natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kaip galima būtų priversti (paskatinti) finansų institucijas mažinti pasirengimą rizikuoti?
How can financial institutions be forced/ incentivised to reduce their risk appetite?
Bazelio komiteto paskelbtuose pasiūlymuose didinamos paskatos mažinti pasirengimą rizikuoti, numatant platesnį rizikos padengimą (pvz., papildomą įsipareigojimų neįvykdymo rizikos padengimą prekybinėje knygoje ir sandorio šalies kredito rizikos kapitalo mokesčio įvedimą išvestinėms priemonėms, atpirkimo sandoriams ir vertybinių popierių finansavimui) aukštesnės kokybės kapitalu, kuris yra brangesnis.
In this context the Basel Committee proposals issued in 2009 will increase incentives for reduced risk appetite by requiring a more comprehensive coverage of risks (e.g. incremental default risk in the trading book and the introduction of a counterparty credit risk capital charge for derivatives, repos and securities financing) to be covered by higher quality capital, which is more costly.
Be to, suderintos likvidumo sistemos įvedimas privers bankus finansuoti patiems save naudojant stabilesnius finansavimo šaltinius struktūriniu pagrindu.
Moreover, the introduction of a harmonised liquidity framework will require banks to finance themselves using more stable funding sources on a structural basis.
Galiausiai, nustatyti patikimo kompensavimo principai, kurie apribos paskatas imtis pernelyg didelės rizikos vengiant ilgalaikio pelningumo ir riziką ribojančio valdymo.
Finally, principles of sound compensation have been agreed that will discourage excessive risk-taking at the expense of long-term profitability and prudent risk management.
Kartu suderintos ir tinkamai įgyvendintos šios priemonės labai padėtų apriboti rezultatų siekimą trumpuoju laikotarpiu ir pašalintų pastebėtą ydingą rizikos valdymo praktiką.
These measures if taken together and properly implemented can significantly contribute to deterring short-termism and eliminating the flawed risk management practices we observed in the past.
Kokie, jūsų nuomone, labiausiai neatidėliotini finansinių paslaugų teisės aktų klausimai, kurie turi būti išspręsti įgyvendinus Finansinių paslaugų veiksmų planą?
What do you see as the most pressing issues in financial services legislation which remain to be completed after the Financial Services Action Plan?
Viena iš pagrindinių finansų krizės pamokų yra ta, kad glaudi finansų rinkų sąsaja visame pasaulyje kelia bendrų problemų, kurias reikia spręsti tinkamai ir suderintais veiksmais.
One of the main lessons from the financial crisis is that the close interconnections existing between financial markets across the globe pose common problems that have to be addressed in an appropriate way with a concerted action.
Todėl ES reglamentavimo darbotvarkėje turėtų būti tinkamai atsižvelgta į iniciatyvas ir rekomendacijas, priimtas tarptautiniu lygmeniu, ypač G20 aukščiausiojo lygio susitikime, kurių svarba išryškėjo per finansų krizę.
Therefore, as it has been already the case, the regulatory agenda for the EU should properly respond to the initiatives and recommendations being put forward at international level, and in particular by the G20, whose importance has emerged during the financial crisis.
G20 veiksmų planai ir rekomendacijos jau paskatino tarptautines institucijas, pvz., Finansų stabilumo valdybą ir Bazelio bankų priežiūros komitetą, imtis daug svarbių veiksmų dėl reguliavimo priežiūros ir finansinio stabilumo priemonių, skirtų bankų sektoriui, kuris yra labai svarbus ES.
The action plans and recommendations by the G20 have already triggered a substantive amount of important work on the regulatory supervisory and financial stability arrangements from international bodies such as the Financial Stability Board and the Basel Committee on Banking Supervision for the banking sector which is of particular relevance in the EU context.
Aptariant svarbesnius klausimus, kurie turėtų būti sprendžiami reguliavimo iniciatyvomis, galima išskirti dvi pagrindines klausimų grupes:
When considering the more important issues that should be addressed through regulatory initiatives we can distinguish between two main set of issues.
