natgillin/translations-raw huggingface dataset:
31. pažymi mažų ir vidutinių įmonių vaidmenį kaimo plėtrai ir jų indėlį į regioninę ir vietinę sanglaudą; ragina Komisiją, valstybes nares ir regionines valdžios institucijas daugiau dėmesio skirti konkurencingumo stiprinimui – teikti pagalbą kitiems gamyboms sektoriams ir kaimo vietovėse skatinti verslo dvasią, ypač panaikinat administracines, teisines ir planavimo kliūtis ir gerinant tinkamą IT infrastruktūrą bei dedant daugiau paskatų pradėti naują verslą;
Draws attention to the role played by small and medium-sized enterprises in rural development and the contribution they make to convergence at regional and local levels; calls on the Commission, the Member States and regional and local authorities to lay the emphasis on strengthening competitiveness by also assisting other productive sectors and to foster entrepreneurship in rural areas, in particular by removing administrative, legal and planning barriers, providing adequate IT infrastructure and increasing the incentives to launch new entrepreneurial activities and also to offer more support to non-agricultural activities while promoting economic diversification in these areas;
36. prašo Komisijos iki 2011 m. atliekant BŽŪP būklės patikrą sukurti aukšto lygio darbo grupę, kuri teiktų pasiūlymus, kaip po 2013 m. užtikrinti kaimo ekonomikos ir visų kaimo vietovių gyventojų ateitį;
Requests that the Commission create a high-level working group by 2011 as part of the CAP Health Check which would bring forward proposals to secure the future of the rural economy and all who live in rural areas after 2013;
38. pažymi, kad kaimo plėtros procesą reikia derini su priemiesčių interesais ir glaudžiai koordinuoti su miesto plėtros rėmimu ir pabrėžia, kad kaimo plėtros politikos ir miesto plėtros politikos sąveika nėra pakankama ir veiksminga;
Notes that the process of rural development must be reconciled with the interests of suburban areas and must be closely coordinated with the promotion of urban development, and emphasises that the synergies between rural and urban development policies are neither sufficient nor effective;
39. pripažįsta, kai kaimo bendruomenės turi potencialo daryti teigiamą poveikį aplinkai įsipareigodamos vykdyti aplinkai nekenkiančią veiklą ir vystydamos alternatyvius energijos šaltinius, pvz., biokurą, ypač atsižvelgiant į keturis naujus uždavinius kaimo plėtros srityje, iškeltus atliekant BŽŪP būklės patikrą, tarp kurių yra biologinė įvairovė ir atsinaujinanti energija;
39.Recognises the potential of the rural community to make a positive contribution to the environment through their engagement in environmentally friendly activities and the development of alternative energy sources such as biofuels, especially considering the four new challenges outlined in the rural development policy of the Health Check, such as biodiversity and renewable energies;
Dėl struktūrinės politikos reformos pakito fondų struktūra ir paramos lėšų, teikiamų iš tų fondų, skirstymo principai.
The reform of structural policy for the period 2007-2013 brought with it changes to the structure of the Funds and the basis for the allocation of assistance under this policy.
Vienas iš reikšmingiausių pokyčių buvo naujo Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP), susijusio su bendrąja žemės ūkio politika (BŽŪP), įkūrimas.
One important change was the creation of a new European Agricultural Fund for Rural Development (EAFRD) linked to the common agricultural policy (CAP).
Finansiniu požiūriu 2000–2006 m. lėšos kaimo plėtrai buvo siejamos su struktūriniais fondais ir sanglaudos politika, dėl to jos buvo atskirtos nuo BŽŪP lėšų, o pagal naujas finansines 2007–2013 m. nuostatas EŽŪFKP yra skyriaus, susieto su BŽŪP, dalis, todėl jis buvo atskirtas nuo sanglaudos politikos.
Whereas the 2000-2006 Financial Perspective tied rural development funding in with the Structural Funds and cohesion policy, separating it from CAP funding, under the new 2007-2013 financial framework, the EAFRD forms part of the allocations linked to the CAP and has consequently been disconnected from cohesion policy.
