natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pagal persvarstytą ES sutarties 2 straipsnį, vertybės, kuriomis grindžiamas visas Europos integracijos procesas, yra žmogaus orumas, laisvė, demokratija, lygybė, teisinė valstybė, žmogaus teisės, įskaitant mažumoms priklausančių asmenų teises.
In accordance with Article 2 of the revised TEU, these values, on which the entire European integration process is founded, are respect for human dignity, freedom, democracy, equality, the rule of law, and respect for human rights, including the rights of persons belonging to minorities.
Beje, į šias vertybes atsižvelgiama priimant sprendimą dėl įstojimo į ES, jomis remiantis galima taikyti nuobaudas valstybėms narėms, kurios nuolat šiurkščiai jas pažeidžia.
Moreover, these values represent the reference criteria governing future accessions to the Union and may serve as the basis for imposing sanctions on any Member States which violate them on a serious, persistent basis.
Tame pačiame straipsnyje apibrėžiami ir principai, lemiantys Sąjungos veiklą: pliuralizmo, nediskriminavimo, tolerancijos, teisingumo, solidarumo bei vyrų ir moterų lygybės principai.
This article also defines the principles which guide the Union’s action: pluralism, non-discrimination, tolerance, justice, solidarity and equality between women and men.
Reikia pabrėžti, kad šiuo požiūriu Lisabonos sutartyje beveik tiksliai atkartotas Konstitucijos sutarties tekstas, kadangi valstybės narės gana vieningai sutaria dėl bendro vertybių, kuriomis grindžiama Sąjunga, pamato, ir visą diskusijų dėl Europos ateities laikotarpį dėl jo tikrai nesiginčyta.
In this respect, the Treaty of Lisbon closely mirrors the Constitutional Treaty, given that there is a fairly broad consensus among the Member States regarding the set of common values on which the Union is founded, a consensus which was not seriously challenged at any stage in the discussions on the future of the Union.
Trečiajame ES sutarties straipsnyje konkrečiai išdėstyti politiniai, ekonominiai ir socialiniai Sąjungos vidaus ir išorės ryšių tikslai.
They are fleshed out, in Article 3 of the TEU, in political, economic and social objectives to be pursued within the Union and in the sphere of external relations.
Kalbant apie vidaus lygmenį, Sąjunga suteikia piliečiams laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas asmenų judėjimas, ir imasi adekvačių priemonių išorės sienų kontrolės, prieglobsčio, imigracijos, nusikalstamumo prevencijos ir kovos su šiuo reiškiniu srityse.
Accordingly, at an internal level the Union is to offer its citizens an area of freedom, security and justice, in which the free movement of persons is guaranteed, a freedom which is to be accompanied by appropriate measures concerning checks at external borders, asylum, immigration and the prevention of and fight against crime.
Ji apibrėžia vidaus rinką
It is to establish an internal market
Pažymėsime, kad remiantis Prancūzijos pasiūlymu, šiame tekste nebeliko nuorodos į sąžiningą konkurenciją, kuria, pasak Konstitucijos teksto, grindžiama vidaus rinka.
Due note should be taken of the deletion, further to a French proposal, of the reference in that article to fair competition, the basis, according to the text of the Constitution, for the internal market.
Jos atsisakymas pateisinamas tuo, kad „sąžininga konkurencija“ yra tik viena iš vidaus rinkos, kuri iš tiesų yra Sąjungos tikslas, kūrimo priemonių.
That deletion was justified to the extent that ‘fair competition’ represents only one of the means to establish that internal market, the Union’s actual objective.
Be to, kaip įrodo Protokolas (Nr. 6) dėl vidaus rinkos ir konkurencijos, šis atsisakymas neturės teisinių padarinių konkurencijos vaidmeniui. .
Moreover, that deletion has no legal implications concerning the role of competition, as demonstrated by the Protocol (No 6) on the internal market and competition. .
