natgillin/translations-raw huggingface dataset:
From this description it follows that the initial payment should be treated as an investment since the certificate issued is similar to a share.
Det framgår av beskrivelsen at den første betalingen bør behandles som en investering, ettersom det utstedte eierbeviset minner om en aksje.
This is supported by the fact that at least in one Member State’s law the purchaser acquires a real right.
Dette underbygges av at kjøperen i det minste i henhold til én medlemsstats lovgivning erverver en tinglig rett.
Thus it would seem useful to include the initial payment under intangible assets in the national accounts.
Den første betalingen bør derfor tas med under immaterielle aktiva i nasjonalregnskaper.
Further, it would seem logical to consider the rental-free accommodation service as a dividend in kind paid by the real estate agent.
Det virker også logisk å anse boligtjenesten med gratis leie som utbytte i naturalier betalt av eiendomsmegleren.
The fundamental problem is that a service is actually provided by the time-share accommodation which is not included in the output of the economy.
Problemet er at det i forbindelse med deltidsbruksretten faktisk ytes en tjeneste som ikke er inkludert i økonomiens produksjon.
Logically this requires a correction.
Logisk sett må dette korrigeres.
To start with, the proposal to accept the periodic payment as a proxy implicitly means that no correction is made for the accommodation service, since the periodic payment covers a different service, namely management costs.
Først og fremst innebærer forslaget om å se på den periodiske betalingen som en stedfortredende kostnad implisitt at det ikke skjer noen korreksjon av boligtjenesten, ettersom den periodiske betalingen dekker en annen tjeneste, nemlig administrasjonskostnadene.
Another theoretical possibility would be to consider the initial payment as a prepayment of the service provided and to distribute it over the relevant periods of occupation.
I teorien vil det også være mulig å se på den første betalingen som en forskuddsbetaling for tjenesten som ytes, og fordele den over de relevante boperiodene.
Apart from the statistical problems of putting this model into practice, there seems to be a contradiction in legal terms since the implicit interpretation is a purchase of a service and not the acquisition of an asset.
Bortsett fra de statistiske problemene med å gjennomføre modellen i praksis, synes den å være i strid med den juridiske virkeligheten ettersom det indirekte kan tolkes som at den første betalingen innebærer kjøp av en tjeneste og ikke erverv av en eiendel.
A further possibility consists of deriving a proxy from annual actual rentals for similar (self-catering) accommodation facilities.
Det er også mulig å utlede en tilnærmet verdi fra årlig faktisk leie for lignende boligtjenester (med kjøkken).
This solution is supported by the fact that time-share accommodations are located in tourist areas and coexist with actually rented holiday apartments.
Denne løsningen underbygges av at boliger med deltidsbruksrett ligger i turistområder der det også finnes vanlige leide ferieleiligheter.
In the case of difficulties, the two other methods proposed for holiday homes are also acceptable for time-share properties.
Ved problemer kan de to andre metodene som er foreslått for ferieboliger, også brukes for boliger med deltidsbruksrett.
The imputed rental should be on a net basis, to avoid double-counting charges covered by the periodic payment.
Den beregnede leien bør beregnes netto for å unngå dobbeltregning av avgifter som dekkes av den periodiske betalingen.
With regard to time-share accommodation, the same procedures shall be applied as for holiday homes.
For boliger med deltidsbruksrett brukes samme framgangsmåte som for ferieboliger.
Spare room lodgers
Hybelboere
In most countries a large number of students are accommodated in spare rooms.
I de fleste stater bor mange studenter på hybel.
Often this extends to other younger people or those who are employed in a job which involves being away from home.
Ofte gjelder det også andre unge mennesker eller personer som pendler.
If the room is a part of a rented dwelling, i.e. is sublet, no major problems seem to exist.
Dersom hybelen er en del av en leid bolig, det vil si at den er framleid, synes situasjonen å være uproblematisk.
The spare room rental can be considered as a contribution to the actual main rental, i.e., a transfer between households.
Leien for hybelen kan anses som et bidrag til den egentlige leien, det vil si en overføring mellom husholdninger.
However, if the room is a part of an owner-occupied dwelling it would be double counting to include both the rental that the lodger pays as well as the imputed rental in its entirety.
Er hybelen derimot en del av en egen bolig, vil det være dobbeltregning å medregne både hybelleien og den beregnede leien for hele boligen.
Probably the correct solution would be to take the actual rental paid by the lodger for the percentage of the dwelling he or she occupies and to impute a rental for the rest.
