natgillin/translations-raw huggingface dataset:
k) suteikta daugiau galimybių veikti lanksčiau, kai ne visos valstybės narės tuo pačiu metu nori ar gali vykdyti tam tikrą politiką;
(k) there is more room for flexible arrangements when not all Member States are willing or able to go ahead with certain policies at the same time;
– atsisakyti konstitucinio metodo ir tam tikrų jo ypatybių, pvz., piliečių ir valstybių narių valia paremtos Sąjungos sampratos, bendro ir struktūrizuoto teksto, aiškesnės terminijos teisės aktams pavadinti, vėliavos ir himno įtvirtinimo Sutartyje bei titulo „užsienio reikalų ministras“ vietoje titulo „vyriausiasis įgaliotinis“;
– abandon the constitutional approach and certain of its features, such as the notion of a Union based on the will of its citizens and Member States, a single and structured text, the clearer terminology to designate legislative instruments, the anchoring in the Treaty of the flag and the anthem and the use of the title “Foreign Minister” instead of “High Representative”;
– atidėti svarbių naujosios Sutarties elementų įgyvendinimą, pvz., naujosios balsavimo Taryboje sistemos įsigaliojimą (be kita ko, numatant specialias nuostatas dėl balsavimo atidėjimo, žinomas kaip „Janinos kompromisas‘), taip pat kai kuriose kompetencijos srityse į įprastą teisėkūros procedūrą įtraukti į „avarinius stabdžius“ panašias ribojimo priemones;
– postpone the implementation of important elements of the new Treaty, such as the entry into force of the new voting system in the Council (accompanied by special provisions for postponing votes known as the “Ioannina compromise”), and add restrictive mechanisms like “emergency brakes” to the ordinary legislative procedure in some areas of competence;
– į Sutartį įtraukti konkrečioms pavienėms valstybėms narėms taikomas specialias priemones, pvz., dviems valstybėms narėms pratęstas galimybės prisijungti (angl. opt-in ) prie bendradarbiavimo policijos ir baudžiamosios teisės srityje sąlygos galiojimas, priimtas protokolas, kuriuo ribojamas Pagrindinių teisių chartijos taikymas dviejų valstybių narių nacionalinėje teisėje, o vienai valstybei narei suteikti papildomą vietą Parlamente, nukrypstant nuo mažėjančio proporcingumo (angl. degressive proportionality ) principo;
– incorporate into the Treaty measures specific to particular individual Member States, such as the extension of the opt-in arrangements in relation to cooperation in police and criminal matters for two Member States, the protocol limiting the effect of the Charter on the domestic law of two Member States and the extra parliamentary seat attributed to a Member State in derogation of the principle of degressive proportionality;
– pakeisti kelių Sutarties dalių arba prie jos pridedamų protokolų ir deklaracijų formuluotes, dėl šios priežasties nepagrįstai pereinant prie neigiamo tono, sudarančio nepasitikėjimo Sąjunga ir jos institucijomis įspūdį ir klaidingai nuteikiančio visuomenę;
– modify the wording of several passages of the Treaty, or of the protocols and declarations annexed to it, entailing an unjustified shift to a negative tone, which gives an impression of mistrust vis-à-vis the Union and its institutions and thus sends a wrong signal to the public;
10. primena savo prašymą, kad ES ir valstybių narių institucijos, remdamosis sąžiningo bendradarbiavimo principu, dėtų visas pastangas, kad Europos piliečiai būtų aiškiai ir objektyviai informuojami apie Sutarties turinį;
Reiterates its request that all possible efforts be deployed, both by EU institutions and national authorities in accordance with the principle of sincere cooperation, in order to inform European citizens clearly and objectively about the content of the Treaty;
Europos integracijos procesas nėra paprastas pasiplaukiojimas.
The European integration process is anything but plain sailing.
2004 m. mums kaip pranešėjams teko garbė parengti Parlamento pareiškimą dėl Sutarties dėl Konstitucijos Europai, o dabar, praėjus trejiems metams, mums teko tokia pati pareiga sudarytos Lisabonos sutarties atžvilgiu.
In 2004 we co-rapporteurs had the privilege of drafting Parliament's report on the Treaty establishing a Constitution for Europe and now, three years later, we have been given the same responsibility for the Lisbon Treaty that has taken its place.
