natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Europos Parlamento „šerpai“ buvo Pirmininko Hanso Gerto Pötteringo kabineto vadovas Klaus Welle ir Konstitucinių reikalų komiteto sekretoriate dirbantis José Luís Pacheco. lygmens konsultacijose (kuriose dalyvavo po du kiekvienos valstybės narės vyriausybės, EP ir Komisijos atstovus) ir taip prisidėjo rengiant mandatą, kurį ES pirmininkavusi Vokietija 2007 m. birželio mėn. suteikė Europos Vadovų Tarybai.
Parliament's 'sherpas' were Klaus Welle, the Head of President Hans-Gert Pöttering's Cabinet, and José Luís Pacheco, a member of the secretariat of the Committee on Constitutional Affairs. and was thus able to make its contribution to the drafting of the mandate which the German Presidency submitted to the June 2007 European Council.
Jis buvo atstovaujamas sekretoriato lygmeniu, atstovus tiesiogiai skiriant Parlamento Pirmininkui, pradėta ad hoc informavimo (konsultavimosi) procedūra, kurioje dalyvavo Pirmininkas, Konstitucinių reikalų komiteto pirmininkas ir šio komiteto frakcijų koordinatoriai.
Since those 'sherpas' were appointed directly by the President of Parliament from among the staff of the Secretariat, an ad hoc information/consultation procedure was established involving the President, the chairman of the Committee on Constitutional Affairs and the political group coordinators from that committee.
Teisės ekspertų grupės darbas labiausiai padėjo TVK taip greitai pasiekti susitarimą.
The work of the group of legal experts proved decisive in helping the IGC reach an agreement so quickly.
Europos Parlamento sudėtis nuo 2009 m. prasidedančios Parlamento kadencijos buvo kitas svarbus neišspręstas klausimas, kuris, nebūdamamas tiesiogiai susijęs su sutartimi, tapo viena iš pagrindinių susitarimo kliūčių, nes Italija griežtai nepritarė sprendimo pasiūlymui, kurį Europos Vadovų Tarybos prašymu parengė Europos Parlamentas.
The other key unresolved matter was the composition of the EP as from the parliamentary term starting in 2009, an issue which, although not deriving directly from the Treaty, had become one of the main obstacles to the conclusion of an agreement, since Italy was fiercely opposed to the proposal for a decision drawn up by the EP at the request of the European Council.
Taigi Lisabonoje valstybių ir vyriausybių vadovai galėjo greitai pasiekti susitarimą: TVK darbas buvo baigtas 2007 m. spalio 19 d., penktadienį, 1.00 val.
In Lisbon the Heads of State or Government were thus able to reach an agreement quickly: the IGC came to an end towards 01.00 on Friday, 19 October 2007.
Ką naujo atneš naujoji sutartis, palyginti su šiuo metu galiojančiomis
How does the new Treaty represent a step forward by comparison with the Treaties in force?
Lisabonos sutartyje numatoma daug ankstesniųjų sutarčių reformų ir reikšmingų patobulinimų.
The Treaty of Lisbon incorporates a large number of significant reforms and improvements to the current Treaties.
Natūralu, kad siekta kompromiso, o tai, Parlamento nuomone, reiškia, kad teks atsisakyti kai kurių Konstitucijoje numatytų dalykų bei atidėti kitų elementų ir specialių priemonių, kuriomis siekta patenkinti kelių valstybių narių reikalavimus, įsigaliojimą.
It is, of course, a compromise and one which, in Parliament’s eyes, regrettably abandons some important provisions of the Constitution, delays the entry into force of other provisions and contains specific measures introduced to satisfy the demands of some Member States.
Šią politinę kainą teko sumokėti norint išbristi iš krizės, į kurią Sąjunga paniro po neigiamu rezultatu pasibaigusių Prancūzijos ir Nyderlandų referendumų.
This was the political price to be paid in order to end the crisis into which the 'no' votes in the French and Dutch referendums had plunged the Union.
