natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Todėl turime visi kartu atsakyti į klausimą, kaip galime Europos ekonomikos ir visuomenės modelį, pagrįstą tuo, kad užtikrinamas asmenų, prekių ir krovinių judumas bei naudingumas, didžiausią prioritetą teikiant veiksmingam laiko išnaudojimui, suderinti su būtinu efektyviu išteklių naudojimu, užtikrinančiu tvarų vystymąsi.
We therefore need to give a common answer to the question how we are to reconcile the European economic and social model – which is based on the availability of people, goods and services, giving priority to efficiency of time – with the efficiency of resources needed for sustainable development.
Pagal UNESCO Pasaulio kultūros paveldo centro apskaičiavimus dešimtadaliui visų pasaulio kultūros paveldo vietovių ir tradicinio kraštovaizdžio kyla pavojus dėl klimato kaitos poveikio.
According to UNESCO, one tenth of all world heritage sites and traditional landscapes are endangered by the effects of climate changes.
Akivaizdu, kad klimato kaita gali lemti turizmo srautų pokyčius ir tie pokyčiai galėtų reikšti didelius ekonominius atitinkamų atostogų regionų nuostolius.
It is well known that climate change can alter tourist flows, which would result in significant economic disadvantages for the holiday regions in question.
Išmetamųjų teršalų leidimų prekybos sistema ir pramonės tarša
Emissions Trading Scheme and industrial emissions
Europos Sąjungos išmetamųjų teršalų leidimų prekybos sistema yra unikali priemonė siekiant mažinti taršą ir siekti didžiausio efektyvumo.
With its Emissions Trading Scheme the European Union has created a unique instrument for achieving emissions reductions with maximum efficiency.
Pirmoji tarptautinė išmetamųjų teršalų leidimų prekyba prasidėjo 2005 m. sausio 1 d.
The first multi-national emissions allowance trading entered into force on 1 January 2005.
Tai pirmoji tokio pobūdžio sistema pasaulyje, todėl ji yra ir sektinas pavyzdys mūsų partneriams kitose šalyse.
As the first scheme of its kind in the world, it has the potential in particular to serve as a model for our international partners.
Klimato kaita žemės ūkiui Europoje ir visame pasaulyje kelia ne vieną didelį iššūkį.
Climate change confronts agriculture in Europe and the world with several challenges of equal magnitude.
Žemės ūkis pirmiausia pats turi sumažinti taršą ir sukurti prisitaikymo prie kintančių klimato sąlygų strategiją.
Agriculture needs first of all to reduce its own emissions and develop adaptation strategies to changing climatic conditions.
Kaip biomasės ir biokuro žaliavos gamintojas, žemės ūkis tiekia esmines žaliavas naujiesiems energijos ištekliams.
As a producer of biomass and materials for biofuels it supplies the essential raw materials for emerging sources of energy.
Be to, reikia gaminti pakankamai maisto toliau didėjančiam pasaulio gyventojų skaičiui.
At the same time sufficient food must be produced to feed the world’s still growing population.
Todėl gyvulininkystės sektorius auga sparčiau negu kitos žemės ūkio sritys.
This means that the livestock rearing sector will be growing faster than any other sector of the agriculture industry.
Be to, gyvulininkystė vertės kūrimo grandinėje išmeta 18 % pasaulio šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio, taigi generuoja daugiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų už transporto sektorių!
At the same time, all along the value chain, livestock production is responsible for 18% of global greenhouse gas emissions and thus produces more greenhouse gases than the transport sector!
Žemės ūkio metodų keitimas, Europos teisės aktai dėl aplinkos apsaugos ir neseniai atliktos bendrosios žemės ūkio politikos struktūrinės reformos, kurios labiau koncentruojasi į tvarumą, be abejonės, netiesiogiai skatina geriau išnaudoti turimus išteklius ir mažina taršą.
Changes to agricultural practice, European legislation and the most recent structural reforms to the Common Agricultural Policy, which increasingly aim at sustainability, will undoubtedly lead indirectly, via improved use of available resources, to emissions reductions.
