natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to fulfil validation requirements, all methods of analysis applied by Member States for the purposes of chemical monitoring programmes of water status should meet certain minimum performance criteria, including rules on the uncertainty of measurements and on the limit of quantification of the methods.
For å oppfylle valideringskravene bør alle analysemetoder som benyttes av medlemsstater i programmer for overvåking av vannets kjemiske tilstand oppfylle visse minstekriterier for ytelse, herunder regler om metodenes måleusikkerhet og grense for mengdebestemmelse.
To ensure comparability of chemical monitoring results, the limit of quantification should be determined in accordance with a commonly agreed definition.
For å sikre sammenlignbarhet bør grensen for mengdebestemmelse for kjemiske overvåkingsresultater fastsettes i samsvar med en felles definisjon.
Where there are no methods which comply with the minimum performance criteria, monitoring should be based on best available techniques not entailing excessive costs.
Dersom ingen metoder oppfyller minstekriteriene for ytelse, bør overvåkingen baseres på de teknikker som er best tilgjenglig og som ikke medfører urimelige kostnader.
The calculation of mean values should take account of measurement results that are below the limit of quantification of methods of analysis.
Beregningen av gjennomsnittsverdier bør ta hensyn til måleresultater som ligger under analysemetodenes grense for mengdebestemmelse.
Rules to be used in this respect should be provided.
Det bør fastsettes regler for bruk i slike tilfeller.
Technical operations to ensure the quality and comparability of analytical results should follow quality management system practices accepted at international level.
Tekniske tiltak for å sikre sammenlignbare analyseresultater av høy kvalitet bør følge et internasjonalt anerkjent kvalitetsstyringssystem.
For that purpose, the practices set out in EN ISO/IEC-17025 are appropriate.
Framgangsmåten fastsatt i EN ISO/IEC-17025 er egnet til dette formål.
It is appropriate to ensure that laboratories performing chemical analysis demonstrate their competence through the participation in internationally or nationally recognised proficiency testing programmes and through the use of available reference materials.
Det bør sikres at laboratorier som utfører kjemisk analyse beviser sin kompetanse ved å delta i internasjonalt eller nasjonalt anerkjente ordninger for egnethetsprøving og ved å benytte eksisterende referansemateriale.
In view of harmonising practices at the Community level, the organisation of proficiency testing programmes should be based on relevant international standards.
Med sikte på harmonisering av metoder på fellesskapsplan, bør organiseringen av egnethetsprøving bygge på relevante internasjonale standarder.
To that end, ISO/IEC guide 43-1 on proficiency testing by interlaboratory comparisons — Part 1: Development and operation of proficiency testing schemes provides an appropriate guide.
ISO/IEC-guide 43-1 om egnethetsprøving ved sammenlignbar laboratorieprøving — Del 1: Utvikling og gjennomføring av ordninger for egnethetsprøving, er egnet som veiledning til dette formål.
The results of those programmes should be evaluated on the basis of the internationally recognised scoring systems.
Resultatene av ordningene bør evalueres på grunnlag av internasjonalt anerkjente resultatsystemer.
In this regard, ISO-13528 on statistical methods for use in proficiency testing by interlaboratory comparisons provides appropriate standards.
ISO-13528 om statistiske metoder til bruk i egnethetsprøving ved sammenlignbar laboratorieprøving innholder egnede standarder til dette formål.
on waste and repealing certain Directives
om avfall og om oppheving av visse direktiver
Directive 2006/12/EC of the European Parliament and of the Council of 5 April 2006 on waste(
Europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/12/EF av 5. april 2006 om avfall(
It defines key concepts such as waste, recovery and disposal and puts in place the essential requirements for the management of waste, notably an obligation for an establishment or undertaking carrying out waste management operations to have a permit or to be registered and an obligation for the Member States to draw up waste management plans.
Direktivet definerer de viktigste begrepene som avfall, gjenvinning og disponering og iverksetter de grunnleggende kravene for håndtering av avfall, særlig en forpliktelse om at virksomheter eller foretak som utfører avfallshåndtering, skal ha en tillatelse eller være registrert, samt en forpliktelse for medlemsstatene om at disse skal utarbeide avfallshåndteringsplaner.
It also establishes major principles such as an obligation to handle waste in a way that does not have a negative impact on the environment or human health, an encouragement to apply the waste hierarchy and, in accordance with the polluter-pays principle, a requirement that the costs of disposing of waste must be borne by the holder of waste, by previous holders or by the producers of the product from which the waste came.