Pirma, reguliavimo iniciatyvos, susijusios su rizikos ribojimo sistemos stiprinimu pagal tarptautines iniciatyvas.
First, regulatory initiatives related to the enhancement of the prudential framework stemming from international initiatives.
Labai svarbu užbaigti Bazelio komiteto reformų programą ir toliau ją įgyvendinti Europoje siekiant lankstesnės bankų sistemos, kuri galėtų palaikyti tvarų ekonomikos augimą ilgesniu laikotarpiu, nevaržant rinkos veikimo ir ekonomikos atsigavimo proceso.
The completion of the Basel Committee reform programme, and the subsequent implementation in Europe, is critical to achieving a more resilient banking system that can support sound economic growth over the longer term, without impinging on the functioning of the market and economic recovery.
Be to, tarptautinių reformų klausimu norėčiau pabrėžti, kad labai svarbūs šie keturi aspektai:
Moreover, within the context of international reforms I wish to underline the importance of four issues:
a) Reikia pasiekti tarptautinį sutarimą, susijusį su problemų, kurių sukėlė sistemiškai svarbios finansų įstaigos (SSFĮ), sprendimu.
a) The need to reach an international consensus related to the solutions to the problems created by the systemically important financial institutions (SIFIs).
Būtina susitarti dėl konkrečių reguliavimo metodų, kurie turėtų būti taikomi SSFĮ, ir papildomų priežiūros procedūrų, siekiant užtikrinti veiksmingą jų veiklos ir rizikos stebėseną.
There is a need to agree on the specific regulatory approach that should be adopted for the SIFIs and what should be the additional supervisory procedures in order to ensure an effective monitoring of their activities and risks.
Neseniai parengtame ECB pranešime apie SSFĮ, prisidedant prie Finansų paslaugų komiteto veiklos, išsamiai aptariami pagrindiniai SSFĮ veiklos reguliavimo tikslai ir priemonės, kurie galėtų būti priimti mažinant SSFĮ žlugimo riziką ir vertinant tokio žlugimo padarinius: „Šiuo reguliavimu siekiama dviejų tikslų: i) didinti įstaigų atsparumą sukrėtimams ir mažinti SSFĮ keliamą sisteminę riziką, ypač atsižvelgiant į blogo poveikio ir pasklidimo galimybes; ii) mažinti vadinamąją „moralinio pavojaus“ problemą ir susijusią finansinės paramos garantiją.
A recent ECB note on SIFIs, elaborated as a contribution to the Financial Services Committee, addresses comprehensively the main objectives for the regulation on SIFIs and the measures that could be adopted to reduces the risk of failure of a SIFI and to measure the consequence of such failures: “There are two objectives of regulation: (i) increasing the shock-absorbing capacity of institutions and lowering a SIFI’s contribution to systemic risk, with special reference to the potential for contagion and spill-over effects; (ii) mitigating the moral hazard problem and the associated bail-out guarantee.
Iš tiesų, galima teigti, kad veiksmai, nukreipti į vieną tikslą, yra priemonė pasiekti kitą tikslą.“
Indeed, it can be argued that actions addressing one objective are instrumental in achieving the other as well.»
b) Reikia spręsti neapmokestinamųjų finansinių centrų ir nebendradarbiaujančių teritorijų rizikos ribojimo problemą.
b) Addressing prudential risks presented by offshore financial centres and non-cooperative jurisdictions.
Europos Sąjungoje 3L3 priežiūros komitetai atliko papildomą tyrimą ir sudarė konsoliduotą nebendradarbiaujančių teritorijų, kuriose ES priežiūros institucijos nustatė nuolatinių problemų, sąrašą.
Within the European Union, the 3L3 supervisory committees have carried out complementary mapping, identifying a consolidated list of non-cooperative jurisdictions, on which several EU supervisors have reported the existence of persistent problems.
Tačiau vis tiek ES teisės aktuose reikėtų apriboti nebendradarbiaujančių teritorijų keliamą riziką, kad visos valstybės narės spręstų šią problemą suderintai ir nuosekliai, siekiant išvengti priežiūros arbitražo ir išlaikyti vienodas sąlygas finansų įstaigoms.
