natgillin/translations-raw huggingface dataset:
apgailestauja, kad Sudano prezidentas atkakliai laikosi nuomonės, jog UNAMID pajėgos, kurias turėtų paremti EUFOR TCHAD/RCA pajėgos, turėtų būti sudarytos išimtinai iš Afrikos karių, nors tai prieštarauja atitinkamai JT Saugumo Tarybos rezoliucijai; pabrėžia, kad būtina pagreitinti JT ir Afrikos Sąjungos taikos palaikymo pajėgų dislokavimą Darfūre; ragina Sudano vyriausybę bendradarbiauti su Tarptautiniu baudžiamuoju teismu (TBT) ir siūlo į jungtinių pajėgų įgaliojimus įtraukti teisę ieškoti asmenų, kurių arešto orderius išdavė TBT, ir juos suimti;
Deplores the President of Sudan's insistence that the UNAMID force, which EUFOR TCHAD/RCA is due to bolster, should be exclusively African in nature, contrary to the relevant resolution of the UN Security Council; emphasises the need to speed up the deployment of the UN-AU peacekeeping force for Darfur; urges the government of Sudan to cooperate with the International Criminal Court (ICC), and suggests the inclusion in the mandate of hybrid powers to search and arrest those against whom the ICC has issued arrest warrants;
pabrėžia šiame konfliktų draskomame regione ypatingai svarbų lytinio išnaudojimo klausimą ir akcentuoja, kad svarbu, jog UNAMID ir EUFOR TCHAD/RCA misijose dalyvaujančios valstybių narių pajėgos būtų informuotos apie tokius pažeidimus bei visais lytinio smurto problemos konflikto regione sprendimo etapais atsižvelgtų į lyčių aspektus, įskaitant specialius mokymus, kaip patenkinti ypatingus aukų poreikius; pabrėžia, kad šalys, siunčiančios savo karius ir policijos pajėgas į taikos palaikymo operacijas, privalo užtikrinti, kad būtų laikomasi griežtų elgesio taisyklių bei rengiami tinkami mokymai ir užtikrinama atsakomybė už lytinį smurtą; pabrėžia, kad vis dažnėjantis moterų siuntimas į taikos palaikymo operacijas ne tik padėjo pagerinti santykius su vietos bendruomenėmis, bet ir užtikrinti geresnį taikos palaikymo pajėgose tarnaujančių karių elgesį;
Emphasises the particular issue of sexual exploitation in this conflict region and underlines the importance of Member States which contribute forces to UNAMID and EUFOR TCHAD/RCA being made aware of this abuse and adopting a gender-sensitive approach at all stages of response to sexual violence in conflict, including training to address the particular needs of victims; emphasises that it is the responsibility of countries contributing troops and police to peacekeeping operations to ensure that strong codes of conduct and proper training are implemented and that there is accountability for sexual violence; notes that increasing the deployment of women in peacekeeping has been shown to contribute not only to better relations with host communities, but also to better conduct by peacekeepers;
labai nerimauja dėl pagalbos darbuotojų pranešimų, kad sukilėliai ir vyriausybė lankėsi pabėgėlių stovyklose ir bandė į savo pajėgas užverbuoti vaikų;
Is highly concerned by aid workers' reports that both rebels and the government have visited refugee camps to recruit children to their forces;
ragina ES daryti spaudimą dėl visa apimančio taikos proceso, pasitelkti spaudimą ir paskatas siekiant paskatinti visas šalis grįžti prie derybų stalo ir surengti derybas, kuriose būtų nagrinėjami visi Čade vykstančio konflikto aspektai, įskaitant vyriausybės ir sukilėlių nesutarimus bei etninį konfliktą;
Urges the EU to press for a comprehensive peace process, using pressure and incentives to encourage all parties to return to the negotiating table, and for talks to address all levels of conflict currently taking place in Chad, including tensions between government and rebels and interethnic conflict;
B6-0526 , 0530 , 0534 , 0537 , 0539 ir 0540/2007
B6-0526 , 0530 , 0534 , 0537 , 0539 and 0540/2007
2007 m. gruodžio 13 d.