Direktivet fastsetter også de viktigste prinsippene som for eksempel en forpliktelse til å håndtere avfall på en måte som ikke har en negativ innvirkning på miljøet eller menneskers helse, en oppfordring til å anvende avfallshierarkiet og, i samsvar med prinsippet om at forurenser betaler, et krav om at kostnadene ved disponering av avfall skal dekkes av avfallsbesitteren, av tidligere besittere eller av den eller de som framstiller produktet som avfallet stammer fra.
Decision No 1600/2002/EC of the European Parliament and of the Council of 22 July 2002 laying down the Sixth Community Environment Action Programme(
Europaparlaments- og rådsbeslutning nr. 1600/2002/EF av 22. juli 2002 om fastsettelse av Fellesskapets sjette miljøhandlingsprogram(
The Commission communication of 27 May 2003 towards a Thematic Strategy on the prevention and recycling of waste noted the need to assess the existing definitions of recovery and disposal, the need for a generally applicable definition of recycling and a debate on the definition of waste.
Kommisjonsmeldingen av 27. mai 2003 om en temastrategi for forbygging og resirkulering av avfall merket seg behovet for å vurdere de eksisterende definisjonene av gjenvinning og disponering, behovet for en allmenn relevant definisjon av resirkulering og en debatt om definisjonen av avfall.
In its resolution of 20 April 2004 on the abovementioned communication(
I sin resolusjon av 20. april 2004 om den forannevnte meldingen(
Directive replaced by Directive 2008/1/EC of the European Parliament and of the Council (OJ L 24, 29.1.2008, p. 8).
Direktivet erstattet med europaparlaments- og rådsdirektiv 2008/1/EF (EUT L 24 av 29.1.2008, s. 8).
It also asked the Commission to differentiate clearly between recovery and disposal and to clarify the distinction between waste and non-waste.
Europaparlamentet oppfordret også Kommisjonen om klart å skille mellom gjenvinning og disponering og å klargjøre skillet mellom hva som er avfall og hva som ikke er avfall.
In its conclusions of 1 July 2004, the Council called on the Commission to bring forward a proposal for the revision of certain aspects of Directive 75/442/EEC, repealed and replaced by Directive 2006/12/EC, in order to clarify the distinction between waste and non-waste and that between recovery and disposal.
I sine konklusjoner av 1. juli 2004 oppfordret Rådet Kommisjonen om å legge fram et forslag om revisjon av visse sider av direktiv 75/442/EØF, opphevet og erstattet av direktiv 2006/12/EF, for å klargjøre skillet mellom hva som er avfall og hva som ikke er avfall og skillet mellom gjenvinning og disponering.
The first objective of any waste policy should be to minimise the negative effects of the generation and management of waste on human health and the environment.
Det viktigste målet for all avfallspolitikk bør være å minimere de negative virkningene av produksjon og håndtering av avfall på menneskers helse og på miljøet.
Waste policy should also aim at reducing the use of resources, and favour the practical application of the waste hierarchy.
Avfallspolitikk bør også ha som mål å redusere bruk av ressurser, og begunstige den praktiske anvendelsen av avfallshåndteringshierarkiet.
In its Resolution of 24 February 1997 on a Community strategy for waste management(
I sin resolusjon av 24. februar 1997 om en fellesskapsstrategi for avfallshåndtering(
It is therefore necessary to revise Directive 2006/12/EC in order to clarify key concepts such as the definitions of waste, recovery and disposal, to strengthen the measures that must be taken in regard to waste prevention, to introduce an approach that takes into account the whole life-cycle of products and materials and not only the waste phase, and to focus on reducing the environmental impacts of waste generation and waste management, thereby strengthening the economic value of waste.
Direktiv 2006/12/EF må derfor revideres for å klargjøre viktige begreper som definisjonene av avfall, gjenvinning og disponering, styrke de tiltak som må treffes med hensyn til avfallsforebygging, innføre en strategi som tar hensyn til hele livssyklusen til produkter og materialer og ikke bare avfallsfasen, og rette oppmerksomheten mot å redusere miljøvirkningene av avfallsproduksjon og avfallshåndtering, og dermed styrke den økonomiske verdien av avfall.
Furthermore, the recovery of waste and the use of recovered materials should be encouraged in order to conserve natural resources.
Videre bør det oppfordres til gjenvinning av avfall og bruk av gjenvunne materialer for å bevare naturressurser.
