natgillin/translations-raw huggingface dataset:
pabrėžia, kad reikia skubiai parengti ir taikyti įvairioms sritims, pavyzdžiui, sveikatos apsaugo, būsto, energijos tiekimo, socialinės ir kultūrinės įtraukties, judumo, švietimo, pajamų (pavyzdžiui, Gini koeficientas, leidžiantis įvertinti pajamų skirtumų pokytį), materialinio nepritekliaus, užimtumo, tinkamus ekonominius ir socialinius rodiklius, leidžiančius stebėti ir vertinti kovos su skurdu ir socialinės įtraukties pažangą, kasmet rezultatus pateikiant Tarptautinę kovos su skurdu dieną (spalio 17 d.), pabrėžiant pokyčius ir atsižvelgiant į lyties aspektą, amžiaus grupes, šeiminę padėtį, neįgalumą, imigraciją, lėtines ligas ir skirtingą pajamų lygį (60 proc. vidutinių pajamų, 50 proc. vidutinių pajamų, 40 proc. vidutinių pajamų), taip vertinant santykinį skurdą, itin didelį skurdą ir pažeidžiamiausias grupes; primygtinai pabrėžia, kad be duomenų apie pinigų politikos rodiklius reikia kaupti ES statistinius duomenis apie ypač didelį skurdą, pvz., benamystę, kuri šiuo metu nepatenka į ES–SPGS taikymo sritį; ragina, kad šie ekonominiai ir socialiniai rodikliai kasmet pranešime būtų pateikiami valstybėms narėms ir Europos Parlamentui diskusijai ir tolimesnių konkrečių veiksmų galimybėms nustatyti;
Stresses the urgent need to define and apply appropriate economic and social indicators in various areas, such as health, housing, energy provision, social and cultural inclusion, mobility, education, income (for example the Gini coefficient, which can be used to measure income gap trends), material privation, employment and social assistance services, which will allow the progress made in combating poverty and in social inclusion to be monitored and measured; states that these indicators should be presented annually on International Day for the Eradication of Poverty (17 October), should evolve as necessary and should include gender, age ranges, households, disability situations, immigration, chronic illness and various income levels (60% of median income, 50% of median income, 40% of median income) in order to take account of relative poverty, extreme poverty and the most vulnerable groups; stresses the urgent need to have EU statistical data beyond monetary indicators on situations of extreme poverty such as homelessness which are currently not covered by EU-SILC; calls for details of these socioeconomic indicators to be set out in an annual report forwarded to the Member States and the European Parliament for discussion and with a view to determining the scope for further action;
dar kartą primena, kad būtina papildoma parama, skirta būtent labiausiai nepriteklių patiriančioms gyventojų grupėms (neįgalūs arba lėtinėmis ligomis sergantys asmenys, nepilnos arba daugiavaikės šeimos); tokia parama turėtų padengti papildomas susijusias išlaidas, būtent išlaidas asmeninei priežiūrai, specialių įrengimų naudojimui, medicininei priežiūrai ir socialinei pagalbai;
Insists on the need for specific additional provisions for less-favoured groups (those with disabilities or chronic illnesses, single-parent families and families with large numbers of children) who incur additional costs, in particular related to personal assistance, use of specific facilities, medical care and social support;
ragina Komisiją ir valstybes nares išnagrinėti, kaip įvairūs besąlyginiai pagrindinių pajamų visiems modeliai, skirti skurdo prevencijai, galėtų prisidėti skatinant socialinę, kultūrinę ir politinę įtrauktį, ypač atsižvelgiant į jų „negėdingą“ pobūdį ir jų gebėjimą užkirsti kelią slepiamo skurdo atvejams;
Calls on the Commission and the EU Member States to examine how different models of unconditional and poverty-precluding basic incomes for all could contribute to social, cultural and political inclusion, taking especially into account their non-stigmatising character and their ability to prevent cases of concealed poverty;
mano, kad taikant skurdo mažinimo politiką ir kartu nustatant tinkamas minimalias pajamas valstybėse narėse atvirasis koordinavimo metodas turėtų būti pakeistas, kad valstybės narės galėtų iš tikrųjų keistis gerąja patirtimi;
Takes the view that, in respect of the poverty reduction policies which accompany the establishment of an adequate minimum income in the Member States, the open method of coordination should be revised in order to make for a genuine exchange of best practices among the latter;