Taigi mums tenka savotiškai atsakyti į amžiną klausimą, ar galima du kartus įbristi į tą pačią upę.
We thus find ourselves in the singular position of having to answer the age-old question of whether one can step into the same river twice.
Reikia atsakyti „taip“, nes tik taip mes galėsime patarti Parlamentui , kaip anot Williamo Shakespeare‘o pasinaudoti palankia srove, tam, kad nepatirtume nesekmės.
And the answer must be 'yes', as this is the only way that we will be able to provide Parliament with guidance in how, in the words of William Shakespeare, to 'take the current when it serves', so as not to 'lose our ventures'.
Norint žinoti, kur einame, vertėtų susimąstyti, iš kur atėjome: daugiau negu prieš pusę amžiaus – paskelbus Roberto Šumano deklaraciją – pradėta įgyvendinti plataus užmojo projektą: suvienyti per amžius brolžudiškų karų draskomas Europos tautas.
In order to know where we are going, it is a good idea to consider where we are coming from: more than half a century ago, the Schuman Declaration set in train an ambitious undertaking: that of uniting Europeans, who had been divided for centuries by fratricidal conflicts, around a common project.
Nuo tada, kai buvo įsteigta pirmoji Europos bendrija (Anglių ir plieno bendrija, 1951 m. balandžio 18 d.
Since the first European Community (Coal and Steel: Paris Treaty of 18 April 1951
Belgija, Vokietija, Prancūzija, Italija, Liuksemburgas ir Nyderlandai. , Bendrija išsiplėtė iki dvidešimt septynių valstybių
Belgium, Germany, France, Italy, Luxembourg and the Netherlands. , was established, the European integration process has been extended to embrace 27 European States
Prie pirmųjų šešių 1973 m. prisidėjo Danija, Airija ir Jungtinė Karalystė, 1981 m. – Graikija, 1986 m. – Ispanija ir Portugalija, 1995 m. – Austrija, Suomija ir Švedija, 2004 m. – Čekijos Respublika, Estija, Kipras, Latvija, Lietuva, Vengrija, Malta, Lenkija, Slovėnija ir Slovakija, 2007 m. – Bulgarija ir Rumunija. , o įkūrus Europos ekonominę bendriją, Europos atominės energijos bendriją (Euratomą) (1957 m. kovo 25 d.
The following countries have joined the first six: Denmark, Ireland and the United Kingdom in 1973, Greece in 1981, Spain and Portugal in 1986, Austria, Finland and Sweden in 1995, the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia in 2004, and Bulgaria and Romania in 2007. and has seen its scope expand to cover new areas through the establishment of the Economic Community and the Atomic Energy Community/Euratom (Treaties of Rome of 25 March 1957
Nuo tada, kai 1979 m. per visuotinį balsavimą buvo išrinktas Europos Parlamentas, jis visuomet stengėsi būsimąją Europos Sąjungą padaryti demokratiškesnę, o jos veiklą – veiksmingesnę ir skaidresnę.
Ever since the first European elections by universal suffrage in 1979, Parliament has consistently sought to democratise and make more effective and transparent the workings of what was to become the European Union.
1984 m. vasario 14 d. patvirtindamas pirmą Europos Sąjungos steigimo sutarties projektą (vadinamąjį Spinelio projektą, pagal pranešėjo pavardę), Europos Parlamentas paskatino reformų judėjimą, kuris tęsėsi dvidešimt metų ir kurio padariniai yra Suvestinis Europos aktas
By adopting, on 14 February 1984, the first draft Treaty establishing the European Union (known as the ‘Spinelli’ draft, after its rapporteur), Parliament initiated a reform process which was to continue for the following 20 years and lead to the drafting of the Single European Act
1986 2 17 Liuksemburgo sutartis, įsigaliojusi 1987 7 1. , Mastrichto sutartis
Luxembourg Treaty of 17 February 1986, which came into force on 1 July 1987. , the Maastricht Treaty
Pasirašyta 2001 2 26, įsigaliojo 2003 2 1. , Konstitucijos Europai sutartis
Signed on 26 February 2001, came into force on 1 February 2003. , the Treaty establishing a Constitution for Europe
Pasirašyta Lisabonoje 2007 12 13 .
