natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(m) užtikrinti, kad nė vienas teisės aktas ar galiojanti praktika neriboja žurnalistų ir žiniasklaidos teisės rinkti ir skleisti informaciją rengiant reportažus arba nelaiko jos nusikalstama;
(m) ensure that there are no laws or practices restricting or criminalising the right of journalists and the media to gather and distribute information for reporting purposes;
Nuolatinis dėmesys visiškai pagrindinių laisvių apsaugai ir didesniam jų skatinimui internete
Constant attention to the absolute protection and enhanced promotion of fundamental freedoms on the Internet
(n) atsižvelgti į tai, kad „skaitmeninė tapatybė“ vis labiau tampa sudedamąja mūsų „asmenybės“ dalimi ir todėl ją būtina deramai ir veiksmingai apsaugoti nuo privačių ir viešųjų subjektų brovimosi – tad konkretų su asmens „skaitmenine tapatybe“ natūraliai susijusių duomenų rinkinį reikėtų apibrėžti ir saugoti, o visus jo elementus reikėtų laikyti neatimamomis asmeninėmis, neekonominėmis ir neperkamomis bei neparduodamomis teisėmis; deramai atsižvelgti į anonimiškumo, slapyvardžių apsaugos ir privačios informacijos srautų valdymo svarbą ir į tai, kad vartotojams turėtų būti suteiktos priemonės šią informaciją veiksmingai apsaugoti, pvz., pasinaudojant įvairiomis privatumo didinimo technologijomis, ir jie turėtų būti mokomi jomis pasinaudoti;
(n) consider that “digital identity” is increasingly becoming an integral part of our ‘self’ and in this respect deserves to be protected adequately and effectively from intrusions by both private and public actors – thus, the particular set of data that is organically linked to the “digital identity” of an individual should be defined and protected, and all its elements should be considered inalienable personal, non-economic and non-tradable rights; take due account of the importance of anonymity, pseudonymity and control of information flows for privacy and the fact that users should be provided with, and educated about, the means to protect it efficiently, for instance through various available Privacy-Enhancing Technologies (PETs);
(o) užtikrinti, kad valstybės narės, kurios seka ir kontroliuoja duomenų srautą, nepaisant to, ar tai taikoma jų pačių piliečiams, ar iš užsienio šalių jų teritorijose gaunamam duomenų srautui, tai darytų laikydamosi griežtų sąlygų ir taikydamos teisės aktuose numatytas apsaugos priemones; raginti valstybes nares užtikrinti, kad nuotolinė paieška, jei tokią atlikti leidžia nacionalinė teisė, būtų atliekama remiantis kompetentingų teismo institucijų išduotu galiojančiu paieškos įgaliojimu; atkreipti dėmesį į tai, kad nuotolinei paieškai taikoma supaprastinta tvarka palyginti su tiesioginei paieškai taikoma tvarka yra nepageidautina, nes ji pažeidžia teisinės valstybės principą ir teisę į privatumą;
(o) ensure that Member States that intercept and monitor data traffic, regardless of whether that applies to their own citizens or to data traffic from abroad, do so under the strict conditions and safeguards provided by law; call on Member States to ensure that remote searches, if provided for by national law, are conducted on the basis of a valid search warrant issued by the competent judicial authorities; note that simplified procedures for conducting remote searches in comparison with direct searches are unacceptable, as they infringe the rule of law and the right to privacy;
(p) pripažinti pavojų, kurį kelia tam tikros interneto stebėjimo ir kontrolės formos, kuriomis siekiama sekti kiekvieną „skaitmeninį“ asmens žingsnį ir tada sudaryti vartotojo profilį bei jam priskirti vertinimą; aiškiai nustatyti, kad visada turi būti įvertinta, ar šie metodai reikalingi ir proporcingi tikslams, kurių jais siekiama; taip pat pabrėžti, jog reikia, kad vartotojai daugiau žinotų apie savo e. veiklos, kuri apima ir dalijimąsi asmens duomenimis, aspektus ir dėl jų galėtų pateikti motyvuotą sutikimą (pvz., socialinių tinklų atveju);