Pagal teisės aktų leidėjų sumanymą EŽŪFKP atskyrimo nuo kitų struktūrinių fondų ir jo susiejimo su BŽŪP tikslas buvo geriau panaudoti paramą, teikiamą iš to fondo, ir palengvinti integruoto požiūrio diegimą kaimo vietovėse.
The aim of legislators in separating the EAFRD from the other Structural Funds and linking it to the CAP was to facilitate the use of this type of funding and to make it easier to adopt an integrated approach in rural areas.
Tačiau sėkmingo tų pokyčių įgyvendinimo sąlyga buvo tinkamas paramos, teikiamos iš įvairių fondų, ypač – iš Europos regioninės plėtros fondo (ERPF), Sanglaudos fondo (SF) ir Europos socialinio fondo (ESF), koordinavimas, ir užtikrinimas, kad tie fondai galės papildyti vienas kitą.
Key to the success of these changes, however, was adequate coordination of assistance under the various funds, in particular the European Fund for Regional Development (ERDF), the Cohesion Fund (CF) and the European Social Fund (ESF), and their complementarity.
Įgyvendinus tuos pokyčius kyla klausimas, ar dėl tokio atskyrimo pagerėjo prieinamų fondų naudojimo efektyvumas?
Following the introduction of these changes, the question arises as to whether this separation has actually led to more effective use of the financing available.
Bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) lėšų susiejimas su kaimo plėtrai skiriamomis lėšomis yra tiktai tariamas biudžeto schemos supaprastinimas.
Linking the common agricultural policy to rural development funding represents a simplification of budgetary arrangements in appearance only.
Iš esmės dabar lėšos, skirtos ne žemės ūkio tikslams, tik labiau atsiejamos nuo sanglaudos politikos ir regioninės plėtros perspektyvos, numatytos dideliu mastu, ir dėl to kai kurie tikslai dubliuojami (pavyzdžiui, aplinkos apsaugos ar švietimo) arba visiškai neminimi abiejuose skyriuose.
In reality, it means the separation of non-agricultural funding from the scope of cohesion policy and a broader regional development perspective and, as a result, either the duplication of some objectives (e.g. environmental protection and education) or their omission in both areas.
Ir yra rizika, kad nepaisant esamų biudžetinių apribojimų, lėšos, kurias būtų galima gauti iš ERPF, bus mažiau panaudojamos plėtoti ekonominiam konkurencingumui, kuris daugiausia bus koncentruojamas didesniuose miestų centruose arba aktyviausiai veikiančiuose regionuose, o EŽŪFKP savo išteklius daugiausia skirs žemės ūkio konkurencingumui didinti.
There is a risk, therefore, that, in view of existing budgetary limitations, funding available under the ERDF will be used to a large extent to boost economic competitiveness in larger urban centres or the most dynamic regions, while EAFRD financing will be focused on improving agricultural competitiveness.
Susiklosčius tokiai padėčiai išlaidos, patiriamos remiant ne žemės ūkio veiklą ir MVĮ (mažąsias ir vidutines įmones) kaimo vietovėse, atsidurtų ties abiejų fondų sandūra ir nebūtų nė vieno iš jų dengiamos.
In this situation, spending on support for non-agricultural activities and the development of SMEs in rural areas would be at the interface between the two funds and not be covered by either of them.
Lėšų gali trūkti ir pagrindinių viešojo vartojimo paslaugų bei investicijų į infrastruktūrą užtikrinimui kaimo vietovėse, prie kurių turi prisidėti ir Sanglaudos fondas.
There could also be a shortage of funding to ensure basic public services and investment in infrastructure in rural areas, to which the Cohesion Fund is also meant to contribute.
Tokiame kontekste ypatingą reikšmę įgyja skaidrios ilgalaikės kaimo plėtros strategijos sukūrimas valstybių narių lygmeniu taip, kad būtų galima aiškiai apibrėžti kaimo plėtros prioritetus bei tikslus ir atitinkamai jiems pritaikyti paramos lėšas, gaunamas iš įvairių prieinamų šaltinių.
