natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kitas teisėjas teigė, kad geriausia ETT klausti tiesmukų klausimų („taip“ arba „ne“ klausimų), siekiant išvengti dviprasmiškų atsakymų, kuriuos būtų sudėtinga pritaikyti bylos faktams.
Another judge considered that it was best to ask straightforward questions to the ECJ ("yes/no" questions) in order to avoid ambiguous answers which would be difficult to apply to the facts of the case.
Trimis atvejais dėl sprendimo reikėjo pakeisti arba panaikinti nacionalinius teisės aktus, o dar dviem atvejais nacionaliniai teisėjai teigė, kad jų teisingas prejudicinio sprendimo taikymas vėliau buvo pakeistas apeliacine tvarka.
In three cases, the ruling led to a change in, or abolition of, national legislation, whereas in two other cases, the national judges considered that their correct application of the preliminary ruling was later overturned on appeal.
Vienas teisėjas nurodė, kad tai yra „kartų problema“, kai apeliaciniai ar aukščiausieji teismai nepakankamai pripažįsta Bendrijos teisės viršenybę.
One judge considered this to be a "generational problem", with appeal or supreme courts not giving sufficient recognition to the primacy of Community law.
Vienos bylos atveju buvo pasiektas susitarimas neteisminiu būdu, todėl nebereikėjo taikyti prejudicinio sprendimo.
One further case saw an out-of-court settlement which removed any need to apply the preliminary ruling.
Be to, dviejų bylų besibylinėjančios šalys po ETT sprendimo pateikė naujų faktų, todėl ETT sprendimo negalima buvo taikyti bylos faktams.
Finally, the parties in two further cases submitted further facts after the ECJ's ruling, making it inapplicable on the facts.
Šią dalį reikia atskirti nuo anksčiau pateiktos 4 dalies b–f punktų.
This section must be distinguished from the sections above (4(b)-(f)).
Čia nagrinėjami visų atsakymus pateikusių teisėjų, neatsižvelgiant į tai, ar jie teikė prašymą, ar ne, pasiūlymai, kaip pagerinti procedūrą.
Indeed here, suggestions for improvement to the procedure were sought from all responding judges, irrespective of whether they had made a reference or not.
Gauti 210 atsakymų buvo sugrupuoti pagal atskiras temas, kurios nagrinėjamos toliau.
The 210 answers received have been classified in different themes which are further developed below.
Kaip matyti iš 19 p. pateiktos diagramos, teisėjai daugiausia pageidavo daugiau mokymų ir geresnės prieigos prie informacijos apie procedūrą (42%).
As can be seen in the chart on p.19, judges mainly called for more training and better access to information on the procedure (42%).
Gana didelis respondentų skaičius (24%) kritikavo procedūros trukmę.
A very large number of respondents (24%) criticised the length of the procedure.
ETT sprendimų stilių ir pagrindimą kritikavo 10 proc. respondentų.
The style and reasoning of ECJ judgments was criticised by 10% of respondents.
Be to, nedidelė dalis respondentų (6%) pasiūlė įvairias vidines su ETT susijusias reformas.
Furthermore, a number of judges (6%) suggested various internal reforms concerning the ECJ.
Be to, toks pat teisėjų skaičius siūlė prašymą teikiančius teisėjus labiau įtraukti į kreipimosi dėl prejudicinio sprendimo procedūrą.
Finally, an equal number of judges proposed to involve referring judges more closely in the preliminary reference procedure.
Dažniausiai rekomenduojamas (42%) prejudicinio sprendimo procedūros patobulinimas buvo susijęs su nacionalinių teisėjų mokymu ir geresne prieiga prie informacijos apie procedūrą.
The most frequently recommended improvement to the preliminary ruling procedure (42%) was related to the training of national judges and better access to information on the procedure.
Prancūzijos teisėjas nurodė, kad vien tik galimybei pateikti prašymą apsvarstyti yra būtina turėti tam tikrą patirtį, susijusią su byla ir pačia procedūra.
A French judge stated that a certain amount of expertise on the subject-matter and the procedure was an essential precondition to be able even to consider making a reference.