(p) recognise the danger of certain forms of Internet surveillance and control aimed also at tracking every ‘digital’ step of an individual, with the aim of providing a profile of the user and of assigning 'scores'; make clear the fact that such techniques should always be assessed in terms of their necessity and their proportionality in the light of the objectives they aim to achieve; emphasise also the need for an enhanced awareness and informed consent of users with respect to their e-activities involving the sharing of personal data (for instance in the case of social networks);
(q) paraginti valstybes nares nustatyti visus internetą stebinčius subjektus ir parengti viešai prieinamą metinę interneto stebėjimo ataskaitą taip užtikrinant teisėtumą, proporcingumą ir skaidrumą;
(q) urge the Member States to identify all entities which use Net Surveillance and to draw up publicly accessible annual reports on Net Surveillance ensuring legality, proportionality and transparency;
(r) išnagrinėti ir apibrėžti, kokio „sutikimo“ valdžios institucijos ar privačios bendrovės gali reikalauti iš vartotojų ir jį gauti vartotojui atsisakant dalies privatumo, nes akivaizdus individualių vartotojų ir šių institucijų derybinės galios ir žinių disbalansas;
(r) examine and prescribe limits to the ‘consent’ that can be requested of and extracted from users, whether by governments or by private companies, to relinquish part of their privacy, as there is a clear imbalance of negotiating power and of knowledge between individual users and such institutions;
(s) griežtai apriboti, apibrėžti ir reguliuoti atvejus, kuriais iš privačios interneto bendrovės gali būti reikalaujama atskleisti duomenis valdžios institucijoms, ir užtikrinti, kad šiuos duomenis naudojančioms valdžios institucijoms taikomi griežčiausi duomenų apsaugos standartai; nustatyti veiksmingą šio proceso kontrolę ir vertinimą;
(s) strictly limit, define and regulate the cases in which a private Internet company may be required to disclose data to government authorities, and further ensure that the use of that data by governments is subject to the strictest data protection standards; establish effective control and evaluation of that process;
(t) pabrėžti, kaip svarbu, jog interneto vartotojai galėtų įgyvendinti savo teisę reikalauti visam laikui panaikinti jų interneto tinklalapiuose pateiktus arba bet kokioje kitoje trečiosios šalies laikmenoje saugomus asmens duomenis; užtikrinti, kad vartotojų sprendimą gerbtų interneto paslaugų teikėjai, e. prekybos paslaugų teikėjai ir informacinės visuomenės paslaugų teikėjai; užtikrinti, kad valstybės narės veiksmingai įgyvendintų piliečių teisę į prieigą prie savo asmens duomenų, įskaitant, prireikus, šių duomenų sunaikinimą arba pašalinimą iš interneto tinklalapių;
(t) stress the importance of Internet users being able to enhance their right to obtain the permanent deletion of their personal data located on Internet websites or on any third party data storage medium; ensure that such a decision by users is respected by Internet service providers, e-commerce providers and information society services; ensure that Member States provide for the effective enforcement of the citizens' right of access to their personal data, including, as appropriate, the erasure of such data or its removal from web sites;
(u) pasmerkti valdžios institucijų nustatytą cenzūrą, taikomą informacijai, kurios galima ieškoti interneto tinklalapiuose, ypač tada, kai šie apribojimai gali turėti neigiamą poveikį politiniams pareiškimams;
(u) condemn government-imposed censorship of the content that may be searched on Internet sites, especially when such restrictions can have a 'chilling effect' on political speech;
(v) raginti valstybes nares užtikrinti, kad žodžio ir informacijos laisvė nebūtų savavališkai ribojama viešųjų ir (arba) privačiųjų subjektų, ir vengti bet kokių teisėkūros ar administracinių priemonių, galinčių turėti neigiamą poveikį visiems žodžio laisvės aspektams;
(v) call on the Member States to ensure that freedom of expression is not subject to arbitrary restrictions from the public and/or private sphere and to avoid all legislative or administrative measures that could have a "chilling effect" on all aspects of freedom of speech;
