natgillin/translations-raw huggingface dataset:
kadangi ES sutarties 11 straipsnio 1 dalyje pagarba žmogaus teisėms pripažįstama vienu iš Bendrosios užsienio ir saugumo politikos (BUSP) tikslų, o atsižvelgiant į naująjį ES sutarties 21 straipsnį, įtrauktą į Lisabonos sutarties 1 straipsnio 24 dalį, pripažįstama, kad "Sąjungos veiksmai tarptautinėje arenoje grindžiami principais, paskatinusiais jos pačios sukūrimą, vystymąsi ir plėtrą, ir kurių įgyvendinimą ji skatina platesniame pasaulyje: demokratijos, teisinės valstybės, žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių visuotinumo ir nedalomumo, pagarbos žmogaus orumui, lygybės ir solidarumo principais bei Jungtinių Tautų Chartijos ir tarptautinės teisės principų laikymusi",
whereas Article 11(1) of the TEU recognises respect for human rights as one of the objectives of the Common Foreign and Security Policy (CFSP), and whereas the new Article 21 of the TEU, as introduced by Article 1(24) of the Treaty of Lisbon, recognises that "the Union's action on the international scene shall be guided by the principles which have inspired its own creation, development and enlargement, and which it seeks to advance in the wider world: democracy, the rule of law, the universality and indivisibility of human rights and fundamental freedoms, respect for human dignity, the principles of equality and solidarity and respect for the principles of the United Nations Charter and international law",
kadangi sankcijos taikomos siekiant ES sutarties 11 straipsnyje išvardytų konkrečių BUSP tikslų, kurie be kita ko apima pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, demokratijos, teisinės valstybės ir tinkamo valdymo skatinimą,
whereas sanctions are applied in pursuit of specific CFSP objectives set out in Article 11 of the TEU, which include, but are not limited to, promoting respect for human rights and fundamental freedoms, democracy, the rule of law and good governance,
kadangi pirmiau minėti Pagrindiniai ribojančiųjų priemonių (sankcijų) taikymo principai yra pirmasis pragmatiškas dokumentas, kuriame apibrėžiama ES sankcijų skyrimo sistema, o praktikoje jas ES taiko nuo 9-ojo dešimtmečio pradžios, ypač nuo tada, kai 1993 m. įsigaliojo ES sutartis; kadangi tame dokumente sankcijos oficialiai nustatomos kaip BUSP priemonė, ir dėl to tai yra ES politikos sankcijų skyrimo srityje pradinis taškas,
whereas the above-mentioned Basic Principles on the Use of Restrictive Measures (Sanctions) is the first pragmatic document defining the framework within which the EU imposes sanctions; whereas, however, the EU has in practice been doing so since the early 1980s and, in particular, following the entry into force of the TEU in 1993; whereas that document formally establishes sanctions as an instrument of the CFSP and, as a result, represents the starting point for an EU sanctions policy,
kadangi ši sankcijų politika visų pirma grindžiama tokiais penkiais BUSP tikslais: saugoti bendras ES vertybes, pagrindinius interesus, nepriklausomybę ir vientisumą remiantis JT chartijos principais, visais būdais didinti ES saugumą, saugoti taiką ir stiprinti tarptautinį saugumą pagal JT Chartijos principus ir Helsinkio baigiamąjį aktą bei Paryžiaus chartijos tikslus, įskaitant susijusius su išorės sienomis, skatinti tarptautinį bendradarbiavimą, plėtoti ir įtvirtinti demokratiją ir teisinę valstybę bei pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms,
whereas this sanctions policy is based principally on the following five objectives within the CFSP: to safeguard the common values, fundamental interests, independence and integrity of the Union in conformity with the principles of the UN Charter; to strengthen the security of the Union in all ways; to preserve peace and strengthen international security, in accordance with the principles of the UN Charter and the Helsinki Final Act, and the objectives of the Paris Charter, including those on external borders; to promote international cooperation; to develop and consolidate democracy and the rule of law and respect for human rights and fundamental freedoms,
kadangi didėja tarptautinis sutarimas, kad bet koks didelis ir sąmoningas kenkimas aplinkai yra žalos darymas taikai ir tarptautiniam saugumui bei žmogaus teisių pažeidimas,