Taigi viena pasiūlymų grupė buvo skirta „nežinojimo baimei“ panaikinti, kaip pasakė vienas Vokietijos teisėjas.
The first series of suggestions therefore sought to remedy the “fear of the unknown”, as expressed by one German judge.
Tokie pasiūlymai apima atvejus, kai teisėjai dėl patirties trūkumo susilaiko net nuo svarstymų apie prašymo pateikimą bei neteikia prašymų bijodami, kad ETT pripažins juos nenagrinėtinais.
This would include situations in which judges were deterred from even considering making a reference because of a lack of expertise, but also where a reference is not made for fear of the ECJ declaring it inadmissible.
Kai kurie respondentai ragino teikti pagrindinę naujausią informaciją arba reguliariai siųsti elektroninius pranešimus dėl nagrinėjamų ir užbaigtų prejudicinių sprendimų.
Some respondents asked for basic up-to-date information or a regular e-newsletter on pending and completed preliminary rulings.
Daugelis teisėjų pageidavo, kad būtų pateikta oficiali forma, modelis arba gerosios patirties gairės, kuriais teisėjai galėtų naudotis teikdami prašymą.
Many called for an official form, template or good practice guidelines which they could use to make a reference.
Vienas Vokietijos pirmosios instancijos teismo teisėjas rekomendavo bendradarbiaujant su nacionalinėmis institucijomis parengti prašymų dėl prejudicinių sprendimų gaires, remiantis praktinėmis gairėmis, naudojamomis Direktyvai dėl įrodymų rinkimo.
A first instance judge in Germany recommended the drafting of a guide on preliminary references, in cooperation with national authorities, along the lines of the practice guide used for the Directive on the Taking of Evidence.
http://ec.europa.eu/civiljustice/evidence/docs/evidence_ec_guide_en.pdf Vienas teisėjas teigė, kad jam daug labiau patiktų procedūra, jei būtų pateikti aiškūs nurodymai, kaip prašyme turėtų būti išdėstyti bylos faktai.
http://ec.europa.eu/civiljustice/evidence/docs/evidence_ec_guide_en.pdf One judge commented that he or she would be more comfortable with the procedure if there were clearer indications as to how the facts should be summarised in the reference.
Kita vertus, du teisėjai (iš Prancūzijos ir Lenkijos) teigė, kad jie yra visiškai patenkinti jų atitinkamų ministerijų 2005 m. pateiktomis ir internete skelbiamomis oficialiosiomis gairėmis.
On the other hand, two judges, from France and Poland commented however that they were entirely satisfied with the official guidance provided in 2005 by their respective ministries and available online.
Kita dažnai pasitaikiusi tema buvo baimė pakartoti klausimą, kurį jau anksčiau nagrinėjo ETT.
A second very common theme was the fear of duplicating a question referred previously to the ECJ.
Šiuo klausimu teisėjas siūlė sudaryti klausimų, kurie jau buvo nagrinėti, atlasą, kuris būtų parengtas pagal temines sritis, taikant panašų į civilinių bylų teisminio bendradarbiavimo srityje
In this respect, a judge suggested the idea of an atlas of questions already referred, organised by subject-area along the lines of the model developed in the area of judicial cooperation in civil matters.
Teisminis civilinių bylų adresas yra pateiktas
The Judicial Atlas in Civil Matters is accessible at:
Bulgarijos teisėjas teigė, kad tikrinimo, ar ketinamas pateikti klausimas jau nebuvo pateiktas anksčiau, procedūra turi būti supaprastinta bet kokiu atveju.
A Bulgarian judge commented that the procedure for checking whether the intended questions had already been referred should in any event be simplified.
Vokietijos teisėjas, kuris specializuojasi patentų srityje, teigė, kad Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje teikiama informacija dėl konkrečių prašymų yra nepakankama ir turėtų būti papildyta.
A German patent judge considered that the information on individual references published in the Official Journal of the European Union was insufficient and should be completed.
Trečia dažniausia tema – noras turėti galimybę gauti visą su prejudiciniu prašymu susijusią informaciją internetu.
A third recurring theme was the desire to be able to obtain all relevant information on preliminary references via the internet.
