natgillin/translations-raw huggingface dataset:
35. prašo, kad Komisija pateiktų ryžtingų pasiūlymų dėl teisės aktų siekiant sukurti Europos civilinės saugos pajėgas, grindžiamas dabartinės Bendrijos sistemos gerinimu ir esamų valstybinių išteklių sutelkimu abipusei pagalbai, taip nesudarant didelių papildomų sąnaudų ir naudojantis būdų, išbandytų vykdant parengiamuosius veiksmus, pavyzdžiu; civilinės saugos pajėgos turi būti finansuojamos atskirai nuo pagalbos humanitarinių nelaimių atvejais finansavimo;
Calls on the Commission to bring forward ambitious legislative proposals for the establishment of a European civil protection force, based on optimising the existing Community Civil Protection Mechanism and pooling existing national resources so that no major additional costs will be incurred, and drawing on systems tried and tested during preparatory initiatives; takes the view that civil protection force financing has to be additional to funding for humanitarian emergencies;
Pagalbos nenutrūkstamumas
Continuity of aid
· Nelaimių rizikos mažinimas (NRM) ir klimato kaita
· Disaster risk reduction and climate change
41. apgailestauja, kad konkreti pažanga siejant skubią pagalbą, reabilitaciją ir vystymąsi vis dar ribota, nepaisant gausesnių politinių įsipareigojimų, prisiimtų pastaraisiais metais;
Deplores the fact that there has still been little practical progress on linking emergency aid, rehabilitation and development, in spite of the numerous political undertakings given in that regard in recent years;
43. prašo skirti daugiau lėšų siekiant užtikrinti pagalbos tęstinumą ir svarstyti, kaip gerinti esamų finansinių priemonių lankstumą ir papildomumą perėjimo nuo skubios pagalbos prie pagalbos vystymuisi etapais;
Calls for more resources with the aim of assuring the continuity of aid and a focus on flexibility and complementarity among existing financial arrangements in the phases of transition from emergency to development;
Europos Sąjunga, vienijanti Komisiją ir valstybes nares, yra didžiausia humanitarinės pagalbos teikėja.
The European Union, through the Commission and the Member States combined, is the world’s largest donor of humanitarian aid.
Ji teikia daugiau kaip 40 proc. oficialios tarptautinės humanitarinės pagalbos.
Its contribution represents more than 40% of all official international humanitarian assistance.
Europos Komisija per savo Humanitarinės pagalbos generalinį direktoratą (ECHO GD) 2009 m. suteikė humanitarinę pagalbą 115 milijonų žmonių daugiau kaip 70 šalių ir tai sudarė bendrą 950 milijonų eurų sumą.
In 2009, via its directorate-general for humanitarian aid (DG ECHO), the Commission provided a total of EUR 950 million to approximately 115 million people in more than 70 countries.
Vykdydama savo humanitarinės pagalbos politiką, Europos Sąjunga konkrečiai vykdo savo įsipareigojimą padėti trečiosioms šalims, kurioms reikia pagalbos ir kurios yra ypač pažeidžiamos.
The Union ’ s humanitarian policy is the practical expression of its commitment to supporting people in third countries in need of assistance when they are at their most vulnerable.
Jis įpareigoja Europos Sąjungą glaudžiai bendradarbiauti šioje srityje kuriant bendrą humanitarinės pagalbos viziją.
It commits the Union to close cooperation around a shared vision of humanitarian aid.
Konsensuse pabrėžiamas Europos Sąjungos noras glaudžiai bendradarbiauti šioje srityje siekiant gerinti jos veiksmingumą, ginti ir skleisti pagrindinius humaniškumo, neutralumo, nešališkumo ir nepriklausomybės principus bei energingai skatinti laikytis tarptautinės humanitarinės teisės.
The Consensus underscores the will of the EU to cooperate closely in this field in order to be as effective as possible, to defend and promote the basic humanitarian principles of humanity, neutrality, impartiality and independence and actively to advocate the observance of international humanitarian law.
33 apima būtent veiksmų plano laikotarpio vidurio peržiūrą, t. y. analizę, kuri yra šio pranešimo objektas.
Action no 33 in the action plan specifically provides for a mid-term review – which is the subject of this report.
Visų pirma reikia nurodyti, kad šią peržiūrą parengti nelengva, nes trūksta informacijos apie konkrečius įvykdytus ar atliktinus veiksmus.
It should be noted at the outset that, for want of specific information about actions undertaken or yet to be taken, this stock-taking exercise is not easy.
Taip pat sunku išnagrinėti veiksmų plano rezultatus, nes tam tikruose sektoriuose trūksta specifinių rodiklių.
A further problem in analysing the results of the action plan is the absence of specific indicators in certain sectors.
Taip pat rengdami šį pranešimą pastebėjome, kad apie Konsensusą dėl humanitarinės pagalbos dar nežino ne humanitarinės veiklos dalyviai ir kad todėl reikia dėti dideles pastangas siekiant pagerinti konsensuso matomumą ir geriau apie jį informuoti valstybes nares, kitas institucijas ir karinės veiklos dalyvius.