Signed in Lisbon on 13 December 2007. .
Kiekvienu iš šių etapų Europos Parlamentas, skatinamas Institucinio komiteto, kuris 1999 m. tapo Konstitucinių reikalų komitetu, aktyviai dalyvavo parengiamuosiuose svarstymuose ir vertino įvairių Tarpvyriausybinių konferencijų (TVK) rezultatus
At each stage, with the Committee on Institutional Affairs, which in 1999 became the Committee on Constitutional Affairs, providing the driving force, Parliament played an active part in the preparatory talks and assessed the outcome of the various Intergovernmental Conferences (IGCs)
Čia nurodytos parengiamosios rezoliucijos prieš TVK ir jos rezultatus įvertinančios rezoliucijos.
Resolutions on the preparations for the IGCs and assessing their outcomes:
Suvestinis Europos aktas:
- Single European Act
1984 02 14 rezoliucija: Spinelio pranešimas ir sutarties projektas (Oficialusis leidinys C 77, 1984 3 19, p.
. resolution of 14 February 1984: Spinelli report and draft Treaty (OJ C 77, 19.3.1984, p.
1986 01 16 rezoliucija: „Planas“ pranešimas (Oficialusis leidinys C 36, 1986 2 17, p.
. resolutions of 16 January 1986: Planas report (OJ C 36, 17.2.1986, p.
ir 1986 04 17 rezoliucija (Oficialusis leidinys C 120, 1986 5 20, p.
and 17 April 1986 (OJ C 120, 20.5.1986, p.
Mastrichto sutartis:
- Maastricht Treaty
rezoliucijos dėl D. Martin pranešimo:
. resolutions on the report by D. Martin of
1990 03 14 (Oficialusis leidinys C 96, 1990 4 17, p.
14 March 1990 (OJ C 96, 17.4.1990, p.
1990 07 11 (Oficialusis leidinys C 231, 1990 9 17, p.
11 July 1990 (OJ C 231, 17.9.1990, p.
ir 1990 11 22 (Oficialusis leidinys C 324, 1990 12 24, p.
and 22 November 1990 (OJ C 324, 24.12.1990, p.
1992 04 07 rezoliucija: D. Martin pranešimas (Oficialusis leidinys C 125, 1992 5 18, p.
. resolution of 7 April 1992: D. Martin report (OJ C 125, 18.5.1992, p.
Amsterdamo sutartis:
- Treaty of Amsterdam
1995 05 17 rezoliucija: D. Martin / J.L Bourlanges pranešimas (Oficialusis leidinys C 151, 1995 6 19, p.
. resolutions of 17 May 1995: D. Martin/Bourlanges report (OJ C 151, 19.6.1995, p.
ir 1996 03 13 rezoliucija: R Dury / H.Maij-Weggen pranešimas (Oficialusis leidinys C 96, 1996 4 1, p.
and 13 March 1996: Dury/Maij-Weggen report (OJ C 96, 1.4.1996, p.
1997 11 19 rezoliucija: I. Méndez de Vigo / D.Tsatsos pranešimas (Oficialusis leidinys C 371, 1997 12 8, p.
. resolution of 19 November 1997: Méndez de Vigo/Tsatsos report (OJ C 371, 8.12.1997, p.
Nicos sutartis:
- Treaty of Nice
rezoliucijos dėl P. Dimitrakopoulos / J.Leinen pranešimo: 1999 11 18 (Oficialusis leidinys C 189, 2000 7 7, p.
. resolutions on the Dimitrakopoulos/Leinen report of 18 November 1999 (OJ C 189, 7.7.2000, p.
2000 2 3 (Oficialusis leidinys C 309, 2000 10 27, p.
3 February 2000 (OJ C 309, 27.10.2000, p.
ir 2000 4 13 (Oficialusis leidinys C 40, 2001 2 7, p.
and 13 April 2000 (OJ C 40, 7.2.2001, p.
2001 5 31 rezoliucija: I. Méndez de Vigo / G.Seguro pranešimas (Oficialusis leidinys C 47E, 2002 2 21, p.
. resolution of 31 May 2001: Méndez de Vigo/Seguro report (OJ C 47E, 21.2.2002, p.