In this context, it is becoming particularly important to come up with a transparent, long-term rural development strategy at national and regional level, in order to be able to identify clearly rural development priorities and objectives and adapt to them the various sources of funding available.
Tačiau antrojo ramsčio susiejimui su sanglaudos politikos strategijomis reikėtų tikslesnio veiksmų koordinavimo valstybės mastu.
Linking the second pillar to cohesion policy measures would, however, require the close coordination of activities at national level.
Be to, reikia atsižvelgti ir į kitus veiksnius, turinčius įtakos kaimo plėtrai ir tos plėtros finansavimo būdams.
Furthermore, additional factors affecting development and the means of financing rural development need to be examined.
Kaimo vietovės sąvoka iki šiol nėra tiksliai apibrėžta.
What constitutes a rural area has yet to be defined with any precision.
Dėl to kalbant apie kaimo plėtrą reikia apsvarstyti, kaip apibūdinti kaimo vietoves atsižvelgiant į jų ypatumus ir plėtros tikslus.
This means that when speaking about rural development, it is essential to think about how rural areas can be defined in terms of their characteristics and development objectives.
Tradiciškai kaimo vietovės nuo miesto skyrėsi mažesniu gyventojų tankiu, čia buvo kitokia profesinės veiklos struktūra, mažesnis pajamų lygis ir prastesnė prieiga prie viešųjų gėrybių.
Traditionally, rural areas could be differentiated from urban areas through their lower population density, different employment structure, lower level of income and worse access to public goods.
Teritorinės sanglaudos požiūriu mažesnis gyventojų tankis neturi būti lemiamas skiriamasis bruožas.
From the point of view of territorial cohesion, lower population density should not be the decisive characteristic.
Vienas iš ES plėtros tikslų yra visuomeninės struktūros modernizavimas, įskaitant užimtumo struktūrą.
One of the Union’s development aims is to modernise social structures, including employment structures.
Taigi teritorinę sanglaudą galima padidinti suderinant kaimo ir miesto vietovių užimtumo struktūras.
It is possible to increase territorial cohesion, therefore, by aligning employment structures in rural and urban areas.
Tad didžiausi teritorinės sanglaudos sunkumai tebėra pajamų lygis ir prieiga prie visuomeninių gėrybių, o tie tikslai sėkmingiausiai būtų įgyvendinti kaimo vietovėse remiant ne žemės ūkio veiklą.
Level of income and access to public goods therefore remain the biggest challenges for territorial cohesion and they can be most effectively improved through support for non-agricultural activities in rural areas.
Tačiau dėl KTP skiriamų lėšų neturi sumažėti lėšos, skiriamos tiesiogiai žemės ūkio išmokoms.
Rural development measures should not, however, drain resources intended for direct payments to farmers.
Artimiausiais metais reikia laukti esminių Europos Sąjungos bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) pokyčių.
Substantial changes to the European Union’s common agricultural policy should be expected in the next few years.
Pirmuoju tokiu bandymu galima laikyti BŽŪP būklės įvertinimą (angl. health check).
The first opportunity to make changes could be the CAP Health Check.
Ligšioliniuose ginčuose apie tai, kas yra BŽŪP, vyravo požiūris, kad tai priemonės, stiprinančios ES ūkio diferencijuotumą, o kartu trukdančios didinti jo konkurencingumą.
In previous disputes about the structure of the CAP, the view has dominated that this funding is strengthening the diversification of the EU's economy while failing to boost its competitiveness.
Esant tokiai ES finansų politikai, kokia taikoma dabar, šis požiūris gali būti iš dalies pagrįstas, tačiau iš tikrųjų tai priklauso nuo būdo, kuriuo eikvojamos ES lėšos.
Under the Union’s present financial policy, this view is partially justified, but it really depends on how Union funding is spent.
Pirmiausia kaimo plėtros politikos tikslai neturi prieštarauti Lisabonos tikslams, jei ta plėtra bus grindžiama santykinio konkurencingumo priemonėse (didėjančiu našumu esant santykinai mažesnėms išlaidoms) taikymu, visų pirma vietos maisto perdirbimo srityje, kuriant infrastruktūrą ir plėtojant paslaugas, kaip antai turizmas, švietimas ar aplinkos apsauga.