Tačiau neturėtume ignoruoti fakto, kad žemės ūkyje nėra nustatyta konkrečių kovos su klimato kaita tikslų ir nėra skatinamųjų priemonių sistemų, skatinančių išnaudoti jau turimą taršos mažinimo potencialą.
However, one should not ignore the fact that there are no specific climate objectives for agriculture, nor are there any incentives to exploit existing mitigation potential.
Kaip ir kituose sektoriuose, vis svarbesnė tampa šiuolaikinė profesija su aiškiai apibrėžtomis kovos su klimato kaita funkcijomis.
As in other sectors, a modern career with a clear climate profile is becoming more and more important.
Todėl taikant klimatui nekenkiančius žemės ūkio metodus reikia pritaikyti naujas žinias apie dirvožemio apdirbimą, o jaunų ūkininkų profesinis mokymas turi labiau koncentruotis į klimato kaitos poveikį ar žemės ūkio gamybos priklausomybę nuo klimato, kad ūkininkai galėtų reaguoti į iššūkius, klimato kaitos keliamus žemės ūkiui ir gyvulininkystei.
Climate-friendly agricultural practice therefore calls for the transmission of new knowledge in soil management, and the professional training of young farmers must increasingly take account of the impact of climate change and the climate impact of agricultural production in order to confront the challenge which climate change represents for agriculture and livestock rearing.
Neabejotina, kad miškai yra labai vertingi mūsų biosferai.
There can be no doubt that forests are of immense value for our biosphere.
Šiaip ar taip, daugiau kaip 30 % sausumos visame pasaulyje yra apaugusi miškais, kuriuose gyvena daugiau kaip du trečdaliai visų Žemės floros ir faunos rūšių.
30% of the world's land surface is covered in forests, which are home to more than two thirds of all the species on earth.
Be to, miškai sugeria apie 30 % kasmet išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio.
Furthermore some 30% of annual greenhouse gas emissions are absorbed by forests.
Todėl miškai atlieka svarbų vaidmenį švelninant klimato kaitą.
Forests thus play a major role in combating climate change.
Tačiau kaip visuma, nepaisant savo daugybės funkcijų pasaulio ekosistemoje, miškai neturi rinkos kainos.
And yet, in spite of their many functions in the global ecosystem, they have no overall market price.
Be to, ne mažiau kaip trečdalis miškų pasaulyje patyrė neigiamų klimato kaitos padarinių.
Moreover, at least a third of the world's forests are already affected by the consequences of climate change.
Apskritai, būtina suprasti ekologinę miško teikiamą naudą ir socialines funkcijas, kurias galima apibendrinti paprastai: miškas yra vertingesnis už jo medžių sumą.
We should recognise these eco-services and social functions performed by forests – or, to put it rather flippantly, we should acknowledge that the forest is more than the sum of its trees.
Dirvožemis yra ekonominės veiklos pagrindas.
The soil is the most important spatial basis for economic activity.
Viena vertus, jis naudojamas pagaminti 90 % viso žmonėms skirto maisto, visų pašarų, tekstilės dirbinių ir viso kuro.
On the one hand it is the basis for the production of 90% of all human food, animal feed, textiles and fuels.
Europos dirvožemis dėl didėjančių ir dažnai prieštaringų beveik visų ekonomikos sektorių pretenzijų į jį, pavyzdžiui, žemės ūkio, privačių namų ūkių, pramonės ir verslo, transporto ir turizmo, greičiau nei kada nors anksčiau patiria neatitaisomą žalą dėl dirvožemio nepralaidumo vandeniui ir erozijos, organinių medžiagų kiekio mažėjimo, taršos, įdruskėjimo, tankėjimo, dirvožemio biologinės įvairovės nuskurdimo, tankinimo ir potvynių bei nuošliaužų.
As a result of the increasing and often contradictory demands placed on it by nearly all sectors of the economy, including agriculture, private homes, industry and trade, transport and tourism, the soil is exposed more rapidly than ever before to irreversible damage by sealing and erosion, organic matter decline, pollution, salination, compaction, loss of biodiversity, flooding and landslides.
Egzistuoja akivaizdus ryšys tarp klimato kaitos, tvaraus vystymosi, aplinkos kokybės ir dirvožemio degradacijos.