whereas international consensus is growing that any serious and voluntary damage caused to the environment undermines world peace and security and constitutes a violation of human rights,
kadangi ES yra įsipareigojusi sistemingai vykdyti sankcijas, kurias nutaria taikyti JT Saugumo Taryba pagal JT Chartijos VII skyrių, ir tuo pačiu metu savarankiškai skiria sankcijas be JT Saugumo Tarybos įgaliojimo, jei JT Saugumo Taryba neturi teisės imtis veiksmų arba ji to daryti negali, nes nėra susitarimų tarp jos narių; ir šiuo atžvilgiu pabrėždamas tiek JT, tiek ES privalomą įsipareigojimą taikyti sankcijas remiantis tarptautine teise,
whereas the EU is committed to the systematic implementation of sanctions decided on by the UN Security Council under Chapter VII of the UN Charter and at the same time imposes autonomous sanctions in the absence of a UN Security Council mandate, in cases where the UN Security Council is not empowered to take action or is prevented from doing so by a lack of agreement amongst its members; stressing in this regard the obligation incumbent on both the UN and the EU to impose sanctions in conformity with international law,
kadangi ES sankcijų politika apima JT Saugumo Tarybos sankcijas, bet jos taikymo sritis ir tikslai yra platesni nei JT Saugumo Tarybos politikos (tarptautinė taika ir saugumas),
whereas the EU's sanctions policy therefore incorporates UN Security Council sanctions, but its scope and objectives are broader than those of the UN Security Council policy (international peace and security),
kadangi sankcijos yra viena iš priemonių, kurias ES gali taikyti įgyvendindama savo politiką žmogaus teisių klausimu; primindamas, kad siekiant konkrečių BUSP tikslų sankcijos turi būti paskutinė iš galimų priemonių ir atitikti bendrą ES strategiją atitinkamoje srityje; kadangi sankcijų veiksmingumas priklauso nuo to, ar jas vienu metu taiko visos valstybės narės,
whereas sanctions are one of the instruments which the EU may use to implement its policy on human rights; recalling that the use of sanctions must be consistent with the Union's overall strategy in the area concerned and must constitute the final attempt, in the list of priorities, to pursue the specific objectives of the CFSP; whereas the effectiveness of sanctions depends on their simultaneous application by all Member States,
kadangi nei tarptautinėje teisėje, nei ES ir EB teisėje nėra autoritetingos sankcijos apibrėžties; vis dėlto, kadangi pagal BUSP sankcijomis arba ribojančiomis priemonėmis laikomos priemonės, kai nutraukiami arba visiškai ar iš dalies apribojami diplomatiniai ar ekonominiai ryšiai su viena ar keliomis trečiosiomis šalimis, siekiant, kad tose valstybėse pasikeistų kokia nors veikla ar praktika, pvz., būtų nutraukti tarptautinės teisės ar žmogaus teisių pažeidimai, arba nebūtų vykdoma politika, kai trečiųjų šalių vyriausybės, nevalstybinės struktūros ar fiziniai ir juridiniai asmenys negerbia teisinės valstybės arba demokratijos principų,
whereas there is no authoritative definition of what a sanction is under either international law or EU/EC law; whereas, however, within the framework of the CFSP, sanctions or restrictive measures are regarded as measures interrupting or reducing, wholly or in part, diplomatic or economic relations with one or more third countries which seek to bring about a change in certain activities or policies, such as violations of international law or human rights, or policies that do not respect the rule of law or democratic principles by governments of third countries, non-state entities or natural and legal persons,
kadangi ribojančios priemonės yra labai įvairios, kaip antai ginklų embargas, prekybos sankcijos, finansinės ir ekonominės sankcijos, sąskaitų įšaldymas, skrydžių uždraudimas, priėmimo apribojimas, diplomatinės sankcijos, sporto ir kultūros renginių boikotavimas bei bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis sustabdymas,
whereas the types of restrictive measures include a variety of measures such as arms embargoes, trade sanctions, financial/economic sanctions, freezing of assets, flight bans, restriction on admission, diplomatic sanctions, boycotts of sports and cultural events, and suspension of cooperation with a third country,
Šiame straipsnyje sąvoka "Šalis" taikoma Bendrijai ir Europos Sąjungos valstybėms narėms bei kiekvienai AKR valstybei.