Rural development policy objectives in particular need not be contrary to the Lisbon goals provided this development is based on the application of the relative competitiveness mechanism (better cost-effectiveness), in particular in local food processing and the development of infrastructure and services, such as tourism, education and environmental protection.
Kuriant EŽŪFKP nustatyti tokie 2007–2013 m. prioritetai: 1.
With regard to the EAFRD, the following priorities were identified for the period 2007-2013: 1.
1 – žemės ūkio ir miškų sektoriaus konkurencingumo didinimas, 2.
Improving the competitiveness of the agricultural and forestry sectors.
Tačiau kyla problema – ar antrasis BŽŪP ramstis ir toliau turi būti „politiškai taisyklingas“ žemės ūkio netiesioginio rėmimo mechanizmas?
There is the problem, however, of whether the second pillar of the CAP should remain a ‘politically correct’ mechanism for indirect agricultural support.
Ar iš jo turi būti skiriamos lėšos naudos gavėjams, gyvenantiems kaime ir veikiantiems ne žemės ūkio sektoriuje, ir naudos gavėjams, kurie liks gyventi kaimo vietovėse, bet iš žemės ūkio sektoriaus pereis į kitų rūšių profesinės veiklos sritis?
Should funding also be directed at rural beneficiaries outside the agriculture sector and beneficiaries who, while remaining in rural areas, will move from agriculture to other occupational sectors?
O jeigu KTP būtų vykdoma įgyvendinant BŽŪP, ar nebūtų lengviau panaikinti būdus, kuriais žemdirbiai iki šio buvo finansuojami iš ES fondų?
Would keeping rural development within the scope of the CAP not mean depriving farmers of previous methods of Union funding?
Vienas iš svarbiausių ginčytinų dalykų debatuose dėl BŽŪP bus tiesioginių išmokų žemės ūkiui (pirmasis ramstis) dydis ir bendro finansavimo iš valstybės šaltinių dydis kartu siekiant, kad BŽŪP ir toliau būtų Bendrijos politikos pobūdžio.
One of the main sources of dispute in the CAP debate will be the level of direct payments for agriculture (first pillar) and the level of national co-financing in view of efforts to preserve the Community nature of the CAP.
Dėmesio vertas EK pasiūlymas sumažinti tiesiogines išmokas ūkiams, užimantiems didelį plotą, ir sustiprinti antrąjį BŽŪP ramstį, t. y. kaimo plėtrą padidinant moduliacijos lygį.
The Commission’s proposal to reduce direct payments for large farms and to strengthen the second pillar of the CAP, i.e. rural development, by increasing the rate of modulation should be considered.
Sunkumai įgyvendinant kaimo plėtros politiką dėl to, kad sektorių politikos kertasi su teritorinės sanglaudos politika, nesutampa ir abiejų rūšių politikų ekonominis ir visuomeninis matas.
The difficulties in implementing rural development policy stem from the fact that sectoral policies and territorial cohesion policy cut across each other, as do the economic and social aspects of both types of policy.
Dėl to ligšioliniuose veiksmuose buvo akcentuojamas kompetencijos atskyrimas, o ne veiksmų sąveika.
This explains the visible emphasis thus far on the division of responsibilities rather than the coordination of activities.
Tačiau koordinavimo tikslas kaip tiktai turi būti tai, kad naudojant lėšas būtų pasiekta sąveika.
The aim of coordination should, however, be precisely to ensure a combined approach in the use of funding.
Konkrečiose valstybėse yra daug veiksmų koordinavimo modelių, taikomų kaimo plėtrai skirtų lėšų srityje.
In the individual Member States, several models exist for the coordination of activities related to the allocation of funding for rural development measures.
Šiuo metu dar sunku pasakyti, kokios valstybės taikomas modelis galėtų būti pavyzdys kitoms valstybėms.
It is difficult to claim that a particular country's solution could serve as a model for other countries.
Atrodo, kad sėkmę gali lemti veikiau politinė valia, o ne vienokie ar kitokie organizaciniai sprendimai.
