natgillin/translations-raw huggingface dataset:
kadangi dėl itin netolygaus pajamų paskirstymo, globalizacijos, finansinių rinkų liberalizacijos ir dereguliavimo, atsirado daug finansinių naujovių (pvz., išvestiniai vertybiniai popieriai, rizikos draudimo fondai, privataus kapitalo fondai, paskolų vertimas investicijomis, struktūrizuotos investavimo priemonės, kt.), kurios savo ruožtu turėjo įtakos tam, kad radosi perteklinis ir itin cikliškas įsiskolinimų santykis, trumpalaikiškumo pobūdis, nepagrįstų reikalavimų dėl didelių pajamų iš gamybos ir paslaugų įmonių taikymas (orientuojamasi į akcininko naudą) ir taip pat visame pasaulyje greitai plintantis finansų rizikos faktorius,
whereas the extremely unequal distribution of earnings, globalisation, liberalisation and deregulation of financial markets paved the way for financial innovations (derivatives, hedge funds, private equity, securitisation, structured investment vehicles etc.), which in turn contributed to excessive and excessively pro-cyclical leverage, short-termist behaviour, the imposition of untenable demands for high rates of return on production and service enterprises (‘shareholder-value orientation’) and also fast and widespread global contagion of risks,
kadangi dėl tokios įvykių raidos susidarė nauja nepagrįstų kainų padėtis (naujas 2001 m. ekonomikos burbulas, vėliau – nekilnojamojo turto ir prekių srities krizė) ir kainų infliacija; kadangi iš karto po sprogusio kainų burbulo rizika tapo akivaizdi, susidarė kredito krizė ir rinkos likvidumas žlugo; kadangi neoliberali finansų rinkos liberalizacijos politika ir trumpalaikis orientavimasis į didėjančią akcininkų gaunamą naudą bet kokia kaina pasirodė visiškai neveiksmingi,
whereas these developments have been important driving forces behind the build-up of bubbles (new economy bubble in 2001, housing and commodity bubbles later on) and asset price inflation; whereas as soon as these latter bubbles burst, the contagion of risks became obvious, the credit crunch emerged and market liquidity collapsed; whereas both the neo-liberal policies of financial market liberalisation and the short-termist orientation of increasing shareholder value at any price have therefore proved to be entirely bankrupt,
kadangi dėl dabartinės susidariusios krizės reikėtų kaltinti ne tik „godžius“ finansų pramonės vadovus ir akcininkus, bet taip pat ir JAV ir ES valstybes nares bei Europos institucijas, kurios visos atsakingos už finansų rinkų liberalizavimo skatinimą; kadangi ši finansų krizė ir realiojo ekonomikos sektoriaus nuosmukis, susipynęs su kitais struktūriniais veiksniais (klimato kaita, aplinkos blogėjimas, maisto ir energetikos krizė, prekyba ir kt.), rodo, kad tai – sisteminė šiuolaikinio kapitalizmo krizė,
whereas, therefore, not only are ‘greedy’ managers and shareholders in the financial industry to blame for the current crisis, but also the governments of the USA and the EU Member States, and the European Institutions, which are all responsible for promoting the liberalisation of financial markets; whereas the financial crisis and the downturn in the ‘real economy’, intertwined with other structural factors (climate change and environmental degradation, food and energy crisis, trade etc.), show this to be a systemic crisis of contemporary capitalism,
kadangi ES finansų rinkos veiksmų planas ir ES bendradarbiavimas finansų rinkos savanoriškos priežiūros srityje ( Lamfalussy priežiūros planas) grindžiami savireguliavimu finansų sektoriaus, kuriame kartu dalyvauja ir bankai, atžvilgiu, o toks požiūris pasirodė esantis neveiksmingas, siekiant užkirsti kelią didėjančioms kainoms nekilnojamojo turto ir lėšų srityje, sumažinti finansinę riziką, kovoti su finansų krize ir užtikrinti finansinį stabilumą,