Nevertheless, the EU legal framework should address prudential risks presented by non-cooperative jurisdictions, in order to ensure all Member States deal with this issue in a harmonised and consistent way, in order to avoid regulatory arbitrage and to maintain the level playing field between financial institutions.
Kapitalo reikalavimų direktyvoje, Finansinių priemonių rinkų direktyvoje (MiFiD), taip pat „Mokumas II“ direktyvoje turėtų būti nustatyti principai, susiję su nebendradarbiaujančių teritorijų veikla, ribojantys (ar net draudžiantys) tokia veiklą tuo atveju, kai teritorija nebendradarbiauja su valstybių narių kompetentingomis institucijomis arba kliudo keistis informacija apie neapmokestinamąsias patronuojamąsias įmones vykdant konsoliduotą priežiūrą.
The Capital Requirement Directive, the MiFID, as well as the Solvency II Directive, should include principles concerning activities in non-cooperative jurisdictions, restricting (or even forbidding) such activities whenever a jurisdiction does not cooperate with Member States competent authorities or if they obstruct the sharing of information on off-shores subsidiaries for consolidated supervision purposes.
Šiose rekomendacijose nustatyta, kad jeigu trukdymas keistis informacija nepašalinamas ir nėra kitų priimtinų alternatyvių priemonių, šalies priežiūros institucija turėtų aiškiai perduoti priimančiajai šaliai, kad bankas gali nuspręsti pats arba pareikalavus šalies priežiūros institucijai nutraukti atitinkamą veiklą.
These recommendations foresee that if impediments to information sharing prove to be insurmountable, and there are no satisfactory alternative arrangements, the home supervisor should make it clear to the host that the bank may decide for itself, or be required by its home supervisor, to close down the operation in question.
Be to, svarbu užtikrinti, kad, jeigu įstatymu ribojamas informacijos atskleidimas „trečiosioms šalims“, pagrindinė buveinė arba pagrindinis bankas neįtraukiamas į trečiųjų šalių sąvoką.
Furthermore, it is important to ensure that if the law restricts disclosure of information to “third parties”, the head office or parent bank is excluded from the definition of a third party.
Visi šie principai, grindžiami tarptautiniais standartais, Finansinio stabilumo valdybos veikla ir veiksmais ES lygmeniu, turėtų apimti ir rizikos ribojimo priemonių rinkinio sukūrimą.
All these principles grounded on international standards and on work being developed at the FSB and EU levels, should include the establishment of a toolbox for prudential enforcement.
Šis rinkinys galėtų būti paremtas laipsnišku metodu, pradedant dialogo stiprinimu ir derybomis su probleminėmis teritorijomis ir pereinant į tinkamą pareigų vykdymą institucijose, kurios veikia tose teritorijose, ir (ar) reikalavimus padidinti nuosavas lėšas ir (ar) riboti tam tikrą veiklą ar net ją nutraukti.
This toolbox could include a step-by-step approach, going from the intensification of dialogue and negotiations with problematic jurisdictions to the intensification of due diligence by institutions operating in those jurisdictions and/or requirements for higher own funds and/or restriction on activities or even closure of operations.
c) Reikia sukurti labiau suderintą sankcijų sistemą Europos lygmeniu, atsižvelgiant į Jacques de Larosière ataskaitoje pateiktas rekomendacijas (20 rekomendacija): „Europos institucijos taip pat turėtų inicijuoti procesą, kuriuo būtų nustatyti gerokai nuoseklesni sankcijų režimai visoje bendrojoje rinkoje.
c) The development of more harmonised sanctioning regimes at the European level, in the light of recommendations of the “de Larosière Report” (recommendation 20): “The European Institutions should also set in motion a process which will lead to far more consistent sanctioning regimes across the Single Market.
Kontrolė negali būti veiksminga taikant silpnus, skirtingus sankcijų režimus.
Supervision cannot be effective with weak, highly variant sanctioning regimes.