There is a clear link between climate change, sustainable development, environmental quality and soil degradation.
Klimato kaita paveikė dirvožemį, todėl dirvožemis gali dar labiau degraduoti.
The soil is affected by climate changes which may in turn lead to further degradation of the soil.
Be to, per humuso dinamiką dirvožemis atlieka svarbų vaidmenį prisijungdamas anglį iš atmosferos.
At the same time the soil plays an important role via the dynamics of humus in binding atmospheric carbon.
Organinė dirvožemio substancija nyksta degraduojant dirvožemiui (o su ja mažėja organinių procesų metu prisijungiamos anglies iš dirvožemio kiekis), todėl silpsta dirvožemio savybės mažinti anglies kiekį.
Soil degradation leads to the loss of organic soil material (and thus of organically bound carbon), which in turn entails a loss of the soil’s capacity to operate as a carbon sink.
Todėl turime imtis neatidėliotinų priemonių ir nustatyti dirvožemio apsaugos politiką taikydami tinkamus dirvožemio įdirbimo metodus, kuria būtų atsižvelgiama į organinių medžiagų dirvožemyje reikšmę dirvožemio derlingumui, į vandens sulaikymo pajėgumą ir galimybę veikti kaip anglies saugyklai.
We must therefore do all we can to establish a policy of soil protection by appropriate soil treatment measures taking account of the importance of organic substances in the soil for its fertility, its water storage capacity and its ability to function as a carbon sink.
Dėl neigiamo klimato kaitos poveikio ir iš dalies neprotingos vandenstvarkos Europos vandens telkinių vandens kokybė toli gražu nėra patenkinama.
Owing to the negative effects of climate change and sometimes inept water management, the quality of the EU’s water is far from satisfactory.
Vandens kokybei kyla ypač dideli pavojai dėl daugybės poveikių, pavyzdžiui, dėl į jį patenkančių, jame išmetamų pavojingų medžiagų ar nuotėkio.
Water quality is subject to particular dangers from a number of sources including releases, emissions and losses of hazardous substances.
Žmogus taip smarkiai kišasi į pasaulio hidrologinę sistemą, kad vandens telkiniai vos spėja atsinaujinti.
Human activities impact so deeply on the structure of global hydrology that it is barely possible for water to regenerate.
Tačiau pirmiausia vanduo atlieka esminį vaidmenį kalbant apie klimato kaitą, nes jis, pavyzdžiui, tirpsmo vanduo, ir paspartina klimatą keičiančius procesus, ir pats yra priklausomas nuo tų pokyčių.
Most of all, however, water also has a central role to play in climate change in that it not only triggers climate-changing processes (e.g. in the form of meltwater) but is also itself subject to change.
Klimato kaitos poveikis vandens ištekliams vėlgi galėtų sukelti domino efektą ir neigiamai paveikti įvairius ekonomikos sektorius, pavyzdžiui, žemės ūkį (reikės daugiau vandens drėkinimui), energetikos sektorių (mažėja hidroelektrinių potencialas ir mažėja aušinimui skirto vandens kiekis), žmonių sveikatą (blogesnė vandens kokybė), laisvalaikį ir poilsį (ribotos turizmo galimybės), žvejybos ir laivininkystės sektorių, be to, neigiamas pasekmes pajus jau pavojuje esanti rūšių įvairovė.
The effects of climate change on the hydrological cycle may in turn unleash a domino effect on a number of economic sectors such as agriculture (increased need for watering), energy (less hydroelectric potential and reduced availability of water for cooling), human health (poorer water quality), leisure and recreation (restrictions on tourism), fisheries and shipping, as well as negative effects on already threatened biodiversity.
Pagrindinis mums kylantis iššūkis yra klausimas, kaip sukurti integruotą vandens valdymą, pagrįstą dabartiniu ir būsimu vandens poreikiu, kuris lemtų sėkmę kovojant su klimato kaitos poveikiu turimiems vandens ištekliams.
The central challenge we need to face is the issue of integrated water management based on present and future water requirements, which is the key to coping successfully with the impact of climate change on available water resources.