Vienas Lenkijos teisėjas pasiūlė dar daugiau – įdiegti galimybę pateikti prašymą elektroniniu būdu.
One Polish respondent went further and suggested that it should be possible to make a reference electronically.
Teisėjų atsakymuose, gautuose iš šešiolikos valstybių narių, labai aiškiai matyti nuomonė, kad procedūra trunka per ilgai.
The perceived excessive length of the procedure featured very prominently in judges' comments from sixteen Member States.
Teigiama, kad tokia procedūros trukmė kenkia prašymo poveikiui.
The consequence of this length was considered to be a chilling effect on references.
Daugelis teisėjų teigė išmaną procedūrą, tačiau jos nenaudoja būtent dėl susijusio ilgo laikotarpio.
Many judges claimed to know the procedure but refrain from using it because of the delay involved.
Pavyzdžiui, Austrijos teisėjas teigė, kad tokie vėlavimai yra visiškai nepriimtini socialinės teisės srityje.
For instance, an Austrian judge considered that such delays were totally unacceptable in the area of social law.
Vienas Vokietijos aukštesniojo teismo teisėjas teigė negalįs suprasti, kodėl tiek daug laiko praeina nuo žodinės procedūros pabaigos iki prejudiciniuo sprendimo pateikimo, bei nurodė, kad panašus vėlavimas nacionalinėje aplinkoje greičiausiai būtų laikomas piktnaudžiavimu ir neteisėtu veiksmu.
One German judge from a higher court had particular difficulty in understanding the reason for the delay between the end of the oral procedure and the handing down of the preliminary ruling, and that similar delays in a purely domestic context would probably be considered abusive or illegal.
Keletas teisėjų taip pat samprotavo, kad esamas nepanaudotas nacionalinių teisėjų potencialas reikštų, kad sutrumpinęs procedūros trukmę ETT rizikuoja būti užverstas prašymais.
Several judges also reversed the reasoning to conclude that the existing untapped potential among national judges would mean that the ECJ risked being swamped with references should the duration of the procedure decrease.
Keletas teisėjų ragino ypač paspartinti procedūrą tam tikrose skubiose bylose, pvz., susijusiose su prieglobsčiu.
Several judges called for the particular acceleration of the procedure in certain urgent cases, such as in the area of asylum.
Vienas teisėjas teigė, kad prašymams dėl prejudicinio sprendimo ETT turėtų būti suteikta pirmenybė kitų bylų tipų atžvilgiu, o kiti teisėjai norėjo, kad dažniau būtų naudojama dabartinė paspartinta procedūra.
One judge considered that references for a preliminary ruling should be given priority over other types of cases before the ECJ, whilst another wanted to see the existing accelerated procedure used more frequently.
Paspartinta procedūra nustatyta ETT darbo tvarkos taisyklių 104a straipsnyje, o naujajame 104b straipsnyje nustatyta skubi procedūra ir nurodomos su šia procedūra susijusios taisyklės.
The accelerated procedure is provided for in Article 104a of the ECJ's Rules of Procedure whilst the newly inserted Article 104b introduce an urgent procedure and sets out the rules applicable thereto.
Keletas teisėjų nurodė, kiek, jų manymu, turėtų trukti vidutinė procedūra.
Few judges actually made suggestions as to how long the average procedure should last.
Vienas Suomijos teisėjas siūlė 3–4 mėn. laikotarpį, o Švedijos teisėjas – 7–8 mėn. laikotarpį.
However, one Finnish judge proposed 3-4 months and a Swedish judge suggested 7-8 months.
Daugeliui, ypač Vokietijos, nors ne tik šios valstybės, teisėjų susirūpinimą kelia ETT sprendimų stilius ir turinys.
The style and content of ECJ judgments was of particular concern to many judges, particularly but not exclusively from Germany.
Dažniausiai pasitaikantis nusiskundimas buvo susijęs su sprendimų kalbiniu aiškumu.
The most frequent complaint related to the linguistic clarity of judgments.
Pavyzdžiui, vienas Suomijos teisėjas norėtų matyti trumpesnius, panašius į Suomijos aukščiausiojo administracinio teismo, sprendimus.