pažymi, kad minimalių pajamų, kaip kovos su skurdu priemonės, tikslas bus pasiektas tik tuo atveju, jei jos bus neapmokestinamos, ir rekomenduoja apsvarstyti minimalaus pajamų lygio susiejimo su komunalinių mokesčių svyravimais klausimą;
Notes that minimum income will only achieve its objective in combating poverty if it is tax-free and recommends to consider attaching the level of the minimum income to the fluctuations in utility charges;
primena, kad dėl socialinės saugos sistemų trūkumo ir dėl besitęsiančios diskriminacijos, ypač darbo rinkoje, patekimo į kraštutinį skurdą rizika yra didesnė tarp moterų, negu tarp vyrų, todėl reikalauja išskirtinių ir daugialypių politinių sprendimų lyties ir konkrečios padėties atžvilgiu;
Recalls that the risk of falling into extreme poverty is greater for women than for men, given the shortcomings of the welfare systems and continuing discrimination, especially on the labour market, necessitating a whole range of specific policies which should be both gender-oriented and attentive to circumstances;
mano, kad skurdas, kurį patiria dirbantys asmenys, atspindi netinkamas darbo sąlygas, ir reikalauja sutelkti pastangas šiai padėčiai pakeisti taip, kad darbo atlyginimas bendrai ir ypač minimalus darbo atlyginimas, nepaisant to, ar juos reglamentuoja įstatymai, ar kolektyvinės sutartys, galėtų užtikrinti orų gyvenimo lygį;
Believes that poverty affecting people in employment implies inequitable working conditions and calls for efforts to change this state of affairs, through pay levels in general and minimum wage levels in particular, whether regulated by legislation or by collective bargaining, so that they can ensure a decent standard of living;
prašo integruoti skurdžiai gyvenančius asmenis (kurių integravimo į darbo rinką iniciatyvos turi būti itin skatinamos) ir ragina Komisiją ir valstybes nares užmegzti dialogą su asmenimis ir organizacijomis, atstovaujančiomis skurdžiai gyvenantiems asmenims, jų tinklais ir socialiniais partneriais; mano, kad reikia užtikrinti, kad patiriantys skurdą asmenys, atitinkamos šių asmenų interesams atstovaujančios organizacijos būtų apibrėžtos kaip pagrindiniai suinteresuotieji subjektai, kuriems būtų teikiama tinkama finansinė parama ir kitokie ištekliai bei pagalba tam, kad jie galėtų dalyvauti rengiant, taikant ir stebint politikos kryptis, priemones ir rodiklius Europos, nacionaliniu, regioniniu ir vietos lygmenimis, ypač atsižvelgiant į nacionalines reformų programas, susijusias su strategija „Europa 2020“ ir į socialinės apsaugos ir socialinės įtraukties atvirojo koordinavimo metodo taikymą; be to, pabrėžia, kad reikia imtis priemonių prieš darbdavius, kurie nelegaliai įdarbina socialiai atskirtas grupes už mažesnį minimalų darbo užmokestį;
Calls for the integration of people experiencing poverty (in respect of whom extra support should be given for measures to foster labour market integration) and calls on the Commission and the Member States to develop a dialogue with people in poverty, their representative organisations and networks, and the social partners; takes the view that it must be ensured that people experiencing poverty and their representative organisations are made stakeholders and provided with the financial and other resources to enable them to participate in the preparation, application and monitoring of policies, measures and indicators at European, national, regional and local levels, particularly in relation to the national reform programmes in the context of the Europe 2020 strategy and the open method of coordination on social protection and social inclusion; stresses furthermore the need to step up action against employers who illegally employ marginalised groups for less than the minimum income;
mano, kad reikia imtis aktyvesnių priemonių, skirtų kovai su skurdu ir socialine atskirtimi, siekiant pagerinti labiausiai su skurdo ir atskirties pavojumi susiduriančių žmonių padėtį, ypatingą dėmesį skiriant žmonėms, dirbantiems atsitiktinius darbus, bedarbiams, šeimų, kuriose vaikus augina vienas iš tėvų, vienišiems vyresnio amžiaus žmonėms, moterims, socialiai remtiniems vaikams, etninėms mažumoms, ligoniams arba neįgaliems asmenims;
Considers that sustained and extensive efforts must be made to combat poverty and social exclusion, in order to improve the situation of people at greatest risk of poverty and exclusion, such as people in precarious employment, the unemployed, single-parent families, elderly people living alone, women, disadvantaged children, ethnic minorities and people who are ill or differently-abled;