Within the meaning of this Article, the term "Party" refers to the Community and the Member States of the European Union, of the one part, and each ACP State, of the other part.
2. a) Jei, nepaisant reguliaraus Šalių politinio dialogo, kuri nors Šalis mano, kad kita Šalis neįvykdė pareigos, susijusios su pagarba 9 straipsnio 2 dalyje minėtoms žmogaus teisėms, demokratijos principams ir teisinei valstybei, išskyrus ypatingos skubos atvejus, kitai Šaliai ir Ministrų Tarybai ji pateikia visą susijusią informaciją, būtiną nuodugniam padėties tyrimui atlikti siekiant surasti Šalims priimtiną sprendimą.
2.(a) If, despite the political dialogue conducted regularly between the Parties, a Party considers that the other Party has failed to fulfil an obligation stemming from respect for human rights, democratic principles and the rule of law referred to in paragraph 2 of Article 9, it shall, except in cases of special urgency, supply the other Party and the Council of Ministers with the relevant information required for a thorough examination of the situation with a view to seeking a solution acceptable to the Parties.
Šios priemonės panaikinamos iškart, kai nebelieka jų taikymą nulėmusių priežasčių. b) Sąvoka "ypatingos skubos atvejai" taikoma išimtiniams ypač sunkių ir akivaizdžių vieno iš 9 straipsnio 2 dalyje minėtų svarbiausių elementų pažeidimų atvejams, kai būtinas skubus reagavimas.
These measures shall be revoked as soon as the reasons for taking them have disappeared. (b) The term "cases of special urgency" shall refer to exceptional cases of particularly serious and flagrant violation of one of the essential elements referred to in paragraph 2 of Article 9, that require an immediate reaction.
Ypatingos skubos procedūrą taikanti Šalis apie tai atskirai informuoja kitą Šalį ir Ministrų Tarybą, nebent ji tam neturi laiko. c) Šiame straipsnyje minimos "atitinkamos priemonės" yra priemonės, kurių imamasi laikantis tarptautinės teisės ir kurios yra proporcingos pažeidimui.
The Party resorting to the special urgency procedure shall inform the other Party and the Council of Ministers separately of the fact unless it does not have time to do so. (c) The "appropriate measures" referred to in this Article are measures taken in accordance with international law, and proportional to the violation.
Konsultuojamasi pagal a punkto antrojoje ir trečiojoje pastraipose nustatytus susitarimus.
These consultations shall be conducted according to the arrangements set out in the second and third subparagraphs of paragraph (a)."