Vidutinė metinė pasaulio temperatūra per pastaruosius šimtą metų pakilo ~0,6°C, o jūros lygis – apie 0,17 m.
Over the past hundred years, the average global temperature has risen by some 0.6°C, and sea levels by 0.17m.
Per tą laikotarpį apie 0,04°C įšilo ir jūrų, ir gėlo vandens sistemos, o paviršiaus temperatūra tuo pačiu metu išaugo apie 0,6°C.
During that period both seawater and freshwater systems have warmed by 0.04°C, while surface temperatures have risen by 0.6°C.
Numatoma, kad klimato kaita lems didelius Europos Sąjungos jūros žvejybos ir jūrų akvakultūros pokyčius.
It is predictable that climate change will bring major changes to sea fishing and marine aquaculture in the European Union.
Manoma, kad padidės temperatūra ir galiausiai pakils jūros lygis, todėl pasikeis Atlanto termohalinė cirkuliacija, pasikeis druskingumas ir geografinis organizmų paplitimas, į kitas vietas persikels žuvų populiacijos ir sumažės augalinio planktono kiekis.
For example, a rise in temperature and thus in sea levels is expected, as is a change in the Atlantic thermohaline circulation, a change in salinity and the geographical distribution of organisms, shifts in fish populations and a quantitative reduction in phytoplankton.
Todėl klimato pokyčiai padarys tiesioginį poveikį tam tikrų gyvūnų išlikimui, paplitimui, vislumui ir elgesiui, o kartu ir pramoninės žvejybos žuvų išteklių dydžiui bei paplitimui.
Consequently the changing climate will have a direct influence on survival rates, spread, fertility and behaviour of individual animals and thus on the size and distribution of industrial fish stocks.
Todėl mums būtinas išsamus pagrindų planas jūrų klausimu, kaip numatyta Jūrų strategijos direktyvoje, siekiant užtikrinti geresnį ir tvaresnį jūrų regionų bei jūrų išteklių valdymą.
We therefore need a comprehensive framework plan for the sea, as provided for in the Marine Strategy Directive, to ensure a better and more sustainable management of marine areas and resources.
Mūsų atliekų ir išteklių valdymui kyla labai didelis iššūkis: viena vertus, mes galime konstatuoti, kad Europos teisės aktai dėl atliekų jau prisideda prie to, kad mažinamas bendras atliekų sektoriaus išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis.
Our waste and resource management is faced with crucial challenges: on the one hand it is clear that European waste legislation already contributes to reducing net greenhouse gas emissions from the waste sector.
Akivaizdu, kad tai pasiekimas.
That is certainly a success.
Tačiau, deja, esame priversti ir konstatuoti, kad atliekų kiekis, nepaisant visų pastangų, ir toliau didėja.
However, it is regrettably also clear that waste quantities continue to increase in spite of our best efforts.
Ateities prognozėse numatoma panaši tendencija: Europos aplinkos agentūros duomenimis, 2005–2020 m. namų ūkių atliekų kiekis padidės 25 %.
Forecasts promise that this trend will continue: the European Environmental Agency expects a 25% rise in the quantity of household waste between 2005 and 2020.
Tačiau Europos aplinkos agentūra prognozuoja, kad gerokai sumažės atliekų sektoriaus išmetamų teršalų kiekis – daugiau kaip 80 %, palyginti su devintojo dešimtmečio pabaiga.
Nevertheless, the Agency predicts a clear (more than 80%) drop in emissions from the waste sector as compared with the late 1980s.
Todėl privalome labiau kreipti dėmesį į pirminį biologinį rūšiavimą ir medžiagų perdirbimą, nes tai labai padeda išvengti tiesioginių teršalų išsiskyrimo iš sąvartynų.
We must therefore rely more on biological presorting and material recycling in order to avoid direct emissions from landfill sites.
Be to, iš išrūšiuotų atliekų gaminama energija kartu su bendrai gaminama šiluma bei elektros energija veiksmingai prisideda mažinant netiesioginį šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą ir pakeičia iškasamą kurą, naudojamą elektros srovei ir šilumai gaminti.
