natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nors sunkiai tikėtina, bet vis dar įmanoma, kad (tarpvalstybinis) draudikas gali bankrutuoti, taigi, jei nebus draudimo garantijų sistemos, draudėjai, kurių reikalavimai bus nepatenkinti, gali patirti nuostolių.
While unlikely it is still possible that an (cross-border) insurer could become bankrupt, and policyholders with claims failing due may suffer losses as a consequence, absent an IGS.
2) vienodos vartotojų apsaugos neatsižvelgiant į draudiko buveinės valstybę užtikrinimas.
2) Ensuring equal consumer protection regardless of the 'home' state of the insurer
Artimiausiu metu tarpvalstybinės veiklos mastas turėtų išaugti, kadangi daugelis draudikų, veikiančių visoje Europoje, pereina nuo patronuojamųjų įmonių prie filialų modelio ir naudojasi kapitalo privalumais, kurie tokiai struktūrai teikiami pagal direktyvą „Mokumas II“.
Cross-border activity is likely to increase in coming years with more pan-European insurers moving from a subsidiary- to a branch-based-model to take advantage of the capital benefits such a structure offers under Solvency II.
Kadangi didesnė tikimybė, kad vartotojai pirks draudimą iš įmonių, kurios veikia tose rinkose, kuriose nėra draudimo garantijų sistemų arba šios sistemos skiriasi nuo jų sistemos, atsiranda akivaizdi vartotojų apsaugos nuoseklumo problema.
With consumers therefore more likely to purchase insurance from firms operating from markets with differing or no IGS, there are obvious issues in relation to consistency of consumer protection.
3) vartotojų apsaugos sukčiavimo arba nesąžiningų pardavimų atvejais užtikrinimas.
3) Ensuring consumer protection in the event of fraud or mis-selling
Draudiko arba tarpininko nesąžiningų pardavimų ar sukčiavimo atvejais draudėjai gali patirti nuostolius arba jiems gali būti išmokamos mažesnės draudimo sumos dėl priežasčių, kurios nesusijusios su draudiko bankrotu.
Mis-selling or fraudulent activities by insurers or intermediaries can result in policyholders being subject to lower returns and/or losses as a result of factors other than the bankruptcy of an insurer.
Siekiant užtikrinti vartotojų pasitikėjimą finansinėmis paslaugomis draudimo garantijų sistemos turėtų taip pat apimti vartotojų reikalavimus, susijusius su nesąžiningų pardavimų ar sukčiavimo atvejais, nes vartotojams nėra skirtumo, ar jie patiria nuostolius dėl draudiko bankroto, ar dėl nesąžiningų pardavimų ir (arba) sukčiavimo – visi šie nuostoliai atsiranda dėl netinkamo reguliavimo.
In order to ensure consumer confidence in financial services, an IGS should also cover consumer claims resulting from fraud or mis-selling, since from a consumer perspective there is no difference between policy losses resulting from insurer bankruptcy or mis-selling/fraud – all are ultimately the result of regulatory failure.
4) mokesčių mokėtojų apsaugos, jeigu draudimo garantijų sistema žlunga, užtikrinimas.
4) Ensuring tax-payer protection in the event of IGS failure
Tam tikrose rinkose, kuriose pagal įmokų sutarčių skaičių dominuoja vienas arba keli draudikai, šių draudikų bankrotas gali reikšti tai, kad išmokos pagal polisus bus dengiamos iš mokesčių mokėtojų lėšų, net jeigu šiose rinkose ir veikia draudimo garantijų sistemos.
In certain markets where a single or small number of insurers dominate in terms of written premiums, bankruptcy could result in the tax-payer having to cover the cost of policy payouts, even if an IGS were present.
Europos kontekste ši problema kyla visų pirma tais atvejais, kai draudikai, naudodamiesi savo pasu, draudimo įmokas siunčia į kitą ES valstybę narę.
From a European perspective this is a particular issue where the failed insurer is using a passport to export insurance premiums elsewhere within the EU.
Mokesčių mokėtojų naštą, galinčią atsirasti, kai žlunga draudimo garantijų sistema, reikėtų kuo labiau sumažinti.
