natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kai kuriuos šių skundų pateikė ES piliečiai, kurie šiuo metu gyvena Ispanijoje arba Maltoje ir kurie skundžiasi dėl to, kad dėl vietos rinkimų komisijos veiksmų (arba, daugeliu atveju, neveikimo) jiems buvo neleista balsuoti Europos Parlamento rinkimuose.
Several of those stem from EU citizens now resident in Spain or Malta who object to being disallowed from voting in the European elections by the action (or, more usually, non-action) of the local electoral authorities.
Kitus skundus pateikė gyvenamosios vietos valstybės pilietybės neturintys asmenys, kuriems buvo neleista įstoti į politinę partiją jų gyvenamosios vietos šalyje.
Other complaints have been received about non-nationals being barred from joining a political party in their new State of residence.
Labiausiai į akį krintantys įtariamos diskriminacijos atvejai, į kuriuos atkreipė dėmesį peticijų teikėjai, nustatyti Latvijoje ir Estijoje, kuriose atitinkamai 20 ir 12 proc. rusų tautybės gyventojų nelaikomi piliečiais kalbant apie Europos Parlamento ir kitus rinkimus.
The most glaring cases raised by petitioners of alleged discrimination are found in Latvia and Estonia where as much as 20 per cent and 12 per cent, respectively, of the population which is Russian are regarded as 'non-citizens' for the purposes of the European and other elections.
Kai kurie peticijų teikėjai iš Italijos norėtų, kad nuteistiems nusikaltėliams nebūtų leidžiama kandidatuoti rinkimuose į Europos Parlamentą.
Several petitioners from Italy wish to exclude all convicted criminals from standing as a candidate to the European Parliament.
Tačiau visoje ES taikoma bendra taisyklė, kad atlikus bausmę arba sumokėjus baudą nėra kliūčių vėl įsitraukti į visuomenės gyvenimą, įskaitant dalyvavimą rinkimuose.
The general rule across the EU, however, is that once a sentence has been served or a penalty paid there is no further bar to rehabilitation, including electoral participation.
Daugumoje valstybių klausimas, kad gali būti ištrinktas į parlamentą, paliekamas politinių partijų ir, galiausiai, rinkėjų nuožiūrai.
Most States leave it to political parties ‑ and ultimately, the voters ‑ to exercise their discretion as to who should be elected to parliament.
Vis dėlto, atlikus išsamesnius tyrimus, galima būtų nustatyti teisę atšaukti Parlamento narius, t. y. narį, kuris nuteisiamas už nusikaltimą po rinkimų į Europos Parlamentą, galima būtų atšaukti atsižvelgiant į rinkėjų pateiktą peticiją.
Nevertheless, it may be possible, after further investigation, to introduce the right of recall of MEPs, whereby a Member convicted of a crime after his or her election to the European Parliament could be recalled by a petition of voters.
Tai būtų ypač tinkama kalbant apie viešųjų lėšų švaistymo dideliu mastu atvejus.
This would be particularly appropriate in a case of gross misuse of public funds.
Kitas peticijos teikėjas iškėlė klausimą, kodėl pero titulą paveldintys Jungtinės Karalystės Lordų rūmų nariai negali būti renkami Parlamento nariais
Another petitioner has raised the issue of why in the United Kingdom hereditary peers who sit in the House of Lords are disqualified from standing for election as MEPs.
Taip yra todėl, kad, nors ir ironiška, likę Lordų Rūmų nariai aristokratai sudaro tą dalį Rūmų narių, kuriuos parenka patys perai.
The answer is because, ironically, the residuary aristocratic element in the House of Lords is the only part of that chamber which is itself elected (by their peers).
Pero titulą visam gyvenimui gavę asmenys nerenkami ir negali atsistatydinti iš Lordų Rūmų. .
'Life peers' are not elected to and cannot resign from the House of Lords.
Taip pat buvo gauta peticijų dėl to, kad balsavimo teisė buvo atimta iš žmonių, kurie: a) po tam tikro laiko norėjo balsuoti rinkimuose savo kilmės šalyje; b) norėjo balsuoti savo naujoje gyvenamosios vietos šalyje nacionalinio parlamento rinkimuose.