One Finnish judge, for instance, wanted to see shorter judgments more akin to judgments of the Finnish supreme administrative court.
Keletas teisėjų teigė, kad ETT pagrindimas dažnai yra per daug bendras ar abstraktus, kad būtų galima jį tinkamai pritaikyti nacionalinių bylų faktams.
Several judges considered that the reasoning of the ECJ was often too general or abstract to be able to be properly applied to the facts of national cases.
Kitų teisėjų netenkina būdas, kurį ETT naudoja precedento atžvilgiu.
Some other judges were uncomfortable with the way in which the ECJ deals with precedent.
Vienas teisėjas norėtų, kad sprendimuose būtų aiškiau nurodoma, kaip sprendimai yra susiję su ankstesniais sprendimais, o kitas teisėjas mano, kad geriau būtų įdiegti daugiau principais, o ne precedentu pagrįstą sistemą.
One judge would have liked judgments to be more explicit on how they relate to previous case-law whilst another preferred a system predominantly based on principles rather than precedent.
Vienas teisėjas pasiūlė, kad ETT labiau naudotų obiter dicta .
Finally, one judge suggested that the ECJ make more use of obiter dicta .
Tačiau ne visi atsakymai į šį klausimą buvo nusiskundimai.
However, not all responses under this heading were complaints.
Vieno teisėjo nuomone, ETT dialogas su nacionaliniais teismais yra „neįprastai kitoks“, palyginti su tuo, kaip prašymus teikiančius teisėjus traktuoja nacionalinis konstitucinis teismas.
One judge found the ECJ's dialogue with national courts "refreshingly different" from the way referring judges were treated by her domestic constitutional court.
Daug teisėjų norėtų, kad visais procedūros etapais aktyviau dalyvautų besikreipiantis teisėjas.
A substantial number of judges wanted to see closer involvement of the referring judge in all stages of the procedure.
Viena Vokietijos teisėja, besispecializuojanti finansinėse bylose, teigė, kad po plėtros kaip niekada anksčiau padidėjo rizika, kad teisėjai, generaliniai advokatai ar kitas ETT personalas, dalyvaujantis priimant prejudicinį sprendimą, nebus susipažinęs su kurios nors valstybės teisine sistema.
One financial judge from Germany stated that following enlargement, the risk of judges, Advocates General or ECJ staff involved in any particular preliminary ruling being unfamiliar with any given domestic legal system was even greater than before.
Teisėja pabrėžė, kad tai dažnai tampa aišku tik po to, kai paskelbiama generalinio advokato nuomonė ir tuomet nacionaliniam teisėjui jau per vėlu ko nors imtis.
She highlighted the fact that this often became clear only after the Advocate General’s Opinion, and it was then too late for the national judge to do anything.
Keli respondentai apsiribojo bendresnėmis pastabomis.
Several respondents concurred in more general terms.
Darbo teismo teisėjas rekomendavo įvesti privalomą besikreipiančio teisėjo konsultaciją, jei ETT nori performuluoti nors kokią prašymo dalį.
A labour court judge recommended a mandatory consultation of the referring judge before the ECJ could reformulate any part of the reference.
Kitas teisėjas ragino tinkamai performuluojant klausimus vykdyti dialogą.
Another judge called for a "dialogue" to reformulate the questions as appropriate.
Du respondentai pasiūlė į žodinę procedūrą pakviesti besikreipiantį teisėją, siekiant užtikrinti, kad ETT sprendimas atitiks nacionaliniame teisme nagrinėjamą bylą.
A further proposal made by two respondents consisted in inviting the referring judge to participate in the oral procedure, in order to ensure that the ECJ ruling remained relevant to the pending domestic case.
Vienas finansinėse bylose besispecializuojantis teisėjas norėtų, kad būtų sukurta „speciali kėdė“ besikreipiantiems teisėjams, kurie norėtų dalyvauti ETT klausyme, ir kad tokiems teisėjams būtų sudaryta galimybė atsakyti į visus klausimus ir sutikti juge rapporteur .
One judge specialising in financial matters would have liked to see a "special chair" for referring judges who make the effort to be present at the ECJ for the hearing, and the possibility for them to answer questions from all sides and to greet the juge rapporteur .