European Parliament resolution of 13 December 2007 on women's rights in Saudi Arabia
Europos Parlamento rezoliucija dėl moterų teisių Saudo Arabijoje
The European Parliament
labai susirūpinęs dėl to, kad Qatifo bendrasis teismas Saudo Arabijoje 2007 m. lapkritį iš naujo svarstė nuosprendį ir nuteisė ją kalėti šešis mėnesius ir skyrė 200 rimbo kirčių,
deeply concerned by the fact that the General Court of Qatif (Saudi Arabia) reviewed the sentence in November 2007 and condemned her to six months in prison and 200 lashes,
kadangi Qatifo bendrojo teismo pareigūnas pareiškė, kad teismas nusprendė sugriežtinti moters bausmę gavęs nurodymus iš Aukščiausios teisėjų tarybos, nes ji bandė apsunkinti teisėjų darbą ir daryti jiems įtaką naudodamasi žiniasklaida,
whereas an official at the General Court of Qatif has declared that the Court increased the woman's sentence, following direction from the Supreme Council of the Judiciary, because of her attempt to aggravate and influence the judiciary through the media,
kadangi nukentėjusiosios advokatui Abdului Rahmanui Al-Lahemui buvo uždrausta įeiti į teismo salę ir toliau atstovauti savo klientei po to, kai jis bandė imtis teisinių veiksmų prieš Teisingumo ministeriją, atsisakiusią jam duoti jo klientės teismo sprendimo kopiją, kurios reikia kad būtų galima apskųsti teismo sprendimą; kadangi Abdul Al-Lahem iškviestas į drausminį svarstymą Teisingumo ministerijoje ir jam gali būti paskirtos sankcijos, įskaitant trejų metų nušalinimą nuo pareigų ir teisės verstis advokato praktika atėmimą,
whereas the victim's lawyer, Abdul Rahman Al-Lahem, has been banned from the courtroom and from any future representation of his client after attempts to take legal action against the Ministry of Justice for failing to provide him with a copy of the verdict concerning his client so that he could prepare an appeal; whereas Mr Al-Lahem now faces a disciplinary hearing at the Ministry of Justice, where sanctions can include suspension for three years and disbarment;
kadangi Abdul Al-Lahem taip pat buvo advokatas du vaikus turinčios Fatima ir Mansour Al-Timani poros, kuri 2007 m. liepos mėn. buvo prievarta išskirta žmonos broliui pareikalavus ir argumentuojant, kad Fatima genties linija yra geresnė nei jos vyro, byloje; kadangi nesutikusi išsiskirti pora kelis mėnesius buvo įkalinta kartu su savo vaikais ir kadangi nuo to laiko Fatima turi gyventi prieglaudoje, nes nesutinka grįžti į savo šeimą,
whereas Mr Al-Lahem also defended the case of the couple Fatima and Mansour Al-Timani, parents of two children, who were forcibly divorced in July 2007 on the request of the wife's brother, based on the argument that Fatima's tribal lineage was superior to that of her husband; whereas both were incarcerated for days, indeed months, together with their children for refusing to accept the divorce, and whereas since then Fatima has been obliged to live in a shelter because she refuses to return to her family,
kadangi maždaug 2 mln. moterų, darbuotojų migrančių, Saudo Arabijoje įdarbintos namų darbininkėmis ir valstybinės institucijos bei privatūs darbdaviai su jomis elgiasi šiurkščiai, įskaitant fiziškai ir psichologiškai žiaurų elgesį bei atsisakymą mokėti algas, sulaikymą nepateikus kaltinimų ir be teismo ir netgi mirties bausmę po neteisingo teismo proceso,
whereas approximately two million women migrant workers are employed as domestic workers in Saudi Arabia, who are frequently subjected to abuses by state authorities and private employers, including physical and psychological ill-treatment and non-payment of salaries, detention without charge or trial and even capital punishment after unfair law proceedings,
ypač atkreipia dėmesį į namų darbininkės iš Šri Lankos Rizanos Nafeek, kuriai 2007 m. birželio mėn. buvo paskirta mirties bausmė už jos prižiūrimo vaiko mirtį, nors jai tuomet buvo tik 17 metų, atvejį, taip pat į namų darbininkių iš Indonezijos Siti Tarwiyah Slamet ir Susmiyati Abdul Fulan, kurias 2007 m. rugpjūčio mėn. mirtinai sumušė šeimos, kurioje dirbo, nariai, atvejį, taip pat, kad kitos dvi darbininkės tuo pat metu buvo stipriai sužeistos,