Petitions have also been received about the disenfranchisement of people (a) from voting after a period of time in elections in their country of origin, and (b) from voting in their new country of residence in national parliamentary elections.
Kaip buvo aptarta anksčiau, norint išplėsti balsavimo teises, kad jos apimtų ir nacionalinius rinkimus, reikėtų keisti Sutartis, taigi tuo turėtų užsiimti Konventas, kuriam būtų pavesta apsvarstyti ES pilietybės ir rinkimų reformos santykį.
As discussed previously, the issue of widening the franchise to national elections would require a treaty change and should, therefore, be properly the subject of a Convention charged to consider the relationship between EU citizenship and electoral reform.
Konventas turėtų būti paragintas atsižvelgti į visus Parlamentui peticijas pateikusių asmenų ir ESBO Demokratinių institucijų ir žmogaus teisių biuro iškeltus klausimus.
The Convention should be invited to consider all the other issues raised by the Parliament's petitioners and by the OSCE/ODIHR.
Teisėtumas ir rinkėjų aktyvumas
Legitimacy and turnout
Europos Parlamentas teisus, norėdamas didesnio autoriteto visuomenės akyse, kad jis taptų naujos Europos politinės erdvės centru, pripažintu bendros politinės rinkos forumu, kuris kurtų Europos teisės aktus ir rengtų biudžetą bei reikalautų, kad vykdomoji valdžia atsiskaitytų.
The European Parliament is correct to wish to have an enhanced standing in the eye of the public so that it becomes the focus of the new European political space, the accepted forum of the single political market: making European laws and budgets, and holding the executive to account.
Ligi šiol politinio teisėtumo ieškojimą pakirsdavo nuolatinis rinkėjų aktyvumo rinkimuose mažėjimas, menkas nušvietimas žiniasklaidoje, politinių partijų apatiškumas ir net slaptas kai kurių nacionalinių parlamentų pavydas dėl didėjančių jo galių.
To date, the search for political legitimacy is being undermined by the continuing decline in turnout at elections, by scanty media reportage, by apathetic political parties and, even, by the latent jealousy of some national parliaments about its growing powers.
Bet kokiu atveju, mažėjantis rinkėjų aktyvumas rodo nesidomėjimo Europos reikalais lygį.
On any measure, the falling turnout is evidence of a level of disengagement from European affairs.
Vis dėlto, už bendrą dalyvavimą rodančių skaičių slepiasi dideli skirtumai tarp šalių, susiję su jų teisinėmis, istorinėmis ir aktualiomis aplinkybėmis.
Nevertheless, the overall turnout figures disguise very large variations between countries stemming from their legal, historical and actual circumstances.
Didelės įtakos rinkėjų aktyvumui turi, pvz., narystės ES trukmė, korupcijos paplitimas arba sutapimas su nacionaliniais visuotiniais rinkimais.
The length of EU membership, the incidence of corruption, or the imminence of a national general election, for example, make a big difference to turnout.
Belgijoje, Kipre ir Liuksemburge balsuoti privaloma.
In Belgium, Cyprus and Luxembourg voting is compulsory.
2009 m. rinkimuose Liuksemburge dalyvavo daugiau kaip 90 proc. rinkėjų, o Slovakijoje - mažiau kaip 20 proc.
In 2009 the turnout in Luxembourg was over 90 percent, while in Slovakia it was under 20 per cent.
Svarbus veiksnys yra dalyvavimo nacionaliniuose ir Europos Parlamentuose rinkimuose atotrūkis: 2009 m. vidutinis atotrūkis ES siekė 25 proc., t. y. iš trijų nacionaliniuose rinkimuose balsavusių rinkėjų tik du atėjo į Europos Parlamento rinkimus.
The important factor is the gap between national and European voting habits: the EU mean gap in 2009 was 25 per cent, meaning that of every three voters in national elections, only two turned out for the European Parliament.
Nyderlanduose šis santykis buvo iš dviejų vienas.
In the Netherlands the ratio was two to one.
Ar gali formali rinkimų tvarkos reforma išspręsti šias rinkėjų aktyvumo problemas?
Can a formal reform of the electoral procedure rectify the turnout problem?
Mūsų kriterijai naujam reformos etapui pradėti turėtų būti kruopščiai apibrėžti.