Respondentai iš įvairių valstybių narių siūlė struktūrinius ETT pakeitimus.
Respondents from a wide range of Member States proposed structural changes to the ECJ.
Dažniausiai buvo siūloma skatinti ETT teisėjų specializaciją ir šiam tikslui sukurti specialias kolegijas.
The most frequent proposal was to encourage the specialisation of ECJ judges and to create specialised chambers to that effect.
Teigiama, kad tai ETT sprendimus padarytų priimtinesnius specialiesiems nacionaliniams teisėjams.
This was said to make ECJ judgments more acceptable to specialised national judges.
Danijos teisėjas pasiūlė tam tikrose srityse, kuriose ETT precedentinė teisė jau tinkamai išvystyta, prejudicinio sprendimo kompetenciją perleisti pirmosios instancijos teismui.
A Danish judge suggested transferring competence to hand down preliminary rulings to the Court of First Instance in certain areas where the ECJ's case-law was already well-developed.
Vokietijos aukščiausiojo regioninio teismo teisėjas pasiūlė labiau įtraukti generalinius advokatus į nacionalines procedūras, kurios sudaro kreipimosi objektą.
A German judge from a regional supreme administrative court proposed involving the Advocates General more closely in the national proceedings forming the subject of the reference.
Vienas Austrijos teisėjas netgi pasiūlė įsteigti Bendrijos pirmosios instancijos teismus visose valstybėse narėse.
One Austrian judge went further and proposed Community first instance courts based in all Member States.
Vokietijos teisėjas pateikė siūlymą, kad ETT teisėjus tiesiogiai rinktų nacionaliniai teisėjai, o ne skirtų valstybių narių vyriausybės, kaip dabar tai daroma pagal EB sutarties 223 straipsnio 1 dalį.
A further idea came from a German judge who wanted to see ECJ judges directly elected by national judges rather than appointed by common accord of the governments of the Member States, as is currently the case under Article 223(1) EC.
Be to, du aukščiausiojo teismo teisėjai iš skirtingų valstybių narių pateikė nuomonę, kad ETT turėtų svarstyti tik labiausiai su Bendrijos teisine tvarka susijusias bylas, t. y. pasiūlė pasirenkamos jurisdikcijos formą.
Finally, two supreme court judges from different Member States were of the opinion that the ECJ should only consider ruling on the most relevant cases for the Community legal order, ie. a form of optional jurisdiction.
Nedidelis skaičius Vokietijos ir Danijos teisėjų, daugiausia iš antrosios instancijos teismų, siūlė apriboti pirmosios instancijos teismų teisę teikti klausimus ETT.
A small number of German and Danish judges, mainly from second instance courts, proposed limitations to the right of first instance courts to refer questions to the ECJ.
Vienas teisėjas teigė, kad žemesnieji teismai, prieš įgydami teisę pateikti savo klausimą ETT, turėtų konsultuotis su atitinkamais aukštesniaisiais teismais.
One judge considered that lower courts should consult the relevant higher court before being allowed to refer a question to the ECJ.
Kitas teisėjas teigė, kad pirmosios instancijos teisėjai remiasi kreipimosi dėl prejudicinio sprendimo procedūra tuomet, kai nori išvengti sprendimo priėmimo sudėtingoje byloje.
Another stated that first instance judges relied on the preliminary reference mechanism as a way to avoid having to decide on difficult cases.
Vienas respondentas pasiūlė suteikti besibylinėjančioms šalims teisę nesutikti su teisėjo sprendimu kreiptis į ETT.
One respondent proposed to grant to the parties the power to block a judge’s decision to make a reference.
Keletas teisėjų iš Vokietijos norėtų, kad ETT jurisdikcija būtų visiškai išplėsta ir apimtų EB sutarties IV antraštinę dalį ir ES sutarties VI antraštinę dalį, ypač prieglobsčio ir imigracijos sritis.
Several judges from Germany were keen to see the ECJ's jurisdiction fully expanded to the areas covered by Titles IV EC and VI EU, in particular asylum and immigration.
Du Lenkijos teisėjai paragino savo valstybę pateikti deklaraciją pagal ES sutarties 35 straipsnio 2 dalį.