Grįžimas prie tradicinio sutarčių persvarstymo būdo ir Konstitucijos idėjos atsisakymas
The return to the traditional approach of revising Treaties and the abandonment of the idea of a Constitution
Grįžtant prie tradicinio sutarčių persvarstymo metodo ir priimant naują sutartį, kuria būtų keičiamos dabartinės liekančios galioti sutartys, tenka atsisakyti Konstitucijos – vienintelės konsoliduotos sutarties, kuri visiškai pakeistų dabartines.
The return to the traditional method of revising the Treaties, through the adoption of a new Treaty amending the current Treaties, which themselves remain in force, implies the abandonment of the Constitution as a single, consolidated Treaty which would replace the current Treaties in their entirety.
Todėl sukėlęs polemiką klausimas, ar reikėtų priimti Konstituciją, ar naują sutartį, nebeturi prasmės.
As a result, the question which has proved so controversial, that of whether the document was really a Constitution or a Treaty, is no longer relevant.
Todėl nereikia tuščiai diskutuoti neteisingai iškeltu klausimu: niekada neabejota, kad oficialiai omenyje turėta sutartis, kuri turėjo būti priimta ir ratifikuota pagal galiojančias sutarčių keitimo taisykles.
A sterile debate on an issue which is nothing more than a red herring has thus been avoided: there was never any doubt that, in formal terms, the document was a Treaty which would have to be adopted and ratified in accordance with the rules in force governing the revision of Treaties.
Kitaip negali būti.
There was no other possible procedure.
Bet tiesa ir tai, kad savo pobūdžiu ir turiniu Konstitucijos sutartis buvo akivaizdesnė „konstitucija“.
However, it is also true that, by virtue of its nature and substance, the Constitutional Treaty established a more recognisable ‘constitution’.
Grįžtant prie tradicinio metodo, atsisakoma paties „konstitucijos“ pavadinimo ir, politiniu požiūriu, polemika nutraukiama.
The return to the traditional method involves the abandonment of the very term 'Constitution', so that the controversy has been settled politically.
Be to, šis požiūris verčia suardyti vientisą tekstą ir atsisakyti pačios konstitucinio pobūdžio suvestinio teksto koncepcijos, kuri, kai kurių nuomone, buvo per daug artima valstybės lygmens realijoms, kad būtų galima ją taikyti Sąjungai.
This approach also involves a splitting of the text and a rejection of the very idea of a single text of a constitutional nature, one which some regarded as being too close to State practice to be applicable to the Union.
Tačiau naujojoje sutartyje iš esmės išaiškinamas vertybių, principų ir tikslų, kuriais pagrįsta Europos Sąjungos (ES) veikla, apibrėžimas, aprašomos Sąjungos kompetencijos sritys, nustatomos institucijos, pristatomos sprendimų priėmimo procedūros, apibūdinami teisės aktai, apibrėžiamos su ES susijusios piliečių teisės, nustatomos sutarties persvarstymo taisyklės ir t. t.
However, the new Treaty substantially clarifies the definition of the values, principles and objectives which guide the actions of the European Union (EU); it describes the Union’s competences; it lays down what institutions the EU will have, outlines its decision-making procedures, and stipulates what form its acts will take; it defines citizens' rights vis-à-vis the EU; it lays down the rules governing its own revision, etc.
Todėl galima teigti, kad sutartys, kuriomis grindžiama Sąjunga, tam tikru požiūriu sudaro „konstituciją“ materialiąja šio žodžio prasme.
In that respect, it could be said that the Treaties on which the Union is founded in some way establish its 'constitution', taking the word 'constitution' in its material sense.
Tačiau pats faktas, kad bandymas įforminti šią materialiąją sąvoką buvo atmestas, reiškia nenorą, kad Sąjunga turėtų „konstituciją“ oficialiąja ar iškilmingąja, t. y. politikoje labiau paplitusia prasme.
However, the very fact that the attempt to give that material concept practical form was rejected signifies that there was no desire to endow the Union with a ‘Constitution’ in the formal sense, i.e. the most commonly used political sense, of the term.
Tuo ši sutartis skiriasi nuo Konstitucijos sutarties.