Our criteria for initiating a new bout of reform should be carefully defined.
Mes nesiekiame savitikslio vienodumo.
We are not seeking uniformity for uniformity’s sake.
Rūpinantis pastebėtomis problemomis nacionaliniu lygmeniu, mūsų požiūris turėtų būti realistiškas.
In catering for perceived problems at the national level, our approach should be realistic.
Palaipsniui įgyvendinami veiksmai pasiteisino ir buvo pasiekta nemažai tikslų, kuriuos pirmą kartą aiškiai pareiškė Sąjungos steigėjai 6-ąjį dešimtmetį.
Gradualism, perforce, has worked over the years to bring forth many of the objectives first articulated by the founding fathers of the Union in the 1950s.
Nepanašu, kad ši reforma būtų paskutinė: stiprūs parlamentai greitai prisitaiko prie besikeičiančių socialinių ir politinių aplinkybių.
This reform is unlikely to be the last: strong parliaments adapt readily to changing societal and political circumstances.
Europos Sąjungos atveju būsimos plėtros sparta ir mastas yra didelis nežinomasis.
In the case of the EU, the pace and scale of future enlargement is a big unknown.
Nežinant būsimo Sąjungos dydžio ir formos, būtų beprasmiška bandyti šiandien nuspręsti galutinį viršnacionalinės parlamentinės demokratijos Europoje likimą.
Without knowing the future size and shape of the Union, it would be foolhardy to try to settle today the final destiny of post-national parliamentary democracy in Europe.
Bet mes bent pakankamai žinome apie alternatyvius Europos ateities scenarijus, kad galėtume būti tikri, jog stiprus, gyvybingas ir tiesiogiai išrinktas Parlamentas turėtų būti – ir bus – valdymo sistemos širdis.
But we know at least enough about the alternative scenarios for Europe’s future for us to be certain that a strong, vital, directly elected Parliament should be ‑ and will be ‑ at the heart of its system of governance.
Kalbant apie Protokolą dėl privilegijų ir imunitetų, yra svarbių neatsakytų klausimų.
There is important unfinished business concerning the Protocol on Privileges and Immunities.
Šis dokumentas buvo priimtas prieš beveik 50 metų, kai Europos Parlamento nariai galėjo būti savo nacionalinių parlamentų nariais ir kai nebuvo didelių abejonių dėl to, kad nacionalinės valdžios institucijos gali nuspręsti, kaip ir kada Parlamento nariams neturėtų būti taikoma nacionalinė teisė.
This instrument dates back almost fifty years to a time when Members of the European Parliament were also Members of their national parliaments, and when it was no doubt appropriate that national authorities were responsible for deciding when and how MEPs should be exempted from national law.
Vis dėlto tuo metu, kai 2005 m. buvo pritarta Parlamento narių statutui, Parlamentas atsižvelgė į tai, kad šis protokolas turėtų būti peržiūrėtas ir pritaikytas prie dabartinio Parlamento, kaip nepriklausomos, tiesiogiai renkamos ir visiškai kompetentingos asamblėjos, statuso.
At the time of the agreement on the Members' Statute in 2005, however, Parliament took the view that the Protocol should be revamped to accord with the Parliament's contemporary status as an independent, directly elected and fully responsible assembly.
Pasitaikė nemažai nacionalinių ir ES sistemų susidūrimo atvejų, ypač kalbant apie Parlamento narių įgaliojimų patikrinimą ar laisvų vietų užpildymą, ir šiais atvejais išryškėjo dideli Parlamento narių teisinės padėties skirtumai 27-iose įvairiose jų kilmės šalyse.
There have been a number of instances of conflict between the national and EU regimes concerning the verification of the credentials of MEPs and for the filling of vacancies which have exposed real discrepancies over the legal position of MEPs in their 27 different home states.
Parlamentas dabar galėtų imtis veiksmų tuo atveju, kai valstybė narė panaikina Parlamento nario mandatą, jei ir kiek nacionalinė teisė prieštarauja rinkimų aktui ar Europos Sąjungos teisei.
Parliament should now be enabled to take action against the withdrawal of a mandate of an MEP by a State where and in so far as national law is in conflict with the Act or the law of the European Union;
Pasiektame susitarime dėl Parlamento narių statuto nurodyta, kad Taryba sutiko atlikti peržiūrą, atsižvelgdama į galimą šio statuto įtaką pirminei teisei.
