natgillin/translations-raw huggingface dataset:
What makes some areas well-suited for corals and sponges to anchor to, while other areas are teeming in crabs and starfish?
Hva er egentlig materialet som dekker havbunnen, og som gjør at noen områder gir et godt feste for koraller og svamper, mens andre områder vrimler av børstemark og slangestjerner?
The bottom type is important characteristic of an area; therefore, NGU’s Sediments (grain size) map is our most requested product.
Bunntypen er viktig i mange sammenhenger - derfor er bunnsedimenter (kornstørrelse) et våre mest etterspurte kartprodukter.
Example of bottom sediments consisting of sand, gravel, cobbles and boulders.
Eksempel på bunnsedimenter bestående av sand, grus, stein og blokk.
Photo: MAREANO.
Bilde: MAREANO.
When mapping the seabed and producing a map over seabed sediments (grain size) we choose amongst nearly thirty classes of grain types.
Når vi kartlegger havbunnen og lager kart over bunnsedimenter basert på kornstørrelse har vi en liste på nesten 30 klasser å velge mellom.
Sediments usually consist of mixtures of several different grain sizes, with each combination constituting its own class of sediment types, in addition to pure types, like sand.
Bunnsedimenter består oftest av blandinger av flere forskjellige kornstørrelser, og derfor trenger en klasser for flere forskjellige sedimentsammensetninger i tillegg til for eksempel ren sand.
Here are description of a few classes used when producing the Sediment (grain size) map:
Her følger eksempler på noen klasser benyttet ved utarbeidelse av kartet Bunnsedimenter (kornstørrelse):
Mud: Fine-grained, homogeneous sediments comprised of clay and silt.
Slam: Finkornete, homogene sedimenter bestående av leir og silt.
Occurs in a few depressions on the continental shelf where bottom currents are weak.
Slam kan finnes i forsenkninger med meget svake bunnstrømmer på kontinentalsokkelen.
Gravelly sandy mud: Poorly-sorted sediments mainly composed of clay and silt, but mixed with varying quantities of sand, gravel, and cobbles.
Grusholdig sandholdig slam: Dårlig sorterte sedimenter bestående hovedsaklig av leir og silt, men med varierende mengder sand og grus innblandet.
This type of seabed occurs in areas of the continental shelf and the continental slope where bottom currents are relatively weak.
Bunntypen opptrer i områder med relativt svake bunnstrømmer, både på kontinentalsokkelen og på kontinentalskråningen.
Sand: Particles dominate the sand fraction, but it may contain small amounts of gravel and/or mud.
Sand: Dominert av partikler i sandfraksjonen, men kan inneholde små mengder gruspartikler og/eller slam.
This type of seabed appears in areas of the continental shelf and the continental slope where the intensity of sea currents decrease.
Sand er oftest et erosjonsprodukt knyttet til bunnstrømmer, og legger seg gjerne i skråninger der strømstyrken avtar.
Sand is found on the continental shelf as well as on the continental slope.
Sandige bunntyper forekommer både på kontinentalsokkelen og på kontinentalskråningen.
Gravelly sand: Sand is the predominant grain size, but this type of sediment also contains significant amounts of gravel and pebbles.
Grusholdig sand: Sand er den dominerende kornstørrelsen, men bunntypen inneholder også betydelige mengder grus.
Gravelly sand is common on both the continental shelf and continental slope, and occurs in areas with relatively strong bottom currents, which are able to transport sand.
Grusholdig sand er vanlig både på kontinentalsokkelen og kontinentalskråningen, og opptrer i områder med relativt sterke bunnstrømmer som er i stand til å transportere sanden.
Sandy gravel: Gravel is the dominant particle size, but this type of sediment also contains significant amounts of sand.
Sandholdig grus: Grus er den dominerende kornstørrelsen, men bunntypen inneholder også mye sand.
Sandy gravel is common in areas, on the continental shelf and on the continental slope, with strong bottom currents.