It appears that political will could be more decisive in terms of ensuring success than this or that organisational arrangement.
Todėl naudingas sprendimas būtų šiuo aspektu taikyti atvirojo koordinavimo metodo bendradarbiavimą ES lygmeniu.
A suitable solution could therefore be to apply the open method of coordination to this aspect of cooperation at Union level.
Tačiau reikia aiškiai pabrėžti, kad kaimo plėtros politika turi didžiulę įtaką teritorinei sanglaudai.
However, it should be made clear that rural development policy has a huge influence on territorial cohesion.
Dėl to kaimo plėtros užduočių nepavyks visiškai atskirti nuo sanglaudos ir regioninės plėtros politikos.
For this reason, it does not seem justifiable to separate rural development measures from cohesion and regional development policy.
Ta politika geriau negu BŽŪP gali padėti išspręsti kaimo plėtros problemas, nesusijusias su žemės ūkiu, pavyzdžiui, tokias kaip pagalba perkvalifikuojant žmogiškuosius išteklius, kad galėtų dirbti kituose našesniuose ūkio sektoriuose.
This policy is better able than the CAP to assist with non-agricultural aspects of rural development, such as retraining people for work in more productive areas of the economy.
Ir vis dėlto kaimo plėtros politika gali būti įtraukta į sanglaudos ir regioninės plėtros politiką tiktai su sąlyga, kad kaimo plėtrai bus skirti reikiami fondai ir jų lėšos bus naudojamos pagal nustatytus kaimo plėtros prioritetus.
Nevertheless, including rural development policy within cohesion and regional development policy is only possible on the condition that rural development receives adequate funding and that this funding is used in line with the priorities set out for rural areas.
dėl sanglaudos politikos ir kaimo plėtros priemonių derinimo ir koordinavimo
on complementarities and coordination of cohesion policy with rural development measures
4. atsižvelgdamas į tai primena, kad visi ES regionai, įskaitant kaimo ir atokias vietoves, siekdami labiau nedidinti teritorinės nepalankiausioje padėtyje esančių vietovių atskirties, turi iš esmės naudotis tomis pačiomis plėtros galimybėmis;
Recalls in this respect that all regions throughout the Union as a whole, including rural and remote areas, should in principle benefit from the same development opportunities to avoid any further territorial exclusion of the most disadvantaged areas;
11. mano, kad Sąjungos tikslas – palengvinti žemės ūkio restruktūrizaciją, tvarų ekonomikos ir socialinį vystymąsi ir darnius kaimo ir miesto santykius, ypač naujosiose valstybėse narėse;
Believes that the Union’s role is to facilitate, especially in the new Member States, agricultural restructuring, sustainable economic and social development, and a balanced relationship between country and city;
13. mano, kad siekiant, jog naujosios valstybės narės galėtų sutvirtinti savo žemės ūkio struktūras, jose 2-asis ramstis turi būti stiprinamas ne į jį perkeliant 1-ajam ramsčiui skirtas lėšas, o skiriant struktūrinių fondų ir Sanglaudos fondo lėšas kaimo plėtros programoms;
Takes the view that in the case of the new Member States, in order to allow them to consolidate their agricultural structures, the second pillar must not be consolidated by transfer of funds allocated to the first pillar, but via contributions to rural development programmes from the Structural Funds and the Cohesion Fund;
16. mano, kad būtina skatinti valdymą ir partnerystę geriau koordinuojant viešųjų valdžios institucijų ir visų ekonominių bei socialinių partnerių darbą Europos, nacionaliniu ir vietos lygmenimis, siekiant apibrėžti, įgyvendinti ir stebėti vietinę kaimo politiką;
Believes it is necessary to boost governance and partnership by means of closer coordination between the public authorities and all of the economic and social partners at European, national and local levels with a view to the definition, implementation and monitoring of local rural policies;
18. pabrėžia, kad, siekiant skatinti veiksmingiausią ir vaisingiausią visų prieinamų lėšų panaudojimą, būtina parengti nuoseklią ilgalaikę kaimo plėtros strategiją;