labai apgailestauja, kad kai kuriose valstybėse narėse, regis, nepaisoma Tarybos rekomendacijos 92/441/EEB, kurioje pripažįstama „pagrindinė asmens teisė turėti pakankamai išteklių ir gauti socialinę paramą, kad galėtų gyventi oriai“;
Deeply regrets that some Member States appear not to have regard to Council Recommendation 92/441/EEC, which recognises the ‘basic right of a person to sufficient resources and social assistance to live in a manner compatible with human dignity’;
primygtinai reikalauja, kad socialiniai partneriai aktyviai ir lygiomis teisėmis dalyvautų rengiant nacionalinius kovos su skurdu veiksmų planus ir nustatant orientacinius tikslus kiekvienu valdymo lygiu;
Insists that the social partners should be fully involved in drawing up national action plans to combat poverty and setting reference targets at each level of governance;
pabrėžia poreikį vykdant aktyvią užimtumo politiką geografiniu, sektorių ir įmonių lygiu planuoti ir įgyvendinti tikslines intervencijos priemones, taip pat kartu aktyviai dalyvaujant socialiniams partneriams, kad būtų padidintos galimybės patekti į darbo rinką asmenims iš sektorių arba geografinių regionų, kuriuose ypač didelis nedarbo lygis;
Stresses the need to plan and implement targeted interventions, through active employment policies at geographical, sectoral and business levels, and with the active involvement of the social partners, in order to boost access to the labour market for people from sectors or geographical regions with particularly high rates of unemployment;
pabrėžia būtinybę atkreipti dėmesį į atskiras gyventojų grupes (migrantus, moteris, ikipensinio amžiaus bedarbius ir t. t.) siekiant gerinti jų kvalifikacijas, užkirsti kelią nedarbui ir stiprinti socialinės integracijos pagrindus;
Stresses the need to focus on selected sections of the population (migrants, women, unemployed people of pre-retirement age, etc.) with the aim of improving skills, preventing unemployment and strengthening the fabric of social integration;
ragina valstybes nares ir Komisiją imtis jaunesnių ir vyresnio amžiaus asmenų integravimo į darbo rinką priemonių, nes šias pažeidžiamas grupes stipriai paveikė darbo vietų trūkumas dabartinio ekonomikos nuosmukio metu;
Urges the Member States and the Commission to take measures for the integration of younger and older people into the labour market, since these are vulnerable groups that are severely affected by the lack of jobs in the present recession;
pabrėžia, kad taikant minimalių pajamų sistemas turi būti padengiamos šildymo išlaidos, kad vargingai gyvenančios šeimos, susidūrusios su „energetiniu skurdu“, galėtų apmokėti savo sąskaitas už energiją; minimalių pajamų sistemos turi būti grindžiamos faktiškai apskaičiuota namų šildymo kaina atsižvelgiant į konkretaus namų ūkio poreikius, pvz., šeimai su vaikais, vyresnio amžiaus žmonėms ir neįgaliesiems;
Stresses that minimum income schemes must cover fuel costs to allow poor households affected by energy poverty to pay their energy bills; minimum income schemes must be calculated on the basis of realistic assessments of how much it costs to heat a home related to the specific household needs – e.g. family with children, older people and disabled persons;
atkreipia dėmesį į tai, kad nors dauguma ES 27 valstybių narių turi nacionalines minimalių pajamų sistemas, tačiau kelios jų neturi; ragina valstybes nares numatyti kelią skurdui užkertančias garantuotų minimalių pajamų sistemas siekiant socialinės įtraukties ir reikalauja, kad jos keistųsi geriausia patirtimi; pripažįsta, kad tuo atveju, jei teikiama socialinė parama, valstybės narės privalo užtikrinti, kad piliečiai žinotų savo teises ir galėtų jomis pasinaudoti;
Points out that, while most Member States in the EU-27 have national minimum income schemes, several do not; calls on the Member States to provide for poverty-preventing guaranteed minimum income schemes for social inclusion, and urges them to exchange best practice; recognises that, where there is provision of social assistance, Member States have a duty to ensure that citizens understand and are able to obtain their entitlements;
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai ir valstybių narių bei šalių kandidačių parlamentams ir vyriausybėms.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission and the parliaments and governments of the Member States and of the candidate countries.