kadangi ES sankcijos pačios paremtos skirtingu teisiniu pagrindu, atsižvelgiant į ribojančių priemonių pobūdį, teisinį santykių su trečiąja šalimi pobūdį ir į atitinkamus sektorius ir tikslus; kadangi šie veiksniai sąlygoja tiek sankcijų pasirinkimo procedūrą – kuriai dažnai, bet ne visada, reikia bendros BUSP pozicijos ir vieningumo Taryboje – tiek teisėkūros procedūrą, kurios reikia laikytis, norint, kad sankcijos taptų teisiškai įpareigojančios ir taikytinos, o bendra procedūra yra išdėstyta EB sutarties 301 straipsnyje,
whereas EU sanctions themselves are founded on a variety of legal bases, depending on the exact nature of the restrictive measures and on the legal nature of the relations with the third country concerned, as well as on the sectors and objectives in question; whereas these factors determine both the procedure for adoption of the sanctions – which often, but not always, require a CFSP Common Position and therefore unanimity within the Council – and the legislative procedure to be followed in order to make the sanctions legally binding and enforceable, the common procedure being that set out in Article 301 of the TEC,
kadangi vizų draudimai ir ginklų embargas tapo dažniausiai taikomomis BUSP sankcijomis ir yra pirminės priemonės tarp Europos Sąjungos sankcijų; kadangi ši dviejų tipų priemonės yra vienintelės tiesiogiai įgyvendinamos valstybių narių, nes joms nereikalingi specialieji sankcijas reglamentuojantys teisės aktai pagal EB sutartį; kadangi, kita vertus, finansinėms sankcijoms (lėšų įšaldymui) ir prekybos sankcijoms reikia priimti specialiuosius sankcijas reglamentuojančius teisės aktus,
whereas visa bans and arms embargoes have become the most frequently imposed CFSP sanctions and constitute one of the initial steps in the EU's sanctions sequence; whereas these two types of measures are the only ones directly implemented by the Member States due to the fact that they do not require specific sanctions legislation under the TEC; whereas, on the other hand, financial sanctions (asset freezing) and trade sanctions require the adoption of specific sanctions legislation,
kadangi pagal minėtuosius Pagrindinius ribojančių priemonių (sankcijų) taikymo principus bei šios srities gaires tikslinės sankcijos tikrai tinkamesnės nei bendresnės sankcijos, nes, pirma, jas taikant išvengiama galimų nepalankių padarinių didesnei žmonių grupei ir, antra, jos tiesiogiai taikomos atsakingus asmenis, taigi galima tikėtis, kad taikant šias sankcijas atsiras politikos, kurią įgyvendina šie asmenys, pasikeitimų,
whereas, in accordance with the above-mentioned Basic Principles on the Use of Restrictive Measures (Sanctions) and the guidelines on the subject, targeted sanctions can be more effective than more general sanctions, and are hence preferable, firstly because they avoid negative consequences for a larger proportion of the population and, secondly, because they directly affect the people responsible and are thus more likely to bring about change in the policies pursued by those people,
pripažindamas, jog yra priemonių, kurios, nors ir patvirtintos Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės išvadose, nėra įvardijamos kaip "sankcijos" ir kartu skiriasi nuo kitų ribojančių priemonių, įrašytų į sąrašą kaip BUSP priemonė,
acknowledging the existence of measures which, while they are adopted by the Council in Presidency Conclusions, are not labelled "sanctions" and differ, at the same time, from the other restrictive measures listed as a CFSP tool,
kadangi ekonominiai ryšiai tarp ES ir trečiųjų šalių dažnai reguliuojami pagal sektorinius dvišalius ar daugiašalius susitarimus, kurių ES privalo laikytis, kai taiko sankcijas; kadangi, jei būtina, ES turėtų sustabdyti ar atšaukti atitinkamą susitarimą prieš taikydama ekonomines sankcijas, kurios nėra suderinamos su teisėmis, suteiktomis trečiajai šaliai pagal atitinkamą susitarimą,
whereas economic relations between the EU and third states are often governed by sectoral bilateral or multilateral agreements which the EU is required to respect while applying sanctions; whereas, where necessary, the EU should therefore suspend or denounce the relevant agreement before applying economic sanctions which are not compatible with the rights granted to the third country in question by an existing agreement,