Den riktige løsningen vil antakelig være å anse hybelleien som betaling for den prosentandel av boligen som hybelboeren benytter, og å utregne beregnet leie for resten av boligen.
However, this may not be practicable to implement.
Dette lar seg imidlertid ikke gjennomføre i praksis.
Instead one could consider the rental as a transfer involving the sharing of the expenses of the dwelling.
Istedenfor kan leien ses på som en overføring som innebærer en deling av boligutgiftene.
This would be similar to the first case in so far as the actual spare room rental is considered as a contribution to the imputed main rental.
Dette vil ligne på det første tilfellet i og med at den faktiske hybelleien anses som et bidrag til den beregnede leien for hele boligen.
As a consequence of this treatment, a correction will be due if the household sector is broken down by groups.
Som følge av dette vil det være nødvendig å foreta en korreksjon dersom husholdningssektoren inndeles i grupper.
A further point is how to deal with subletting various rooms.
Et annet spørsmål er hvordan framleie av ulike rom skal behandles.
In this case, it is suggested that the term spare room lodgers only applies when the owner or the main tenant him/herself also continues to occupy the dwelling.
I dette tilfellet foreslås det at uttrykket «hybelboer» brukes bare når eieren eller hovedleieren selv fortsetter å bo i boligen.
Otherwise, the subletting should be considered as a separate economic activity (dwelling service or pension).
Ellers bør framleie betraktes som en særskilt økonomisk virksomhet (boligtjeneste eller pensjonat).
Rentals paid for spare rooms within a dwelling shall be considered as a contribution to the main rental as long as the owner or the main tenant continues to occupy the dwelling.
Leie som betales for hybler i en bolig, skal anses som et bidrag til hovedleien så lenge eieren eller hovedleieren fortsatt benytter boligen.
Empty dwellings
Tomme boliger
First, a rented dwelling is always considered as occupied even if the tenant chooses to live elsewhere.
For det første anses en utleid bolig alltid som bebodd, selv om leietakeren velger å bo et annet sted.
Secondly, in line with the general solution agreed for holiday homes and time-share accommodation, the annual rental implicitly reflects the average time of occupancy.
For det andre gjenspeiler den årlige leien indirekte den gjennomsnittlige botiden, i likhet med den generelle løsningen som er valgt for ferieboliger og boliger med deltidsbruksrett.
The problem of empty dwellings is therefore restricted to non-rented dwellings which are not used by the owner i.e., which are available to be sold or rented.
Problemet med tomme boliger er derfor begrenset til å gjelde bare ikke-utleide boliger som ikke brukes av eieren, det vil si boliger som er til salgs eller til leie.
In such cases no dwelling service is provided, so a zero rental should be inserted.
I slike tilfeller produseres det ingen boligtjeneste og leien skal derfor settes til null.
The necessary information to determine whether a non-rented property is empty or not can be based on the declaration of the owner or neighbours.
Opplysningene som kreves for å avgjøre om en ikke-utleid bolig er tom eller ikke, kan baseres på eierens eller naboers erklæring.
In the absence of such information, the existence of furniture may be used as an indication that the property is occupied.
I mangel av slike opplysninger kan tilstedeværelsen av møbler anses som et tegn på at boligen er bebodd.
In contrast, unfurnished dwellings can be considered as empty, since it is difficult to imagine that a dwelling service is being provided.
Umøblerte boliger kan derimot anses som tomme, ettersom det er vanskelig å forestille seg at det produseres en boligtjeneste.
Empty dwellings should also include dwellings which are repossessed following defaults of payments, or which are empty for a short period because a housing agency does not immediately find a new tenant.
Tomme boliger bør også omfatte boliger som er tatt tilbake av eieren som følge av manglende betaling, eller som er tomme i en kort periode fordi utleieselskapet ikke umiddelbart finner en ny leietaker.
A borderline case is an empty dwelling which is fully furnished and can be used by the owner immediately.
Et grensetilfelle er en tom bolig som er fullt møblert og uten videre kan benyttes av eieren.
Here one might argue that no dwelling service is provided as long as it is not actually occupied by the owner.
Her kan det hevdes at det ikke produseres noen boligtjeneste så lenge eieren ikke bor i boligen.
But since it is comparable to the case of a rented but empty dwelling, it seems appropriate to insert a rental.
Men ettersom tilfellet kan sidestilles med en utleid, tom bolig, virker det hensiktsmessig å registrere en leie.
Therefore, furnished owner-occupied dwellings are generally regarded as occupied.