Sandholdig grus er vanlig både på kontinentalsokkelen og kontinentalskråningen, i områder med sterke bunnstrømmer.
Gravel, cobbles, boulders: Gravel, cobbles and boulders dominate, with only small amounts of sand and/or mud.
Grus, stein og blokk: Dominert av grus, stein og blokk, med kun mindre mengder sand og/eller slam.
This bottom type occurs most often in areas where strong bottom currents prevent deposition of fine-grained sediments, or they are washed out/eroded away.
Bunntypen dominerer i områder med sterke bunnstrømmer, der mer finkornete sedimenter er vasket ut/erodert bort, eller forhindres i å bli avsatt på grunn av sterk strøm.
This bottom type is common in bank-areas of the continental shelf.
Bunntypen er vanlig i bankeområdene på sokkelen.
Compacted sediments or sedimentary rocks: Exposure of compacted sediments or sedimentary rocks on the seafloor.
Harde sedimenter eller sedimentære bergarter: Blotning av faste sedimenter eller sedimentære bergarter på havbunnen.
These may be old sediments compressed and deformed by glaciers or sedimentary rocks that originated several million years ago.
Dette kan være gamle sedimenter sammentrykket av isbreer eller mange millioner år gamle sedimentære bergarter.
They are often found in steep areas of the continental slope.
Opptrer ofte i bratte skrenter på kontinentalskråningen.
Particle size is interpreted by the following techniques: Landforms (from multibeam bathymetry), backscatter (from multibeam bathymetry), photographs and video films of the bottom, bottom samples taken with grabs, box corers, sledges, multicorer and shallow seismic data.
Til tolkning av kornstørrelse bruker vi terrengformer (fra multistrålebatymetri), bunnreflektivitet (fra multistrålebatymetri), fotografier og videoopptak av bunnen, bunnprøver tatt med grabb, bokscorer, slede og multicorer samt seismiske data.
The classification of sediment types is determined by the scale of the map produced and the degree of detail in the data used during the interpretation and the map compilation.
Inndeling i bunntype tilpasses målestokk på kartproduktet, samt detaljeringsgraden til dataene som er benyttet under tolking og kartframstilling.
Screen capture of Sediments (grain-size) map from www.mareano.no
Eksempel på kart over Bunnsedimenter (kornstørrelse) fra www.mareano.no.
This is typically referred to as a map service.
Dette er typisk omtalt som karttjenester.
In addition, you may look at potential usage of our data and services, you can view and download product sheets and legends, and access metadata.
I tillegg kan du her se på mulige bruksområder for våre data og tjenester, du kan se og laste ned produktark og tegnforklaring, og få tilgang til metadata.
You can choose to filter on topic and you can also use the search option.
Du har mulighet til filtrere på fagområde, og du kan også benytte søket for å finne det du eventuelt leter etter.
If you select List view, you can view the contents in a table.
Om du velger Liste-visning får du vist innholdet på denne siden i tabell.
The main components are shells, barnacles, sea urchins, snails and skeletal calcareous algae.
De viktigste organismene i dannelsen av skjellsand er skjell, rur, kråkeboller, snegler og kalkalger.
Shell sand is mapped not only because it is an important biotope, it is also a geological resource.
Skjellsand kartlegges som en viktig naturtype på havbunnen, men er også en geologisk ressurs.
Shell sand, alternating with cobbles and gravel.
Skjellsand i veksling med stein og grus.
Photo: NGU.
Foto: NGU.
The formation of shell sand depends both on the conditions for growing calcareous organisms, as well as the depositional environment that exists after organisms die.
Dannelse av skjellsand avhenger både av vekstbetingelser for kalkdannende organismer, og avsetningsbetingelser etter at organismene er døde.
Due to the long time it takes to form shell sand, it should be viewed as a non-renewable resource.
Skjellsand betraktes imidlertid som en ikke-fornybar ressurs da dannelsen går seint.