Moreover, energy recovery from waste in conjunction with cogeneration systems makes an important contribution to avoiding indirect emissions, as it replaces fossil fuels to generate electricity and heat.
Žinoma, taip pat būtų protinga griežtai taikyti artumo principą: reikėtų vengti vežti atliekas ilgais atstumais, kad būtų ribojami tiesiogiai atliekų sektoriaus išmetami teršalai.
The strict application of the nearness principle would also certainly be useful: waste transport over long distances should be avoided in order to restrict direct emissions from the waste sector.
Prisitaikymo priemonės
Adaptation measures
Europos Parlamentas jau savo 2008 m. balandžio 10 d. rezoliucijoje dėl Europos Komisijos žaliosios knygos „ Prisitaikymas prie klimato kaitos Europoje – galimi ES veiksmai “ (KOM(2007) 354) išsamiai pristatė savo nuomonę šia tema.
In its resolution of 10 April 2008 on the Commission’s Green Paper on ‘Adapting to climate change in Europe – options for EU action’ (COM(2007) 354) the European Parliament gave a detailed opinion on this topic.
Laikinojo klimato kaitos komiteto galutiniame pranešime dar kartą pabrėžiama būtinybė siekti nuoseklumo ir visapusiško prisitaikymo priemonių koordinavimo ES lygiu, be to, jame pakartojamas reikalavimas sukurti visą ES apimančią struktūrą prisitaikymo priemonėms planuoti, kartu tinkamai atsižvelgiant į subsidiarumo principą, nes Europos regioninės ir vietos valdžios institucijos galės tinkamiau pasirinkti politines priemones atsižvelgdamos į savo patirtį.
This final report of the Temporary Committee on Climate Change stresses once again the need for coherence and integrated coordination of adaptation measures at EU level, and reiterates its call for an EU-wide framework for the planning of adaptation measures, taking due account of the subsidiarity principle, since regional and local authorities in Europe are better placed to make political responses based on their own experience.
Klimato kaita daro poveikį žmonių sveikatai ir dėl pasikeitusių oro sąlygų (pvz., intensyvesnės ir dažniau susidarančios ekstremalios oro sąlygos), ir netiesiogiai dėl pokyčių, susijusių su vandens, oro ir maisto kokybe bei kiekybe, ekosistemomis, žemės ūkiu, pragyvenimo šaltiniais ir infrastruktūra.
Climate change affects human health both by altering weather phenomena (e.g. more intense and more frequent extreme weather events) and indirectly by changes affecting water quality and quantity, air and food, as well as ecosystems, agriculture, livelihoods and infrastructures.
Pasaulio sveikatos organizacija konstatuoja, kad klimato sąlygos daro poveikį toms ligoms, kurios perduodamos arba per vandenį, arba per tam tikrus užkrato pernešėjus, pavyzdžiui, uodus.
The WHO states that climatic conditions influence diseases which are transmitted either by water or by certain vectors such as mosquitoes.
Prie tokių ligų priskiriama diarėja, maliarija arba medžiagų apykaitos sutrikimai dėl nepakankamos mitybos.
These include dysentery, malaria and metabolic diseases resulting from malnutrition.
Pirmiausia šios ligos didžiausią pavojų kelia Afrikoje.
Africa is particularly hard hit by these diseases.
Be to, klimato pokyčiai daro įtaką alergenų išskyrimui ir intensyvesniam ultravioletinių spindulių spinduliavimui.
In addition, climate changes have an influence on the release of allergens and on increased ultraviolet radiation.
Pasaulio sveikatos organizacijos duomenimis, kasmet nuo klimato kaitos padarinių miršta 150 000 žmonių, o dar penki milijonai suserga.
According to the WHO, 150 000 people a year die as a result of climate change, and a further five million become ill.
Ypač sunkios yra netiesioginės pasekmės, atsirandančios dėl potvynių, dirvožemio sausėjimo, nederliaus, faunos ir floros pokyčių bei stichinių nelaimių.
The indirect results through floods, soil desiccation, crop failure, changes in animal or plant life or destruction by weather are particularly serious.