Møblerte egne boliger anses derfor i alminnelighet som bebodde.
An empty dwelling may still incur costs, like current expenditure on maintenance, electricity, insurance premiums, taxes etc.
Det kan påløpe kostnader også for en tom bolig, som løpende utgifter til vedlikehold, strøm, forsikringspremier, skatt osv.
These should be included under intermediate consumption, other taxes on production, etc.
Utgiftene bør medregnes som produktinnsats, andre næringsskatter osv.
As in the case of an enterprise not producing any services, this may lead to a negative value added.
På samme måte som for et foretak som ikke produserer tjenester, kan dette føre til et negativt bruttoprodukt.
For a non-rented dwelling, which is available to be sold or rented, a zero rental shall be inserted.
For en ikke-utleid bolig som er tilgjengelig for salg eller utleie, skal leien settes til null.
A furnished owner-occupied dwelling in general shall be treated as an occupied dwelling.
En møblert egen bolig skal i alminnelighet behandles som en bebodd bolig.
Garages
Garasjer
Since garages are a part of gross fixed capital formation, it is appropriate not only to include the service of the rented ones in the output of the economy but also to calculate an imputed output for owner-occupied garages.
Ettersom garasjer inngår i bruttoinvestering i fast realkapital, er det hensiktsmessig ikke bare å inkludere tjenester i form av utleide garasjer i økonomiens produksjon, men også utregne en beregnet produksjon for garasjer som brukes av eieren.
In both cases the garage represents an element of comfort of the dwelling like any other facility.
I begge tilfeller anses garasjen som en bekvemmelighet på linje med boligens øvrige innredning og utstyr.
This should include car ports and parking places since they probably have the same function.
Biloppstillingsplasser og parkeringsplasser bør også omfattes ettersom de med stor sannsynlighet har samme funksjon.
ESA95 paragraph 3.64 states that «for garages located separately from dwellings, which are used by the owner for final consumption purposes in connection with using the dwelling, a similar imputation is to be made.
I ENS 95 lyder punkt 3.64: «For garasjer som ligger atskilt fra boligen, og som brukes av eieren for eget konsumformål i forbindelse med boligen, må det foretas en tilsvarende imputering.
No imputation is to be made for garages used by their private owner only for the purpose of parking near the workplace.»
Ingen imputering foretas for garasjer som brukes av sine private eiere bare for å parkere nær arbeidsstedet.»
Usually there are more owner-occupied dwellings than rented dwellings with a garage.
Vanligvis er det flere egne boliger enn leide boliger med garasje.
To include this structural difference properly, the best way seems to use the existence of a garage as a stratification criterion.
For å registrere denne strukturforskjellen på riktig måte, virker det mest hensiktsmessig å bruke forekomsten av en garasje som et stratifiseringskriterium.
Garages and parking places used for final consumption purposes provide services to be included in dwelling services.
Garasjer og parkeringsplasser for eget konsumformål produserer tjenester som skal inngå i boligtjenester.
INTERMEDIATE CONSUMPTION
PRODUKTINNSATS
Intermediate consumption has to be consistent with output.
Det må være samsvar mellom produktinnsatsen og produksjonen.
In line with the classification of individual consumption according to purpose (COICOP), charges for heating, water, electricity, etc. as well as most of the maintenance and repair associated to housing should be recorded separately and hence excluded from output of dwelling services.
I samsvar med klassifikasjonen av individuelt konsum etter formål (COICOP) skal utgifter til oppvarming, vann, strøm osv. samt den største delen av vedlikeholdet og reparasjonene av boligen føres atskilt og dermed ikke medregnes i produksjonen av boligtjenester.
In practice, however, various charges as well as maintenance and repair may have to be considered to be part of the rental service on the ground that they cannot be separated out.
I praksis kan det imidlertid være nødvendig å anse visse kostnader samt vedlikehold og reparasjoner som en del av utleietjenesten fordi de ikke kan skilles ut.
The level of GNI should not be affected, if a gross treatment is carried out consistently for intermediate consumption and output.
BNI-nivået bør ikke påvirkes dersom en bruttoberegning gjennomføres konsekvent for produktinnsats og produksjon.
With respect to repair and maintenance, three categories should be distinguished.
Med hensyn til reparasjoner og vedlikehold bør det skilles mellom tre kategorier.
First, improvements to existing fixed assets that go well beyond the requirements of ordinary maintenance and repairs are included in gross fixed capital formation (ESA95 paragraph 3.107).