In the interests of clarity and readability, Directive 2006/12/EC should be repealed and replaced by a new directive.
Av klarhetshensyn og for å gjøre direktivet enklere å lese bør direktiv 2006/12/EF derfor oppheves og erstattes med et nytt direktiv.
Since most significant waste management operations are now covered by Community legislation in the field of environment, it is important that this Directive be adapted to that approach.
Ettersom Fellesskapets regelverk for miljøsektoren nå omfatter de fleste betydelige avfallshåndteringsmetodene, er det viktig at dette direktiv tilpasses denne strategien.
An emphasis on the environmental objectives laid down in Article 174 of the Treaty would bring the environmental impacts of waste generation and waste management more sharply into focus throughout the life-cycle of resources.
Vektlegging av miljømålene fastsatt i traktatens artikkel 174 vil i større grad rette oppmerksomheten mot miljøvirkningene av avfallsproduksjon og avfallshåndtering i hele ressursenes livssyklus.
Consequently, the legal basis for this Directive should be Article 175.
Følgelig bør det rettslige grunnlaget for dette direktiv være artikkel 175.
Effective and consistent rules on waste treatment should be applied, subject to certain exceptions, to movable property which the holder discards or intends or is required to discard.
Effektive og konsekvente regler for avfallsbehandling bør få anvendelse, underlagt visse unntak, på løsøre som besitteren kasserer eller har til hensikt å kassere eller er pålagt å kassere.
The waste status of uncontaminated excavated soils and other naturally occurring material which are used on sites other than the one from which they were excavated should be considered in accordance with the definition of waste and the provisions on by-products or on the end of waste status under this Directive.
Avfallsstatus for ikke forurenset overskuddsmasse og andre naturlig forekommende materialer som benyttes på andre steder enn der de kommer fra, bør vurderes i samsvar med definisjonen av avfall og bestemmelsene om biprodukter eller for når avfall opphører å være avfall i henhold til dette direktiv.
Regulation (EC) No 1774/2002 of the European Parliament and of the Council of 3 October 2002 laying down health rules concerning animal by-products not intended for human consumption(
Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1774/2002 av 3. oktober 2002 om hygieneregler for animalske biprodukter som ikke er beregnet på konsum(
It is therefore necessary to clarify the link with that Regulation, avoiding duplication of rules by excluding from the scope of this Directive animal by-products where they are intended for uses that are not considered waste operations.
Det er derfor nødvendig å klargjøre forholdet til nevnte forordning for å unngå overlappende bestemmelser ved å unnta animalske biprodukter fra virkeområdet til dette direktiv som  er beregnet på bruk som ikke kan anses som avfallshåndtering.
In the light of the experience gained in applying Regulation (EC) No 1774/2002, it is appropriate to clarify the scope of waste legislation and of its provisions on hazardous waste as regards animal by-products regulated by Regulation (EC) No 1774/2002.
I lys av den erfaring som er oppnådd ved anvendelsen av forordning (EF) nr. 1774/2002 er det hensiktsmessig å klargjøre virkeområdet for avfallsregelverket og dets bestemmelser om farlig avfall med hensyn til animalske biprodukter som omfattes av forordning (EF) nr. 1774/2002.
Where animal by-products pose potential health risks, the appropriate legal instrument to address these risks is Regulation (EC) No 1774/2002 and unnecessary overlaps with waste legislation should be avoided.
Der animalske biprodukter utgjør en mulig helserisiko, er forordning (EF) nr. 1774/2002 det relevante rettslige virkemiddelet med hensyn til slik risiko, og unødvendig overlapping med avfallsregelverket bør derfor unngås.
The classification of waste as hazardous waste should be based, inter alia, on the Community legislation on chemicals, in particular concerning the classification of preparations as hazardous, including concentration limit values used for that purpose.
Klassifisering av avfall som farlig avfall bør blant annet være basert på Fellesskapets regelverk for kjemikalier, særlig når det gjelder klassifisering av stoffblandinger som farlige, herunder konsentrasjonsgrenseverdier som benyttes for slike formål.
Hazardous waste should be regulated under strict specifications in order to prevent or limit, as far as possible, the potential negative effects on the environment and on human health due to inappropriate management.
Farlig avfall bør reguleres i henhold til strenge spesifikasjoner for så langt som mulig å forebygge eller begrense de mulige negative virkningene for miljøet og for menneskers helse som skyldes uheldig håndtering.