drawing particular attention to the cases of Rizana Nafeek, a Sri Lankan domestic worker who was sentenced to capital punishment in June 2007 for the death of an infant in her custody when she was only 17 years old, and of the Indonesian domestic workers Siti Tarwiyah Slamet and Susmiyati Abdul Fulan, who were beaten to death by their employing family in August 2007 while two others were critically wounded,
primygtinai reikalauja, kad Saudo Arabijos vyriausybė imtųsi tolesnių priemonių siekdama panaikinti apribojimus, susijusius su moterų teisėmis, įskaitant jų laisvą judėjimą, draudimu vairuoti, įsidarbinimo galimybėmis, juridinio asmens teisėmis ir atstovavimu joms teismo procese, panaikinti visų formų moterų diskriminaciją asmeniniame ir viešajame gyvenime ir skatinti jų dalyvavimą ekonominėje, socialinėje ir politinėje veikloje;
Insists that the Saudi Arabian Government take further steps aimed at lifting restrictions on women's rights, including their freedom of movement, on the driving prohibition, on their employment opportunities, on their legal personality and on their representation in judicial processes, eliminate all forms of discrimination against women in private and public life and promote their participation in the economic, social and political spheres;
smerkia pirmiau minėtą Qatifo bendrojo teismo sprendimą nubausti išžaginimo auką; ragina Saudo Arabijos valdžios institucijas panaikinti nuosprendį ir atsisakyti visų kaltinimų išžaginimo aukai;
Deplores the abovementioned decision taken by the General Court of Qatif to punish the rape victim; calls on the Saudi Arabian authorities to quash the sentence and drop all charges against the victim of the rape;
ragina valdžios institucijas peržiūrėti ir įgyvendinti nacionalinę darbo teisę siekiant suteikti namų darbininkėms tokią pačią apsaugą, kuri teikiama kitų sričių darbuotojams, ir užtikrinti, kad atsakingi darbdaviai būtų patraukti baudžiamojon atsakomybėn už seksualinę ir fizinę prievartą ir už darbo teisės pažeidimus, kurie nesuderinami su galiojančiais nacionaliniais teisės aktais;
Urges the authorities to revise and enforce national labour laws in order to provide the same protection for domestic workers as exists for workers of other branches and to ensure prosecution of employers responsible for sexual or physical abuse, and labour rights abuses that violate existing national laws;
ragina Saudo Arabijos vyriausybę peržiūrėti nepilnamečių nusikaltėlių, kuriems buvo skirtos mirties bausmės, atvejus, atidėti jų mirties bausmes vykdymą ir surengti moratoriumą mirties bausmės klausimu;
Calls on the Government of Saudi Arabia to review all cases of child offenders who have been condemned to death, to suspend the death sentence for child offenders and to introduce a moratorium on capital punishment;
prašo Tarybą ir Komisiją iškelti šiuos klausimus kitame Jungtinės tarybos posėdyje ir ES ir Persijos įlankos bendradarbiavimo tarybos ministrų susitikime;
Calls on the Council and the Commission to raise these issues at the next Joint Council and Ministerial Meeting between the EU and the Cooperation Council for the Arab States of the Gulf;
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Jungtinių Tautų Generaliniam Sekretoriui, Saudo Arabijos vyriausybei, Islamo konferencijos organizacijos generaliniam sekretoriui ir Persijos įlankos bendradarbiavimo tarybos generaliniam sekretoriui.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the UN General-Secretary, the Saudi Arabian Government, the Secretary-General of the Organisation of the Islamic Conference and the Secretary-General of the Cooperation Council for the Arab States of the Gulf.
B6-0525 , 0528 , 0538 ir 0542/2007
B6-0525 , 0528 , 0538 and 0542/2007
2007 m. gruodžio 13 d.