Ji dirba vardan darnaus Europos vystymosi, pagrįsto suderintu ekonomini augimu ir kainų stabilumu; vardan itin konkurencingos socialinės rinkos ekonomikos, siekiančios visiško užimtumo ir socialinės pažangos; vardan aukšto aplinkos kokybės apsaugos ir gerinimo lygio.
It is to work for the sustainable development of Europe, on the basis of balanced economic growth and price stability; to develop a highly competitive social market economy aiming at full employment and social progress; and to secure a high level of protection and improvement of the quality of the environment.
Ji skatina mokslo ir technikos pažangą.
It is to promote scientific and technological advance.
Ji taip pat kovoja su socialine atskirtimi ir visomis diskriminacijos rūšimis, ji puoselėja teisingumą ir socialinę apsaugą, vyrų ir moterų lygybę, kartų solidarumą ir vaiko teisių apsaugą.
It is to combat social exclusion and all forms of discrimination and is to promote social justice and protection, equality between men and women, solidarity between generations and the protection of the rights of the child.
Ji puoselėja ekonominę, socialinę ir teritorinę sanglaudą bei valstybių narių solidarumą.
It is to promote economic, social and territorial cohesion and solidarity among the Member States.
Ji gerbia turtingą savo kultūros ir kalbų įvairovę bei siekia, kad Europos kultūros paveldas būtų saugomas ir turtinamas.
It is to respect its rich cultural and linguistic diversity and ensures that Europe's cultural heritage is safeguarded and enhanced.
Galų gale ji kuria ekonominę ir pinigų sąjungą (kurios valiuta yra euras).
Finally, it is to establish an economic and monetary union, whose currency is the euro.
Sąjunga turi jų siekti pasitelkusi deramas priemones ir naudodamasi Sutarčių jai suteiktais įgaliojimais.
It is incumbent on the Union to pursue these objectives by appropriate means, using the competences conferred on it in the Treaties.
Be to, Lisabonos susitarime pabrėžiama, kad „kiekviena valstybė narė išimtinai lieka atsakinga už savo nacionalinį saugumą“
Moreover, the agreement reached in Lisbon emphasises that ‘national security remains the sole responsibility of each Member State’
Šiaip ar taip, šis dalykas jau buvo įtvirtintas ES sutarties 5 straipsnio 2 dalyje. .
A principle which, at all events, could already be derived from the first part of paragraph 2 of Article 5 of the TEU. .
Galų gale tame pačiame iš dalies pakeistos ES sutarties straipsnyje įtvirtinamas sąžiningo Sąjungos ir valstybių narių bendradarbiavimo principas siekiant bendrų tikslų.
Finally, in that same article the amended TEU also lays down the principle of sincere cooperation between the Union and the Member States with a view to the achievement of their shared objectives.
Iš dalies pakeistos ES sutarties įvadinėse nuostatose išdėstytas galių paskirstymo principas (Sąjunga turi tik tą kompetenciją, kurią Sutartyse jai suteikė valstybės narės) bei subsidiarumo ir proporcingumo principai, kuriais grindžiamas Sąjungos kompetencijos įgyvendinimas, o Sąjungos kompetencijos apibrėžimas pateikiamas SESV.
In its introductory provisions the amended TEU also lays down the principle of the conferral of competences (the Union has only those competences which are conferred on it by the Member States in the Treaties) and the principles of subsidiarity and proportionality, the principles which govern the exercise of the Union's competences, even though the chapter dealing with the definition of the Union's competences has been incorporated into the TFEU.
Vertybės ir principai sudaro etinį Sąjungos pagrindą, kurio konkreti išraiška yra Pagrindinių teisių chartija.
The values and principles outlined in the preceding paragraphs thus represent the ethical foundation of the Union, a foundation which is given practical form in the Charter of Fundamental Rights.
Ji nebuvo įtraukta į Sutartis, kaip kad buvo padaryta Konstitucijoje, bet yra priimta teisės aktu, todėl turi privalomąją teisinę galią ir tokią pat vertę, kaip ir pačios Sutartys.
That Charter is not incorporated into the Treaties, as it was into the Constitution, but is the subject of a provision which makes it legally binding by acknowledging that it has the same legal value as the Treaties themselves.