Shell sand is most common along the outermost coastal zone where deposition of mineral particles (sand, gravel and clay) is low, and where there is enough wave energy to effectively break down the shells.
Skjellsandforekomstene er størst i skjærgården, i de områdene hvor tilførselen av minerogent materiale (sand, grus og leire) er lav, og der det er tilstrekkelig bølgeenergi til effektiv knusing av skallene.
Generally, the large particles are deposited in shallow water, while the finer particles are led down into deeper water, or protected basins.
Generelt avsettes de største og groveste partiklene på grunt vann, mens de finere partiklene blir ført ned på dypere vann, eller i avskjermede basseng.
Shell particles are commonly transported to the lee side of islets and skerries.
Skjellmaterialet føres ofte inn på lesiden av holmer og skjær.
Shell sand is also common in areas with strong currents, or where there has previously been strong currents and high nutrient levels.
Det er også vanlig å finne masseforekomster av skjellsand i områder med sterk strøm, eller i områder hvor det tidligere har vært sterk strøm med høy næringstilgang.
The largest deposits of shell sand are found in sites with powerful currents at depths down to 30 meters.
De største forekomstene av skjellsand finnes gjerne i strømrike områder, på dyp mellom 10-30 meter.
Shell sand is a biotope that serves as spawning and nursery grounds for several species of fish.
Skjellsand er en naturtype som fungerer som gyte- og oppvekstområder for flere fiskearter.
In agriculture, shell sand is used for fertilizing.
Skjellsand brukes som kalkningsmiddel i landbruket og som kalktilskudd i kraftfôr og hønsefor.
Shell sand is also used to prevent acidification of lakes and waterways, as well as on winter roads to prevent sliding.
Skjellsand brukes også til kalking av vassdrag og som strøsand.
Due to the continental uplift, since the last ice age, we find shell sand also on land, sometimes several meters deep.
På grunn av landhevingen etter siste istid finner en mange steder langs kysten skjellsand på land, enkelte steder med flere meters mektighet.
In a resource context it is just shell sand with high carbonate percentage and several meters thickness that is of interest to industry.
I en ressurssammenheng er det bare skjellsand med høy prosentandel kalkskall og gjerne flere meters mektighet som er interessant.
Depending on the composition, the slate is categorized as quartzite slate, mica-slate, clay-slate and phylitte slate.
Avhengig av sammensetning finnes vi kvartsskifer, glimmerskifer, leirskifer og fyllitt.
Slate is used for ceilings, floors and façades.
Skifer benyttes til tak, gulv og fasade.
For the foreseeable future, most of this supply must be extracted from the ground.
Det meste av dette må i overskuelig framtid utvinnes fra berget.
In the course of a lifetime, each one of us will have consumed on average nearly 500 kilograms of copper.
I løpet av livet vil hver av oss forbruke nesten 500 kilo kobber i gjennomsnitt.
This corresponds to 50 tons of ore.
Det tilsvarer 50 tonn malm i berget.
This amount is equivalent to more than three times the overall production of the mines of Løkken, which were in operation for 333 years.
Dette tilsvarer mer enn tre ganger den samlete produksjonen i Løkken gruver, som var i drift i 333 år.
This amount of rock corresponds to a ten kilometre deep hole, the size of ten football fields!
Det tilsvarer et ti kilometer dypt hull på størrelse med ti fotballbaner!
Video: This animation film entitled "From the stone age to the mining industry" shows how we surround ourselves with mineral raw materials in everyday life.
Video: Animasjonsfilmen "Fra Steinalder til bergindustri" viser hvordan vi omgir oss med mineralske råstoffer i hverdagen.
The shift toward environmentally-friendly green energy depends upon mineral resources.
Grønn energi er avhengig av mineralske råstoffer.
Mineral raw resources in use.
Mineralske råstoffer i bruk
Geological seabed maps (norwegian)
Geologiske havbunnskart
Nord-Salten
Nord-Trøndelag og Fosen
NGU has mapped around 23 unstable rock slopes that might form rock avalanches in the future.