As an integral part of the negotiated agreement on the Members' Statute, Council agreed to review any consequences the Statute might have in terms of primary law.
Iki šiol šiuo klausimu nebuvo pasiekta jokios pažangos.
To date, there has been no progress on this matter.
Dabar, įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, būtina įtraukti šiuos svarbius klausimus į Konvento, kuriam bus pavesta nagrinėti visus Parlamento reformos aspektus, darbotvarkę.
What is needed now, after Lisbon, is for these important questions to be placed on the agenda of a Convention tasked to consider all aspects of parliamentary reform.
Nepakankama lyčių ir etninė pusiausvyra
Gender and ethnic imbalance
Parlamento narių moterų skaičius laikotarpiu nuo pirmųjų rinkimų 1979 m. padidėjo daugiau kaip du kartus ir dabar moterys sudaro 35,5 proc. visų Parlamento narių.
The number of women MEPs has more than doubled since the first elections in 1979, and now stands at 35.5 per cent of the total.
Taip pat ir šioje srityje pastebimi dideli skirtumai tarp valstybių.
Here again, there are marked variances among States.
Nesiūlome nustatyti kvotų, kad būtų užtikrinta lyčių pusiausvyra.
We do not propose to impose quotas to redress the gender imbalance.
Reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad beveik visose valstybėse į Europos Parlamentą išrenkama daugiau moterų negu į nacionalinius parlamentus.
It should be noted that in almost all States, women’s representation is better in the European Parliament than it is in the national parliaments.
Etninių mažumų padėtis daug blogesnė.
The position with regard to ethnic minorities is much worse.
Tėra labai nedidelė dalis iš Azijos arba iš Afrikos ar Karibų jūros regiono kilusių Parlamento narių.
There are very few Asian or Afro-Caribbean MEPs.
Norint, kad ES pilietybė būtų prieinama imigrantų bendruomenėms ir jų palikuoniams, politinės partijos turi užtikrinti, kad skirdamos pagrindinius savo kandidatus jos užtikrintų tinkamą etninę pusiausvyrą.
If EU citizenship is to be made a reality for immigrant communities and their descendants, the political parties must ensure a decent mix of ethnicity among their top candidates.
Pranešimus pateikė Betty de Hart, Dieter Gosewinkel, Sara Hagemann ir Simon Hix, Eva Østergaard-Nielsen, Ken Ritchie ir Jo Shaw.
Papers were contributed by Betty de Hart, Dieter Gosewinkel, Sara Hagemann & Simon Hix, Eva Østergaard-Nielsen, Ken Ritchie and Jo Shaw.
Su šiais dokumentais ir diskusijų santrauka galima susipažinti adresu:
These papers and a summary of the discussion can be found at:
Jau minėjome, jog, mūsų nuomone, reikėtų ir būtų pageidautina sušaukti Konventą dėl rinkimų reformos, kad būtų galima demokratiškai ir išsamiai apsvarstyti visus sudėtingus ir tarpusavyje susijusius klausimus dėl balsavimo teisės, rinkėjų aktyvumo, sudėties, privilegijų ir balsavimo sistemos.
We have already signalled our view that a Convention on electoral reform is both necessary and desirable to consider in a democratic and comprehensive manner the complex set of interrelated issues of franchise, turnout, composition, privileges and voting system.
Bet kokiu atveju, būtų naudinga bent jau apžvelgti taikomas įvairias nacionalines rinkimų sistemas siekiant sumažinti didžiausius skirtumus ir nukrypimus.
It would be useful in any case ‑ and if nothing else ‑ to review the different national electoral systems in use with a view to ironing out the more obvious dissimilarities and anomalies.
Nors svarbiausias rinkimų reformos tikslas yra didinti rinkėjų aktyvumą, bus pateikta ir kitų pasiūlymų (pvz., sumažinti amžių, kurio sulaukus galima balsuoti), kurie gali neprisidėti siekiant minėtojo tikslo, tačiau kurie tam tikru aspektu yra naudingi.