(w) priminti, kad asmens duomenų perdavimas trečiosioms šalims turi būti atliekamas laikantis nuostatų, inter alia , numatytų Direktyvoje 95/46/EB ir Pamatiniame sprendime 2008/977/TVR;
(w) recall that transfer of personal data to third countries must take place in accordance with the provisions laid down in, inter alia, Directive 95/46/EC and in Framework Decision 2008/977/JHA;
(y) raginti valstybes nares sprendžiant su internetu susijusius klausimus teisingai taikyti Direktyvą 95/46/EB dėl asmens duomenų; priminti valstybėms narėms, kad ši direktyva, ypač jos 8 straipsnis, taikoma nepaisant asmens duomenų tvarkymui taikomos technologijos ir kad jos nuostatos ragina valstybes nares užtikrinti teisę į teisminę gynybą ir kompensaciją už nuostolius dėl pažeidimo (22, 23 ir 24 straipsniai);
(y) call on the Member States to apply Directive 95/46/EC on personal data in relation to the Internet correctly; remind the Member States that this Directive, especially Article 8, applies regardless of the technology used for the processing of personal data and that its provisions call for Member States to provide the right to a judicial remedy and compensation for their infringement (Articles 22, 23, and 24);
(z) raginti vadovautis pagrindiniais „Interneto teisių akto“ principais atliekant mokslinius tyrimus ir plėtojant su internetu susijusias priemones ir programas ir skatinti „projektuojant užtikrinamo privatumo“ principą, kuriuo remiantis privatumo ir duomenų apsaugos reikalavimai turėtų būti nustatyti kuo anksčiau naujų technologinių tendencijų gyvavimo cikle užtikrinant piliečiams aplinką, kuri būtų palanki vartotojui;
(z) encourage the incorporation of fundamental principles of the “Internet Bill of Rights” into the research and development process of Internet-related instruments and applications and the promotion of the “privacy by design” principle according to which privacy and data protection requirements should be introduced as soon as possible in the life cycle of new technological developments, assuring citizens a user-friendly environment;
(za) remti ir reikalauti, kad Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas ir pagal 29 straipsnį sudaryta darbo grupė aktyviai dalyvautų rengiant veiklai internete skirtus Europos teisės aktus, galinčius daryti poveikį duomenų apsaugai;
(za) support and request the active involvement of the European Data Protection Supervisor and of the Article 29 Working Party in the development of European legislation dealing with Internet activities with a potential impact on data protection;
(zb) paraginti Komisiją atlikti išsamų reklamos internete privatumo aspektų tyrimą;
(zb) call on the Commission to carry out an in-depth study of the privacy aspects of online advertising;
Tarptautiniai įsipareigojimai
International undertakings
(zc) raginti visus interneto subjektus dalyvauti nuolatiniame „Interneto teisių akto“ procese, kuris grindžiamas pagrindinėmis teisėmis ir kuriuo skatinamas jų įgyvendinimas ir besiformuojančių principų pripažinimas; šioje srityje vadovaujamą vaidmenį turi atlikti dinamiška Interneto teisių akto koalicija;
(zc) exhort all Internet players to engage in the on-going process of “Internet Bill of Rights,” which builds on existing fundamental rights, promotes their enforcement, and fosters the recognition of emerging principles; in this respect the dynamic coalition on the Internet Bill of Rights has a leading role to play;
(zd) užtikrinti, kad šioje srityje būtų svarstoma daugelio subjektų, daugiapakopė į procesą orientuota iniciatyva ir įvairios kartu taikytinos pasaulinės ir vietinės iniciatyvos, siekiant nustatyti ir saugoti interneto vartotojų teises ir taip užtikrinti šio proceso teisėtumą, atskaitomybę ir priimtinumą;
(zd) ensure that, in this context, a multi-stakeholder, multi-level, process-oriented initiative and a mix between global and local initiatives are considered in order to specify and protect the rights of Internet users and thereby ensure the legitimacy, accountability and acceptance of the process;