whereas the EU Financial Market Action Plan and the voluntary financial market supervisory cooperation in the EU (Lamfalussy structure of supervision) were mainly based on a ‘self-regulatory’ approach to the financial sector, with private banks as part of the structure, which has demonstrated its inability to prevent the building up of asset and housing bubbles, to curb financial risk, to counter the financial crisis and to safeguard financial stability,
kadangi dabartinė finansų krizė susijusi su didelio visuotinės ekonomikos nuosmukio, kuris jau palietė kai kurias didžiąsias Europos Sąjungos valstybes nares (JK, Vokietiją, Prancūziją, Italiją, Ispaniją), pradžia; kadangi euro zonos gamybos apimtis antrajame 2008 m. ketvirtyje jau nukrito iki metinio 0,8 proc. lygio; kadangi TVF įspėja apie augantį dabartinės defliacijos spaudimą ir apie galimą ilgesnį ekonomikos krizės ar stagnacijos laikotarpį,
whereas the current financial crisis is combined with the beginning of a major downturn in the global economy, which is already affecting some of the larger European Union Member States (UK, Germany, France, Italy, Spain); whereas output in the euro area had already fallen at an annualised rate of 0.8 % in the second quarter of 2008; whereas the IMF is already warning of the current disinflation turning to deflationary pressures and of the prospect of a depression or a longer phase of economic stagnation,
griežtai kritikuoja Europos Sąjungą, Komisijos neveiklumą, netinkamus Tarybos veiksmus siekiant suvaldyti finansų krizę, ECB politiką ir labiausiai krizės paveiktų valstybių narių savanaudiškumą, nes nė viena iš jų nesiėmė iniciatyvos užkirsti kelią kylančioms nekilnojamojo turto ir prekių kainoms, nors tai buvo akivaizdu jau 2007 m. viduryje;
Strongly criticises the European Union, the inactivity of the Commission, the Council’s early mismanagement of the financial crisis, the policy of the ECB and the selfishness of those Member States that are most affected, because none of them took any initiative to curb the housing, commodity and asset bubbles which were all already apparent in mid‑2007;
pažymi, kad dėl krizės visame pasaulyje dar labiau pasijus ekonominis nuosmukis, padidės nedarbo ir skurdo lygis;
Points out that a sharp economic recession around the world, with much higher unemployment rates and more poverty, will emerge as a result of the crises;
pažymi, kad finansų sistemos žlugimas ir lėta Europos reakcija puikiausiai atskleidė tai, kad Europos Sąjungos integracijos institucinė ir politinė veikla labai ribota ir kad trūksta solidarumo, kurį pasitelkus būtų galima tinkamai reaguoti į susidariusią padėtį;
Stresses that the meltdown of the financial system and the slow speed of reaction to it in Europe have cruelly exposed the institutional and political limits of the European Union’s integration project and the lack of the solidarity that would have allowed a genuinely common response to be embarked upon;
griežtai kritikuoja tai, kad Europos Sąjungos vadovai, dažnai kalbantys apie bendrą Europos veiklą ir solidarumą, tačiau 2008 m. spalio mėn. pradžioje nesugebėję susitarti dėl bendrų pagalbos veiksmų, pradėjo prieš kaimynines valstybes nukreiptą politiką ir parengė konkuruojančius nacionalinius planus, siekdami garantuoti bankų indėlius ir paramą jiems, kad būtų užkirstas kelias lėšų „nutekėjimui“ į kitas ES valstybes nares;
Strongly criticises the fact that European Union leaders, for all their customary talk of collective European action and solidarity on the one hand and their inability to agree on a joint European rescue operation at the beginning of October 2008 on the other, instead started a ‘beggar thy neighbour’ policy of competing national schemes to guarantee deposits and prop up banks in order to prevent outflows of savings towards other EU Member States;
ypač nepritaria kai kurių valstybių narių veiksmams, kuriais siekiama užtikrinti jų atitinkamų svarbiausių bankų padėtį kitų, mažesnių bankų sąskaita „pigiai įsigyjant“ kai kuriuos bankrutavusių bankų sektorius (pvz., Fortis, Dexia ); mano, kad dėl tokių stipresnių, nacionalinių vyriausybių remiamų bankų strategijų, kuriomis siekiama sustiprinti savo rinkos dalį ir neteikti kreditų kitiems bankams, tokiu būdu susidorojant su silpnesniais bankais ir lengviau juos perimant, sudaromos rimtos kliūtys tam, kad būtų atkurtas tinkamas tarpbankinio kreditavimo likvidumas; taigi ragina valstybes nares neremti tokių veiksmų ir užkirsti jiems kelią;