Sutartis dėl Konstitucijos Europai
- Treaty establishing a Constitution for Europe
2003 09 24 rezoliucija: J. M. Gil Robleso / D. Tsatsoso praneimas (OL C 77 E, 2004 3 26, p.
. resolution of 24 September 2003: Gil Robles/Tsatsos report (OJ C 77 E, 26.3.2004, p.
2005 01 12 rezoliucija: R. Corbetto / I. Mendezo de Vigo praneimas (OL C 247 E, 2005 10 6, p.
. resolution of 12 January 2005: Corbett/Mendez de Vigo report (OJ C 247 E, 6.10.2005, p.
Pirmiausia Parlamentas stengėsi, kad Europos Sąjungos kompetencijos sritys ir pareigos būtų aiškiai nustatytos, o jei reikia, padidintos.
First, it has sought to clarify and where necessary strengthen the competences and responsibilities of the European Union itself.
Parlamentas nuolat tvirtino, kad Europos Sąjungos kompetencijos sritys turi būti paskirtos ir ji turi jas tvarkyti pagal subsidiarumo principą, tai yra Sąjunga imasi veiksmų pagal savo įgaliojimus tik tuomet, kai bendrai vykdoma politika yra veiksmingesnė už valstybių narių veikimą atskirai.
Parliament has consistently argued that powers should be attributed to, and exercised by, the Union on the basis of the ‘principle of subsidiarity’, i.e. it should exercise those responsibilities - but only those responsibilities - that can be carried out more effectively by common policies than by the Member States acting separately.
Jis ypač kritikavo vienbalsiškumą Taryboje tvirtindamas, kad jei nuspręsta vykdyti bendrą politiką, nėra jokios prasmės kiekvienai valstybei narei suteikti teisę blokuoti sprendimus.
Parliament was particularly critical of the practice of unanimity in the Council, arguing that, where agreement has been reached to run a policy jointly, it makes no sense to give a blocking power to each of the component States of the Union.
Įgaliojimų, kuriuos pasirašydami sutartis perduoda Europos Sąjungai valstybių parlamentai, neturi vykdyti tik Taryba (t. y. valstybių narių ministrai).
Those responsibilities which national parliaments, in ratifying the Treaties, have transferred to the Union should not be exercised by the Council (i.e. national ministers) alone.
Vertinant mišrius ir aiškiai per menkus Amsterdamo ir Nicos sutarčių rezultatus, kurių buvo pasiekta sprendžiant dėl valstybių narių skaičiaus padvigubėjimo ir tolesnio Europos Sąjungos integracijos didinimo iškilusias problemas, vis labiau aiškėjo, kad naudojamas sutarčių peržiūros metodas nepadeda tinkamai atsakyti į vykstant Europos plėtrai iškylančius klausimus.
In the light of the mixed and clearly inadequate results achieved by the Treaties of Amsterdam and Nice, when set against the challenge posed by the doubling in the number of Member States, but also that of the further deepening of the Union, it became more and more apparent that the established method of revising the Treaties was no longer able to provide genuine responses to the issues raised by the development of Europe.
Šią išvadą Parlamentas padarė ir ją aiškiai išdėstė jau savo 1997 m. lapkričio 19 d. rezoliucijoje (pagrįstoje d'Iigo Méndez de Vigo ir Dimitris Tsatsos pranešimu, žr. pirmiau pateiktą 8 išnašą ), kurią pateikus prasidėjo tikras politinis svarstymas, kurio padarinys buvo Tarybai pirmininkaujančios Vokietijos iniciatyva parengtas Konvento modelis, iš pradžių naudotas rengiant Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją.
Parliament had already reached that conclusion, and outlined it clearly, in its resolution of 19 November 1997 (based on the report by Íñigo Méndez de Vigo and Dimitris Tsatsos, see footnote 8 above ) which marked the real starting point of the political review process which was to culminate, in 1999, in the establishment, at the instigation of the German Council Presidency, of the Convention model, one first employed in connection with the drafting of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Šiai reformai turėjo būti pasiruošta „išsamiai diskutuojant su visomis suinteresuotosiomis šalimis: nacionalinių parlamentų atstovais ir visais pilietinės visuomenės atstovais, atspindinčiais viešąją nuomonę <...>, ir kt.“ Diskusijos turėjo prasidėti 2001 m., po deklaracijos priėmimo, „kurioje turėjo būti numatytos atitinkamos iniciatyvos šiam procesui tęsti“, Europos Vadovų Tarybos susitikime Lakene.