(zf) pabrėžti tikros e. agoros internete plėtros svarbą, kai Europos Sąjungos piliečiai gali dalyvauti dialogu paremtoje diskusijoje su politikos formuotojais ir kitomis institucijomis, kurios yra suinteresuotosios šalys;
(zf) stress the importance of developing a real Web E-agora where Union citizens can have a more interactive discussion with policy makers and other institutional stakeholders;
(zh) kartu su visais atitinkamais ES subjektais dalyvauti kuriant Europos interneto valdymo forumą, kuriame būtų apibendrinta nacionalinių interneto valdymo forumų patirtis, kuris veiktų kaip regioninis ramstis ir kuris veiksmingiau pabrėžtų Europos masto klausimus, pozicijas ir rūpesčius būsimuose tarptautiniuose interneto valdymo forumuose;
(zh) take part together with all the relevant EU actors in the establishment of a European IGF that would take stock of the experience gained by national IGFs, function as a regional pole, and relay more efficiently Europe-wide issues, positions and concerns in the upcoming international IGFs;
Pagrindinės teisės internete: sustiprintos, bet pavojuje
Fundamental Rights on the Internet – enhanced and endangered at the same time
Gyvename tokiame amžiuje, kuriame visi – nuo vyriausybių iki policijos, privačių įmonių ir net nusikaltėlių – ieško kuo geresnės galimybės pasinaudoti mūsų asmeniniais elektroniniais duomenimis.
We live in an age where everyone, from governments to police, private companies and even criminals, seek the greatest possible access to our private electronic data.
Būtent internete pateikiama anksčiau neįsivaizduojama išsami informacija apie mūsų asmeninį gyvenimą; pakanka tik vieną kartą spustelėti tinklalapyje ir pateikiami duomenys, kuriuos panorėję gali naudoti arba kuriais gali piktnaudžiauti pardavėjai, žvalgybos tarnybos arba tapatybės vagys.
The Internet in particular provides previously unimaginable details about our private lives; even a single click on a website generates data that potentially could be used or abused by marketers, intelligence services, or identity thieves.
Taigi užtikrinti pagrindinę teisę į privatumo internete apsaugą yra pati svarbiausia užduotis, tekusi mums, teisės aktų leidėjams.
Therefore, ensuring the protection of the fundamental right to privacy on the Internet is one of the most urgent tasks that we as legislators face.
Be to, tai vienas didžiausių etinių, teisinių, techninių ir politinių uždavinių, su kuriais visuomenei kada nors teko susidurti.
It is also one of the thorniest ethical, legal, technological, and political challenges our societies ever have confronted.
Visiems aišku, kad internetas gali būti priemonė mūsų pagrindinėms teisėms plėsti – jis suteikia mums galimybę gauti neribotos informacijos ir padeda bendrauti su asmenimis ir bendruomenėmis visame pasaulyje.
It is clear to everyone that the Internet can be a tool to expand our fundamental rights, empowering us with boundless information and connecting us with individuals and communities around the world.
Kažkodėl mažiau pripažįstama, kad internetas taip pat kelia didelę grėsmę mūsų pagrindinėms teisėms, nes suteikia galimybę mus piktybiškai sekti bei tampa nusikaltėlių ir net teroristų įrankiu.
It is somewhat less well acknowledged that, in the process, the Internet also poses a profound danger to our fundamental rights, potentially exposing us to pernicious surveillance, while serving as a tool for criminals and even terrorists.
Ir mažiausiai aišku, kaip reikėtų reguliuoti internetą, kad galėtume naudotis jo pranašumais, bet sumažinti labai realų ir rimtą piktnaudžiavimo keliamą pavojų.
And least clear of all is how we can regulate the Internet in such a way that allows us to draw on its benefits, while limiting the very real and serious dangers of abuse.
Galimybę tai įvertinti dar labiau apsunkina interneto pobūdis – tai nereguliuojamas, pagal naudotojo poreikius veikiantis tinklas, kurio nekontroliuoja jokia valdžios institucija ir kuris kerta beveik visas sienas.
