjoner som gjelder levering av varer og tjenester fra foretak til offentlige myndigheter, som særlig bør fastsette betalingsfrister som vanligvis ikke overstiger 30 kalenderdager, med mindre annet er uttrykkelig avtalt i kontrakten og er objektivt begrunnet i lys av kontraktens særlige art eller innhold, og ikke i noe tilfelle overstiger 60 kalenderdager.
However, account should be taken of the specific situation of public authorities carrying out economic activities of an industrial or commercial nature by offering goods or services on the market as a public undertaking.
Det bør imidlertid tas hensyn til den særskilte situasjonen for offentlige myndigheter som utøver økonomisk virksomhet av industriell eller kommersiell art ved å tilby varer eller tjenester på markedet som et offentlig foretak.
For that purpose, Member States should be allowed, under certain conditions, to extend the statutory payment period up to a maximum of 60 calendar days.
For dette formål bør medlemsstatene på visse vilkår kunne forlenge den lovfestede betalingsfristen til høyst 60 kalenderdager.
A particular cause for concern in connection with late payment is the situation of health services in a large number of Member States.
En særskilt kilde til bekymring i forbindelse med forsinket betaling er situasjonen på helsetjenesteområdet i et stort antall medlemsstater.
Healthcare systems, as a fundamental part of Europe’s social infrastructure, are often obliged to reconcile individual needs with the available finances, as the population of Europe ages, as expectations rise, and as medicine advances.
Helsetjenestene, som utgjør en grunnleggende del av Europas sosiale infrastruktur, blir ofte tvunget til å avstemme individuelle behov med de tilgjengelige økonomiske midler i takt med at Europas befolkning blir eldre, forventningene øker og legevitenskapen gjør framskritt.
All systems have to deal with the challenge of prioritising healthcare in a way that balances the needs of individual patients with the financial resources available.
Alle systemer må kunne takle den utfordring det er å prioritere helsetjenester slik at det oppnås likevekt mellom den enkelte pasients behov og de tilgjengelige økonomiske midler.
Member States should therefore be able to grant public entities providing healthcare a certain amount of flexibility in meeting their commitments.
Medlemsstatene bør derfor ha mulighet til å tillate offentlige foretak som yter helsetjenester, en viss fleksibilitet når det gjelder å oppfylle deres forpliktelser.
Member States should, nonetheless, make every effort to ensure that payments in the healthcare sector are made within the statutory payment periods.
Medlemsstatene bør likevel gjøre alt de kan for å sikre at betalinger i helsetjenestesektoren foretas innen de lovfestede betalingsfristene.
The Union institutions are in a situation comparable to that of the public authorities of Member States with regard to their financing and commercial relationships.
Unionens institusjoner er i en situasjon som kan sammenlignes med situasjonen for de offentlige myndigheter i medlemsstatene når det gjelder finansiering og forretningsforbindelser.
Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 of 25 June 2002 on the Financial Regulation applicable to the general budget of the European Communities(
Rådsforordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 av 25. juni 2002 om finansreglementet som får anvendelse på De europeiske fellesskaps alminnelige budsjett(