Forbedringer av eksisterende anleggsmidler som er langt mer omfattende enn alminnelig vedlikehold og reparasjon, anses som bruttoinvestering i fast realkapital (ENS 95 punkt 3.107).
Second, expenditure on ordinary maintenance and repairs that an owner-occupier incurs on the decoration, maintenance and repair of the dwelling not typically carried out by tenants is treated as intermediate consumption in producing dwelling services (ESA95 paragraph 3.77).
Utgifter som eier av egen bolig har til innredning, vedlikehold og reparasjon av boligen, og som ikke vanligvis utføres av leiere, behandles som produktinnsats i produksjon av boligtjenester (ENS 95 punkt 3.77).
Finally, cleaning, decoration and maintenance of the dwelling as far as these activities are also common for tenants are excluded from production (ESA95 paragraph 3.09).
Rengjøring, oppussing og vedlikehold av boligen i den grad disse aktivitetene også er vanlige for leietakere, skal ikke medregnes i produksjon (ENS 95 punkt 3.09).
Expenses related to these activities should be recorded directly as final consumption of households.
Utgifter i forbindelse med denne typen arbeid skal registreres direkte som husholdningenes konsum.
ESA95 states in paragraph 3.76 that household final consumption expenditure includes the materials for small repairs to and interior decoration of dwellings of a kind typically carried out by tenants as well as owners.
Ifølge ENS 95 punkt 3.76 omfatter husholdningenes konsum materialer til mindre reparasjoner og innredning av boliger av en art som vanligvis utføres både av leiere og eiere.
This means that, for owner-occupied dwellings, intermediate consumption should cover the same types of ordinary maintenance and repairs as would normally be regarded as intermediate consumption by the landlord for similar rented dwellings.
Det betyr at for egne boliger bør produktinnsatsen omfatte samme type vanlig vedlikehold og reparasjon som normalt anses som utleiers produktinnsats for lignende leide boliger.
Expenditure on repairs and maintenance of a type typically undertaken by tenants rather than landlords should be treated as household final consumption expenditure for both tenants and owner-occupiers.
Utgifter til reparasjoner og vedlikehold som vanligvis gjøres av leietakere og ikke av utleier, skal behandles som husholdningenes konsum både for leietakere og eiere av egen bolig.
Intermediate consumption of ordinary maintenance and repairs related to owner-occupied dwellings may be derived from direct statistical sources such as household budget surveys.
Produktinnsats i form av vanlig vedlikehold og reparasjoner i egne boliger kan utledes fra direkte statistiske kilder, som undersøkelser av husholdningsbudsjett.
When the ratio of intermediate consumption to output for owner-occupied dwellings is very different from the ratio for the rented sector, the reasons for this should be investigated.
Dersom forholdet mellom produktinnsats og produksjon for egne boliger er svært ulikt forholdet for utleiesektoren, bør årsakene til dette undersøkes.
When the difference is caused by differences in quality, for example a different level of ordinary maintenance for otherwise similar dwellings, imputed rentals should be adjusted accordingly.
Dersom forskjellen skyldes kvalitetsforskjeller, for eksempel ulikt omfang av vanlig vedlikehold for ellers lignende boliger, bør de beregnede leiene justeres deretter.
Intermediate consumption should include financial intermediation services indirectly measured (FISIM) in accordance with Council Regulation (EC) No 448/98
Produktinnsats bør omfatte finansformidlingstjenester indirekte målt (FISIM) i samsvar med rådsforordning (EF) nr. 448/98(
This includes intermediate consumption of households in their capacity as owners of dwellings in relation to dwelling loans.
Dette omfatter husholdningenes produktinnsats i deres egenskap av boligeiere i forbindelse med boliglån.
As stated in section 1.4.5, empty dwellings can lead to intermediate consumption.
Som nevnt i avsnitt 1.4.5 kan tomme boliger medføre produktinnsats.
As a general point, it is stressed that double-counting of intermediate consumption in the case of employer-owned dwellings should be avoided.
Generelt sett er det anbefalt å unngå dobbeltregning av produktinnsats med hensyn til boliger eid av arbeidsgiver.
Intermediate consumption shall be established in line with the definition of output of dwelling services.
Produktinnsats skal fastsettes i henhold til definisjonen av produksjon av boligtjenester.
In general both items should exclude charges for heating, water, electricity etc.
I alminnelighet bør ingen av postene omfatte utgifter til oppvarming, vann, strøm osv.
If for practical reasons a different treatment is preferred, this is acceptable as long as the levels of GDP and GNI are not affected.