This calculus is made all the more complicated by the inherent nature of the Internet — a decentralized, user-driven network that is under the control of no government and that transcends nearly all borders.
Tad šio pranešimo tikslas – pabrėžti tai, kaip mes galime geriausiai apsaugoti ir skatinti pagrindines asmens laisves virtualioje aplinkoje.
This report, therefore, aims to highlight how we can best protect and promote the fundamental freedoms of individuals in an online environment.
Keli pagrindiniai šios problemos sprendimo būdai yra šie:
Among the essential elements of our response should be to:
– visų suinteresuotųjų šalių dalyvavimas;
– Involve all stakeholders;
– veiksmai įvairiais lygmenimis pasinaudojant esamomis nacionalinėmis, regionų ir tarptautinėmis priemonėmis ir stebint jų taikymą šiandieninėje teisėkūros praktikoje;
– Act at different levels, making use of existing national, regional, and international instruments and observing how they are applied in today's legislative practice;
– keitimasis geriausia patirtimi ir
– Exchange best practices; and
– atsakas į įvairių interneto vartotojų ir įvairios veiklos (nuolat besiplėtojančios) virtualioje erdvėje poreikius ir problemas.
– Respond to the needs and problems of various types of Internet users and of many (and constantly evolving) kinds of online activities.
Mūsų misijos tikslas – užtikrinti tinkamą privatumo ir saugumo pusiausvyrą.
Striking an appropriate balance between privacy and security is at the heart of our mission.
Taigi teks nuolat būti budriems ir atidiems norint neatsilikti nuo sparčios technologijų raidos.
It will demand constant vigilance and recalibration, so that we stay in sync with technology’s irrepressible march.
Turime atidžiai apsvarstyti įvairiausius saugumo aspektus – nuo nacionalinio saugumo iki mūsų tinklų saugumo ir patikimumo bei internete savo duomenis pateikiančių asmenų saugumo klausimų.
We must carefully consider security concerns of all kinds, from questions of national security, to the security and reliability of our networks, to the personal security of individuals as they share their data online.
Jei saugesnio interneto užtikrinimas yra teisėtas mūsų visuomenės tikslas, tada turime atkreipti dėmesį į sekimo ir kontrolės būdus, kurie gali kelti grėsmę mūsų pagrindinėms laisvėms, ypač kai abejojama jų būtinybe, proporcingumu ir veiksmingumu, ir apriboti jų naudojimą.
If ensuring a safer Internet is a legitimate objective for our societies, then we must address and constrain the use of surveillance and monitoring techniques that might threaten our fundamental freedoms—especially when their necessity, proportionality, and efficiency are in question.
Mūsų rengiamų teisės aktų ir programų skiriamasis požymis turi būti lankstumas, prisitaikymas ir atskaitingumas tam, kad galėtume vienu žingsniu lenkti besivystančias technologijas.
Flexibility, adaptability, and accountability must be the hallmarks of any legislation and programs we develop, so that we are able to stay one step ahead of evolving technologies.
Internetas taip pat gali labai sustiprinti kitas pagrindines teises, pavyzdžiui, žodžio laisvę, politinės veiklos laisvę ir asociacijų laisvę, bet taip pat gali lengvai joms pakenkti.
The Internet also can greatly enhance other fundamental rights, such as freedom of speech, of political action, and of association — but it just as easily can also undermine them.
Vienas naujausių tokio svarstymo pavyzdžių yra teisėkūros iniciatyva kontroliuoti žodį internete siekiant išvengti teroristų išpuolių.
One recent instance of this debate was the legislative initiative for monitoring of speech on the Internet in order to prevent terrorist attacks.
Tai klasikinis teisės aktų rengimo pavyzdys, rodantis, kad teisės aktas gali sudaryti sąlygas masiniam sekimui ir atimti asmens politinio žodžio laisvę, kuri yra demokratinės visuomenės pagrindas, jei jis nebūtų parengtas tik konkrečiam tikslui pasiekti.