Antra vertus, labai įvairūs, su klimato kaita siejami pavojai sveikatai reikalauja ir atitinkamų prevencinių priemonių.
On the other hand the widely differing health risks associated with climate change call for corresponding preventive measures.
Europa pasaulio lenktynėse siekiant sukurti netaršią ekonomiką užima puikią pradinę poziciją.
Europe enjoys an excellent starting position in the global race for a low-emission economy.
Todėl turėtume pasinaudoti šia padėtimi skatindami naujoves, kurios pagal Lisabonos strategijos gaires leis atsirasti naujoms ir konkurencingoms įmonėms bei darbo vietoms švarių technologijų srityje.
We should therefore make the most of this position to trigger greater innovation which will create new and competitive businesses and new jobs in the field of clean technology in full accordance with the Lisbon Strategy.
Tai puiki ekonominė galimybė, atsiradusi dėl klimato kaitos, ir jai slopinti skirtos politinės priemonės, todėl turėtume būti atsargūs, kad dėl neigiamo požiūrio į ją šios galimybės neprarastume.
This is a real economic opportunity offered by climate change and by political measures to combat it, and pessimism should not cause us to pass it up.
Taigi turėtume atkreipti dėmesį į tai, kaip palengvinti būdus efektyvioms, novatoriškoms technologijoms patekti į rinką, panaikinti biurokratines kliūtis ir sykiu sukurti paskatų mechanizmus, kurie padėtų lengviau pereiti prie mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių technologijų ekonomikos, kad išnaudotume visas galimybes pasaulinėje konkurencijoje dėl efektyvumo, inovacijų, žaliavų ir ateities technologijų bei rinkų.
We should therefore make a point of enabling market access for efficient, innovative technologies, dismantling bureaucratic hurdles and at the same time developing incentives to facilitate the shift to a low-carbon economy, in order to exploit all our opportunities in the global competition for efficiency, innovations, raw materials and future technologies, and markets.
Ateities technologijų kūrimo skatinimas
Promotion of technologies of the future
Efektyvumo didinimas kovoje su klimato kaita yra būtina, tačiau ne pakankama sąlyga.
Increased efficiency is a necessary but not a sufficient condition for combating climate change.
Vien efektyvumo didinimas nesukels būtinos technologinės revoliucijos, išvesiančios iš anglies dioksido akligatvio.
Efficiency improvements alone cannot spark off the necessary technological revolution needed to find the way out of the carbon impasse.
Nors išmetamųjų teršalų leidimų prekyba yra esminis Europos kovos su klimato kaita programos elementas, pagal kurį didinant efektyvumą siekiama sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, prioritetas bus teikiamas tikriausiai tik toms technologijoms ir procesams, kurie jau yra sukurti ir įsitvirtinę rinkoje.
Although emissions trading is the essential building block in the European climate programme with a view to achieving lower greenhouse gas emissions through efficiency increases, this will probably only favour those technologies and processes which have already been developed and are market-ready.
Todėl nebus sumažintos išlaidos nei už visiškai naujų ir todėl brangių technologijų kūrimą, nei už jau sukurtų technologijų patekimą į rinką, nors tokie procesai pirmiausia būtini siekiant ilgalaikių kovos su klimato kaita tikslų.
It is not a way to cut the cost of developing new and consequently costly technologies, nor to help the market penetration of existing technologies, though these are urgently needed to meet long-term climate targets.
Todėl mes turėtume labai stengtis sukurti bendruosius paskatų mechanizmus ir skatinamąsias priemones, kad būtų galima pradėti kurti būtinas technologines naujoves, sumažinti brangių, bet naujų technologijų einamąsias išlaidas bei nustatyti ir ateityje pasiekti griežtesnius taršos mažinimo tikslus.
We should therefore do all we can to create fundamental incentive mechanisms and support measures so as to launch the necessary technological renewal, reduce the running costs for expensive but new technologies, and set and in future achieve more stringent reduction targets.
Pasak Tarptautinės energetikos agentūros, energijos poreikis pasaulyje iki 2030 m. turėtų padidėti ne mažiau kaip 60 %.
The International Energy Agency is expecting an increase of at least 60% in the world’s energy needs by 2030.