Dersom det av praktiske grunner er ønskelig med en annen framgangsmåte, kan dette aksepteres så lenge det ikke påvirker BNP og BNI.
TRANSACTIONS WITH THE REST OF THE WORLD
TRANSAKSJONER MED UTLANDET
According to ESA95 (paragraphs 1.30 and 2.15) non-resident units are considered as notional resident units in their capacity as owners of land or buildings on the economic territory of the country, but only in respect of transactions affecting such land or buildings.
Ifølge ENS 95 (punkt 1.30 og 2.15) anses utenlandske enheter som eier grunn eller bygninger innenfor statens økonomiske territorium, som fiktive hjemmehørende enheter, men bare med hensyn til transaksjoner som berører denne grunnen eller disse bygningene.
This means that the service provided by a dwelling owned by a non-resident is included in the output of the economy where the dwelling is located.
Det innebærer at tjenesten som produseres gjennom en bolig som eies av en utenlandsk enhet, medregnes i den økonomiske produksjonen der boligen ligger.
In the case of an owner-occupied dwelling of a non-resident, an export of dwelling services is then to be recorded, and the corresponding net operating surplus is recorded as primary income paid to the rest of the world (ESA95 paragraphs 3.142 and 4.60).
Egne boliger tilhørende utenlandske personer registreres som eksport av boligtjenester, og det tilsvarende netto driftsresultat som primær inntekt betalt til utlandet (ENS 95 punkt 3.142 og 4.60).
With regard to residents owning dwellings abroad, ESA95 paragraph 3.64 states that «the rental value of owner-occupied dwellings abroad, e.g. holiday homes, should not be recorded as part of domestic production, but as imports of services and the corresponding net operating surplus as primary income received from the Rest of the World.»
Når det gjelder hjemmehørende personer som eier boliger i utlandet, lyder ENS 95 punkt 3.64: «Leieverdien av egen bolig i utlandet, f.eks. feriebolig, skal ikke registreres som en del av innenlandsk produksjon, men som import av tjenester og tilsvarende netto driftsresultat som primær inntekt fra utlandet.»
In general few problems arise if the property owned by a non-resident is actually rented to a resident, since a monetary flow will be observed and included in the balance of payments.
I alminnelighet oppstår det få problemer dersom eiendommen som eies av en utenlandsk person, faktisk leies ut til en hjemmehørende person, ettersom det vil bli registrert en pengestrøm som vil inngå i betalingsbalansen.
Dwellings owned and occupied by foreign residents would have to be identified separately.
Boliger som eies og bebos av utenlandske borgere, må registreres for seg.
The nationality of an owner-occupier is not sufficient to separate a resident from a non-resident.
Nasjonaliteten til en eier av egen bolig er ikke nok til å skille en hjemmehørende person fra en utenlandsk person.
Holiday homes owned by foreign residents will probably matter most and it would be useful to obtain an agreement about the number of non-resident owners between the Member States concerned.
Ferieboliger eid av utenlandske borgere utgjør sannsynligvis den største delen av denne gruppen, og det ville være nyttig dersom de berørte medlemsstatene kunne bli enige om antallet utenlandske eiere seg imellom.
However, there is a general lack of information on non-resident owner-occupiers.
Det er imidlertid en generell mangel på opplysninger om utenlandske boligeiere.
Information about residents owning holiday homes abroad is even scarcer.
Det finnes enda færre opplysninger om hjemmehørende personer som eier feriebolig i utlandet.
To avoid inconsistencies, a Member State deducting a primary income for dwellings occupied by non-resident owners should at the same time add a primary income for dwellings abroad owned and occupied by residents.
For å unngå manglende konsekvens bør en medlemsstat som trekker fra en primær inntekt for boliger bebodd av utenlandske eiere, også legge til en primær inntekt for boliger i utlandet som eies og bebos av hjemmehørende personer.
A special issue in this regard relates to time-share properties.
I den forbindelse er boliger med deltidsbruksrett et særlig problem.
Since for the same accounting period such a property may be occupied by residents of different countries, a direct allocation to the country of origin seems almost impossible.
Ettersom en slik bolig for en og samme regnskapsperiode kan bebos av personer som er hjemmehørende i ulike stater, virker det nær sagt umulig å foreta en direkte tilknytning til opprinnelsesstaten.
Comparable results may be obtained using a more feasible approach.
Sammenlignbare resultater kan oppnås med en framgangsmåte som lettere lar seg gjennomføre i praksis.