This is a classic example of legislation that, unless very narrowly tailored to achieve its goals, could open up the door to massive surveillance, thus "chilling" the political speech of individuals — which is at the heart of a democratic society.
Labai svarbu tinkamai apsvarstyti tokius klausimus.
Finding the right balance on points such as this is crucial.
Nėra abejonių, kad internetas nusikaltėliams tapo nauja priemone, ir akivaizdu, kad reikia neleisti teroristams naudoti interneto savo išpuoliams planuoti ir vykdyti.
There is no question that the Internet has bestowed on criminals a powerful new set of tools, and it goes without saying that terrorists should be prevented from using the Internet to plan and execute attacks.
Be to, mūsų visuomenė yra teisi reikalaudama, kad užkirstume kelią vaikų pornografijai internete.
Likewise, our societies rightly demand that we thwart child pornographers on the Internet.
Tokie nusikaltėliai, keldami akivaizdų pavojų, mažina mūsų piliečių prieštaravimą policijos raginimams didesniu mastu kontroliuoti „neapčiuopiamą“ internetą.
Such criminals, in posing tangible threats, lower resistance among our citizens to police calls for widespread monitoring of the Internet — which, by its nature, is "intangible".
Turime pasipriešinti tokiai tendencijai.
We must resist this tendency.
Mūsų teisės aktai turi būti veiksmingi kovojant su nusikalstamumu, tačiau neturi būti pernelyg griežti.
Our laws must be effective in fighting crime, but they must not be excessive.
Internetas, kuris yra neapibrėžtos formos ir neapčiuopiamas, yra jautrus tokiam nesaikingumui.
The Internet, by its more amorphous and intangible nature, renders itself open to such excesses.
Pavyzdžiui, mažai žmonių pritartų tam, kad policijai arba prekybos įmonėms būtų leista atplėšti ir perskaityti kiekvieną paštu siunčiamą laišką.
For example, few people would accept the notion that the police or marketing companies might open up every letter sent via the post office to check its content.
Reikia būti tokiems pat budriems ir saugant elektroninių pranešimų turinį.
Similar vigilance is required when protecting the content of electronic communications.
Tačiau ne tik valdžios institucijos sekdamos nusikaltėlius gali užgniaužti žodį ir pažeisti privatumą, tai gali padaryti ir privačios internetinės bendrovės siekdamos pelno.
But speech may be chilled and privacy invaded not only by government authorities in pursuit of criminals, but also by private Internet companies in pursuit of profit.
Naujausia tendencija paaiškėjus tokiai padėčiai (dažniausiai tik tada, kai yra akivaizdūs įrodymai, kad įmonės neturėdamos leidimo rinko, laikė ir naudojosi mūsų duomenimis) yra reikalauti naudotojo „ sutikimo “ (dalyvauti ar nedalyvauti) naudoti jo duomenis.
The newest tendency when this transpires – and usually only after companies are caught red-handed collecting, storing, and using our data without authorization -- is to demand the "consent" of the user (either on an opt-in or an opt-out basis) for the use of his or her data.
Turime savęs paklausti, kur yra sutikimo ribos?
We must ask ourselves, “What are the limits of consent?”
Šis klausimas taikytinas tiek tam, kokią informaciją įmonė gali prašyti naudotoją atskleisti, tiek tam, kokiu mastu asmeniui turėtų būti leista perleisti savo privatumą ir kitas pagrindines teises norint gauti tam tikras interneto paslaugas arba lengvatas.
This question applies both to what a company can ask a user to disclose, and to what an individual should be allowed to cede of his privacy and other fundamental rights in order to receive certain Internet services or privileges.
Atsakyti į šiuos klausimus nėra jau taip lengva.
The answers to these questions are not so straightforward.
Kitoje, darbo santykius reguliuojančių teisės aktų, srityje mūsų visuomenės atstovai yra sutarę, kad piliečių duodamas sutikimas dėl jų asmeninio gyvenimo dalykų turi ribas.
In another domain — that of labor legislation — our societies have agreed that there are limits to citizens’ consent over their private lives.