NGU har foreløpig kartlagt 23 ustabile fjellpartier i fylket som kan danne fjellskred i fremtiden.
Picture: View of the Osmundneset rock slope instability in Gloppen Municipality.
Oversiktsbilde av det ustabile fjellpartiet Osmundsneset i Gloppen.
Sogn og Fjordane is a county in western Norway characterized by numerous fjords and valleys surrounded by high mountain sides.
Sogn og Fjordane er preget av mange fjorder og daler omgitt av høye fjellsider.
NGU has performed systematic mapping of unstable rock slopes in Sogn og Fjordane since 2007.
NGU utfører systematisk kartlegging av ustabile fjellpartier i Sogn og Fjordane siden 2007.
The systematic investigation of these unstable rock slopes is still ongoing and is expected to result in the hazard and risk classification of all the unstable rock slopes.
Alle ustabile fjellpartier vil etter hvert klassifiseres etter fare og risiko i henhold til fare- og risikoklassifiseringen, og gjøres tilgjengelig i databasen for ustabile fjellpartier.
Periodic displacement measurements are currently being taken for 16 unstable rock slopes in Sogn og Fjordane, using for example differential Global Navigation Satellite Systems (commonly known as GPS), terrestrial laser scanning, satellite-based and ground-based InSAR or tape extensometers.
Periodiske bevegelsesmålinger foretas på 16 ustabile fjellpartier i Sogn og Fjordane, ved hjelp av for eksempel differensial globalt satellitt navigasjonssystem (vanligvis kjent som GPS), terrestrisk laserskanning, satellittbaserte InSAR-målinger, bakkebaserte InSAR-målinger, men også av ekstensometer.
For most people who work with planning it is about politics and to take into account areas in the processes of reaching a decision.
For de fleste som jobber med planlegging så handler det mye om politikk og om å ta hensyn til arealer i prosessene fram mot en beslutning.
The planner works rarely with information that directly is defined by the Planning and Building Act, but more towards the overall geological theme that provides enough information so that it can be used to solve municipal planning tasks.
Planleggeren jobber sjelden med informasjon som direkte er definert ut fra plan og bygningsloven, men mer mot overordnede geologiske tema som gir informasjon nok slik at det kan benyttes for å løse kommunale planoppgaver.
When planning processes are discussed, they are expressed more like subject areas and not as plan types or land-use categories.
Når planprosesser diskuteres så uttrykkes det mer om sakstema og ikke som plantyper eller arealbrukskategorier.
Typical subject areas, or policy areas if you will, can be security, resources, landscape and so on.
Typiske sakstema, eller politikkområder om du vil, kan være "sikkerhet", "ressurser", "landskap" og så videre.
To safeguard and protect important areas in planning within such matters we have in the Planning and Building Act has a new planning tools; Special consideration zones.
For å ivareta hensynet og ivareta viktige arealer i planleggingen innenfor disse saksområdene har vi i plan- og bygningsloven fått et nytt planverktøy; hensynssoner.
These zones can be made visible on land-use maps, showing areas where further usage must be assessed and possibly set restrictions on its use.
Hensynssoner synliggjør på arealplankartene områder hvor det i videre bruk og planlegging må tas visse hensyn, eller der er restriksjoner på bruken.
Considerations zones has the advantage and strength because they can be used regardless of which land-use objectives the area is allocated to.
Hensynssoner har den fordel og styrke i at de kan benyttes uavhengig av hvilket arealformål området er avsatt til.
In this way, consideration zones provides a flexible instrument in planning.
På denne måten er hensynssoner et fleksibelt virkemiddel.
These zones constitute a spatial demarcation for a gravel occurrence for example, and thus highlighting the areas where other considerations must be addressed than the land-use objective purpose provides guidance on.
De utgjør en kartfestet inntegning av en grusforekomst for eksempel, og dermed en synliggjøring av områder hvor også andre hensyn må ivaretas enn de arealformålet gir føringer på.