Criticises in particular current moves by certain Member States to strengthen the competitive position of ‘their’ respective national banking champions at the expense of others by ‘buying up cheap’ some parts of failed banks (e.g. Fortis, Dexia) after these have been broken up and compartmentalised for sale; considers that these strategies on the part of the stronger banks, backed by their respective national governments, of strengthening their market share by withholding credit from other banks, with a view to cannibalising and taking over weaker banks more easily, puts severe obstacles in the way of a return to sufficient liquidity in inter-bank lending; calls in consequence on the Member States to discourage and block such strategies;
atkreipia dėmesį į tai, kad Taryba Paryžiuje iš esmės patvirtino euro zonos valstybėms skirto 2008 m. spalio 12 d. veiksmų plano priemonių paketą; mano, kad Taryba tokiu būdu pritarė pagrindinėms nacionalinių planų, kaip iš naujo atkurti bankų sistemų kapitalą ir suteikti draudimą siekiant atgaivinti tarpbankinį kreditavimą, taisyklėms, tačiau nepaaiškino, kaip išspręsti daugybę kilusių tarpvalstybinių klausimų; tačiau mano, kad JK kapitalo atkūrimo planas, pasitelkiant dalinį bankų nacionalizavimą, galėtų būti tinkama labiau sisteminio pobūdžio veiksmų pradžia;
Notes that the Council mainly confirmed the package of measures proposed in the euro area countries’ action plan of 12 October 2008 in Paris; considers that the Council thus only agreed on ground rules for national plans to re-capitalise the banking systems and to provide insurance to revive inter-bank lending, without clarifying how to solve the numerous cross-border issues which have arisen; considers, however, that the UK recapitalisation scheme with part-nationalisation of banks could be a starting point for a more systematic approach;
pabrėžia, kad pirmenybė turėtų būti teikiama tam, kad mažų ir vidutinių indėlininkų lėšos turėtų būti visapusiškai garantuojamos visoje Europos Sąjungoje; todėl pritaria Komisijos pasiūlymui iš dalies pakeisti ES direktyvą dėl indėlių garantavimo planų, nors šie veiksmai ir pavėluoti; pritaria Komisijai, kad turi būti garantuojamas 100 proc. indėlių atgavimas, o išmokėjimo laikotarpis turi būti sutrumpintas iki 3 dienų po banko žlugimo; vis dėlto reikalauja, kad visoje Europos Sąjungoje būtų taikoma bendra ne mažesnė kaip 100000 eurų indėlio atgavimo suma;
Points out that, as a matter of priority, deposits of small and medium savers must be absolutely guaranteed across the entire European Union; welcomes, therefore, the Commission proposal to amend the EU Directive on Deposit Guarantee Schemes, although this is coming late; agrees with the Commission that deposits must be guaranteed up to 100% of the coverage level and that the payout period must be reduced to 3 days after the failure of a bank; insists, however, on a coverage level of at least EUR 100 000 to be applied uniformly throughout the European Union;
remia priemones, kuriomis siekiama atkurti bankų kapitalą ir įsigyti norimą banko akcijų dalį, užuot taikius veiksmus, kai valstybė superka nuvertėjusį turtą ir taip „suvisuomenina“ spekuliantų nuostolius; taip pat remia priemones, kuriomis siekiama suteikti vyriausybės garantijas pagrindinių bankų skolos draudimui, atgaivinti likvidumą ir kreditų sistemą pasitelkiant ECB ir centrinius bankus, siekiant užtikrinti tinkamą tarpbankinį kreditavimą ir geresnę viso finansinio sektoriaus priežiūrą;