European Parliament resolution of 13 December 2007 on Justice for the 'Comfort Women' (sex slaves in Asia before and during World War II)
Europos Parlamento rezoliucija
The European Parliament
atsižvelgdamas į 2007 m. minimas 200-ąsias prekybos vergais panaikinimo metines,
having regard to the 200th anniversary of the abolition of the slave trade in 2007,
atsižvelgdamas į Japonijos pasirašytą Prekybos moterimis ir vaikais panaikinimo konvenciją (1921),
having regard to the International Convention for the Suppression of the Traffic in Women and Children (1921), to which Japan is a signatory,
atsižvelgdamas į JT Saugumo Tarybos rezoliuciją Nr. 1325 (2000) dėl moterų, taikos ir saugumo,
having regard to United Nations Security Council Resolution 1325 (2000) on Women and Peace and Security,
atsižvelgdamas į JT Specialiosios pranešėjos dėl sistemingo prievartavimo, seksualinės vergijos ir į vergiją panašių veiksmų ginkluoto konflikto metu klausimais Gay McDougall pranešimą (1998 m. birželio 22 d.),
having regard to the report by Gay McDougall, UN Special Rapporteur on Systematic Rape, Sexual Slavery and Slave-like Practices during Armed Conflict (22 June 1998),
atsižvelgdamas į JT Kovos su kankinimu komiteto 38-osios sesijos išvadas ir rekomendacijas (2007 m. gegužės 9 ir 10 d.),
having regard to the conclusions and recommendations of the 38th session of the UN Committee Against Torture (9-10 May 2007),
atsižvelgdamas į Pranešimą dėl Olandijos vyriausybės dokumentų dėl priverstinės Olandijos moterų prostitucijos Olandijos Vest Indijoje japonų okupacijos laikotarpiu studijos (Haga, 2004),
having regard to the Report of a Study of Dutch Government Documents on the Forced Prostitution of Dutch Women in the Dutch East Indies During the Japanese Occupation, The Hague (2004),
atsižvelgdamas į JAV Kongreso 2007 m. liepos 30 d. ir Kanados parlamento 2007 m. lapkričio 29 d. rezoliucijas dėl moterų, įtrauktų į prostituciją,
having regard to the resolutions on the comfort women adopted by the US Congress on 30 July 2007, and by the Canadian Parliament on 29 November 2007,
kadangi Japonijos vyriausybė per savo kolonijinę ir karinę Azijos bei Ramiojo vandenyno salų okupaciją nuo 1930-ųjų iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos oficialiai užsakė jaunų moterų, kurios tapo žinomos
whereas the government of Japan, during its colonial and wartime occupation of Asia and the Pacific Islands from the 1930s until the end of World War II, officially ordered the acquisition of young women, who became known to the world as
arba "paguodos moterų" vardu ir kurios buvo naudojamas vieninteliu – seksualinių patarnavimų imperijos ginkluotosioms pajėgoms – tikslu,
or "comfort women", for the sole purpose of sexual servitude to its Imperial Armed Forces,
kadangi "paguodos moterų" sistema reiškė grupinius išprievartavimus, priverstinius abortus, pažeminimą ir lytinį smurtą, kurie baigdavosi sužalojimais, mirtimi arba savižudybėmis ir tai buvo vienas iš didžiausių 20-ojo amžiaus prekybos žmonėmis atvejų,
whereas the "comfort women" system included gang rape, forced abortions, humiliation, and sexual violence resulting in mutilation, death or eventual suicide, in one of the largest cases of human trafficking in the 20th century,
kadangi dešimtys "paguodos moterų" bylų, kurios buvo iškeltos Japonijos teismuose, baigėsi nukentėjusiųjų ieškinių dėl kompensacijos atmetimu, nors teismo sprendimais pripažįstamas tiesioginis ir netiesioginis imperijos ginkluotųjų pajėgų dalyvavimas ir valstybės atsakomybė,
whereas the dozens of "comfort women" cases brought before Japanese courts have all ended in the dismissal of plaintiffs" claims for compensation, despite court judgments acknowledging the Imperial Armed Forces" direct and indirect involvement, and the State's responsibility,
kadangi dauguma "paguodos moterų" sistemos aukų mirė, o išgyvenusiųjų amžius siekia 80 ir daugiau metų,
whereas most of the victims of the "comfort women" system have passed away, and the remaining survivors are 80 or more years of age;
kadangi per pastaruosius metus daugybė aukštas pareigas einančių Japonijos vyriausybės narių ir pareigūnų pareiškė atsiprašantys dėl "paguodos moterų" sistemos, o kai kurie Japonijos pareigūnai neseniai išreiškė apgailestauti verčiantį norą sumenkinti arba panaikinti šiuos atsiprašymus,
