natgillin/translations-raw huggingface dataset:
25) Šia direktyva nesiekiama suteikti teisę į gydymo ar prekių įsigijimo kitoje valstybėje narėje išlaidų kompensavimą, jeigu toks gydymas ar prekės nėra kompensuojami pagal valstybės narės, kurioje pacientas apdraustas, teisės aktus.
(25) This Directive does not aim either to create entitlement for reimbursement of treatment or of the cost of purchasing goods in another Member State, if such a treatment or such goods are not among the benefits provided for by the legislation of the patient's Member State of affiliation.
Taip pat šia direktyva nedraudžiama valstybėms narėms išplėsti jų apdraustiesiems taikomas išmokų schemas įtraukiant kitoje valstybėje narėje teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas ir prekes pagal nacionalinių teisės aktų nuostatas.
Equally this Directive does not prevent the Member States from extending their benefits in kind scheme to healthcare and goods provided in another Member State according to its provisions.
Šia direktyva pripažįstama, kad dėl teisės į gydymo kompensavimą ne visada sprendžia valstybės narės nacionaliniu lygmeniu ir kad valstybės narės gali organizuoti savo sveikatos priežiūros ir socialinės apsaugos sistemas tokiu būdu, kad dėl gydymo paslaugų teikimo ir teisių į jų kompensavimą būtų sprendžiama regionų ar vietos lygmeniu.
This Directive recognises that entitlement to treatment is not always determined nationally by Member States and that Member States may organise their own healthcare and social security systems to provide for entitlement to treatment to be determined at a regional or local level .
25a) Jei tam tikrą ligą ar traumą galima gydyti keliais metodais, pacientas turėtų turėti teisę gauti kompensaciją už visus gydymo metodus, kurie tarptautinio medicinos mokslo pakankamai ištirti ir išmėginti, net jei jie netaikomi toje valstybėje narėje, kurioje pacientas apdraustas.
(25a) If there are several methods available for treating a certain disease or injury, the patient should have the right to reimbursement for all methods of treatment that are sufficiently tried and tested by international medical science, even if they are not available in the patient’s Member State of affiliation.
27) Šioje direktyvoje numatyta ir paciento teisė gauti bet kokius vaistus, kuriais leidžiama prekiauti valstybėje narėje, kurioje sveikatos priežiūros paslaugos yra teikiamos, net jei tuo vaistu nėra leidžiama prekiauti valstybėje narėje, kurioje pacientas yra apdraustas, kadangi tai yra neišvengiama veiksmingo gydymo kitoje valstybėje narėje dalis.
(27) This Directive provides also for the right for a patient to receive any medicinal product authorised for marketing in the Member State where healthcare is provided, even if the medicinal product is not authorised for marketing in the Member State of affiliation, as it is an indispensable part of obtaining effective treatment in another Member State.
27) Šioje direktyvoje numatyta ir paciento teisė valstybėje narėje, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos, gauti bet kokius vaistus ar medicinos prietaisus , kuriais leidžiama prekiauti valstybėje narėje, kurioje sveikatos priežiūros paslaugos yra teikiamos, net jei tuo vaistu ar medicinos prietaisu nėra leidžiama prekiauti valstybėje narėje, kurioje pacientas yra apdraustas, kadangi tai yra neišvengiama šio konkretaus veiksmingo gydymo , teikiamo pacientui kitoje valstybėje narėje , dalis.
(27) This Directive provides also for the right for a patient to receive any medicinal product or medical device authorised for marketing in the Member State where healthcare is provided in the Member State of treatment , even if the medicinal product or medical device is not authorised for marketing in the Member State of affiliation, as it is an indispensable part of obtaining this specific effective treatment for the patient in another Member State.
Įtrauktas į pranešimą be balsavimo, remiantis Darbo tvarkos taisyklių 47 straipsniu.
Incorporated in the report without vote, on the basis of Rule 47.
Siekiant teisinio aiškumo ir dėl praktinių sumetimų, susijusių su vaistų teikimu, šioje direktyvoje neturėtų būti pažeidžiamas Direktyvos 2001/83/EB 6 straipsnyje nustatytas principas, kad rinkai galima pateikti tik vaistus, kurie yra registruoti toje valstybėje narėje.
For reasons of legal certainty and the practical consequences as regards the provision of medicinal products, this directive should not depart from the principle enshrined in Article 6 of Directive 2001/83/EC that only medicinal products authorised in the Member State concerned may be placed on the market .