Supports measures to recapitalise banks by buying up preferred banking stock instead of the State buying toxic assets from them and thus ‘socialising the losses of the speculators’; also supports measures to provide government guarantees for senior bank debt insurance, to steer liquidity and credit creation via the ECB and central banks with a view to the proper functioning of inter-bank lending and to tighten the oversight of the entire financial sector;
mano, kad Tarybos numatyti principai, kuriais siekiama atgaivinti finansų sektorių, yra labai neapibrėžti ir nenuoseklūs ir dėl to gali kilti įvairių skirtingų aiškinimų; reikalauja, kad ES laidavimo schema būtų grindžiama griežtomis sąlygomis, kurias turi įvykdyti bankai, gaunantys valstybės paramą; šiuo atžvilgiu pabrėžia, kad finansų sektoriaus veikimas turi būti atkurtas visuomenės labui ir reikia nusiteikti mažesnėms pajamoms bei dividendams, siekiant sumažinti riziką ir nustatyti ilgalaikius tikslus, o ne orientuotis į trumpalaikį pelną;
Considers that the ‘principles’ envisaged by the Council to rescue the financial sector are much too vague and incoherent and leave a wide margin for different interpretations; insists that the EU’s bail-out scheme must be based on strict conditions that the banking sector has to comply with when receiving public assistance; stresses in this context that the financial sector must be brought back to functioning in the public interest and accepting lower returns and bonus payment systems geared to risk aversion and long-term targets instead of short-term profits;
pažymi, kad kapitalo atkūrimo veiksmai turi būti vykdomi taikant nuoseklų tinkamų bankų lėšų nacionalizavimą tam, kad būtų užtikrinta visiška bankų sektoriaus socializacija ir sukurta visuomeninė finansinė ašis, kuri nukreiptų lėšas socialinę naudą ir aplinkos apsaugą užtikrinančioms investicijoms, kartu sukuriančioms geros kokybės darbo vietas; mano, kad sprendimų priėmimo, susijusio su bankų sektoriaus kredito politika, procesui turėtų būti taikoma vieša demokratinė priežiūra, kurioje dalyvautų darbuotojai ir klientai;
Points out that the recapitalisation approach must be steered towards a sustainable nationalisation of the banks’ healthy assets, with a view to the full socialisation of the banking sector and the constitution of a publicly owned financial pole that steers credit towards socially and environmentally useful investments which create good-quality employment; considers that decision making on the banking sector’s credit policies must come under democratic public control, with democratic participation by employees and consumers;
pritaria Tarybos raginimui, kad finansų institucijos veiksmingai įgyvendintų rekomendacijas dėl jų įsipareigojimų ir rizikos skaidrumo; visgi pažymi, kad nepakanka paprastų skaidrumo reikalavimų ir reikia griežtesnio finansų rinkų reguliavimo;
Supports the Council’s call for rigorous implementation by financial institutions of recommendations on the transparency of their commitments and risks; stresses, however, that mere transparency requirements are insufficient and that a stricter regulation of financial markets is necessary;
pritaria Tarybos raginimui, kad taisyklės dėl kredito vertinimo agentūrų būtų sugriežtintos ir kad joms būtų taikoma priežiūra Europos lygmeniu; siūlo įsteigti viešą Europos kreditų vertinimo agentūrą, siekiant užkirsti kelią interesų konfliktams, kurie trukdo vykdyti vertinimo procesą;
Supports the Council’s call for the rules on rating agencies to be strengthened and for their supervision at European level; proposes the establishment of a public European Credit Rating Agency in order to overcome conflicts of interest which impair the credit rating process;