atsižvelgdamas į savo 2009 m. spalio 7 d. sprendimą dėl specialiojo finansų, ekonomikos ir socialinės krizės komiteto sudarymo, įgaliojimų, narių skaičiaus ir įgaliojimų trukmės OL C 230 E, 2010 8 26, p.
having regard to its decision of 7 October 2009 on setting up a special committee on the financial, economic and social crisis, and its powers, numerical composition and term of office OJ C 230 E, 26.8.2010, p.
, priimtą pagal Darbo tvarkos taisyklių 184 straipsnį,
, adopted under Rule 184 of its Rules of Procedure,
atsižvelgdamas į Specialiojo finansų, ekonomikos ir socialinės krizės komiteto pranešimą ( A7–0267/2010 ),
having regard to the report of the Special Committee on the Financial, Economic and Social Crisis ( A7-0267/2010 ),
pažymi, kad dabartinės krizės priežastys yra įvairios ir jų poveikis yra tiesioginis ir ilgalaikis, kad keletas įspėjamųjų požymių buvo praleista ir kad krizės mastas, taip pat poveikis bei pasekmės buvo nepakankamai įvertinti;
Notes that the causes of the current crisis are manifold and its effects both immediate and long-term, and that several warning signs were overlooked and the scale of the crisis, as well as its impact and spillover effects, underestimated;
pažymi, kad Jungtinėse Amerikos Valstijose dėl paskolų burbulo kilusios krizės priežastys labai senos;
Notes that the crisis that originated in the United States with the subprime bubble had roots that go back a long way;
pažymi, kad pasaulinis disbalansas, valdymas (reguliavimas ir priežiūra) ir pinigų politika kartu su specialiais finansų sistemai būdingais veiksniais, pvz., finansų produkto sudėtingumu ir neskaidrumu, trumpalaikėmis kompensacijų sistemomis ir netinkamais verslo modeliais, yra pagrindiniai veiksniai, skatinantys dabartinę finansų krizę;
Notes that global imbalances, regulatory governance (regulation and supervision), and monetary policy - together with specific factors inherent in the financial system, such as the complexity and opacity of financial products, short-term featured remuneration systems and inadequate business models - are the main factors contributing to the current financial crisis;
mano, kad interesų konfliktų, asmeninio suinteresuotumo atvejų ir atvejų, kai subjektai buvo per glaudžiai susiję, kad į juos būtų galima kreiptis, padažnėjimas finansų sektoriuje kai kuriais atvejais prisidėjo prie krizės gilinimo;
Considers that the proliferation in the financial sector of conflicts of interest, vested interests and cases of operators who are ‘too close to talk’ has in some cases aggravated the crisis;
pažymi, kad ekspansinė JAV pinigų politika paskatino perteklinį likvidumą siekiant didelio rentabilumo ir vidaus paklausos, paremtos vartojimo kreditais, atsiradimą, taigi ir namų ūkių įsiskolinimą, o taip pat dideles valstybės išlaidas, finansuojamas suteikiant pigią prieigą prie lėšų;
Notes that the USA's expansionist monetary policy encouraged an excess of liquidity in search of high returns and the development of domestic demand based on consumer credit, and thus household debt, as well as high government expenses financed through cheap access to capital;
pažymi, kad finansų rinkose buvo pastebėtas spekuliacinis elgesys, kai kuriems investuotojams prisiimant ypač didelę riziką, o ši aplinkybė buvo apsunkinta reitingavimo agentūrų oligopolijos; atkreipia dėmesį į tai, kad rinkos ekonomika geriausiai veikia esant demokratiniu būdu sutartam, skaidriam reguliavimui įvairiais lygmenimis, kartu esant sveikai etikai bei moralei, kas užtikrina teisingas finansines ir ekonomines sistemas bei nekenkia realiai ekonomikai;