Similarly, two Polish judges called on their Member State to make a declaration within the meaning of Article 35(2) EU.
Nemažai teisėjų, daugiausia iš naujųjų valstybių narių, ragino sukurti arba sustiprinti nacionalines įstaigas arba pagalbos tarnybas, kurios teiktų pagalbą ketinantiems pateikti prašymą teisėjams.
A number of answers, mainly from "new" Member States, called for the creation or reinforcement of national bodies or helpdesks designed to assist judges intending to make a reference.
Kiti siūlė kiekviename teisme arba aukštesniuose teismuose turėti specialius asistentus.
Others preferred the idea of having specialised assistants within each court, or within higher courts.
Kasaciniame teisme dirbantis teismo pareigūnas pasiūlė Teisingumo Teisme įkurti tarnybą, į kurią tiesiogiai galėtų kreiptis nacionaliniai teisėjai ir jiems būtų suteikta pagalba.
Finally a magistrate working in a court of cassation called for the setting up of a service within the Court of Justice which national judges could contact directly to better direct their research efforts.
Keletas respondentų teigė, kad aiškaus teisės akto taikymo kriterijai turėtų būti laisvesni, kai plačiau ir dažniau taikoma Bendrijos teisė.
Several respondents considered that the criteria for applying acte clair should be loosened, given the ever wider and more frequent application of Community law.
Vienas aukščiausiojo teismo teisėjas teigė, kad jei nacionaliniai teismai EB sutarties 234 straipsnio 2 dalį taikytų griežtai pagal ETT precedentinėje teisėje
One supreme court judge commented that if national courts applied Article 234(3) EC strictly in accordance with the criteria laid down in the ECJ's case-law
Pavyzdžiui, žr. bylą C-283/81 CILFIT , ECR [1982] p.
For instance, see case C-283/81 CILFIT , ECR [1982] p.
3415 16–20 str. nustatytus kriterijus, ETT būtų užverstas prašymais iš aukštesniųjų teismų.
3415 at paragraphs 16-20. , the ECJ would be flooded with requests from higher courts.
Pirmosios instancijos teisėjas teigė, kad nėra aiški sąvoka dėl teismo, „kurio sprendimas pagal nacionalinę teisę negali būti toliau apskundžiamas“.
A first instance judge found that the concept of a court "against whose decisions there is no judicial remedy under national law" was unclear.
Vienas teisėjas išreiškė susirūpinimą, kad Vokietijos procedūrinėje teisėje numatyta galimybė antrą kartą patikrinti faktus jau po to, kai pirmosios instancijos teismas gali būti išsiuntęs prašymą dėl prejudicinio sprendimo priėmimo.
One judge was concerned that German procedural law would allow the facts to be ascertained a second time, once a reference for a preliminary ruling had potentially been sent by the first instance court.
Dėl tokio pakartotinio faktų persvarstymo gali kilti rizika ETT sprendimo naudingumui, nes sprendimas gali būti pagrįstas pasenusiais faktais.
This re-examination of the facts would jeopardise the usefulness of the ECJ's ruling, given that it would be based on an obsolete set of facts.
Išnagrinėjus daugiau nei tūkstantį atsakymų (1109) į šį klausimą, tampa aišku, kad besibylinėjančios šalys nacionaliniuose teismuose retai kelia su Bendrijos teise susijusius klausimus (žr. diagramą).
With more than a thousand answers to this question (1109) it appears quite clearly that Community law is rarely raised by the parties before national judges (see chart below).
Naudojant svorinį rodiklį, toliau pateikiamoje diagramoje valstybės narės parodytos iš kairės į dešinę didėjimo tvarka pagal tai, kurių valstybių narių teisėjai mano, kad dažniausiai kelia su Bendrijos teise susijusius klausimus.
Using a weighted indicator, the chart below indicates from left to right in ascending order the Member States in which the parties are perceived by responding judges to raise Community law the most frequently.
Kai kurios valstybės narės į šią diagramą negali būti įtrauktos, nes nebuvo gauta pakankamai atsakymų.
Certain Member States could not be included in this chart for lack of sufficient responses.