This represents a difference by comparison with the Constitutional Treaty.
Iš tikrųjų, dabartinės sutartys iš esmės jau atitinka šią paskirtį: Europos Sąjunga, kaip bet kuris kitas politinis subjektas, jau turėjo savo Konstituciją, kurią galima kildinti iš sutarčių, davusių pradžią jos gyvavimui.
In fact, in the existing Treaties the Union effectively already has its 'Constitution', deriving from the Treaties which brought it into being, just like any other political entity.
Jas supaprastinant, suteikiant suprantamesnę struktūrą žengiamas svarbus žingsnis siekiant sistemą padaryti aiškesnę, skaidresnę ir suprantamą piliečiui.
By simplifying those Treaties, by giving them a more readily comprehensible structure, a vital step has been taken towards clarifying the system and making it more transparent and understandable for the public.
Tačiau dėl pasirinkto metodo – parengti sutartį, apimančią abiejų galiojančių sutarčių pakeitimus – jos tekstas piliečiams neįskaitomas.
However, the method chosen – a Treaty containing amendments to the two Treaties in force – makes the text unreadable for ordinary citizens.
Taigi, būtina parengti konsoliduotąją redakciją.
A consolidated version is now a necessity.
Aišku, kad valstybės narės norėjo atsiriboti nuo bet kokių, kad ir labiausiai nepagrįstų, nuogąstavimų, kad priimant Sąjungos Konstituciją bus žengiama centralizuotos supervalstybės kūrimo keliu, reiškiančiu neišvengiamą nacionalinių valstybių gyvavimo pabaigą, ir pakeisiančiu Europos Sąjungos esmę.
It is clear, therefore, that the Member States wanted to dispel any fear, however unfounded, that endowing the Union with a Constitution would represent the first step towards the creation of a centralised 'superstate' which would inevitably sound the death knell for national States and change the nature of the European Union.
Parlamentas, nuo pat proceso pradžios kovojęs už Sąjungos „konstitucionalizavimą“, suvokia, kad taip nuogąstaujant tikrai neatsižvelgiama į Konstitucijos kaip pagrindinio įstatymo, reglamentuojančio valdžios įgyvendinimą visame politiniame vienete, reikšmę (nebent norint paneigti Sąjungos „politinį“ pobūdį).
Parliament, which has been campaigning from the start of the process for the 'constitutionalisation' of the Union, is aware of the fact that this fear fails to take proper account of the significance of a constitution as a fundamental act governing the exercise of power in a political entity (unless the aim is to deny the 'political' nature of the Union).
Beje, galima pateikti daug tarptautinių organizacijų pavyzdžių, kurių steigiamasis dokumentas pagrįstai vadinamas konstitucija: Tarptautinė darbo organizacija (TDO), Tarptautinė sveikatos organizacija (TSO) arba Pasaulinė pašto sąjunga (PPS).
Moreover, there are many examples of international organisations whose constituent act is rightly termed a constitution, including the International Labour Organisation (ILO), the World Health Organisation (WHO), or the Universal Postal Union (UPU).
Tokia konstitucijos sąvoka netgi yra oficiali garantija, oficialiai sauganti valstybes nares ir jų piliečius tuo atveju, jei Bendrija nueitų per toli vykdydama savo veiklą.
Seen in this way, a 'constitution' could even be said to offer the Member States and Union citizens formal safeguards against unwelcome Union action.
Todėl, kad ir pripažindamas, jog atsižvelgiant į valstybių narių politinę padėtį taip buvo siekiama rasti išeitį iš institucijų aklavietės, EP gali tik apgailestauti dėl konstitucinio požiūrio atsisakymo.
On that basis, whilst acknowledging that the political situation in the Member States made such a step the only way out of the institutional impasse which had been reached, the EP can only regret the abandonment of the constitutional approach.
Pranešėjai taip pat tegali apgailestauti, kad naujoje sutartyje nenurodomi Konstitucinėje sutartyje paminėti Sąjungos simboliai – vėliava, himnas, šūkis, euras ir Europos diena.