30) Nėra nustatyta, kas sudaro stacionariąją sveikatos priežiūrą skirtingose Bendrijos sveikatos sistemose, o skirtingi aiškinimai gali sudaryti kliūtį pacientų laisvei gauti sveikatos priežiūros paslaugas.
(30) There is no definition of what constitutes hospital care throughout the different health systems of the Community, and different interpretations could therefore constitute an obstacle to the freedom for patients to receive healthcare.
Siekiant panaikinti šią kliūtį būtina nustatyti Bendrijos stacionariosios sveikatos priežiūros sąvokos apibrėžtį.
In order to overcome that obstacle, it is necessary to provide a Community definition of hospital care.
Stacionarioji sveikatos priežiūra paprastai reiškia sveikatos priežiūrą, kurią teikiant pacientas įstaigoje turi pasilikti nakčiai.
Hospital care generally means care requiring the overnight accommodation of the patient.
Tačiau gali būti tikslinga tą patį stacionariosios sveikatos priežiūros režimą taikyti ir teikiant tam tikras kitas sveikatos priežiūros paslaugas, jeigu teikiant tokias sveikatos priežiūros paslaugas reikia naudotis labai specializuota ir daug išlaidų reikalaujančia medicinine infrastruktūra ar medicinos įranga (pvz., diagnostikai naudojami aukšto lygio technologijos skeneriai) arba reikia taikyti gydymą, kuris ypač rizikingas pacientui ar gyventojams (pvz., rimtos infekcinės ligos gydymas).
However, it may be appropriate to submit to the same regime of hospital care also certain other kinds of healthcare, if that healthcare requires use of highly specialised and cost-intensive medical infrastructure or medical equipment (e.g. high-technology scanners used for diagnosis) or involving treatments presenting a particular risk for the patient or the population (e.g. treatment of serious infectious diseases).
Komisija nustatys nuolat atnaujinamą tokių gydymo būdų sąrašą taikydama komitologijos procedūrą.
A regularly updated list of such treatments shall be specifically defined by the Commission through the comitology procedure.
Teisių ir klinikinės praktikos skirtumai skirtingose valstybėse narėse reiškia, kad praktiškai bendras ES gydymo paslaugų, kurioms galima reikalauti išankstinio leidimo, sąrašas tik sukeltų pacientams painiavą.
Differences in entitlements and clinical practices between Member States mean that, in practice, having a single EU list of treatments for which prior authorisation may be required would only cause confusion for patients.
32) Visais atvejais, jeigu valstybė narė nusprendžia taikyti išankstinio leidimo sistemą dėl įsipareigojimo padengti kitose valstybėse narėse suteiktų stacionariosios ar specializuotos sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas laikantis šioje direktyvoje nustatytos tvarkos, tokių kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos turėtų būti kompensuojamos valstybėje narėje, kur asmuo yra apdraustas, tokiu lygiu, kuris atitiktų valstybėje narėje, kur asmuo yra apdraustas, suteiktų tokių pačių ar panašių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo dydį, neviršijant faktinių gautų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų.
(32) In any event, if a Member State decided to establish a system of prior authorisation for assumption of costs of hospital or specialised care provided in another Member States in accordance with the provision of this Directive, the costs of such care provided in another Member State should also be reimbursed by the Member State of affiliation up to the level of costs that would have been assumed had the same or similar healthcare been provided in the Member State of affiliation, without exceeding the actual costs of healthcare received.
Tačiau, jeigu įvykdytos Reglamento (EB) Nr. 1408/71 22 straipsnio 2 dalyje išdėstytos leidimo suteikimo sąlygos, leidimas turėtų būti suteiktas ir išmokos mokamos laikantis to reglamento nuostatų.
However, when the conditions set out in Article 22(2) of Regulation (EC) No 1408/71 are fulfilled the authorisation should be granted and the benefits provided in accordance with that Regulation.
Tai taikoma visų pirma tais atvejais, kai leidimas yra suteiktas po administracinio ar juridinio prašymo nagrinėjimo ir kai tas pateikęs prašymą asmuo gavo gydymo paslaugas kitoje valstybėje narėje.
This applies in particular in instances where the authorisation is granted after an administrative or judicial review of the request and that the person concerned has received the treatment in another Member State.
Tokiu atveju šios direktyvos 6, 7, 8 ir 9 straipsniai netaikomi.
In that case Articles 6, 7, 8 and 9 of this Directive shall not apply.