Notes that there has been speculative behaviour in the financial markets, with some investors taking very large risks, which was aggravated by the oligopoly in rating agencies; notes that any market economy works best when accompanied by democratically agreed, transparent, multilevel regulation accompanied by healthy ethics and morality that encourage sound financial and economic systems and do not damage the real economy;
pažymi, kad didinant sudėtingų nebalansinių produktų (specialiosios paskirties priemonių, skolos įsipareigojimų už įkaitą, kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių ir t. t.) skaičių ir taikant paskolos pavertimo investicijomis priemonę per nereguliuojamą šešėlinę bankų sistemą sisteminė rizika padidėjo, o ne sumažėjo; pažymi, kad įstaigos, orientuotos į taupymą ir MVĮ finansavimą, įrodė savo naudingumą;
Notes that the proliferation of complex off-balance-sheet products (SPVs, CDOs, CDS, etc.) and securitization arrangements resulting from an unregulated parallel banking system has increased, rather than decreased, systemic risks; notes that establishments that concentrate on savers and financing for SMEs have proved their value;
mano, kad tvaresnių gamybos, skirstymo ir vartojimo modelių nebuvimas atsižvelgiant į klimato kaitą, biologinės įvairovės praradimas ir gamtos išteklių sunaikinimas prisideda prie pagrindinių krizės priežasčių;
Believes that the absence of a more sustainable pattern of production, distribution and consumption in the face of climate change, the loss of biodiversity and the depletion of natural resources feeds into the root causes of the crisis;
mano, kad iki krizės egzistavusiose pasaulinio, JAV arba Europos Sąjungos lygmens ekonomikos ir finansų valdymo struktūrose trūko darnos ir nuoseklumo atskiriant makrolygio ir mikrolygio rizikos ribojimo priežiūrą ir buvo skirta pernelyg daug dėmesio žemiausiu lygmeniu prasidedančiai finansų institucijų mikrolygio rizikos ribojimo priežiūrai ir makroekonominių rodiklių stebėsenai šalies lygmeniu, tuo pat metu nepaisant sisteminio požiūrio į finansinius ir makroekonominius pokyčius, kurį taikant reikėtų stebėti įvairių finansų įstaigų ir šalių tarpusavio sąsajas;
Considers that the economic and financial governance structures in place at the onset of the crisis, whether at global level, in the USA or within the European Union, lacked coherence and consistency in separating macro- from micro-prudential supervision, focussed excessively on bottom-up micro-prudential supervision of financial institutions and country-level monitoring of macroeconomic indicators, whilst neglecting the system-wide view of the financial and macroeconomic developments that would necessitate monitoring of the interconnectedness among financial institutions and among countries;
pažymi, kad globalizacija kilo be lygiagretaus pasaulinio valdymo struktūrų susikūrimo ar išsivystymo, kuris lydėtų rinkų integraciją, ypač atsižvelgiant į pasaulinę pusiausvyrą ar jos sutrikimus ir finansų rinkas, ir laiko G 20 procesą žingsniu tinkama linkme, tačiau pažymi, kad reikia veiksmingai atstovauti ES pozicijai G 20 lygmeniu;
Notes that globalisation has developed without the emergence or parallel evolution of global governance structures to accompany market integration, especially as regards global balances or imbalances and financial markets, and sees the G20 process as a step in the right direction, but points out that an effective representation of the EU-position at the G20 is necessary;