By the same token, your co-rapporteurs can only deplore the fact that the new Treaty makes no reference to symbols of the Union – the flag, the anthem, the motto, the euro, and Europe Day – as the Constitutional Treaty did.
Nors tai nereiškia, kad šių simbolių daugiau nėra (jie egzistavo ilgą laiko tarpą nebūdami paminėti Sutartyse, jie tokiu pat būdu egzistuos ir toliau), tačiau būtų visiškai logiška juos nurodyti dokumentuose, kuriuose apibrėžiamas Sąjungos teisinis ir politinis statusas.
Although this does not mean that these symbols no longer exist – they had already existed for a long time without ever being mentioned as such in the Treaties and will continue to exist in the same way – it would only be logical for texts which define the legal and political status of the Union to refer to them.
Sprendimą nenurodyti simbolių spaudė priimti kai kurios valstybės naudodamosis pretekstu, kad dėl simbolių pripažinimo Sutartyse žmonės galės klaidingai teigti, kad Sąjunga yra valstybės pavidalo struktūra.
This abandonment of the symbols was forced through by certain Member States on the pretext that recognising them in the Treaties would enable people to claim erroneously that the Union was in fact a 'State-like' structure.
Tai, kad šis požiūris tikrai nėra visiems priimtiniausias, tikriausiai įrodo deklaracija dėl Sąjungos simbolių, kurią prie sutarties pridėjo 16 valstybių narių (Deklaracija Nr. 52 dėl Sąjungos simbolių), patvirtinusių, kad, jų manymu, paminėti simboliai „toliau bus bendro piliečių priklausymo Europos Sąjungai ir jų ryšio su ja simboliai“.
That this viewpoint is by no means unanimously held seems to be borne out by the declaration on the symbols of the Union which 16 Member States have annexed to the Treaty (Declaration No 52 on the symbols of the Union) reiterating that in their view the symbols mentioned continue 'to express the sense of community of the people in the European Union and their allegiance to it'.
Dėl to pranešėjai tegali entuziastingai pritarti iniciatyvai, kurios ėmėsi Konstitucinių reikalų komitetas, kuris rengia pranešimą dėl Sąjungos simbolių naudojimo, kuriame bus pasiūlyti Parlamento Darbo tvarkos taisyklių pakeitimai, kuriuos taikant bus užtikrinta, kad Parlamentas sisteminčiau naudotų šiuos simbolius
Accordingly, your co-rapporteurs can only welcome with enthusiasm the initiative taken by the Committee on Constitutional Affairs, which is in the process of preparing a report on the use of the Union's symbols which will propose changes to Parliament's Rules of Procedure designed to ensure that Parliament makes more systematic use of those symbols
Carloso Carnero Gonzálezo praneimo projektas dėl naujo 202a straipsnio dėl Parlamento naudojamų Europos Sąjungos simbolių įtraukimo į Parlamento Darbo tvarkos taisykles, PE 398.505v3-00. .
Draft report by Carlos Carnero González on the insertion in Parliament's Rules of Procedure of a Rule 202a concerning the use by Parliament of the symbols of the European Union, PE 398.505v3-00. .
Vienas subjektas – Europos Sąjunga
One single entity: the European Union
Nors bus išlaikytos dvi atskiros sutartys, perėjimas nuo skirtingų atskirų subjektų (Europos Sąjungos, Europos bendrijos) prie vieno juridinio asmens statusą turinčio subjekto – Europos Sąjungos
Despite the retention of two separate Treaties, a crucial step forward, in terms of transparency and understanding by citizens of the nature of the European project, has been taken by merging several overlapping entities (European Union, European Community) into a single entity, the European Union
Tačiau naujoji sutartis neturės įtakos Europos atominės energijos bendrijos (EAEB/Euratomo) steigimo sutarčiai: ji galios lygiagrečiai, nors siekiant suderinti kai kurias jos nuostatas su naujuoju tekstu, jos buvo pakeistos Protokolu, iš dalies keičiančiu Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį.