Potential tax-payer exposure resulting from the failure of an IGS should be kept to an absolute minimum.
ES draudimo garantijų sistemų direktyvos pagrindiniai bruožai
Key features of an EU IGS Directive
Pranešėjas mano, kad minėtus keturis politikos tikslus galima tinkamai pasiekti priėmus minimalaus suderinimo direktyvą, kuri padėtų užtikrinti to paties lygio vartotojų apsaugą, neatsižvelgiant į tai, kur yra polisus išrašančio draudiko buveinė, ir sumažinti mokesčių mokėtojų naštą tose rinkose, kuriose vienas ar keli draudikai, palyginti su visa rinka, yra tokie stambūs, kad jų nemokumas sukeltų grėsmę, jog draudimo garantijų sistemos nepajėgs patenkinti draudėjų reikalavimų.
Your rapporteur believes that the four policy goals outlined above can be adequately met by a minimum harmonisation directive that ensures the same level of consumer protection regardless of the location of the insurer writing the policy, and limits the exposure of tax-payers for claims in markets where the size of one or more insurers vis-a-vis the overall market is such that its failure would imperil the ability of an IGS to meet policyholder claims.
Atsižvelgdamas į šiuos rėmus (apie juos bus kalbama išsamiau toliau), pranešėjas mano, kad sistemos modelis turėtų būti grindžiamas subsidiarumo principu.
Within these boundaries – to be further drawn out below – your rapporteur believes that the design of the scheme should be a matter of subsidiarity.
Pranešėjas pripažįsta, kad ir toliau nesprendžiamas galimų bendrosios rinkos konkurencijos iškraipymų klausimas, tačiau mano, kad šią problemą geriau spręsti vėliau, kai bus įtvirtinti kiti teisėkūros pakeitimai ir užtikrintas pagrindinio tikslo – vartotojų ir mokesčių mokėtojų apsaugos įgyvendinimas.
As such your rapporteur acknowledges that potential competitive distortions within the single market remain unaddressed, but believes that such issues are best resolved at a later date when other legislative changes have bedded down and the primary objective of consumer and tax-payer protection assured.
Geografinė draudimo garantijų sistemų apimtis turėtų būti grindžiama buveinės valstybės principu
The geographical scope of IGS should be on the basis of 'home' country principle
Priimančios valstybės principas turėtų privalumų vienodų sąlygų sudarymo ir vartotojų apsaugos požiūriais, jei nebūtų ES lygiu suderintų vartotojų apsaugos standartų.
There are merits to a 'host' approach from a level playing field and consumer protection perspective absent EU level harmonised consumer protection standards.
Tačiau taikant šį principą draudikai, veikiantys visoje Europoje, gali turėti dvigubų išlaidų, kadangi jie turėtų dalyvauti keliose nacionalinėse sistemose, tačiau dar svarbiau tai, kad riziką ribojančios priežiūros požiūriu tai prieštarauja direktyvoje „Mokumas II“ pateiktam labai svarbiam principui – galutinį sprendimą rizikos ribojimo priežiūros klausimais priima priežiūros institucija pagrindinėje (buveinės) valstybėje.
However, it can result in duplication of costs for pan-European insurers having to participate in multiple national schemes and, more importantly from a prudential supervisory perspective, runs counter to the emphasis within Solvency II on ultimate discretion for prudential issues being with the lead ('home') supervisor.
Taigi draudiko nemokumas bus siejamas su jo buveinės valstybės priežiūros institucijos netinkamai vykdyta priežiūra, o kompensacijų draudėjams našta, atsiradusi dėl draudiko nemokumo, teks buveinės valstybės draudimo garantijų sistemai.
Thus, ultimately the failure of an insurer will be linked to the inadequacy of supervision by the 'home' supervisor, and the burden of responsibility for compensating policy-holders affected by such a failure should be borne by the 'home' IGS.