In the course of preparing the report we also realised that, outside the bodies involved in humanitarian work, there is still little awareness of the European Consensus on Humanitarian Aid and that a major effort is therefore required to raise the profile of the Consensus and make the Member States, other institutions and military bodies more familiar with it.
Šis pranešimas nėra tik formalus, jis mums padeda grįžti prie aktualių humanitarinės pagalbos klausimų ir prie esminių konsensuso punktų, kurie mums atrodo pagrindiniai.
This report is not only a formal exercise but also an opportunity to reflect on humanitarian aid today and on key points in the Consensus which we consider to be fundamentally important.
· Europos konsensusas ir kintančios aplinkybės
· The European Consensus on Humanitarian Aid in a context of profound change
Humanitarinės pagalbos aplinkybės per pastaruosius metus labai pakito, todėl dar svarbiau griežtai ir aktyviai taikyti Konsensusą dėl humanitarinės pagalbos.
The humanitarian context has changed profoundly in recent years, making it all the more important that the European Consensus on Humanitarian Aid be applied rigorously and energetically.
Kalbant apie aplinkybių pokyčius, visų pirma pasakytina, kad dėl klimato kaitos poveikio stipriai išaugo gamtos nelaimių skaičius ir jos suintensyvėjo.
In this changing context, the first factor to highlight is the significant increase in the number and severity of natural disasters caused, particularly, by the impact of climate change.
Taigi reikia sustiprinti pastangas, susijusias su nelaimių rizikos mažinimu, ir numatyti ne tik atsitiktinės pagalbos teikimą, bet ir paramą bendruomenių nuosaviems pasirengimo nelaimėms pajėgumams.
This implies a need to invest greater efforts in disaster risk reduction and to provide support – in addition to one-off aid – for communities’ own disaster-preparedness capabilities.
Esama politinių įsipareigojimų: šios krypties ES strategija ir Hyogo veiksmų planas, tačiau tebėra su įgyvendinimu susijusių trūkumų.
Political undertakings to this effect have been made – in the form of the EU strategy and the Hyogo action plan – but their implementation remains incomplete.
Ketinama nelaimių rizikos mažinimą visapusiškai integruoti į vystomosios pagalbos ir humanitarinės pagalbos politiką.
Disaster risk reduction needs to be fully integrated into policies for development aid and humanitarian aid.
Be to, padaugėjo sudėtingų krizių, ypač vidinių konfliktų, ir pakito konfliktų pobūdis, konfliktai dažnai būna susiję su masiniu gyventojų persikėlimu (pabėgėliai, šalies viduje perkelti asmenys) ir su padidėjusiu smurtu gyventojų atžvilgiu.
Further factors are the increasing incidence of complex crises, especially internal conflicts, and the changing nature of conflicts, many of which entail the displacement of huge numbers of people (refugees and internally displaced persons), as well as increased violence against civilians.
Atsiranda vis daugiau tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimų, be to, blogėja padėtis tose vietose, kur teikiama humanitarinė pagalba.
Violations of international humanitarian law are increasingly common and the situation in the field is deteriorating.
Ypač šokiruojantis su tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimais susijęs dalykas yra tai, kad seksualinis smurtas vis dažniau naudojamas kaip karo ginklas.
One particularly shocking aspect of such violations is the increasing use of sexual violence as a weapon of war.
Daug pastangų reikėtų dėti siekiant integruoti lyčių aspektą ir humanitarinės pagalbos aplinkybėmis apsaugoti nuo seksualinio smurto.
Major efforts ought to be focused on incorporating gender and protection against sexual violence into humanitarian responses.
Be to, humanitarinės veiklos dalyvių gebėjimas pasiekti gyventojus krizių atveju kartais yra nedidelis ir apgailestaujama, kad vis labiau mažėja humanitarinės pagalbos erdvė.
There are also cases where humanitarian organisations’ access to people in crisis situations is impeded, and the general trend towards erosion of the ‘humanitarian space’ is to be deplored.
Reikia nuolat skatinti humanitarinės pagalbos erdvės apsaugą.
We must continue doggedly to argue for the preservation of that ‘humanitarian space’.
Daugiau ypatingo dėmesio reikėtų skirti pažeidžiamiausioms grupėms, pvz., moterims, vaikams ir priverstinai perkeltiems asmenims (šalies viduje perkeltiems asmenims ir pabėgėliams).
More specific attention should be directed at the most vulnerable groups of people, including women, children and people who have been forcibly displaced (whether internally or as refugees).
Anot Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių komisaro biuro, 2009 m. pabaigoje pasaulyje buvo 43,3 milijono priverstinai perkeltų asmenų.
At the end of 2009, according to the UN High Commission for Refugees, there were 43.3 million forcibly displaced persons throughout the world.