This reform was to be prepared for by 'wide-ranging discussions with all interested parties: representatives of national parliaments and all those reflecting public opinion (...) representatives of civil society, etc.', which was to take place in 2001 with a view to the adoption of a declaration 'containing appropriate initiatives for the continuation of this process' at the European Council in Laeken.
Savo ruožtu Europos Parlamentas parengiamojo laikotarpio prieš TVK metu
Parliament, for its part, after having sought to work in partnership with the national parliaments during the preparations for successive IGCs
Idėja priimti tokią Chartiją, kuri dabar yra Konstitucijos projekto II dalis, priklauso Tarybai pirmininkavusiai Vokietijai, kuri pasiekė, kad ją priimtų 1999 m. birželio 3–4 d.
The idea of adopting such a Charter, which later became Part II of the Constitution, was first put forward by the German Council Presidency, which secured its acceptance by the Cologne European Council of 3 and 4 June 1999.
Buvo nuspręsta surengti susirinkimą, vėliau pavadintą Konventu, susidedantį iš keturių dalių, kurios išliko Konvente dėl Europos ateities, tačiau jame nedalyvavo šalys kandidatės. sukurtu precedentu, sukviesti Konventą, susidedantį iš valstybių narių valstybių ir vyriausybių vadovų, valstybių parlamentų, Europos Parlamento ir Komisijos atstovų, kurio darbe kaip visateisiai nariai taip pat dalyvavo valstybių kandidačių vyriausybių ir parlamentų atstovai.
It was decided to establish a ‘body’ - subsequently termed ‘Convention’ - bringing together the four component parts of the Convention on the Future of Europe, but without the involvement of the applicant States. , the convening of a Convention comprising representatives of the Heads of State and Government of the Member States, the national parliaments and the European Parliament and the Commission and with the involvement, as full members, of representatives of the governments and parliaments of the applicant States.
Pagrindinių teisių chartija iš tiesų įrodo, kad tokia įstaiga galėjo parengti projektą, galintį sulaukti valstybių ir vyriausybių vadovų pritarimo.
The Convention on the Charter of Fundamental Rights demonstrated that a body of this kind was able to prepare a draft text likely to secure the approval of the Heads of State or Government.
19. ir pratęsė šią iniciatyvą nustatydama Konvento organizavimo ir darbo formas, o ypač apibrėždama įgaliojimo ribas ir klausimus, kurie bus svarstomi.
19. , followed up this initiative by setting out the organisational arrangements for the work of the Convention and, above all, defining its terms of reference and the issues that it would be called upon to discuss.
Konvento, kurio Pirmininkas buvo Valéry Giscard d'Estaing, o Pirmininko pavaduotojai – Giuliano Amato ir Jean-Luc Dehaene, uždavinys buvo parengti preliminarų Konstitucijos projektą, kuris turėjo tapti būsimos TVK darbo pagrindu.
Thus, the Convention on the Future of Europe (chairman: Valéry Giscard d’Estaing; vice-chairmen: Giuliano Amato and Jean-Luc Dehaene) was given the task of drawing up a preliminary draft Constitution to serve as the basis for the work of the IGC which was to follow.
Konventas dėl Europos ateities įrodė, kad jo pasirinktas veiklos metodas yra tinkamas, nes po šešiolikos darbo mėnesių jam pavyko pateikti bendru sutarimu pagrįstą dokumentą, atsiradusį po intensyvių diskusijų ir glaudaus bendravimo su pilietine visuomene.
The outcome of the Convention confirmed that the choice of this method had been a wise one, since it led to the presentation, after 16 months’ work, of a consensus-based text informed by intense debates which also drew on close dialogue with civil society.
A. Duff / J.Voggenhuber pranešimas dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (Oficialusis leidinys C 377, 2000 12 29, p.
Resolution of 16 March 2000: Duff/Voggenhuber report on the drafting of a European Union Charter of Fundamental Rights (OJ C 377, 29.12.2000, p.
Duff pranešimas dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos poveikio ir būsimo jos statuso (Oficialusis leidinys C 300E, 2003 12 11, p.