Šiam pagrindui priskirti tikslai pagrindžia Sąjungos buvimą; jiems vykdyti valstybės narės nusprendė įsteigti Sąjungą.
The objectives assigned to the Union justify its existence and are the reason behind the Member States' decision to establish the Union.
Kai kurios šiuose straipsniuose apibrėžtos vertybės, principai ir tikslai nėra visiškai nauji, tačiau kai kurie iš jų niekada nebuvo išreikšti aiškiai ir niekada nebuvo kodifikuoti bei susisteminti.
Although the values, principles and objectives defined in these articles are not entirely new, some of them had never previously been clearly stated and had never previously been systematised.
Tai yra svarbus žingsnis suteikiant piliečiams aiškią ir labai simbolišką apžvalgą to, kas yra Sąjunga.
This represents an important step towards providing citizens with a clear, highly symbolic insight into precisely what the Union signifies.
Pirmosiose ES sutarties nuostatose pripažįstama ir Europos pilietybė, kuri papildo nacionalinę pilietybę, bet jos nepakeičia (iš tiesų valstybės narės pilietybė yra ES pilietybės pripažinimo pagrindas).
In its opening provisions, the TEU also recognises European citizenship, which complements, but does not replace, citizenship of each Member State (in fact, national citizenship is the basis for recognition of European citizenship).
Tačiau straipsniai, susiję su konkrečiu ES piliečių teisių turiniu, perkelti į SESV
However, the articles dealing with the practical substance of European citizens’ rights are relegated to the TFEU
Sutarties projekte, pateiktame 2007 m. liepos mėn., pilietybės apibrėžimas taip pat perkeltas į SESV ir tik ryžtingos TVK dalyvavusių Parlamento atstovų pastangos užtikrino, kad Europos pilietybės pripažinimas galų gale buvo įtrauktas į ES sutarties įžangines nuostatas (kaip ir turėtų būti, nes šioje sutartyje kelis kartus minimi “piliečiai”). .
The draft Treaty submitted in July 2007 also moved the definition of citizenship to the TFEU and only determined efforts on the part of Parliament’s representatives to the IGC ensured that recognition of European citizenship has after all been incorporated into the opening provisions of the TEU, which is as it should be, since that Treaty makes repeated reference to 'citizens'. .
Nors dėl tokio atskyrimo tenka apgailestauti, nekyla abejonių, kad Sutartyse į ES integracijos pagrindinį planą kaskart vis labiau iškeliamas asmenys, t. y. vyrai ir moterys, turintys teisių ir pareigų, kurie, būdami tam tikros valstybės narės piliečiai, yra Sąjungos piliečiai, todėl turi papildomų ES pilietybės suteikiamų teisių.
However, this regrettable physical separation in no way alters the fact that the Treaties increasingly place individuals at the heart of the European integration process, that is to say the men and women who have rights and obligations, who are Union citizens because they are citizens of a Member State and who, by virtue of that fact, enjoy all the additional rights conferred on them by European citizenship.
Pagrindinių teisių chartija buvo įtraukta į Konstitucijos II dalį.
The Constitution incorporated the Charter of Fundamental Rights into its Part II.
Tokiu būdu, karštai pageidaujant Europos Parlamentui, buvo visiškai pripažįstama, kad Europos integracijos procese svarbiausi yra asmenys.
That arrangement, fervently advocated by Parliament, represented full acknowledgement of the fact that people are at the heart of the European integration process.
2007 m. tarpvyriausybinėje konferencijoje, pasipriešinus kai kurioms valstybėms narėms, įtraukti Chartiją buvo atsisakyta.
At the 2007 IGC, in the face of opposition from some Member States, the decision to incorporate the Charter into the Treaty had to be reversed.
Tačiau dauguma valstybių narių palaikė Parlamento nuomonę, kad ši nuolaida turi būti atmesta, jeigu Sutartyse nebus pripažintas teisiškai įpareigojantis Chartijos pobūdis.