Tai atitinka Teisingumo Teismo praktiką; Teismas nurodė, kad pacientai, kuriems buvo atsisakyta suteikti leidimą, o vėliau atsisakymas pripažintas nepagrįstu, turi teisę į gydymo paslaugų kitoje valstybėje narėje visų išlaidų padengimą laikantis valstybės narės, kurioje suteiktos gydymo paslaugos, nacionalinių teisės aktų nuostatų.
This is in line with the case law of the Court of Justice which has specified that patients who received a refusal of authorisation subsequently held to be unfounded, are entitled to have the cost of the treatment obtained in another Member State reimbursed in full according to the provisions of the legislation in the Member State of treatment.
32) Visais atvejais, jeigu valstybė narė nusprendžia taikyti išankstinio leidimo sistemą dėl įsipareigojimo padengti kitose valstybėse narėse suteiktų stacionariosios ar specializuotos sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas laikantis šioje direktyvoje nustatytos tvarkos, tokių kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos turėtų būti kompensuojamos valstybėje narėje, kur asmuo yra apdraustas, tokiu lygiu, kuris atitiktų valstybėje narėje, kur asmuo yra apdraustas, suteikto tokio pat arba tiek pat pacientui veiksmingo gydymo išlaidų kompensavimo dydį, neviršijant faktinių gautų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų.
(32) In any event, if a Member State decided to establish a system of prior authorisation for assumption of costs of hospital or specialised care provided in another Member States in accordance with the provision of this Directive, the costs of such care provided in another Member State should also be reimbursed by the Member State of affiliation up to the level of costs that would have been assumed had treatment which is the same or equally effective for the patient been provided in the Member State of affiliation, without exceeding the actual costs of healthcare received.
Tačiau, jeigu įvykdytos Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 22 straipsnio 2 dalyje išdėstytos leidimo suteikimo sąlygos, leidimas turėtų būti suteiktas ir išmokos mokamos laikantis to reglamento nuostatų.
However, when the conditions set out in Article 22(2) of Regulation ( EEC ) No 1408/71 are fulfilled the authorisation should be granted and the benefits provided in accordance with that Regulation.
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo teisminėje praktikoje nėra paminėta „ar panašių sveikatos priežiūros paslaugų“.
ECJ case law does not include the reference to "or similar healthcare."
Siekiant teisinio aiškumo ir suderinimo su socialinės apsaugos sistemų koordinavimo taisyklėmis žodžiai „ar panašių“ turėtų būti pakeisti žodžiais „arba tiek pat veiksmingų pacientui“.
For reasons of legal certainty and coherence with the rules on coordination of social security schemes, the notion "or similar" should be replaced by "or equally effective for the patient."
Tai atitinka Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pateiktą Reglamento 1408/71 22 straipsnyje (Reglamento 883/2004 naujame 20 straipsnyje) minimos sąvokos „gydymas“ išaiškinimą (žr., pvz., bylos C-372/04 Watts 61 pastraipą).
This is in line with the ECJ interpretation of the notion of "treatment" in Article 22 of Regulation 1408/71 (new Article 20 of Regulation 883/2004) (see e.g. C-372/04, Watts, par 61).
32a) Jei atsisakoma suteikti išankstinį leidimą, tai turi būti atliekama sąžiningai ir skaidriai.
(32a) Prior authorisation should only be refused in the context of a fair and transparent procedure.
Pacientas turi būti iš anksto supažindinamas su valstybės narės nustatytomis išankstinių leidimų išdavimo taisyklėmis.
The rules laid down by the Member States for submitting an authorisation request and the possible reasons for refusal should be made known in advance.
Suteikti išankstinį leidimą turi būti atsisakoma tik būtinais atvejais, o atsisakymas suteikti leidimą turi būti proporcingas išankstinių leidimų sistemos įgyvendinimo tikslui pasiekti.
Refusals should be limited to what is necessary, and should be proportionate to the objectives of setting up a prior authorisation system.
33) Valstybių narių nustatytos procedūros dėl kitose valstybėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų turėtų suteikti pacientams objektyvumo, nediskriminavimo ir skaidrumo garantijas, kurios užtikrintų nacionalinių valdžios institucijų sprendimų priėmimą laiku ir atsižvelgiant į šiuos bendruosius principus ir individualias aplinkybes kiekvienu atveju.
(33) Procedures regarding cross-border healthcare established by the Member States should give patients guarantees of objectivity, non-discrimination and transparency, in such a way as to ensure that decisions by national authorities are made in a timely manner and with due care and regard for both those overall principles and the individual circumstances of each case.