Draudimo garantijų sistema turėtų visiškai įvykdyti draudėjų kompensavimo reikalavimus, atsirandančius dėl visų formų draudimo, o draudėjų kompensavimo reikalavimų proceso patirtis turėtų būti neprieštaringa
IGS should fully cover valid policy claims across all forms of insurance, and the claims compensation process should provide consistency of consumer experience
Pranešėjas yra įsitikinęs, kad, siekiant užtikrinti vartotojų pasitikėjimą ir draudimo sektoriumi, ir bendrąja finansinių paslaugų rinka, pagrindinis ES draudimo garantijų sistemos uždavinys turėtų būti užtikrinti tinkamą vartotojų apsaugą visų tipų draudimo produktų atvejais, jeigu draudikas bankrutuoja, (tarpininkas) vykdo nesąžiningus pardavimus arba sukčiauja.
In order to ensure that consumer confidence is maintained in both the insurance industry and the single market for financial services your rapporteur is convinced the key feature of an EU IGS solution should be to ensure a consistent level of protection for consumers of all types of insurance products in the event of insurer bankruptcy, (intermediary) mis-selling or fraud.
Nauji ES teisės aktai neturėtų mažinti vartotojų apsaugos tose valstybėse narėse, kuriose jau anksčiau veikė draudimo garantijų sistemos (kai kurios šių sistemų jau dabar siūlo visų tipų draudimo apsaugą ir (arba) 100 proc. išmokas).
New EU legislation should not result in a reduction in consumer protection in Member States with pre-existing IGS (several of which already offer protection on all classes of insurance, and/or 100% payouts).
Taigi Europos vartotojai turėtų būti tikri, kad įvairaus pobūdžio draudimo produktus, kuriuos jie perka, dengia draudimo garantijų sistemos, kurios užtikrina 100 proc. kompensaciją per tam tikrą visoje ES vienodą laikotarpį.
As a result, European consumers should be confident that all types of insurance products they buy are covered by an IGS, and that this IGS will guarantee that they receive 100% compensation within a set period of time, consistent throughout the EU.
Be to, siekiant, kad vartotojai pasitikėtų buveinės valstybės principu, reikia, jog vartotojų patirtis teikiant savo reikalavimus draudimo garantijų sistemoms būtų neprieštaringa, neatsižvelgiant į tai, kurioje valstybėje yra draudiko buveinė.
Furthermore, to make the 'home' country principle credible from a consumer perspective, consistency of consumer experience when it comes to making IGS claims is necessary regardless of the 'home' country of the insurer.
Labai svarbu, kad nacionalinėje priežiūros institucijoje draudėjams būtų įsteigtas vienas informacijos centras, kuris padėtų jiems pateikti reikalavimus ir nacionalinėms draudimo garantijų sistemoms, ir sistemoms kitose valstybėse narėse.
It is essential that policyholders have a single point of contact within their national supervisor that can assist them with claims, be it from the domestic IGS or an IGS in another Member State.
Taip pat jiems turėtų būti teikiama tinkama pagalba, kad jie galėtų suprasti kompensavimo procesą ir pateikti reikalavimus savo gimtąja kalba.
Not least they should be able to receive adequate assistance in understanding the compensation process, and be able to make claims in their own language.
Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucija, vadovaudamasi paprastumo principu ir pažangiąja praktika, prireikus taikydama privalomus techninius standartus, turėtų siekti parengti suderintą draudėjo kompensacijų prašymų teikimo tvarką.
EIOPA should work on developing a harmonised approach for policyholder compensation claims on the basis of simplicity and best practice, if necessary through binding technical standards.
Buveinės valstybės ir priimančiųjų valstybių priežiūros institucijos turėtų visapusiškai bendradarbiauti siekdamos užtikrinti, kad draudiko bankroto atveju draudėjai priimančioje valstybėje patirtų kuo mažiau kliūčių.
'Home' and 'host' supervisors should cooperate fully to ensure minimised disruption for policyholder in a 'host' country in the event of a bankruptcy.