kadangi ryšiai tarp ES ir trečiųjų šalių dažnai reguliuojami pagal dvišalius ar daugiašalius susitarimus, kurie leidžia vienai iš šalių imtis atitinkamų priemonių tada, kai kita šalis pažeidžia esminę sutarties dalį, susijusią su pagarba žmogaus teisėms, tarptautinės teisės nuostatomis, demokratijos ir teisinės valstybės principais (žmogaus teisių sąlyga), žinomas pavyzdys yra Kotonu susitarimas,
whereas relations between the EU and third states are often governed by bilateral or multilateral agreements which allow one of the parties to take appropriate measures in cases of violation by the other party of an essential element of the agreement, namely respect for human rights, international law, democratic principles and the rule of law (the human rights clause), the Cotonou Agreement being a prominent example,
kadangi ribojančių priemonių įvedimas ir taikymas turi atitikti žmogaus teises ir tarptautinę humanitarinę teisę, įskaitant teisę į teisingą procesą ir teisę naudotis teisių gynimo priemonėmis, taip pat proporcingumas, ir kadangi reikia numatyti tinkamas išimtis, kad būtų atsižvelgiama į asmenų, kuriems taikomos sankcijos, pagrindinius poreikius, kaip, pvz., pradinį išsilavinimą, geriamąjį vandenį ir elementarią medicininę priežiūrą, įskaitant būtinus vaistus; kadangi sankcijų sistemoje reikėtų atsižvelgti į visas normas, kurios nustatytos Ženevos konvencijoje, Vaikų teisių konvencijoje, Ekonominių, socialinių ir politinių teisių pakte ir JT rezoliucijose dėl civilių ir vaikų apsaugos ginkluotų konfliktų teritorijose,
whereas the introduction and implementation of restrictive measures must comply with human rights and international humanitarian law, including due process and the right to an effective remedy, as well as proportionality, and must provide for appropriate exemptions to take account of basic human needs of the targeted persons, such as access to primary education, to drinkable water and to basic medical care including basic medicines; whereas a sanctions policy has to take fully into account the standards established by the Geneva Convention, the Convention on the Rights of the Child and the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, as well as the UN resolutions concerning the protection of civilians and of children in armed conflict,
apgailestauja, kad iki šiol ES sankcijų politika nebuvo niekaip įvertinta ir neištirtas jos poveikis, todėl nepaprastai sunku išmatuoti jos padarinius ir veiksmingumą taikant vietoje ir padaryti išvadas; ragina Tarybą ir Komisiją pradėti tokį vertinimą; nepaisant to, mano, kad Pietų Afrikai taikyta sankcijų politika pasirodė esanti veiksminga siekiant užkirsti kelią rasinei segregacijai;
Deplores the fact that, to date, no evaluation or impact assessment has been carried out in respect of the EU's sanctions policy and that it is therefore extremely difficult to gauge the policy's impact and effectiveness on the ground and thus to draw the necessary conclusions; calls on the Council and the Commission to carry out this evaluation work; considers, nevertheless, that the sanctions policy used against South Africa proved effective in helping to end apartheid;
mano, kad ES sankcijų politikos įgyvendinimo teisinių pagrindų skirtingumas, kai sprendimai priimami, įgyvendinami ir kontroliuojami keliais lygmenimis, yra ES sankcijų politikos skaidrumo ir nuoseklumo, taigi ir patikimumo, kliūtis;
Considers that disparities in the legal bases for the implementation of the EU's sanctions policy, involving different decision-making, implementation and supervision levels, are undermining the transparency and coherence of the EU's sanctions policy and, as a result, the credibility thereof;
mano, kad norint, jog sankcijos būtų veiksmingos, reikia, kad jų įvedimą teisėtu pripažintų Europos, tarptautinė bei šalies, kurioje laukiama pokyčių, viešoji nuomonė; pabrėžia, kad konsultavimasis su Parlamentu priimant sprendimus sustiprina jų teisėtumą;
Considers that, for sanctions to be effective, their introduction must be seen as legitimate by public opinion at European and international levels and in countries in which changes are expected; stresses that consultation of Parliament in the decision-making process gives them added legitimacy;