While it must be a major objective of electoral reform to encourage increased turnout, there will be some proposals ‑ for example, reducing the voting age ‑ which may not be conducive to achieving that goal but which, nevertheless, have some intrinsic merit.
Svarbiausias tikslas - skatinti europinį šių rinkimų pobūdį, kad visuomenė ir žiniasklaida dalyvautų priimant politinius sprendimus dėl Europos Sąjungos ateities.
The critical goal is to enhance the European dimension to these elections so that public opinion and the media engage in making political choices about the future of the European Union.
Siekiant šio tikslo itin svarbų vaidmenį atliks Europos politinės partijos.
Here the role of the European political parties will be critical.
Nesant veiksmingų politinių partijų federacijos lygmeniu, nebus esminio demokratijos elemento.
Without viable political parties at the federal level, an essential sinew of democracy is missing.
Europos politinės partijos būtų atsakingos už kandidatų atranką, jų sąrašų sudarymą ir jų varžymąsi dėl balsų.
It is the European political parties which would be responsible for selecting the candidates, ordering their list, and competing with each other for votes.
Numačius šią naujovę, Europos Parlamento rinkimai pasikeistų ir padidėtų jo atstovavimo galimybės, atsižvelgiant į Lisabonos sutartimi padarytą pakeitimą, kad Parlamento nariai dabar turi būti nebe valstybių tautų, o Sąjungos piliečių atstovai.
Such an innovation would transform the elections to the European Parliament and increase its representative capability – reflecting the Lisbon treaty change that lays down that MEPs are now to be ‘representatives of the Union’s citizens’ rather than ‘representatives of the peoples of the States’.
Atitinkamai ES sutarties 14 straipsnio 2 dalis ir 189 straipsnis.
Article 14(2) TEU and Article 189 TEC, respectively.
Žinoma, būtų galima pasirinkti, ar balsuoti pagal ES sąrašą, šiuo tikslu kiekvienam rinkėjui balsavimo vietose būtų pasiūlytas antras balsavimo biuletenis.
Voting for the EU-wide list will, of course, be optional, with a second ballot paper being offered to each voter in the polling stations.
Galima tikėtis, kad bėgant laikui šia galimybe bus naudojamasi dažniau, kai rinkėjai pripras prie naujos dimensijos politikos ir kai politinės partijos įgus vykdyti rinkimų kampaniją ES lygmeniu.
One might expect the take-up of this option to grow over time as the electorate became accustomed to the new dimension to politics and the political parties became skilled at campaigning on an EU-wide basis.
Norint akcentuoti viršnacionalinį Europos Parlamento pobūdį, svarbu tuo pat metu užtikrinti, kad nebūtų tolstama nuo rinkėjų, o tokia grėsmė kiltų, jei būtų pabrėžiamas tik Sąjungos dydis ir sudaromas nuo pavienių piliečių nutolusio „Briuselio“ įspūdis.
If we are to enhance the transnational character of the European Parliament, it would be important at the same time to avoid the alienation of voters by only accentuating the large size of the Union and the perceived distance of ‘Brussels’ from the individual citizen.
Kaip nuolat rodo Eurobarometro ir kitų apklausų duomenys, elektoratas turi nedaug žinių apie ES valdymo sistemą.
As persistent Eurobarometer and other opinion polls suggest, the electorate is scarcely well informed about the EU’s system of governance.
Rinkėjai labiau linkę susitapatinti su mažesnėmis rinkimo apygardomis.
Voters tend to identify best with smaller electoral districts.
Jie taip pat teigiamai vertina galimybę rinktis balsavimą už visą partijos sudarytą sąrašą arba pirmenybę teikti atskiram kandidatui iš partijos sąrašo.
They also respond positively to being able to exercise a choice between voting merely en bloc for a preordained party list, on the one hand, and, on the other, being able to indicate a preference for an individual candidate from the party list.
Galima imtis veiksmų siekiant spręsti abu šiuos klausimus.
Action can be taken to address both of those issues.
Tai pagrindiniai pranešime pateikiami pasiūlymai, kuriais siekiama stiprinti demokratinį Europos Parlamento teisėtumą sutvirtinant Europos pilietybės idėją.
They are designed to broaden the democratic legitimacy of the European Parliament by strengthening the idea of European citizenship.