Tai taikoma ir faktiniam kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimui pacientui sugrįžus.
This applies also to the actual reimbursement of costs of healthcare incurred in another Member State after the patient's return.
Yra tikslinga, kad pacientai sprendimą dėl kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų paprastai turėtų gauti per penkiolika kalendorinių dienų.
It is appropriate that patients should normally have a decision regarding the cross-border healthcare within fifteen calendar days.
Tačiau tas laikotarpis galėtų būti trumpesnis, jeigu tokio prašomo gydymo reikia skubiai.
However, that period should be shorter where warranted by the urgency of the treatment in question.
Tai taikoma ir faktiniam kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimui pacientui sugrįžus .
This applies also to the actual reimbursement of costs of healthcare incurred in another Member State after the patient's return.
Pacientai sprendimą dėl kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų paprastai turėtų gauti per penkiolika kalendorinių dienų.
Patients should normally have a decision regarding the cross-border healthcare within fifteen calendar days.
Esama nedidelės, bet vis dėlto žymios, demografinės grupės, kuri gyvena daugiau nei vienoje valstybėje narėje.
There is a small yet considerable demographic group which live between more than one member state.
Taigi šie asmenys turėtų turėti teisę gauti nestacionariąsias sveikatos priežiūros paslaugas, pvz., gydymą, priežiūrą namuose ir kt., tik jei jų valstybės narės, kurioje jie apdrausti, draudimas apima tas pačias sveikatos priežiūros paslaugas.
Therefore, these individuals should have the right to non-hospital care such as convalescence, residential care and so on, only provided that they are insured for the same menu of care in their member state of affiliation.
34) Siekiant suteikti pacientams galimybę praktikoje naudotis savo teisėmis gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse būtina teikti pacientams tinkamą informaciją visais svarbiausiais kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų klausimais.
(34) Appropriate information on all essential aspects of cross-border healthcare is necessary in order to enable patients to exercise their rights to cross-border healthcare in practice.
Kai sveikatos priežiūros paslaugos teikiamos kitose valstybėse, veiksmingiausia priemonė tokiai informacijai teikti yra įsteigti kiekvienoje valstybėje narėje kontaktinius centrus, į kuriuos pacientai galėtų kreiptis ir kurie galėtų teikti informaciją apie kitose valstybėse narėse teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas atsižvelgdami į padėtį tos valstybės narės sveikatos sistemoje.
For cross-border healthcare the most efficient mechanism for providing such information is to establish central contact points within each Member State to which patients can refer, and which can provide information on cross-border healthcare taking into account also the context of the health system in that Member State.
Kadangi sprendžiant su kitose valstybėse teikiama sveikatos priežiūra susijusius klausimus skirtingų valstybių narių valdžios institucijos turi bendradarbiauti tarpusavyje, šie kontaktiniai centrai turėtų sudaryti tinklą, per kurį tokie klausimai galėtų būti sprendžiami veiksmingiausiai.
Since questions about aspects of cross-border healthcare will also require liaison between authorities in different Member States, these central contact points should also constitute a network through which such questions can be most efficiently addressed.
Šie kontaktiniai centrai turėtų bendradarbiauti vienas su kitu ir turėtų sudaryti pacientams galimybę informuotai pasirinkti sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse.
These contact points should cooperate with each other and should enable patients to make informed choices about cross-border healthcare.
Jie taip pat turėtų teikti informaciją apie esamas alternatyvas tuo atveju, kai kyla problemų dėl kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų, visų pirma apie neteisminio tarptautinio pobūdžio ginčų nagrinėjimo sistemas.
They should also provide information about options available in case of problems with cross-border healthcare, in particular about out-of-court schemes for settling cross-border disputes.
Šie kontaktiniai centrai turėtų bendradarbiauti vienas su kitu ir turėtų sudaryti pacientams galimybę informuotai pasirinkti sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse.
These contact points should cooperate with each other and should enable patients to make informed choices about cross border healthcare .
Jie taip pat turėtų teikti informaciją apie esamas alternatyvas tuo atveju, kai kyla problemų dėl kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų, visų pirma apie neteisminio tarptautinio pobūdžio ginčų nagrinėjimo sistemas.
They should also provide information about options available in case of problems with cross-border healthcare, in particular about out of court schemes for settling cross border disputes.