pritaria Tarybos ketinimui sukurti neformalią įspėjimo, informacijos mainų ir vertinimo priemonę; taip pat remia Tarybos planą, pagal kurį Komisija turėtų įsteigti aukšto lygio darbo grupę šioje srityje; pabrėžia, kad būtinas griežtesnis finansų rinkų reguliavimas, siekiant užkirsti kelią rizikai, kuri kyla dėl naujų rizikingų finansinių produktų, kurie privalo būti uždrausti arba prekyba jais turi būti ribojama ir griežtai kontroliuojama; taip pat pabrėžia, kad kuo skubiau turi būti apibrėžtos visų reguliuojamųjų finansų institucijų įsiskolinimo santykio ribos ir nustatytos griežtesnės bankų kapitalo proporcingumo taisyklės; ragina Komisiją ir valstybes nares išplėsti ES rizikos ribojimo principais pagrįstą priežiūros ir reguliavimo bei koordinavimo sistemą, siekiant teisingai atspindėti visus sisteminės rizikos šaltinius, ypač į sistemą įtraukiant sisteminės rizikos turinčius skolintas lėšas naudojančius subjektus, nežiūrint to, koks jų teisinis statusas ar kur jie įsikūrę;
Welcomes the intention of the Council to establish an informal warning, information exchange and evaluation mechanism; supports also the Council’s plan in this context for a high-level group to be set up by the Commission; underlines, however, that stricter regulation of financial markets is needed to prevent systemic risks caused by new and risky financial products, which must either be prohibited or their trading severely restricted and monitored; stresses furthermore that strict limits on leverage for all regulated financial institutions and stricter rules on banks’ capital adequacy must be introduced as a matter of urgency; calls on the Commission and the Member States to expand the EU’s prudential and regulatory framework and coordination to reflect all sources of systemic risk, in particular by including leveraged entities carrying systemic risk in such a framework regardless of their legal form or seat;
pažymi, kad pensijų fondams, ir visų pirma profesiniams pensijų fondams, neturi būti leidžiama investuoti į tokius finansinius produktus, kaip rizikos draudimo fondai ar privataus kapitalo fondai, kurie yra rizikingi, nes tokių fondų žlugimas neigiamai paveiktų pensijų išmokas; mano, kad turėtų būti atitinkamai peržiūrėta Direktyva 2003/41/EB dėl įstaigų, atsakingų už profesinių pensijų skyrimą, veiklos ir priežiūros nuostatų;
Points out that pension funds, and especially occupational pension funds, must not be allowed to invest in financial products such as hedge funds and private equity that entail systemic risks, because failure of such funds would negatively affect pension entitlements; considers that Directive 2003/41/EC on the activities and supervision of institutions for occupational retirement provision must be reviewed accordingly;
ragina Komisiją ir valstybes nares patvirtinti priemones, siekiant panaikinti mokesčių lengvatas ir spręsti problemas, kurios atsirado dėl lengvatinių mokesčių zonoje esančių finansinių centrų, įdiegti valiutų (J. Tobino mokestis) ir akcijų biržos operacijų (įskaitant tiesioginių pardavimų operacijas) mokesčius, sustabdyti pensijų privatizavimą ir sustiprinti visuomenines pensijų ir bankų sistemas;
Calls on the Commission and the Member States to adopt measures to close down tax havens and tackle the problems created by offshore financial centres, to introduce taxes on currency transactions (Tobin Tax) and stock exchange transactions (including Over-the-Counter transactions), to stop pension privatisations and to strengthen public pension and banking systems;
atkreipia dėmesį, kad EIB ir ERPB turi būti skiriama pakankamai lėšų, kad jie galėtų padidinti kredito ribas su labai mažomis palūkanomis MVĮ, ekologinei gamybai ir paslaugoms, socialinėms ir sveikatos paslaugoms, jei šie projektai galėtų sukurti aukštos kokybės darbo vietas, užtikrinant socialines teises ir tinkamą atlyginimą bei darbo sąlygas;
Points out that the EIB and the EBRD must be provided with the resources needed to increase drastically their credit lines at very low interest rates for SMEs, ecological production and services, social and health services etc., on condition that these create high-quality employment with social rights and decent pay and working conditions;