Pagal šiuos pasiūlymus užtikrinamas Europos politinių partijų veiklos pagrindas, kuris šiuo metu neaiškus.
They will give the European political parties a raison d'être that they do not have at the moment.
Šie pasiūlymai naudingai papildytų pagal Lisabonos sutartį jau numatytas reformas, susijusias su atstovaujamąja ir dalyvaujamąja demokratija.
They will usefully complement the reforms introduced already by the Lisbon treaty with respect to representative and participatory democracy.
Apibendrinant galima teigti, kad pranešime pateikti pasiūlymai apima šias reformas:
In summary, therefore, the proposals raised in this Report include reforms to:
Reformos procesas
The process of reform
Norint įgyvendinti siūlomas reformas reikia pagal įvairias procedūras priimti nemažai ES pirminės teisės aktų, t. y.:
The package of reforms proposed here requires a number of instruments of EU primary law to be made according to different procedures.
a) siekiant nustatyti ES sąrašą, kad būtų išrinkti 25 papildomi Parlamento nariai, reikėtų pakeisti ES sutarties 14 straipsnio 2 dalį pagal įprastas Sutarčių peržiūros procedūras, t. y. reikėtų sušaukti Konventą, po to valstybių vyriausybinių vadovų konferenciją ir visos valstybės turėtų ratifikuoti pakeitimus
(a) The introduction of an EU-wide list for 25 additional MEPs requires a change to Article 14(2) TEU via the procedures laid down for the ordinary revision of the treaty, namely a Convention followed by an IGC, with ratification by all the states.
ES sutarties 48 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys. ;
Article 48(2), (3) and (4) TEU.
b) norint atlikti Protokolo dėl privilegijų ir imunitetų peržiūrą, reikėtų taikyti tą pačią procedūrą;
(b) Revision of the Protocol on Privileges and Immunities necessitates the same procedure.
c) norint tinkamu laiku prieš kitus rinkimus paskirstyti 751 vietą būtina, kad Europos Vadovų Taryba, remdamasi Parlamento pasiūlymu ir gavusi jo pritarimą, vieningai priimtų atitinkamą sprendimą
(c) The redistribution of the 751 seats in time for the next elections requires a unanimous decision of the European Council on a proposal and with the consent of the Parliament.
ES sutarties 14 straipsnio 2 dalis. ;
Article 14(2) TEU.
d) norint keisti kitus elementus, susijusius su rinkimų procedūra, būtina, kad Taryba, spręsdama vieningai pagal Parlamento pasiūlymą ir gavusi jo pritarimą, kuris būtų pareikštas Parlamentą sudarančių narių balsų absoliučia dauguma, priimtų specialų teisės aktą, kuriam pritartų visi nacionaliniai parlamentai
(d) Other elements concerning the electoral procedure require a special law of the Council, acting unanimously, on a proposal and with the consent of Parliament, acting by an absolute majority of its Members, followed by the endorsement by all national parliaments.
SESV 223 straipsnio 1 dalis. .
Article 223(1) TFEU.
Ši speciali teisėkūros procedūra gali būti vykdoma kaip 1976 m. akto keitimo iš dalies procedūra, kaip siūloma šiame pranešime.
That special legislative procedure may take the form of an amendment to the 1976 Act, as is proposed in this Report.
Kaip alternatyva, siekiant užtikrinti skaidrumą, galėtų būti parengtas naujas protokolas dėl rinkimų procedūros, kuris būtų pridėtas prie Sutarčių ir pakeistų pirminį teisės aktą bei apimtų įvairius šiame pranešime aptartus pirminės teisės elementus.
Alternatively, it may, however, be thought more suitable for reasons of transparency to introduce a new protocol to the Treaties on the electoral procedure which would replace the original legislation and incorporate all the different elements of primary law discussed here.
Kai bus atliktos siūlomos pagrindinės reformos, reikės priimti įgyvendinimo aktus, kad būtų galima, pvz., įsteigti naują ES rinkimų komisiją.
Once the basic reforms proposed here are carried, implementing legislation will be required in due course, for example, to establish the new EU electoral authority.
Šios reformos turės poveikio ir ES, ir valstybių biudžetui.
There will be budgetary consequences both for the EU and States as a result of these reforms.