Šiuo etapu draudimo garantijų sistema turėtų užtikrinti tik fizinių asmenų apsaugą, tačiau nacionalinėse sistemose galima pasirinkti ir į jas įtraukti ir juridinius asmenis
IGS should only cover natural persons at this stage, though national schemes may choose to include legal persons
Bendrosios rinkos požiūriu naudinga į draudimo garantijų sistemą įtraukti mažas ir labai mažas įmones, tačiau tokių įmonių nustatymo kriterijams reikia atskiro dėmesio.
There is value in including micro- and small-undertakings in an IGS from a single market perspective, but defining criteria to identify such undertakings requires careful attention.
Iš tiesų, pranešėjas atkreipia dėmesį į tai, kad nors ES ir yra pateikusi SMĮ apibrėžtį ( Komisijos rekomendacija 2003/361/EB ), ši apibrėžtis nuosekliai visoje ES nenaudojama.
Indeed, your rapporteur notes that while an EU definition exists of what constitutes an SME ( Commision Recommendation 2003/361/EC ), this definition is not consistently applied across the EU.
Kadangi laikui bėgant šių įmonių pobūdis keičiasi, dar sunkiau pateikti tikslią jų apibrėžtį.
The changing nature of such undertakings over time provides additional complications.
Todėl būsimoji direktyva dėl draudimo garantijų sistemų turėtų būti skirta tik fiziniams asmenims, tačiau, kai bus priimta visai ES bendra teisinė MVĮ apibrėžtis ir įtvirtinta tik vartotojams skirta draudimo garantijų sistema, Komisija turėtų dar kartą išnagrinėti draudimo garantijų sistemos klausimą, kad į sistemą būtų įtraukti ir tam tikri juridiniai asmenys.
As a result, any forthcoming Directive for IGS should be limited to natural persons, but on adoption of a legal definition of SMEs across the EU, and following the bedding-down on a consumer-only IGS, the Commission should re-examine the case for IGS to also cover select legal persons.
Laikydamasis šiame pranešime propaguojamo minimalaus suderinimo požiūrio, pranešėjas mano, kad pageidavimą išreiškusioms valstybėms narėms reikėtų leisti įtraukti juridinius asmenis į savo nacionalines draudimo garantijų sistemas.
In keeping with the minimum harmonisation approach advocated throughout this report, your rapporteur believes that individual Member States should be allowed to include legal persons within their national IGS if they so wish.
Draudimo garantijų sistemos finansavimo modelis turėtų būti grindžiamas subsidiarumo principu.
The model for IGS funding should be a matter of subsidiarity.
Draudimo garantijų sistema turėtų būti pakankamai tvirta, buveinės valstybės priežiūros institucija turėtų taikyti patikimus priežiūros standartus, kad būtų išvengta to, jog mokesčių mokėtojams tektų finansuoti kompensacijų reikalavimus.
The IGS scheme should be sufficiently robust, with the 'home' supervisor applying credible supervisory standards to avoid tax-payer funding of compensation claims, with oversight by EIOPA
Veikiančios draudimo garantijų sistemos turi tokią pačią specifiką, kaip ir jų nacionalinės rinkos, ir yra laba skirtingos struktūros.
Existing IGS reflect the specificities of national markets and are highly heterogeneous in structure.
Taigi, jeigu vartotojų ir mokesčių mokėtojų apsauga nuosekli ir užtikrinta, pranešėjas mano, kad šiuo metu nebūtų naudinga patvirtinti suderintą Europos draudimo garantijų sistemų finansavimo modelį.
As a result, provided consumer and tax-payer protection are consistent and can be assured, your rapporteur does not see the value in adopting a harmonised European approach to funding IGS at this point.
Pranešėjas ypač nepritaria ex-ante modeliui pagal minimalaus suderinimo direktyvą.
In particular, your rapporteur would not support mandating an ex-ante approach within a minimum harmonisation directive.