Resolution of 23 October 2002: Duff report on the impact of the Charter of Fundamental Rights of the Union and its future status (OJ C 300E, 11.12.2003, p.
J. Poos pranešimas dėl Tarybos reformos (Oficialusis leidinys C 112, 2002 5 9, p.
Resolution of 25 October 2001: Poos report on the reform of the Council (OJ C 112, 9.5.2002, p.
Deja, ratifikavimo procedūra vyko ne taip, kaip buvo galima tikėtis: neigiami referendumų Prancūzijoje ir Nyderlanduose rezultatai privertė sutartį persvarstyti.
Unfortunately, the ratification procedure took an unexpected turn: the ‘no’ votes in the referendums in France and the Netherlands forced a rethink.
Europos institucijos irgi buvo paragintos prisidėti prie šių diskusijų.
The European institutions were also invited to make their contribution.
Tuo metu dar daugiau valstybių ratifikavo sutartį, kai kurios referendumo būdu.
In the meantime, further ratifications have been carried out, some by means of referendums.
Parlamentas savo ruožtu iki galo įvykdė tai, už ką buvo atsakingas šioje srityje.
For its part, Parliament has fulfilled all its responsibilities in this area.
Nuo pat pradžių jis rėmė išsamesnes Europos lygmens viešąsias diskusijas dėl pagrindinių ES integracijos tikslų ir atmetė bet kokius atrankinio Konstitucijos sutarties įgyvendinimo bandymus („cherry picking“).
From the outset, it supported the idea of initiating an in-depth public debate at European level on the main issues at stake in the European integration process and rejected any attempt to push through the selective implementation of the Constitutional Treaty (cherry picking).
Parlamentas ypač prisidėjo prie viešųjų diskusijų, iškeldamas „tarpparlamentinių forumų“, kuriuose būtų aptariami pagrindiniai Europos ateities klausimai, idėją.
Parliament made its own particular contribution to the public debate by proposing that ‘interparliamentary forums’ should be held to discuss issues fundamental to the future of Europe.
Iki 2007 m. birželio mėn.
A total of three forums were held in the period leading up to the June 2007 European Council at which the decision was taken to reconvene the IGC
Europos Vadovų Tarybos susitikimo, kuriame nuspręsta vėl sušaukti TVK, surengti iš viso trys forumai.
A fourth took place on 3 and 4 December 2007, after the political agreement on the Treaty of Lisbon had already been reached. .
Šie forumai padėjo sustiprinti visos Sąjungos piliečių išrinktų atstovų įsitikinimą, kad problemos, kurias buvo siekiama išspręsti Konstitucijos sutartimi, jos neratifikavus neišnyko, ir kad kitokia forma visos joje numatytos institucijų naujovės yra gyvybiškai svarbios siekiant padėti Sąjungai atremti vis labiau globalizacijos veikiamame pasaulyje kylančius uždavinius.
These forums helped to strengthen, among the elected representatives of the citizens of all the Member States, the conviction that the problems to which the Constitutional Treaty was intended as a response had not simply disappeared following the failure of the ratification process and that, although perhaps in a different form, the institutional changes it incorporated were overall still vitally needed in order to enable the Union to address the challenges awaiting it in an ever more globalised world.
ES pirmininkaujant Vokietijai institucijų klausimas sugrįžo į Sąjungos darbotvarkę.
The German Presidency saw institutional issues return to the top of the Union agenda.
Todėl, siekiant užtikrinti galimybes sulaukti sėkmės, diskusijos dėl sutarčių reformos atnaujinimo iš pradžių vyko dvišaliu pagrindu tarp Tarybai pirmininkaujančios šalies ir kiekvienos valstybės narės.
In an effort to guarantee real chances of success, the discussions on the relaunching of the reform of the Treaties were initially held bilaterally, between the Presidency and each of the Member States.
Pažymėsime, kad EP nuo pat pradžių dalyvavo „šerpų“
It should be noted that the EP was involved in the consultations from the outset through the work of the 'sherpas'
itaip buvo vadinami Europos Parlamento, Komisijos ir valstybių narių atstovai (po du iš kiekvienos), kurie dalyvavo parengiamajame derybų etape.
Name given to the two representatives from each Member State and from the EP and the Commission who took part in this preparatory phase of the talks.