Points out that there is a need to develop a coherent, long-term rural development strategy in order to facilitate the most effective and efficient use of all available funding;
kuriame prašoma Komisijos pateikti pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl piliečių iniciatyvos įgyvendinimo
requesting the Commission to submit a proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the implementation of the citizens’ initiative
PASIŪLYMO DĖL REZOLIUCIJOS PRIEDAS: REKOMENDACIJOS, SUSIJUSIOS SU KOMISIJOS PASIŪLYMO DĖL EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTO DĖL PILIEČIŲ INICIATYVOS ĮGYVENDINIMO TURINIU 7
ANNEX TO THE MOTION FOR A RESOLUTION: RECOMMENDATIONS AS TO THE CONTENT OF THE COMMISSION PROPOSAL FOR A REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL ON THE IMPLEMENTATION OF THE CITIZENS’ INITIATIVE 8
Peticijų komiteto NUOMONĖ .......................................................................................16
OPINION of the Committee on Petitions ...............................................................17
kurioje prašoma Komisijos pateikti pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl piliečių iniciatyvos įgyvendinimo
requesting the Commission to submit a proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the implementation of the citizens’ initiative
– atsižvelgdamas į Sutartį dėl Konstitucijos Europai
– having regard to the Treaty establishing a Constitution for Europe
OL C 310.
OJ C 310.
2004 12 16, p.
16.12 2004, p.
– atsižvelgdamas į savo 2006 m. sausio 19 d. rezoliuciją dėl apmąstymų laikotarpio: diskusijų dėl Europos Sąjungos vertinimo struktūra, temos ir pagrindai
– having regard to its resolution of 19 January 2006 on the period of reflection: the structure, subjects and context for an assessment of the debate on the European Union
– atsižvelgdamas į Konstitucinių reikalų komiteto pranešimą ir į Peticijų komiteto nuomonę ( A6-0043/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs and the opinion of the Committee on Petitions ( A6‑0043/2009 ),
A. kadangi Lisabonos sutartyje pateikiama Europos piliečių iniciatyva, pagal kurią ne mažiau kaip milijonas Sąjungos piliečių, kurie yra reikšmingos valstybių narių dalies piliečiai, manydami, kad Sutartims įgyvendinti reikalingas Sąjungos teisės aktas, gali imtis iniciatyvos raginti Europos Komisiją gali imtis iniciatyvos ir raginti Komisiją, kad ji, neviršydama savo įgaliojimų, pateiktų tuo klausimu atitinkamą pasiūlymą (ES sutarties naujos redakcijos 11 straipsnio 4 dalis),
A. whereas the Treaty of Lisbon introduces the Citizens’ Initiative, whereby citizens of the Union numbering not less than one million who are nationals of a significant number of Member States may take the initiative of inviting the Commission, within the framework of its powers, to submit any appropriate proposal on matters where citizens consider that a legal act of the Union is required for the purpose of implementing the Treaties – Article 11(4) of the EU Treaty in the new wording (‘TEU nw’),
B. kadangi taip milijonas Sąjungos piliečių gaus tokią pat teisę prašyti Komisijos pateikti teisėkūros pasiūlymą, kokią Taryba turi nuo Europos Bendrijų įsteigimo 1957 m. (iš pradžių pagal EEB sutarties 152 straipsnį, šiuo metu – pagal EB sutarties 208 straipsnį, ateityje – pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 241 straipsnį), o Europos Parlamentas – nuo Mastrichto sutarties įsigaliojimo 1993 m. (šiuo metu pagal EB sutarties 192 straipsnį, ateityje – pagal Sutarties dėl ES veikimo 225 straipsnį),
B. whereas one million citizens of the Union will thus obtain the same right to request the Commission to submit a legislative proposal as the Council has had since the establishment of the European Communities in 1957 (originally under Article 152 of the EEC Treaty, at present Article 208 of the EC Treaty, in future Article 241 of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’)), and the European Parliament has had since the entry into force of the Maastricht Treaty in 1993 (at present Article 192 of the EC Treaty, in future Article 225 TFEU),