Furthermore, it is necessary to maintain the system by which waste and hazardous waste have been classified in accordance with the list of the types of waste as last established by Commission Decision 2000/532/EC(
Videre vil det være nødvendig å opprettholde systemet som avfall og farlig avfall har vært klassifisert under i samsvar med listen over avfallstyper, sist fastsatt av kommisjonsvedtak 2000/532/EF(
Decision 2000/532/EC of 3 May 2000 replacing Decision 94/3/EC establishing a list of wastes pursuant to Article 1(a) of Council Directive 75/442/EEC on waste and Council Decision 94/904/EC establishing a list of hazardous waste pursuant to Article 1(4) of Council Directive 91/689/EEC on hazardous waste (OJ L 226, 6.9.2000, p. 3).
V
It is necessary to distinguish between the preliminary storage of waste pending its collection, the collection of waste and the storage of waste pending treatment.
Det er nødvendig å skille mellom foreløpig lagring av avfall i påvente av innsamling, innsamling av avfall og lagring av avfall i påvente av behandling.
Establishments or undertakings that produce waste in the course of their activities should not be regarded as engaged in waste management and subject to authorisation for the storage of their waste pending its collection.
Virksomheter eller foretak som produserer avfall bør ikke anses for å drive med avfallshåndtering og være underlagt godkjenning for lagring av eget avfall i påvente av innsamling av avfallet.
Preliminary storage of waste within the definition of collection is understood as a storage activity pending its collection in facilities where waste is unloaded in order to permit its preparation for further transport for recovery or disposal elsewhere.
Foreløpig lagring av avfall innenfor definisjonen av innsamling forstås som lagring i påvente av innsamling i anlegg der avfallet lastes av som forberedelse til videre transport for gjenvinning eller disponering annetsteds.
OJ L 269, 21.10.2000, p. 34.
EFT L 269 av 21.10.2000, s. 34.
OJ L 190, 12.7.2006, p. 1.
EUT L 190 av 12.7.2006, s. 1.
The distinction between preliminary storage of waste pending collection and the storage of waste pending treatment should be made, in view of the objective of this Directive, according to the type of waste, the size and time period of storage and the objective of the collection.
Skillet mellom foreløpig lagring av avfall i påvente av innsamling og lagring av avfall i påvente av behandling bør fastsettes, i lys av formålet med dette direktiv, i samsvar med typen avfall, størrelse på og tidsrom for lagringen og formålet med innsamlingen.
This distinction should be made by the Member States.
Dette skillet bør fastsettes av medlemsstatene.
The storage of waste prior to recovery for a period of three years or longer and the storage of waste prior to disposal for a period of one year or longer is subject to Council Directive 1999/31/EC of 26 April 1999 on the landfill of waste(
Lagring av avfall før gjenvinning i et tidsrom på tre år eller mer og lagring av avfall før disponering i et tidsrom på ett år eller mer er underlagt rådsdirektiv 1999/31/EF av 26. april 1999 om deponering av avfall(
Waste collection schemes which are not conducted on a professional basis should not be subject to registration as they present a lower risk and contribute to the separate collection of waste.
Ordninger for innsamling av avfall som ikke utføres på yrkesmessig grunnlag, bør ikke være gjenstand for registrering ettersom de utgjør en lavere risiko og bidrar til separat innsamling av avfall.
Examples of such schemes are waste medicines collected by pharmacies, take-back schemes in shops for consumer goods and community schemes in schools.
Eksempler på slike ordninger er apotekenes innsamling av legemiddelavfall, butikkers returordninger for forbruksvarer og felles innsamlingsordninger i skoler.
Definitions of prevention, re-use, preparing for re-use, treatment and recycling should be included in this Directive, in order to clarify the scope of these concepts.
Definisjoner av begrepene forebygging, ombruk, forberedende ombruk, behandling og resirkulering bør omfattes av dette direktiv for å klargjøre disse begrepenes anvendelsesområde.
The definitions of recovery and disposal need to be modified in order to ensure a clear distinction between the two concepts, based on a genuine difference in environmental impact through the substitution of natural resources in the economy and recognising the potential benefits to the environment and human health of using waste as a resource.
Definisjonene av begrepene gjenvinning og disponering må endres for å sikre et klart skille mellom de to begrepene, basert på en reell forskjell i miljøvirkning, ved å erstatte naturressurser i økonomien og å erkjenne de potensielle fordelene for miljøet og menneskers helse ved å bruke avfall som en ressurs.