However, most Member States joined Parliament in making agreement to that concession contingent on recognition in the Treaties of the binding legal force of the Charter.
Tokiu būdu oficialiai priimta Chartija tampa teisiškai privaloma ir turi tokią pat galią kaip ir Sutartys (beje, tai vienintelis būdas paversti ją parametru, kuriuo remiantis sprendžiama apie Sąjungos teisės aktų galiojimą), teisiškai įpareigoja Europos institucijas, veikiančias pagal savo kompetenciją, ir valstybes nares, tačiau tik tuomet, kai jos veikia įgyvendindamos Bendrijos teisę.
As a result of this formal recognition, the Charter has acquired a binding legal force and the same legal value as the Treaties (the only way, moreover, in which it could serve as a parameter by which to judge the validity of Union acts): it is thus binding both on the European institutions, acting in the framework of their respective competences, and on the Member States, but only when they act as implementers of Community law.
Taip Sąjungos atžvilgiu piliečiams suteikiama papildoma pagrindinių teisių apsaugos garantija.
It thus offers citizens a further guarantee of the protection of fundamental rights vis-à-vis the Union.
Tai anaiptol nereiškia, kad abejojama, ar nacionalinė teisė užtikrina piliečių pagrindinių teisių apsaugą jų valstybių atžvilgiu, ar kad slapta Sąjungai priskiriamos naujos kompetencijos sritys ir kad Sąjunga, kaip kartais teigiama, gali tuo pasinaudoti valstybėms narėms primesdama ekonominės ir socialinės politikos kryptis.
This in no way signifies that the protection of the fundamental rights guaranteed to citizens, vis-à-vis their States, under national law is being called into question, or that competences are being surreptitiously conferred on the Union, despite the claims made by some critics that the Union could in this way impose economic and social policy guidelines on the Member States.
Šiuo klausimu Chartijoje labai aiškiai teigiama, kad ji neišplečia Bendrijos teisės taikymo už Sąjungos kompetencijos ribų, nesuteikia Sąjungai jokių naujų kompetencijos sričių ar uždavinių bei nekeičia jai Sutartyse numatytų kompetencijos sričių ir uždavinių (Chartijos 52 straipsnio 2 dalis).
The assertion in the Charter itself that it does not extend the field of application of Community law beyond the competences conferred on the Union, does not establish any new competence or task for the Union and does not modify the competences and tasks conferred on the Union in the Treaties (Article 52(2) of the Charter) is particularly clear on this subject.
Tačiau to dar nepakako įtikinti kai kurioms valstybėms narėms.
However, even this was not enough to convince certain Member States.
Todėl, reikalaujant Jungtinei Karalystei, prie kurios galiausiai prisidėjo ir Lenkija, TVK pridėjo Protokolą (Nr. 9) dėl Pagrindinių teisių chartijos taikymo Lenkijai ir Jungtinei Karalystei, kuriame nurodoma, kad Chartija neišplečia ES Teisingumo Teismo ar šių abiejų šalių teismų „galimybių nustatyti, kad Lenkijos arba Jungtinės Karalystės įstatymai ar kiti teisės aktai, praktika ar veiksmai yra nesuderinami su pagrindinėmis teisėmis, laisvėmis ir principais, kuriuos ji iš naujo patvirtina“.
Thus, at the insistence of the United Kingdom, supported late in the day by Poland, the IGC added a protocol (No 9) on the application of the Charter of Fundamental Rights to Poland and to the United Kingdom, which stipulates that the Charter does not extend the ability of the Court of Justice, or of any court or tribunal of Poland or the United Kingdom, 'to find that the laws, regulations or administrative provisions, practices or actions of Poland or of the United Kingdom are inconsistent with the fundamental rights, freedoms and principles that it reaffirms'.
Konkrečiai kalbant apie socialines teises (Chartijos IV antraštinė dalis), Protokole nurodoma, kad Chartija nesukuria nagrinėjimo teisme teisių, taikomų Lenkijai ar Jungtinei Karalystei, išskyrus atvejus, kai jos numatė tokias teises savo nacionalinėje teisėje.