Nors ir tam tikrose valstybėse narėse šis metodas tinkamas dėl istorinių priežasčių, iš esmės neaišku, kodėl ES reikėtų ex-ante lėšų fondo, jeigu:
While perhaps appropriate in individual Member States due to historic circumstances, it is unclear in general why the EU would require an ex-ante fund be available, given that:
• net per finansų krizę draudikai (skirtingai nuo bankininkų) visi kartu nežlunga, nes skiriasi finansavimo pobūdis ir trūksta sistemos tarpusavio sąsajų;
• Even during financial crises insurers – unlike banks – do not tend to crash en masse on account of their different funding profile and lack of systemic inter-linkages
• draudiko nemokumas ar bankrotas nereiškia, kad jį reikia nedelsiant finansuoti, kadangi vartotojų požiūriu su polisais susiję reikalavimai nėra tiesiogiai susiję su grynaisiais pinigais, skirtingai negu mažmeniniai indėliai banke;
• The insolvency/bankruptcy of an insurer does not result in immediate funding requirements, policy claims being very illiquid from a consumer perspective, unlike retail deposits at banks
• nepaisant to, kad teigiama, jog dalyvavimas ex-ante sistemoje mažina pavojų dėl galimo neatsakingo požiūrio, nėra įrodymų, kad Europos draudikų, veikiančių pagal ex-ante arba ex-post sistemas, rizikos pobūdis būtų skirtingas;
• Despite claims that membership of ex-ante schemes reduces moral hazard, there is no evidence to suggest that insurers operating under existing ex-ante or ex-post schemes in Europe adopt differing risk profiles as a result
• makroekonominiu lygiu kyla klausimas, ar ex-ante sistema gali būti pakankamo dydžio, kad galėtų sumažinti procikliškus krizės padarinius.
• It is questionable at a macro-level whether an ex-ante scheme would be of sufficient size to make any contribution to lessening the pro-cyclical impacts of a crisis
Vis dėlto pranešėjas pripažįsta, kad kai kuriose rinkose, dėl jose esančios koncentracijos, kai bankrotą patiria vienas ar keli draudikai, draudimo garantijų sistemoms gali būti sudėtinga patenkinti visus reikalavimus tol, kol priežiūros institucijos nerestruktūrizuos ir (arba) neparduos įmonių ir (arba) draudimo portfelių.
However, your rapporteur does recognise that in a small number of markets concentration exists whereby the bankruptcy of one or a number of insurers could place significant strain on the ability of an IGS to absorb all claims made before supervisors could restructure and/or sell-on the business and/or insurance portfolios.
Tai gali reikšti, kad mokesčių mokėtojams tektų padengti sąskaitas, atsirandančias dėl reikalavimų.
This could ultimately result in the tax-payer having to foot the bill for covering the costs of claims.
Pranešėjas mano, kad šiais atvejais labai svarbu, jog atsakingos buveinės valstybės priežiūros institucijos užtikrintų, kad nacionalinių draudimo garantijų sistemoms dėl vieno ar kelių didelių draudikų atsirandančiai papildomai rizikai būtų taikomi papildomi priežiūros standartai.
In such a situation your rapporteur believes that it is incumbent upon the responsible 'home' supervisor to ensure that the additional risk posed to a national IGS through the presence of one or more large insurers is accounted for through additional supervisory standards.
Šie standartai galėtų apimti bendrus ex-ante fondus, papildomus pagal direktyvą „Mokumas II“ numatytus kapitalo reikalavimus, kurie būtų taikomi didesniems draudikams (pagal 2 ramstį arba pagal griežtesnę vidaus modelio patvirtinimo tvarką), draudimo eksportuotojams taikomus įnašus į konkrečią ex-ante sistemą, pagal kurią būtų reikalaujama, kad draudikas papildomai atidėtų lėšų į deponavimo sąskaitą, ar panašiai.
This could be in the form of a general ex-ante fund, additional capital requirements levied under Solvency II to those larger insurers (under Pillar 2 or more stringent internal model approval), the contribution of insurance exporters to a specific ex-ante scheme, requiring an individual insurer to set aside additional funds in an escrow account, or another approach.