In addition, guidelines may be developed in order to clarify cases where this distinction is difficult to apply in practice or where the classification of the activity as recovery does not match the real environmental impact of the operation.
I tillegg kan det utvikles retningslinjer for å klargjøre tilfeller der dette skillet er vanskelig å anvende i praksis eller der klassifiseringen av virksomheten som gjenvinning ikke svarer til virksomhetens virkelige miljøvirkning.
This Directive should also clarify when the incineration of municipal solid waste is energy-efficient and may be considered a recovery operation.
Dette direktiv bør også klargjøre når forbrenning av kommunalt fast avfall er energieffektivt og dermed kan anses som gjenvinning.
Disposal operations consisting of release to seas and oceans including sea bed insertion are also regulated by international conventions, in particular the Convention on the Prevention of Marine Pollution by Dumping of Wastes and Other Matter, done at London on 13 November 1972, and the 1996 Protocol thereto as amended in 2006.
Disponering som består av utslipp i havet, herunder nedgraving i sjøbunnen, reguleres også av internasjonale konvensjoner, særlig konvensjonen av 1972 om hindring av havforurensning som følge av dumping av avfall og andre stoffer, utferdiget i London 13. november 1972, og protokollen av 1996 til denne konvensjonen, endret i 2006.
There should be no confusion between the various aspects of the waste definition, and appropriate procedures should be applied, where necessary, to by-products that are not waste, on the one hand, or to waste that ceases to be waste, on the other hand.
Det bør ikke være uklarheter mellom de ulike sidene av definisjonen av avfall, og egnede framgangsmåter bør, der dette er nødvendig, anvendes på biprodukter som på den ene siden ikke er avfall eller på avfall som på den annen side opphører å være avfall.
In order to specify certain aspects of the definition of waste, this Directive should clarify:
For å spesifisere visse sider av definisjonen av avfall bør dette direktiv klargjøre
when substances or objects resulting from a production process not primarily aimed at producing such substances or objects are by-products and not waste.
når stoffer eller gjenstander som er resultat av en produksjonsprosess som i hovedsak ikke er rettet mot å produsere slike stoffer eller gjenstander, er biprodukter og ikke avfall.
The decision that a substance is not waste can be taken only on the basis of a coordinated approach, to be regularly updated, and where this is consistent with the protection of the environment and human health.
Avgjørelsen om når et stoff ikke er avfall, kan bare tas på grunnlag av en samordnet strategi som ajourføres jevnlig, og der dette er i samsvar med vern av miljøet og menneskers helse.
If the use of a by-product is allowed under an environmental licence or general environmental rules, this can be used by Member States as a tool to decide that no overall adverse environmental or human health impacts are expected to occur; an object or substance should be regarded as being a by-product only when certain conditions are met.
Dersom bruken av et biprodukt er tillatt i henhold til en miljølisens eller allminnelige miljøbestemmelser, kan dette benyttes av medlemsstatene som verktøy for å avgjøre at ingen generelle skadelige miljøvirkninger eller virkninger for menneskers helse forventes å forekomme, og en gjenstand eller stoff bør anses som et biprodukt bare når visse vilkår er oppfylt.
Since by-products fall into the category of products, exports of by-products should meet the requirements of the relevant Community legislation; and
Ettersom biprodukter faller inn under kategorien produkter, bør eksport av biprodukter oppfylle kravene i relevante deler av Fellesskapets regelverk, og
when certain waste ceases to be waste, laying down end-of-waste criteria that provide a high level of environmental protection and an environmental and economic benefit; possible categories of waste for which ‘end-of-waste’ specifications and criteria should be developed are, among others, construction and demolition waste, some ashes and slags, scrap metals, aggregates, tyres, textiles, compost, waste paper and glass.
fastsette, når visse typer avfall opphører å være avfall, kriterier for når avfall opphører å være avfall som gir et høyt nivå av vern av miljøet og en miljømessig og økonomisk fordel; mulige kategorier av avfall som det bør utvikles spesifikasjoner og kriterier for når avfallet opphører å være avfall, er blant annet bygge
For the purposes of reaching end-of-waste status, a recovery operation may be as simple as the checking of waste to verify that it fulfils the end-of-waste criteria.
For å oppnå status som avfall som ikke lenger er avfall, kan gjenvinningen av avfallet være så enkel som kontroll av avfallet for å verifisere om det oppfyller kriteriene for når det ikke lenger skal anses som avfall.