pabrėžia, kad Europoje dabar būtina atsižvelgti į realųjį užmokesčio augimą, siekiant kompensuoti gamybos augimą ir infliaciją ir užtikrinti perskirstymą tam, kad būtų padidintas atlyginimo santykis bendrųjų nacionalinių pajamų atžvilgiu; primena ECB, Komisijai ir Tarybai, kad 1930 m. didžioji depresija užvaldė šalį tuomet, kai darbdaviai pradėjo mažinti algas ir finansų rinkoje vyravusi krizė perėjo į prekių ir paslaugų rinką;
Stresses that Europe now needs to accept real wage growth that compensates for productivity increases and inflation and also embarks on a redistribution aimed at increasing the wage share in Gross National Income; reminds the ECB, the Commission and the Council that the Great Depression of the 1930s only took a firm grip when employers started to cut wages and the crisis jumped over from the financial market to the goods and services market;
siūlo, kad valstybės narės taip pat pradėtų taikyti priemones, kuriomis būtų siekiama stabilizuoti ir padidinti mažas pajamas gaunančių asmenų (kurie kenčia nuo didėjančių maisto produktų, energijos ir transporto kainų) perkamąją galią, pvz., nustatytų pastovius socialinius dujų, elektros energijos, telekomunikacijų, viešojo transporto ir pan. tarifus;
Proposes that Member States also introduce measures to stabilise and enhance purchasing power, especially of low-income people (rising prices for food, energy, transport), for example by introducing social default tariffs for gas, electricity, telecommunications, public transport etc.;
pritaria tam, kad ECB neseniai sumažino palūkanų dydį ir ragina ECB toliau vykdyti laisvesnę pinigų politiką, siekiant kovoti su artėjančiu ekonomikos nuosmukiu; kritiškai vertina tai, kad šis palūkanų sumažinimas buvo atliktas per daug vėlai, kad turėtų didesnį teigiamą poveikį; pažymi, kad pramoninėse šalyse infliacija pamažu traukiasi ir kad reikia imtis priemonių, siekiant užkirsti kelią defliacijai;
Welcomes the recent interest rate cut by the ECB and calls on the ECB to further relax its monetary policy in order to counter the coming economic downturn; criticises the fact that the interest rate cut came too late to have greater positive effects; stresses that the inflation threat is already receding across the industrialised countries simultaneously and that deflationary pressures must be prevented;
pabrėžia, kad greičiausiai bus susitarta netaikyti Stabilumo ir augimo pakto finansų krizės metu ir mano, kad tai yra tinkamas sprendimas; vis dėlto mano, kad turi būti atgaivintas Stabilumo ir augimo paktas; kritiškai vertina tai, kad Taryba nekreipia dėmesio į naująją padėtį ir toliau skatina derinti biudžeto politiką su peržiūrėtu Stabilumo ir augimo paktu;
Emphasises that there seems to be an emerging consensus that the Stability and Growth Pact shall not be applied in a situation of financial crisis, which is a step in the right direction; considers, however, that the Stability and Growth Pact must be revoked; criticises the fact that the Council is ignoring the new situation by calling for budget policies to continue to be in line with the revised Stability and Growth Pact;
atkreipia dėmesį į tai, kad dabartinė Europos Sąjungos Lisabonos strategija baigsis 2010 m. ir todėl netrukus turi būti parengta nauja ES strategija; pabrėžia, kad reikia atsisakyti dabartinio požiūrio, pagal kurį susitelkiama į rinkos liberalizavimą ir „konkurencingumą“, ir pakeisti jį nauja integruota Europos solidarumo ir tvaraus vystymosi strategija, grindžiama keturiais vienodos svarbos veiksniais (ekonomika, aplinkos apsauga, užimtumu, socialine apsauga ir socialine įtrauktimi);
Highlights the fact that the European Union’s current Lisbon Strategy will reach its end in 2010 and a future EU strategy must be drawn up soon; emphasises that the current focus on market liberalisation and ‘competitiveness’ must be abandoned and replaced by a new integrated European Strategy for Solidarity and Sustainable Development which is based on four pillars of equal weighting (economy, environment, employment and social protection and inclusion);
Lisabonos sutartis
placeCityLisbon Treaty