Labai svarbu, kad Europos Sąjungoje ir kitose šalyse visos priežiūros institucijos galėtų išplėsti sankcijų režimą, kuris turėtų pakankamai daug bendrų sąlyčio taškų, būtų griežtas ir atgrasantis.
It is essential that within the EU and elsewhere, all supervisors are able to deploy sanctions regimes that are sufficiently convergent, strict, resulting in deterrence.
Šiuo metu taip nėra.
This is far from being the case now.
Tų pačių priemonių reikėtų imtis ir nustatant priežiūros įgaliojimus siekiant skatinti nuoseklią ir veiksmingą priežiūrą bendrojoje rinkoje.“
The same exercise should be initiated with respect to supervisory powers in order to foster a coherent and effective supervision in the Single Market.”
d) Reikia imtis tolesnių veiksmų siekiant standartizuoti išvestines finansines priemones ir įtraukti pagrindines sandorio šalis išvestinių finansinių priemonių operacijoms užbaigti, ypač jei tai susiję su kredito įsipareigojimų nevykdymo apsikeitimo sandoriais.
d) The need to conduct further work to promote standardisation of derivatives and support the use of central counterparties to clear derivative transactions, in particular in what regards credit default swaps.
Antra, reguliavimo iniciatyvos, kuriomis siekiama sustiprinti ES institucinės sistemos pajėgumą užkirsti kelią krizėms ir jas šalinti ateityje.
Second, regulatory initiatives aimed to enhance the capability of the EU institutional framework for preventing and managing future crises.
Didesnė nacionalinių finansų sistemų tarpusavio priklausomybė ir poreikis apsaugoti ES finansų rinkų integracijos procesą skatina imtis atitinkamų veiksmų ES lygmeniu, kad būtų išvengta galimų sisteminių tarpvalstybinių finansų institucijų žlugimo padarinių.
The greater interdependencies between national financial systems and the need to safeguard the process of EU financial integration require appropriate action at EU level to address the possible systemic impact of failing cross-border financial institutions.
Todėl reikėtų pritarti dabartiniam Komisijos ketinimui plėtoti ES problemų sprendimo sistemą ir šalinti efektyvaus ES tarpvalstybinių finansų įstaigų krizių valdymo kliūtis.
Therefore, the current reflections of the Commission for developing an EU resolution framework and addressing obstacles to the effective crisis management of EU cross-border financial institutions should be supported.
Šio darbo prioritetai yra šie: i) sukurti būtinųjų priemonių rinkinį nacionalinėms kompetentingoms institucijoms, padedant spręsti sunkumų patiriančio banko problemas, nebūtinai kreipiantis dėl valstybės paramos ir, jeigu reikia, likviduoti banką be neigiamo poveikio finansų stabilumui; ii) stiprinti nacionalinių institucijų koordinavimą ir bendradarbiavimą, ypač bendraujant su tarpvalstybinėmis grupėmis.
The work should aim at the following priorities: (i) the development of a minimum toolkit for national competent authorities to address problems in an ailing bank, without necessarily resorting to public support, and when deemed appropriate, liquidate the bank without negative effects on financial stability; (ii) enhanced coordination and cooperation among national authorities, in particular when dealing with cross-border groups.
Trumpesniu laikotarpiu teisės aktų pakeitimuose turėtų būti numatyta suderinti indėlių garantijų sistemas, nustatant, inter alia, ex-ante ir rizika pagrįstą finansavimą, papildytą patikimu ex-post finansavimu, kuris aktyvuojamas, jeigu tai būtina.
In the shorter term, the legislative developments should include the harmonisation of Deposit Guarantee Schemes, foreseeing, inter alia, ex-ante and risked-based funding, complemented by credible ex-post funding to be activated when necessary.
Kartu su mokėjimo sistema „Paybox“ reikėtų apsvarstyti ir indėlių garantijų sistemų vaidmenį problemų sprendimo etape.
In complement to the pay-box function, the role of Deposit Guarantee Schemes in the resolution phase should also be considered.
Platesnės ES krizių valdymo ir problemų sprendimo sistemos sukūrimas turi lemiamą reikšmę stiprinant finansinių paslaugų bendrąją rinką, nes tai gali riboti nacionalinės valdžios institucijų paskatas apsaugoti silpnų finansinių institucijų vidaus komponentus.