The Treaty establishing the European Atomic Energy Community (EAEC/Euratom) will not be affected by the new Treaty, however, and will thus remain in force in parallel, although some of its provisions are altered by the Protocol amending the Euratom Treaty in order to bring them into line with the new text.
Tačiau Vokietija, Airija ir Austrija prie TVK galutinio akto pridedamoje deklaracijoje Nr. 54 išreiškė pageidavimą, kad, siekiant persvarstyti Euratomo sutartį, Tarpvyriausybinė konferencija būtų sušaukta kaip galima greičiau.
However, Germany, Ireland and Austria have expressed the wish, in Declaration No 54 annexed to the Final Act of the IGC, that an Intergovernmental Conference should be convened as quickly as possible to revise the Euratom Treaty.
Be to, reikia pažymėti, kad prie naujosios sutarties pridedama labai daug protokolų, priedų ir deklaracijų: 12 protokolų (daugelis prie galiojančių sutarčių pridedamų protokolų pritaikyti konstitucinio pobūdžio dokumentui), pavyzdžiui, protokolai dėl Šengeno acquis integravimo, dėl nacionalinių parlamentų vaidmens, dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų, pereinamojo laikotarpio nuostatų, susijusių su institucijomis, dėl nuolatinio struktūrinio bendradarbiavimo gynybos srityje ir t. t., 2 priedai (jau esami, susiję su žemės ūkio produktų sąrašu ir užjūrio šalių ir teritorijų sąrašu) ir 65 deklaracijos.
Moreover, it should be pointed out that the new Treaty incorporates an excessive number of protocols, annexes and declarations: 12 protocols (most of those annexed to the Treaties in force have simply been brought into line with the constitutional text), amongst which could be cited those on the Schengen acquis, the role of the national parliaments, the subsidiarity and proportionality principles, the transitional provisions concerning the institutions, permanent structured cooperation in the area of defence, etc.), two annexes (already in existence, setting out the list of agricultural products and the list of overseas countries and territories) and 65 declarations.
Šiuos protokolus taip pat turi ratifikuoti visos valstybės narės ir jie turi tokią pat įstatymo galią kaip sutartis.
Since they have the same legal force as the Treaty, these protocols must also be ratified by all the Member States.
Tačiau deklaracijos nėra teisiškai įpareigojančios, bet jas galima naudoti sutarties interpretacijai. .– yra svarbus žingsnis į priekį siekiant, kad Europos realijos būtų skaidresnės ir piliečiai jas geriau suprastų.
The same is not true of the declarations, which are not legally binding, but which may be used as aids to interpreting the Treaties. , endowed with legal personality.
Tai padidins Sąjungos veiklos veiksmingumą ir matomumą tarptautinėje plotmėje ir padarys galą neaiškiai padėčiai, kai Europos Sąjunga visų pripažįstama bendruoju subjektu, o aiškų juridinio asmens statusą turi Europos bendrija, atliekanti tik dalį Sąjungos funkcijų
This will also increase the effectiveness and visibility of Union action in the international arena, bringing an end to a confusing situation in which the European Union is universally recognised as the common entity, whereas it is the European Community, which covers only some of the Union's functions, which has explicit legal personality
Labai ginčytina, kad Europos Sąjunga neturi tarptautinio juridinio asmens statuso, nors sutartyse jis jai nesuteiktas. .
Although it could be argued that the European Union as such has international legal personality, even though this is not conferred on it by the Treaties. .
Tai reiškia, kad Europos bendrijos steigimo sutartis dabar tampa Sutartimi dėl Europos Sąjungos veikimo.
A further result is that the Treaty establishing the European Community now becomes the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU).
Taigi abi sutartys dabar reglamentuoja tą patį politinį subjektą – Europos Sąjungą.
The two Treaties thus now serve the same political entity: the European Union.
Pirmojoje daugiausia dėmesio skiriama Sąjungos principams, vertybėms ir pagrindiniams organizaciniams aspektams.
The first focuses on the principles, values and fundamental organisational aspects of the Union.