With particular reference to social rights (Title IV of the Charter), the protocol specifies that the Charter does not create justiciable rights applicable to Poland or the United Kingdom except insofar as such rights are provided for in their respective national laws (which is, anyway, the general rule as regards this title of the Charter).
Šiose nuostatose iš esmės tik kartojami Chartijoje įteisinti principai.
Its provisions essentially repeat principles already laid down in the Charter.
Pažymėtina, kad Chartijoje išvardytos teisės apskritai atitinka pagrindines teises, kurias Sąjunga jau anksčiau pripažino ir kurios kilo iš valstybių narių ar Europos žmogaus teisių konvencijos konstitucinių tradicijų.
The rights set out in the Charter correspond, in general terms, to the common set of fundamental rights which the Union already recognised and which were drawn from the constitutional traditions of the Member States or the European Convention on Human Rights.
Iš dalies pakeitus ES sutartį ir nurodant, kad, kaip seniai siūlo Parlamentas, ES sieks prisidėti prie Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (ją pasirašė visos valstybės narės).
The amended TEU provides for a further step towards the protection of fundamental rights at Union level by stipulating that the Union will seek accession to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (to which all the Member States are parties), as Parliament has long been proposing.
Tam reikės pasiekti susitarimą su Europos Taryba.
This will entail an agreement with the Council of Europe.
Sprendimą sudaryti šį susitarimą turės vienbalsiai (o ne kvalifikuota balsų dauguma, kaip buvo nustatyta Konstitucinėje sutartyje) priimti Taryba pritarus Parlamentui.
The decision to conclude that agreement will have to be adopted by the Council unanimously (as against the qualified majority provided for in the Constitution), after approval by Parliament.
Be to, galima pateikti kitų naujosios sutarties aspektų, stiprinančių piliečių dalyvavimo Europos politiniame procese teises (pvz., liaudies teisės aktų leidybos iniciatyva arba piliečių iniciatyva ): I-47 straipsnio 4 dalis) arba padedančių gerinti jų teisių teisinę apsaugą palengvinant jų galimybes kreiptis į Teisingumo Teismą.
Moreover, further aspects of the new Treaty could be cited which strengthen citizens’ rights of participation in the European political process (such as the people’s legislative initiative, or citizens’ initiative : Article 11(4) of the amended TEU) or which help to enhance the legal protection of their rights by facilitating access to the Court of Justice.
Parlamentas gali tik pasidžiaugti šiais patobulinimais.
Parliament can only welcome these improvements.
Aiškus ir suprantamas Sąjungos kompetencijos nustatymas
A clear and readily understandable definition of the Union ’s competences
Vienas iš svarbiausių klausimų, kilęs reformos proceso, pasibaigusio Lisabonos sutartimi, pradžioje – tai klausimas „kas ką daro“ Europoje.
One of the most important questions which had been posed from the start of the reform process which culminated in the Treaty of Lisbon was that of ‘who does what’ in Europe.
Toks išaiškinimas yra esminis siekiant, kad piliečiai perprastų politinių įgaliojimų paskirstymą Europos lygmeniu.
Such clarification is essential if citizens are to grasp properly the allocation of political responsibilities at European level.
Jis padidins Sąjungos veiksmų efektyvumą.
It will help to make Union action more effective.
Taip pat jis būtų papildoma garantija tiems, kas bijo, kad Sąjunga neperžengtų jai apibrėžtų veiklos ribų.
It will also offer an additional safeguard to all those who fear excessive intervention on the part of the Union.
Reformų sutartyje iš esmės išlaikytos Konstitucijos nuostatos dėl Sąjungos kompetencijos paskirstymo, kurios savo ruožtu buvo paremtos galiojančių sutarčių nuostatomis.
The reform Treaty broadly retains the provisions of the Constitution concerning the delimitation of the Union’s competences, which was itself based on that laid down in the existing Treaties.