The establishment of a more comprehensive EU framework for crisis management and resolution would be essential to strengthen the single market for financial services as it will limit the incentives of national authorities to ring-fence the domestic components of an ailing financial institutions.
Tačiau šiame darbe tektų spręsti didžiules problemas, pvz., dabartinius valstybių narių teisinio režimo skirtumus įveikiant krizę.
However, this work would have to address tremendous challenges, such as the current differences in the legal regimes applicable to crisis resolution across Member States.
Norėčiau priminti, kad ECOFIN taryba 2009 d. gruodžio 2 d. ragino Ekonomikos ir finansų komitetą tęsti darbą koordinuojant ES politiką krizių valdymo srityje, įskaitant naštos pasidalijimo klausimą ir konkrečius pasiūlymus Tarybai 2010 m. pavasarį.
I recall that the ECOFIN on 2 December 2009 invited the Economic and Financial Committee to continue its work on an EU policy coordination framework for crisis management, including the issue of burden sharing, and present concrete proposals to the Council in spring 2010.
Manau, kad Eurosistema prisidės prie tokių diskusijų, siekiant apibrėžti naštos pasidalijimo modelį, kuris padėtų sumažinti moralinę žalą.
I am sure the Eurosystem will contribute to such discussions in order to define an approach to burden sharing that would contribute to reducing moral hazard.
Labai svarbu, kad būtų pasiektas sutarimas dėl tikslų, kuriuos reikia pasiekti, ir veiksmų plano, kurių reikėtų imtis siekiant šių tikslų.
It would be crucial to set out a consensus about the objectives to be reached and a roadmap of actions to be undertaken to achieve them.
Remiantis naujausiais struktūriniais rodikliais ES bankų sektoriuje (2008 m. duomenimis), konsolidavimas bankų sektoriuje tęsiasi.
According to latest available structural indicators for the EU banking sector (i.e. 2008 figures), consolidation in the banking sector is continuing.
Tačiau tai reiškia, kad didėja ir rinkos koncentracija ir mažesnės šalys paprastai turi labiau koncentruotas rinkas nei didesnės šalys.
However, this has also meant that market concentration is increasing, with the smaller countries generally having more concentrated markets than the larger ones.
Vidaus kredito įstaigose toliau dominavo ES bankų pozicijos, ir jų rinkos dalis net padidėjo dėl užsienio filialų.
Domestic credit institutions continued to dominate the EU banking landscape and even increased their market share at the expense of foreign branches.
Reikšmingi šalių skirtumai ir toliau nemažėjo, atsižvelgiant į užsienio subjektų svarbą, nes naujosiose ES valstybėse narėse vyravo patronuojamosios įmonės, turinčios patronuojančiąsias įmones euro zonoje.
Significant differences between countries continued with regard to the importance of foreign entities, with subsidiaries having a euro area parent being prevalent in the new EU Member States.
2009 m. pagausėjo įmonių susijungimų ir įsigijimų sandorių, nors jų mastas tebebuvo žemo lygio, palyginti su praėjusiais dešimt metų.
Merger and acquisition (M&A) activities increased in 2009 while remaining at low levels compared to the preceding ten years.
Vidaus ir tarpvalstybiniai sandoriai pasiekė aukščiausią lygį.
Domestic and cross-border deals recorded the strongest increase.
Nors praeityje susijungimus ir įsigijimus daugiausia lėmė strateginiai sumetimai, pvz., masto ekonomijos išnaudojimas ir įėjimas į naujas rinkas, daugelį sandorių 2008 ir 2009 m. įvykdė ūkio subjektai, kurie patyrė didelių nuostolių arba likvidumo įtampą.
While in the past M&A deals were mainly driven by strategic considerations, such as realising economies of scale and entering new markets, many of the transactions completed in 2008 and in 2009 involved entities that had incurred significant losses or faced liquidity strains.