Kurdamos informacijos apie kitose valstybėse narėse teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas teikimo tvarką, valstybės narės turėtų atsižvelgti į tai, kad reikia teikti informaciją prieinamu formatu ir galimas papildomos pagalbos priemones pažeidžiamiems pacientams, neįgaliems žmonėms ir žmonėms, turintiems specialiųjų poreikių.
In developing arrangements for the provision of information on cross-border healthcare, the Member States should give consideration to the need to provide information in accessible formats and to potential sources of additional assistance for vulnerable patients, disabled people and people with complex needs.
Itin svarbu, kad informacija apie kitose valstybėse narėse teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas būtų teikiama prieinamu formatu.
It is vital that information about cross border healthcare is available in accessible formats.
35) Jeigu pacientas gauna sveikatos priežiūros paslaugas valstybėje narėje, kuri nėra šalis, kurioje jis yra apdraustas, jis turi žinoti iš anksto, kokios taisyklės turi būti taikomos.
(35) When healthcare is received by a patient in a Member state, which is not the country where he is insured, it is essential for the patient to know in advance which rules shall be applicable.
Reikalingas aiškumas ir tada, kai sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai laikinai vyksta į kitą valstybę narę teikti medicinos paslaugų, ir kai sveikatos priežiūros paslauga teikiama kitoje valstybėje narėje.
An equivalent level of clarity is needed in case where healthcare providers temporarily move to another Member State to provide their medical services there or when healthcare is provided cross-border.
Tai padės pacientui informuotai pasirinkti ir leis išvengti nesusipratimų bei klaidingo supratimo.
This will help the patient in making an informed choice, and will avoid misapprehension and misunderstanding.
Tai leis padidinti paciento ir sveikatos priežiūros paslaugų teikėjo tarpusavio pasitikėjimą.
It will also establish a high level of trust between the patient and the healthcare provider.
Reikalingas aiškumas ir tada, kai sveikatos priežiūros paslauga teikiama kitoje valstybėje narėje , kaip telemedicinos paslaugos atveju.
An equivalent level of clarity is needed when healthcare is provided cross-border , such as telemedicine .
36) Valstybės narės turėtų nuspręsti dėl tokių nacionalinių kontaktinių centrų formos ir skaičiaus.
(36) The Member States should decide on the form of those national contact points as well as the number of them.
Nacionaliniai kontaktiniai centrai gali būti inkorporuoti ir į esamų informacinių centrų struktūrą arba būti steigiami jų veiklos pagrindu, jeigu bus aiškiai nurodyta, kad informaciniai centrai yra ir nacionaliniai kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų kontaktiniai centrai.
The national contact points may be also incorporated in or build on activities of existing information centres provided that it is clearly indicated that they are also national contact points for cross-border healthcare.
Nacionaliniai kontaktiniai centrai turėtų turėti tinkamas patalpas informacijai apie pagrindinius kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų aspektus teikti ir prireikus teikti pacientams praktinei pagalbai.
The national contact points should have appropriate facilities to provide information on the main aspects of cross-border healthcare and to provide practical assistance to patients if needed.
Komisija turėtų dirbti kartu su valstybėmis narėmis siekdama pagerinti bendradarbiavimą, susijusį su nacionaliniais kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų kontaktiniais centrais, įskaitant tinkamos informacijos teikimą Bendrijos lygiu, pavyzdžiui, panaudojant Europos sveikatos portalą.
The Commission should work together with the Member States in order to facilitate cooperation regarding national contact points for cross-border healthcare, including making relevant information available at Community level, such as through the European Health Portal.
Nacionaliniai kontaktiniai centrai neturėtų trukdyti valstybėms narėms steigti kitus susijusius kontaktinius centrus regionų ar vietos lygiu atsižvelgiant į jų sveikatos priežiūros sistemos organizavimo ypatumus.
The existence of national contact points should not preclude Member States from establishing other linked contact points at regional or local level, reflecting the specific organisation of their healthcare system.
Valstybės narės turėtų užtikrinti sveikatos priežiūros specialistams atstovaujančių organizacijų dalyvavimą šioje veikloje.
The Member States should ensure the participation of bodies representing health professionals in these activities.
Nacionaliniai kontaktiniai centrai turėtų sugebėti teikti pacientams tinkamą informaciją apie sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse ir padėti jiems.
The national contact points should be able to provide patients with relevant information on cross-border healthcare and to assist them.
Pagalba neturėtų apimti teisinių konsultacijų.
This should not include legal advice.