Another important element is that consideration zones will provide developers a greater degree of predictability, as they will be familiar with the area's possibilities and limitations before private planning commences.
Et annet viktig element er at hensynssonene vil gi tiltakshavere en større grad av forutsigbarhet, da de vil være kjent med områdets muligheter og begrensninger før privat planlegging påbegynnes.
According to the Planning and Building Act, consideration zones shall only be used in "necessary extent".
Hensynssoner skal kun benyttes i "nødvendig" utstrekning.
This means in that is not given that consideration zones can be utilized for all interests which may affect the usage of an area, but limited to the interests of significance for project.
Det betyr i praksis at det ikke gis hensynssoner for alle interesser som kan ha betydning for bruken av et område, men avgrenses til interesser av vesentlig betydning for tiltak.
By too wide use of consideration zones there is a risk of diluting the remedy, as well as the danger of a confusing planning map.
Ved for vid bruk av hensynssoner er det fare for utvanning av virkemiddelet, samt fare for uoversiktlige plankart.
At NGU we have been concerned about how the expertise at NGU should be conveyed to illuminate various policy areas in municipal planning.
Vi er opptatt av hvordan spisskompetansen i NGU bør formidles for å belyse ulike politikkområder i kommunal planlegging.
This problem still applies in the highest degree.
Denne problemstillingen gjelder i aller høyeste grad fortsatt.
NGU has a number of expert groups who each have skills acquired over many years.
NGU har en rekke ekspertgrupper som hver for seg har spisskompetanse ervervet over mange år.
Expert groups have developed their own terminology and performing their academic excellence and professionalism.
Ekspertgruppene har utviklet egne begrepsapparat og utøver faglig dyktighet og profesjonalitet.
These are Landscape, Resources and Security.
Disse er Landskap, Ressurser og Sikkerhet.
Stone construction materials can be classified into the following categories: natural stone and crushed stone (hard-rock aggregate), sand and gravel.
Byggeråstoff deles gjerne inn i kategoriene naturstein, pukk, sand og grus.
A central characteristic of natural stone is that it can be cut, split or hewn for use in buildings, monuments, gardens and parks.
Naturstein er betegnelsen på stein som kan sages, spaltes eller hugges til bruk i bygninger, monumenter og utearealer.
Natural stone can further be classified into dimension stone, slate/flagstone and masonry stone.
Naturstein inndeles i blokkstein, skifer og murestein.
Many of them caused deadly displacement waves in the fjords.
Mange av skredene har skapt dødbringende flodbølger i fjordene.
NGU has mapped 90 unstable rock slopes, which might form rock avalanches in the future.
NGU har kartlagt 90 ustabile fjellpartier som kan danne fjellskred i fremtiden.
Møre og Romsdal is a county in western Norway characterized by numerous fjords and valleys surrounded by high mountains.
Vestlandsfylket er preget av mange fjorder og daler, som er omgitt av høye fjellsider.
These steep mountainsides have led to several large rockslides and rock avalanches since the last glaciation.
Disse bratte fjellsidene har ført til flere store fjellskred siden siste istid.
Other fjords and valleys in Møre og Romsdal were also affected by several rock avalanches in the past, such as the Romsdal Valley where tens of rock avalanche deposits are mapped.
Andre fjorder og daler i Møre og Romsdal har også blitt påvirket av fjellskred de siste, bare i Romsdalen er det kartlagt avsetninger fra et titalls store fjellskred.
Out of more than 280 investigated sites, 90 unstable rock slopes with signs of past or present movements have been detected by NGU in collaboration with the County geologist of Møre og Romsdal.
Av 280 undersøkte områder, er det oppdaget 90 ustabile fjellpartier med tegn på tidligere eller nåværende bevegelser.
Periodic displacement measurements are currently being conducted on 22 unstable rock slopes in Møre og Romsdal, using for example differential Global Navigation Satellite Systems (commonly known as GPS), terrestrial laser scanning, satellite-based InSAR, ground-based InSAR, as well as extensometers.