Kartu pastangos stiprinti kapitalo bazės pozicijas ir didinti pinigų atsargas padėjo kai kurioms kredito įstaigoms gauti pajamų iš nepagrindinės veiklos tiek verslo, tiek geografinės padėties požiūriu.
At the same time, efforts to boost the capital position and cash reserves of certain credit institutions led to the spin-off of certain non-core activities, either in terms of business or geographical location.
Pagal bendrą susijungimų ir įsigijimų sandorių vertę įmonių įsigijimų skaičius gerokai sumažėjo 2009 m., ir užfiksuotas tik vidaus sandorių padaugėjimas.
In terms of the total value of M&A transactions, acquisitions considerably declined in 2009, with only domestic deals recording an increase.
Taip pat vertėtų pažymėti, kad vyriausybių dalyvavimas kredito įstaigų veikloje lėmė reikšmingus kai kurių pagrindinių kredito įstaigų ES nuosavybės struktūros pokyčius.
It should also be noted that the participation of governments in credit institutions has constituted a significant shift in the ownership structure of some major credit institutions in the EU.
Tačiau manoma, kad dėl ribotos vyriausybės kapitalo atkūrimo priemonių trukmės šie nuosavybės pokyčiai yra laikini ir bus panaikinti, kai finansinė šių institucijų padėtis pagerės ir jos galės savarankiškai vykdyti veiklą.
However, due to the limited duration of government recapitalisation measures, it is expected that this shift in ownership will be temporary and that it will be reversed as the financial condition of these institutions, on a stand-alone basis, recovers.
Vertinant konsolidavimo modelius, reikėtų atsižvelgti į tai, kokį poveikį jie daro atskirų bankų efektyvumui ir patikimumui, konkurencijai bankų sektoriuje ir apskritai finansiniam stabilumui finansų sektoriuje.
As to the assessment of consolidation patterns, this has to be viewed in terms of its impact on the efficiency and soundness of individual banks, on competition in the banking sector and on financial stability in the financial sector more generally.
Kadangi dabartinė konsolidacija bankininkystės sektoriuje padėjo didinti bankų pelningumą ir stiprinti jų atsparumą sukrėtimams, šiuos modelius galima vertinti teigiamai.
To the extent that recent consolidation activities in the banking sector have contributed to increasing the profitability of banks and strengthening their resilience to shocks, they can be viewed as positive.
Vertinant ateities planus ES konsolidacijos aspektu, svarbu paminėti, jog plačiai sutariama, kad bankų sektoriuje sverto lygis iki krizės buvo pernelyg aukštas.
In assessing the future prospects for consolidation, an important consideration is the widespread consensus that the pre-crisis levels of banking sector leverage were excessive.
Taigi galima tikėtis, kad mažėjant šio sverto lygiui, bankų sistemos pelningumas (pagal nuosavybės grąžą) sukurs mažesnę grąžą nei pastaruoju metu, bent jau vidutinės trukmės laikotarpiu.
Hence, it can be expected that as de-leveraging proceeds the profitability of the banking system (in terms of return on equity) will be lower return than in the recent past, at least at the medium term.
Todėl tikėtina, kad bankai ieškos naujų pelningumo šaltinių.
Banks are therefore likely to look for new drivers of profitability.
Konsolidacija gali tapti patraukliu būdu pasiekti šį tikslą tiems bankams, kurie po krizės iškyla kaip stipriausi veikėjai, nes įsigijimai palyginti prieinamomis kainomis gali būti galimybė pasiekti didesnį pelningumą ilguoju laikotarpiu – dėl masto ekonomijos.
Consolidation may represent an attractive way to accomplish this objective for those banks which are emerging as the strongest players from the crisis, as acquisitions at relatively affordable prices will potentially be a way to achieve higher profitability in the long term – thanks to economies of scale.
Šiuo atžvilgiu susijungimų ir įsigijimų tendencijos gali tebebūti tokios pačios ir po krizės.
In that respect, M&A trends may be expected to continue after the crisis too.
Susijungimai numatomi ir per artimiausius metus kaip priemonė gelbėti sunkumų patiriančius bankus.
Mergers can also occur in the next few years as a rescue measure of troubled banks.