pažymi, kad Europos Sąjunga pripažino laisvą kapitalo judėjimą, numatytą ES sutartyse 1990 m. liepos mėn., kuris padėjo užtikrinti ekonomikos raidą; vis dėlto pažymi, kad numačius laisvą kapitalo judėjimą nebuvo numatytas santaupų mokesčių suderinimas ir tinkamas tarpvalstybinis reguliavimas ar priežiūra Europos lygmeniu;
Notes that the European Union recognised the free movement of capital as provided for in the EU Treaties in July 1990, which contributed to economic development; notes, however, that the free movement of capital was not accompanied by a harmonisation of taxes on savings, adequate cross-border regulation or supervision on a European level;
neigiamai vertina tai, kad praeityje ne visada buvo laikomasi stabilumo ir augimo pakto (SAP) principų ir pažymi, kad atsirado didelių euro zonos valstybių ekonomikos neatitikimų;
Condemns the fact that the principles of the SGP were not always respected in the past and notes that substantial imbalances between the euro-zone economies have occurred;
atkreipia dėmesį į tai, kad tinkamo reguliavimo, tvirtos priežiūros nebuvimas ir visiškas nenumatytos padėties valdymo priemonių trūkumas bankų krizės atveju parodė, kiek daug Europos Sąjungai dar reikia padaryti, kad sukurtų mechanizmus, tinkamus politikos problemų, susijusių su bendrąja rinka ir integruota finansų sistema, sprendimui; ypač atkreipia dėmesį į tai, kad nėra tarptautinio bankroto mechanizmo;
Notes the absence of proper regulation and robust supervision, and the complete lack of instruments for contingency management in the event of a banking crisis showed how much further the European Union needs to go to have in place mechanisms fit to manage the policy challenges associated with having an internal market and an integrated financial system; notes in particular the absence of a cross-border bankruptcy mechanism;
mano, kad Europos viešųjų finansų padėtis jau buvo prasta prieš prasidedant krizei; iš tiesų nuo 1970 m. valstybių narių valstybės skola pamažu augo dėl įvairių ES ekonomikos augimo sulėtėjimo laikotarpių; pažymi, kad dėl ekonomikos atkūrimo planų išlaidų, mažesnių pajamų iš mokesčių ir padidėjusių socialinės apsaugos išlaidų valstybės skola padidėjo ir tai, nors ir skirtingu mastu, turėjo įtakos BVP visose valstybėse narėse;
Considers that Europe's public finances were already in a poor state before the crisis: since the 1970s the level of Member States' public debt has gradually crept upwards under the impact of the various economic downturns the EU has experienced; notes that the cost of recovery plans, falling tax revenues and high welfare expenditure have caused both public debt and the ratio of public debt to GDP to rise in all Member States, although not to a uniform degree across the Union;
mano, kad krizės poveikis dar nevisiškai paaiškėjo ir kad negalima atmesti pakartotinio žlugimo, kaip pakartotinės recesijos atveju, ypač atsižvelgiant į pasiektą nedarbo lygį;
Considers that the full effects of the crisis have not yet been unleashed and that a relapse, as in a double-dip recession, cannot be ruled out, particularly as regards the unemployment level;
pažymi, kad krizės socialiniai padariniai labai skirtingi atskirose valstybėse narėse; vidutiniškai nedarbo lygis yra 10 proc., kai kuriose šalyse nedarbo lygis siekia 20 proc. visų gyventojų ir daugiau negu 40 proc. jaunimo, o tai rodo struktūrinių pokyčių reikalingumo kai kuriose šalyse mastą;
Notes that the social effects of the crisis are very different depending on the Member State: whereas the unemployment rate is 10 % on average, in some countries it reaches 20 %, escalating to over 40 % of young people, which underlines the extent of the structural improvements needed in some countries;