Periodiske bevegelsesmålinger foretas på 22 ustabile fjellpartier i Møre og Romsdal, ved hjelp av for eksempel Global Navigation Satellite Systems (vanligvis kjent som GPS), terrestrisk laserskanning, satellittbaserte InSAR-målinger, bakkebaserte InSAR-målinger, men også av ekstensometer.
Three unstable rock slopes were classified as high-risk sites in the 2000s and are now continuously monitored and equipped with an early-warning system operated by the Åknes/Tafjord Early-Warning Centre (now taken over by NVE).
Disse blir nå kontinuerlig overvåket og er utstyrt med et system for tidlig varsling som drives av Åknes/Tafjord Beredskap (nå overtatt av NVE).
The Åknes rockslide in the Sunnylvsfjord was studied within the Åknes/Tafjord Project with a very high level of detail using a multitude of surface and subsurface investigations and continuous monitoring instruments.
Fjellpartiet i Åknes ved Sunnylvsfjorden blir studert med et meget høyt detaljnivå ved hjelp av en rekke overflate- og undergrunnsundersøkelser og overvåkingsinstrumenter.
The rock slope instabilities at Hegguraksla in the Tafjord and a large rockslide at Mannen in the Romsdal Valley were also investigated in detail and continuously monitored.
Hegguraksla i Tafjorden og Mannen i Romsdalen undersøkes også i detalj og overvåkes kontinuerlig.
NGU participated in these detailed investigations and collaborates with the Åknes/Tafjord Early-Warning Centre.
NGU deltar i disse detaljerte undersøkelsene og samarbeider med Åknes/Tafjord Beredskap og NVE.
Links:
Aktuelle rapporter:
NGU report 2013.053
NGU rapport 2013.053
NGU report 2013.014
NGU rapport 2013.014
NGU report 2009.002
NGU rapport 2009.002
NGU report 2008.049
NGU rapport 2008.049
NGU report 2007.043
NGU rapport 2007.043
NGU report 2006.052
NGU rapport 2006.052
NGU report 2002.016
NGU rapport 2002.016
This field is important to understanding the geological history and forms the basis for classification of rocks into distinct units that can be easily mapped.
Dette fagfeltet er viktig for å forstå geologisk historie og utgjør grunnlaget for å dele inn bergartene i kartleggbare enheter.
Stratigraphy is therefore the key to understanding the structure of the bedrock in time and space.
Stratigrafi er dermed nøkkelen til å forstå oppbyggingen av berggrunnen i tid og rom.
Stratigraphy can can be divided into several subfields:
Fagområdet kan deles inn i flere disipliner:
Lithiostratigraphy is the classification of rock units on the basis of their physical and mineralogical properties and relationships to other, surrounding rocks.
Litostratigrafi er en klassifikasjon av bergartsenheter på grunnlag av deres fysiske og mineralogiske egenskaper og relasjon til andre, omkringliggende bergarter.
A lithiostratigraphic unit comprises a sedimentary, igneous or metamorphic-equivalent layer that is defined on the basis of the layer's composition and position in a succession of layers.
En litostratigrafisk enhet utgjør en kropp av sedimentære, vulkanske eller tilsvarende metamorfe lag som er definert på grunnlag av lagets sammensetning og plassering i en lagfølge.
The basic principle is that younger layers are deposited over older layers.
Det grunnleggende prinsippet er at yngre lag er avsatt på eldre.
Biostratigraphy is used to divide layers or successions of layers in units (biozone) based on the presence of one or more fossils that are characteristic of the zone.
Biostratigrafi brukes for å dele inn lag eller lagrekker i enheter (biosoner) basert på innholdet av ett eller flere fossiler som er karakteristiske for sonen.
This classification may therefore only be used when it is possible to identify such fossils.
Inndelingen kan derfor bare brukes der det er mulig å identifisere slike fossiler.