Atsižvelgdamos į tai, kokias pasekmes turėtų nacionalinės draudimo garantijų sistemos žlugimas pasitikėjimui rinka visoje Europoje, nacionalinės priežiūros institucijos, koordinuodamos veiksmus su EDPPI, turėtų atlikti konkrečios rinkos ir visos Europos nacionalinių draudimo sistemų bandymus, siekiant užtikrinti, kad jos būtų pajėgios atlaikyti vieno ar daugiau draudikų bankrotą, ir pateikti rekomendacijų, jei nustato, kad tokie draudimo garantijų sistemos modeliai nėra pakankamai tvirti.
Given the implications of the failure of a national IGS scheme to market confidence throughout Europe, national supervisors in coordination with EIOPA should conduct market specific and Europe-wide stress testing of national IGS to ensure they are capable of withstanding the failure of one or more insurers, and make recommendations where such IGS models are found to be insufficient.
Taip pat turėtų būti atliekamos tarpusavio peržiūros, siekiant pasidalinti geriausia draudimo garantijų sistemų metodų patirtimi.
This should be accompanied by peer reviews to ensure sharing of best practice approaches to IGS.
A. kadangi pastarasis ekonomikos nuosmukis atskleidė nemažai didelių bendrosios rinkos trūkumų ir netolygumų, kurie daro neigiamą poveikį vartotojų ir piliečių pasitikėjimui; kadangi siekiant apsaugoti vartotojų teises ir atkurti jų pasitikėjimą finansų rinkomis ES privalo imtis skubių veiksmų ir visose esamose ir būsimose iniciatyvose deramai atsižvelgti į vartotojų interesus,
A. whereas the recent economic downturn has exposed a number of serious shortcomings and inequalities in the Single Market, all of which have had adverse implications for consumers’ and citizens’ confidence; whereas, in order to protect consumers’ rights and restore their confidence in the financial markets, the EU must take urgent action and take due account of consumer interests in all current and future initiatives,
B. kadangi dėl draudimo garantijų sistemų (DGS) nesuderinimo Europos lygmeniu ir skirtingų režimų valstybėse narėse teikiama neveiksminga ir nevienoda draudimo turėtojų apsauga ir sulėtėjo draudimo rinkos veikimas, iškraipant tarpvalstybinę konkurenciją,
B. whereas the lack of harmonised IGSs at European level and the diverse regimes among Member States have led to ineffective and uneven protection for insurance policy holders and have slowed down the functioning of the insurance market by distorting cross-border competition,
2. pripažįsta, kad taikant direktyvą „Mokumas II“ nesukurta aplinka, kurioje visiškai negalimas draudimo įmonių bankrotas, o vartotojai neapsaugoti nuo nuostolių galimais draudimo įmonių bankroto atvejais; todėl ragina Komisiją užtikrinti tvirtinamos bendros DGS atitiktį direktyvai „Mokumas II“ ir suderinamumą su ja;
Agrees that the Solvency II Directive does not create a zero-failure environment for insurance companies and does not protect consumer losses in any potential failure of insurance undertakings; therefore calls on the Commission to ensure the consistency and coherence of the common IGS to be adopted with the Solvency II Directive;
4. teigia, kad, siekiant užtikrinti visapusišką ir nuolatinę draudimo turėtojų ir naudos gavėjų apsaugą, Komisija turėtų išlaikyti ir atsižvelgti į kitas jau taikomas apsaugos priemones ir teisėkūros nuostatas; mano, kad DGS turėtų būti pasinaudota, jei neveikia kitos apsaugos priemonės;
Argues that, in order to ensure comprehensive and continuous protection for policyholders and beneficiaries, the Commission should retain and take into account other protection mechanisms and legislative provisions that are already in place; believes that the IGS should be activated when other protection mechanisms have failed;
dėl visapusiško požiūrio į asmens duomenų apsaugą Europos Sąjungoje
on a comprehensive approach on personal data protection in the European Union
Pranešėjas: Axel Voss
Rapporteur: Axel Voss
Kultūros ir švietimo komiteto NUOMONĖ..........................................................26
OPINION of the Committee on Culture and Education ................................26
Teisės reikalų komiteto NUOMONĖ.........................................................................30
OPINION of the Committee on Legal Affairs ......................................................30
– atsižvelgdamas į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 16 straipsnį,
– having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 16 thereof,