whereas over the past years numerous high-ranking members and officials of the Japanese Government have made apologetic statements on the "comfort women" system, while some Japanese officials have recently expressed a regrettable desire to dilute or rescind those statements,
kadangi Japonijos vyriausybė niekada iki galo neatskleidė visos seksualinės vergijos sistemos apimties ir kadangi kai kuriuose naujuose Japonijos mokyklose privalomuose skaitiniuose bandoma sumenkinti "paguodos moterų" ir kitų Japonijos per Antrąjį pasaulinį karą padarytų karo nusikaltimų tragediją,
whereas the full extent of the sexual slavery system has never been fully disclosed by the government of Japan and some new required readings used in Japanese schools try to minimise the tragedy of the "comfort women" and other Japanese war crimes during World War II,
kadangi 2007 m. kovo 31 d. nustojo veikti vyriausybės inicijuotas privatus Azijos moterų fondas, kurio tikslas buvo įgyvendinti programas ir projektus, skirtus atlyginti už "paguodos moterų" patirtą skriaudą ir kančias,
whereas the mandate of the Asian Women's Fund, a government-initiated private foundation whose aim was the implementation of programmes and projects to compensate for the abuse and suffering of the "comfort women", came to an end on 31 March 2007,
džiaugiasi puikiais Europos Sąjungos ir Japonijos santykiais, grindžiamais abiems šalims bendromis vertybėmis, įskaitant daugiapartinę demokratinę sistemą, teisinės valstybės ir pagarbos žmogaus teisėms principus;
Welcomes the excellent relationship between the European Union and Japan based on the mutually shared values of a multi-party democracy, the rule of law and respect for human rights;
solidarizuojasi su moterimis, kurios II pasaulinio karo metais tapo "paguodos moterų" išnaudojimo sistemos aukomis;
Expresses its solidarity with the women who were victims of the "comfort women" system for the duration of World War II;
teigiamai vertina Japonijos žemutinių parlamento rūmų pirmininko Yohei Kono 1993 m. pareiškimus ir to meto Ministro Pirmininko Tomiichi Murayama 1994 m. pareiškimus "paguodos moterų" klausimu, taip pat 1995 m. ir 2005 m. paskelbtas Japonijos Parlamento rezoliucijas, kuriose atsiprašoma karo meto aukų, įskaitant "paguodos moterų" išnaudojimo sistemos aukas;
Welcomes the statements by Japanese Chief Cabinet Secretary Yohei Kono in 1993 and by the then Prime Minister Tomiichi Murayama in 1995 on the "comfort women", as well as the resolutions of the Japanese parliament (the Diet) of 1995 and 2005 expressing apologies for wartime victims, including victims of the "comfort women" system;
teigiamai vertina Japonijos Vyriausybės iniciatyvą, pagal kurią 1995 m. įsteigtas daugiausia vyriausybės finansuotas privatus Azijos moterų fondas (dabar jo veikla nutraukta), kuriam veikiant išmokėtos piniginės kompensacijos keletui šimtų "paguodos moterų", tačiau mano, kad šios humanitarinės iniciatyvos nepakanka norint patenkinti aukų reikalavimą teisiškai pripažinti prieš jas vykdytus nusikaltimus ir skirti joms kompensacijas už karo metu patirtą žalą pagal viešosios tarptautinės teisės nuostatas, kaip pirmiau minėtame 1998 m. pranešime teigia JT Specialioji pranešėja Gay McDougal;
Welcomes the Japanese Government's initiative to establish, in 1995, the now-dissolved Asian Women's Fund, a largely government-funded private foundation, which distributed some "atonement money" to several hundred "comfort women", but considers that this humanitarian initiative cannot satisfy the victims" claims of legal recognition and reparation under public international law, as stated by the UN Special Rapporteur Gay McDougall in her above-mentioned report of 1998;
ragina Japonijos Vyriausybę oficialiai pripažinti, kad nuo 1930 m. iki II pasaulinio karo pabaigos, t. y. kolonijinės Azijos šalių ir Ramiojo vandenyno salų okupacijos ir karo metais imperijos ginkluotųjų pajėgų kariai vertė jaunas moteris dirbti sekso vergėmis, kurios visame pasaulyje vadinamos "paguodos moterimis", atsiprašyti už šiuos nusikaltimus ir tvirtai ir aiškiai prisiimti istorinę ir teisinę atsakomybę;