Antrojoje išsamiai aprašoma Sąjungos struktūra ir veikimas bei apibrėžiami principai ir tikslai, kuriais Sąjunga vadovaujasi vykdydama visų sektorių politiką, smulkiai apibūdinant Sąjungos kompetencijos mastą ir ribas kiekvienoje veiklos srityje.
The second deals with the nuts and bolts of organisation and functioning of the Union and the definition of the principles and objectives which guide Union action in the area of each of its sectoral policies, specifying in detail the scope of and limits to the Union's competences in each of its areas of action.
Dėl to, kad ES sutartyje viena antraštinė dalis ištisai skiriama Sąjungos išorės veiklai, kurioje išsamiai aprašoma viskas, kas susiję su bendrąja išorės ir saugumo politika, atsiranda išimtis, kuri iš esmės pažeidžia abiejų sutarčių atskyrimo logiką.
The exception, which represents a major break with the logic of the separation between the two Treaties, stems from the fact that the TEU contains an entire title dealing with the Union's external action, which deals in detail with every aspect of the common foreign and security policy.
Susiformavus vienam subjektui bus panaikinta trijų ramsčių struktūra [Bendroji užsienio ir saugumo politika (BUSP), Teisingumas ir vidaus reikalai (TVR) bei Europos bendrija], jie bus sujungti į suvestinį Sąjungos teisės aktų korpusą, Bendrijos metodas bus apibendrintas tiek, kad bendrosios užsienio ir saugumo politikos srityje (įskaitant gynybą), atsižvelgiant į specifinį jos pobūdį, ir toliau bus taikomos specialiosios sprendimų priėmimo procedūros.
This merger into a single entity has been accompanied by the abolition of the three-pillar structure [common foreign and security policy (CFSP), justice and home affairs (JHA) and European Community]; all three have been merged into the single corpus of the Union, with a single institutional framework and the across-the-board application of the Community method, the sole exception being the area of the CFSP (including defence), where specific decision-making procedures remain in force, as warranted by the particular nature of that policy area.
Aiškus Sąjungos vertybių, principų ir tikslų apibrėžimas
A clear definition of the Union ’s values, principles and objectives
Naujojoje sutartyje numatoma, kad ES sutartis prasidės straipsniais, apibūdinančiais ES esmę, vertybes ir principus, kuriais ji remiasi, bei tikslus, kurių ji turi siekti vykdydama savo veiklą.
The new Treaty provides that the TEU will open with articles defining the nature of the Union and the values and principles on which it is founded and the objectives which it is supposed to pursue by means of its action.
Pirmajame ES sutarties straipsnyje nustatomi Europos integracijos pagrindai: čia Sąjunga apibrėžiama kaip valstybių narių įsteigta sąjunga, kuriai jos „patiki savo kompetencijos sritis, siekdamos bendrų tikslų“.
The very first article of the amended TEU lays down the basis on which the European integration process is founded: it defines the EU as a Union established by the Member States ‘on which the Member States confer competences to attain objectives they have in common’.
Taigi šis apibrėžimas skiriasi nuo pateiktojo Konstitucijoje, kur buvo įtvirtintas piliečių ir valstybių valia grindžiamas dvigubas Europos Sąjungos teisėtumas.
This definition departs from that set out in the Constitution, which enshrined the dual legitimacy of the Union reflecting the will of the citizens and States of Europe.
Tačiau nors šio oficialaus Sąjungos dvigubo teisėtumo pripažinimo nebėra, jo materialiosios išraiškos sutarčių tekste vietomis pasirodo kaip judėjimo, prasidėjusio bent jau nuo visuotinių Europos Parlamento rinkimų, išraiška.
However, although that formal recognition of the Union’s dual legitimacy has disappeared, practical expressions of that legitimacy appear at various points in the text of the Treaties, in keeping with a development which has been continuing at least since the election of the European Parliament by universal suffrage.
Europos Sąjungoje turi būti įtvirtintos jos pamatinės vertybės, kuriomis turi būti grindžiama bet kokia Sąjungos institucijų vykdoma veikla.
This European Union must be firmly anchored to the values on which it is founded and which guide every action taken by its institutions.