dar pažymi, kad sankcijos gali turėti simbolinę funkciją, jomis ES gali išreikšti moralinį pasmerkimą, taip prisidėdama prie ES užsienio politikos matomumo ir patikimumo stiprinimo; tačiau įspėja, kad reikėtų vengti pernelyg pabrėžti simbolinę sankcijų reikšmę, nes dėl to jos gali visiškai nuvertėti;
Notes also that sanctions can have symbolic value as an expression of the EU's moral condemnation, thus giving added visibility and credibility to EU foreign policy; warns, however, against placing too much emphasis on the idea of sanctions as symbolic measures, as this could result in them becoming totally devalued;
mano, kad sankcijos turėtų būti skiriamos tais atvejais, kai valstybės, nevalstybinės struktūros, fiziniai ar juridiniai asmenys smarkiai pakenkia saugumui ir šiurkščiai pažeidžia žmogaus teises arba kai patvirtinama, jog dėl trečiosios šalies kaltės išsisėmė ir aklavietėje atsidūrė visi sutartiniai ir (arba) diplomatiniai santykiai;
Considers that recourse to sanctions should be envisaged in the case of actions by authorities or non-state entities or natural and legal persons which seriously undermine security and human rights or where all contractual and/or diplomatic options have been explored or have clearly reached stalemate, owing to the actions of the third party;
mano, kad bet koks sąmoningas ir nepataisomas kenkimas aplinkai yra grėsmė saugumui ir sunkus žmogaus teisių pažeidimas; dėl to prašo Tarybos ir Komisijos bet kokį sąmoningą ir nepataisomą kenkimą aplinkai laikyti priežastimi, dėl kurios gali būti nuspręsta taikyti sankcijas;
Takes the view that any voluntary and irreversible degradation of the environment constitutes a threat to security and a serious violation of human rights; in this connection, calls on the Council and the Commission to include any voluntary and irreversible damage caused to the environment among the grounds which may lead to the adoption of sanctions;
pripažįsta, kad visos ES sankcijų priemonės apskritai yra lanksčiai taikomos pagal poreikį kiekvienu konkrečiu atveju; tačiau apgailestaujama dėl to, kad ES dažnai nenuosekliai taikydavo savo sankcijų politiką, elgdamasi su trečiosiomis šalimis skirtingai, nors žmogaus teisių ir demokratijos standartų laikymasis jose vertinamas panašiai, šitaip sulaukdama kritikos dėl "dvigubų standartų taikymo";
Acknowledges that the overall EU sanctions instruments are generally deployed flexibly in accordance with needs on a case-by-case basis; deplores, however, the fact that the EU has often applied its sanctions policy inconsistently, by treating third countries differently even though their human rights and democratic records are similar, and thus triggering criticism for applying "double standards";
šiuo atžvilgiu mano, kad ES sankcijų dėl žmogaus teisių pažeidimų taikymas ir įvertinimas iš principo turi būti aukščiau bet kokios jas taikant kylančios žalos ES ir jų piliečių prekybiniams interesams;
Believes in this respect that the application and evaluation of sanctions by the European Union for infringements of human rights must in principle prevail over any harm deriving from their application to the trading interests of the European Union and its citizens;
apgailestauja, kad ES vidaus nesutarimai dėl politikos tam tikros valstybės, pvz., Kubos, atžvilgiu ar valstybių narių nenoras prieštarauti tokiems pagrindiniams partneriams kaip Rusija privertė Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės išvadose pritaikyti tik "neoficialias sankcijas" – tai reiškia nedarnų ar nenuoseklų ES sankcijų taikymą; tačiau pripažįsta, kad Tarybos išvadose nurodytos priemonės, pvz., susitarimų su Serbija ir panašiomis valstybėmis pasirašymo atidėjimas, gali būti naudinga priemonė darant spaudimą trečiosioms šalims, kad jos visiškai bendradarbiautų su tarptautiniais mechanizmais;
Regrets that the existence of intra-EU disagreements on policies towards a given country such as Cuba or the reluctance of Member States to antagonise major partners such as Russia have led the EU to adopt only "informal sanctions" in Presidency Conclusions, reflecting an unbalanced or inconsistent application of EU sanctions; recognises, however, that measures included in the Council conclusions, such as the deferral of the signing of agreements with countries such as Serbia, could be a useful tool in order to pressurise third countries into cooperating fully with international mechanisms;