Calls on the Japanese Government formally to acknowledge, apologise, and accept historical and legal responsibility, in a clear and unequivocal manner, for its Imperial Armed Forces' coercion of young women into sexual slavery, known to the world as "comfort women", during its colonial and wartime occupation of Asia and the Pacific Islands from the 1930s until the end of World War II;
ragina Japonijos Vyriausybę taikyti veiksmingas administracines priemones, pagal kurias visoms išgyvenusioms "paguodos moterų" išnaudojimo sistemos aukoms ir žuvusių aukų šeimoms būtų sumokėtos kompensacijos už karo metu patirtą žalą;
Calls on the Japanese Government to implement effective administrative mechanisms to provide reparations to all surviving victims of the "comfort women" system and the families of its deceased victims;
ragina Japonijos Nacionalinę Asamblėją (parlamentą) imtis teisinių priemonių ir pašalinti esamas kliūtis kompensacijoms teismo būdu Japonijoje gauti; nacionalinėje teisėje turėtų būti aiškiai pripažinta asmens teisė reikalauti kompensacijos iš vyriausybės už karo metu patirtą žalą ir prioritetas turėtų būti teikiamas išgyvenusioms sekso vergovės, t. y. nusikaltimo, už kurį baudžiama pagal tarptautinės teisės nuostatas, aukoms, atsižvelgiant į jų amžių;
Calls on the Japanese parliament (the Diet) to take legal measures to remove existing obstacles to obtaining reparations before Japanese courts; in particular, the right of individuals to claim reparations from the government should be expressly recognised in national law, and cases for reparations for the survivors of sexual slavery, as a crime under international law, should be prioritised, taking into account the age of the survivors;
ragina Japonijos Vyriausybę viešai paneigti bet kokius pareiškimus, kad "paguodos moterys" niekada nebuvo verčiamos vergauti ir nepatyrė prievartos;
Calls on the government of Japan to refute publicly any claims that the subjugation and enslavement of "comfort women" never occurred;
ragina Japonijos žmones ir vyriausybę imtis tolesnių veiksmų, siekiant pripažinti savo tautos istorinę tiesą, nes tai yra visų tautų moralinė pareiga, ir skatinti informavimą apie Japonijos ketvirtajame ir penktajame dešimtmetyje vykdytus veiksmus, taip pat ir nusikaltimus prieš "paguodos moteris"; ragina Japonijos vyriausybę dabarties ir ateities kartoms skleisti informaciją apie minėtuosius įvykius;
Encourages the Japanese people and government to take further steps to recognise the full history of their nation, as is the moral duty of all countries, and to foster awareness in Japan of its actions in the 1930s and 1940s, including in relation to "comfort women"; calls on the government of Japan to educate current and future generations about those events;
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams, Japonijos Vyriausybei ir Parlamentui, JT Žmogaus teisių tarybai, Pietryčių Azijos valstybių asociacijos valstybėms, Korėjos Demokratinei Liaudies Respublikos, Korėjos Respublikos, Kinijos Liaudies Respublikos, Taivano ir Rytų Timoro vyriausybėms.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, to the governments and parliaments of the Member States, the Japanese Government and Parliament, the UN Human Rights Council, the governments of the ASEAN States, to the governments of the Democratic People's Republic of Korea, the Republic of Korea, the People's Republic of China, Taiwan and Timor-Leste.
Partnerystės stabilizavimo ir asociacijos proceso metu *
Partnerships in the framework of the stabilisation and association process *
atsižvelgdamas į Komisijos pasiūlymą Tarybai ( COM(2007)0662 ),
having regard to the Commission proposal to the Council ( COM(2007)0662 ),
atsižvelgdamas į EB sutarties 181a straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, pagal kurį Taryba kreipėsi į Parlamentą dėl konsultacijos ( C6-0471/2007 ),
having regard to the first sentence of Article 181a(2) of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C6-0471/2007 ),
atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto pranešimą ( A6-0517/2007 ),
having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs ( A6-0517/2007 ),