Nors abi sutartys turi vienodą teisinę vertę, toks požiūris neabejotinai kenkia aiškumo piliečiui tikslui.
Although the two Treaties have the same legal value, this approach necessarily runs counter to the objective of providing citizens with a clear text.
Naujojoje sutartyje apibrėžiamos Sąjungos kompetencijos sritys, suskirstytos į tris skirtingas kategorijas, kurių teisinis statusas ir taikymas Bendrijos mastu yra diferencijuotas: išskirtinės Sąjungos kompetencijos, bendros su valstybėmis narėmis kompetencijos sritys ir valstybių narių veiksmus paremiantys arba papildantys veiksmai.
The new Treaty defines the Union's competences, dividing them into three categories, each with a different legal status and each implying a different degree of Union intervention: the Union's exclusive competences; the competences it shares with the Member States; and action to support or complement that taken by the Member States.
Sąjungos kompetencijos sritys yra apibrėžtos pagal pagrindinį kompetencijų paskirstymo principą, tai yra Sąjunga turi tik tas kompetenciją, kurią valstybės narės jai suteikė Sutartyse, kad būtų siekiama jose numatytų tikslų.
This definition of the Union's competences is consistent with the basic principle governing the allocation of competences, i.e. that the Union enjoys only those competences which have been conferred on it by the Member States in the Treaties with a view to achieving the objectives laid down in those documents.
Lisabonos sutartis neišplečia Sąjungos kompetencijos: keletą „naujų“ patikslintų kompetencijos sričių sudaro kompetencija, priklausanti sritims, kuriose Sąjunga jau veikė pagal jau galiojančias nuostatas, pvz., pagal EB sutarties 308 straipsnį, o naujojoje sutartyje jos tik tiksliau apibrėžiamos.
The Treaty of Lisbon does not increase the Union’s competences: the small number of ‘new’ competences laid down correspond essentially to areas in which the Union already took action under existing articles, or even Article 308 of the EC Treaty, and for which the new text establishes a precise legal basis.
SESV pakeitimų padaryta tam, kad nuostatos būtų pritaikytos prie naujų sprendimų priėmimo procedūrų ir I dalyje nustatytų naujų teisinių priemonių (žr. toliau 7 punktą).
The changes made in the TFEU essentially reflect the need to bring its provisions into line with the new decision-making procedures and the new legal instruments (see below, point 7).
Be to, Lisabonos sutartyje sustiprintas Sąjungos įsipareigojimas laikytis subsidiarumo ir proporcingumo principų, ir, beje, jau dabar vyriausybės turi užtikrinti, kad šių principų būtų laikomasi Taryboje ir Parlamente.
In addition, the Treaty of Lisbon strengthens the requirement for the Union to comply with the principles of subsidiarity and proportionality when exercising its competences; monitoring of that compliance is already a matter for the Member State governments, in the Council, and Parliament.
Naujojoje sutartyje pateiktas šių principų apibrėžimas atitinka jų apibrėžimą dabar galiojančiose sutartyse, tačiau protokole dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų numatytas naujas mechanizmas, kuriuo siekiama užtikrinti, kad šių principų būtų laikomasi, pavyzdžiui, gerokai sustiprinamas valstybių Parlamentų vaidmuo.
Although the definition of these principles set out by the new Treaty corresponds to that already employed in the Treaties in force, the protocol on the principles of subsidiarity and proportionality provides for new mechanisms to guarantee compliance with those principles, in particular by substantially strengthening the role of the national parliaments.
Pirmiausia valstybių parlamentai įgyja teisę, kad jiems laiku būtų pranešama apie bet kokius Komisijos teisės aktų leidybos pasiūlymus, kurie turi būti pagrįsti subsidiarumo ir proporcingumo principais.
Above all, the latter gain the right to be informed in good time of all Commission legislative proposals, which must be duly substantiated as regards compliance with the principles of subsidiarity and proportionality.
Be to, pasak vieno iš prie Sutarties pridedamų protokolų
Moreover, as regards the subsidiarity principle in particular, in accordance with a protocol annexed to the Treaty