Be to, anot Jungtinių Tautų vaikų fondo (UNICEF), daugiau kaip 22 000 jaunesnių kaip 5 metų amžiaus vaikų kiekvieną dieną miršta nuo bado ir ginkluotų konfliktų, taip pat esama daugiau kaip milijono našlaičių ir nuo šeimos atskirtų vaikų.
In addition, UNICEF estimates that more than 22 000 children under the age of five die every day as the result of malnutrition and war, and there are more than a million orphans and children separated from their families.
Taip pat pastaraisiais metais vis daugiau ne humanitarinės pagalbos subjektų (karinių, civilinės saugos ir t. t.) dalyvauja reaguojant į humanitarines krizes.
Recent years have also seen non-humanitarian (e.g. military and civil protection) bodies increasingly involved in the response to humanitarian crises.
Šis dalyvavimas gali būti teigiamas, kai reikia reaguoti į dideles gamtos nelaimes, tačiau jis gali sudaryti problemų sudėtingų krizių atvejų ir kelti didelį pavojų, kad bus supainiotos politikos ir humanitarinės pagalbos sritys.
While such involvement may be positive in the case of responses to large-scale natural disasters, it can cause problems in the case of complex crises where there is a major risk that political and humanitarian agendas will be confused.
Vis dėlto civilinės ir karinės sričių ryšys tapo neginčijamai realus ir ypač padaugėjo vadinamųjų jungtinių misijų, kurioms vadovauja Jungtinės Tautos, ketinančios sukurti bendrą strategiją.
Nonetheless, the civil-military link has become an unavoidable reality, particularly with the increasing number of ‘integrated missions’ under the auspices of the UN, which is concerned with implementing a global strategy.
Ši karinių pajėgų ir humanitarinės veiklos dalyvių atliekamų vaidmenų painiava didina humanitarinės pagalbos personalo ir susijusių gyventojų nesaugumą.
The confusion of roles between armed forces and humanitarian organisations makes for increasing insecurity on the part of both humanitarian personnel and the populations affected.
Itin svarbu, kad politiniai, kariniai ar humanitarinės pagalbos subjektai, kurie veikia toje pačioje aplinkoje, geriau vieni kitus pažintų ir palaikytų dialogą atsižvelgdami į kiekvieno jų vaidmenis ir įgaliojimus bei jų nekompromituotų.
It is essential that political bodies and military or humanitarian organisations active in the same working environment should learn more about one another and engage in dialogue, while having regard to – and not compromising – their respective roles and remits.
Haityje ir Pakistane neseniai įvykusios humanitarinės katastrofos vėl parodė, kad veiksmingumo, koordinavimo ir matomumo aspektais reikia stiprinti ES gebėjimą reaguoti į nelaimes.
The recent humanitarian disasters in Haiti and Pakistan demonstrated once again the need to improve the EU’s disaster-response capability in terms of effectiveness, coordination and visibility.
Pranešime taip pat raginama sukurti Europos greitojo reagavimo pajėgas (Europos civilinės saugos pajėgos) – šią mintį pasiūlė Michel Barnier po Aziją užplūdusio cunamio ir šią idėją daug kartų pakartojo Europos Parlamentas.
The report therefore advocates the establishment of a European rapid response capability (European civil protection force), a concept launched by Michel Barnier following the 2004 tsunami in south-east Asia and repeatedly urged by Parliament.
Šios pajėgos turėtų pagerinti turimas priemones, kurios taptų veiksmingesnės ir matomesnės, siekiant per sustiprintą koordinavimą skubiai sutelkti visas reikalingas priemones.
This capability should constitute an optimisation of the tools already available, which would become more effective and visible, the aim being to enable, through closer coordination, the immediate mobilisation of all necessary resources.
Visiškai aišku, kad šių pajėgų naudojimas turi būti grindžiamas poreikiais ir būti papildomojo pobūdžio bei suderintas su humanitarine pagalba.
Obviously the use of such a capability will have to be based on need and it will have to complement and be consistent with humanitarian aid.
Naudojantis civilinės saugos priemonėmis turi būti laikomasi tarptautinių gairių, kaip nurodyta Europos konsensuse.
When civil protection resources are used, it must be in accordance with the international guidelines as set out in the European Consensus.
· Su institucijomis susijusių humanitarinės pagalbos aplinkybių pokyčiai Europos lygmeniu
· The changing institutional context of humanitarian work at European level
Priėmus veiksmų planą Europos Sąjungos lygmeniu įvyko instituciniai pokyčiai, pvz., 2009 m. pradžioje įsteigta Tarybos Humanitarinės pagalbos ir pagalbos maisto produktais darbo grupė (COHAFA).
Since the action plan was adopted a number of institutional changes have taken place at EU level, including, for example, the establishment in early 2009 of the Council’s Working Party on Humanitarian Aid and Food Aid (COHAFA).
COHAFA tapo svarbiu forumu ir papildoma priemone, kuri per nuolatinius politinio lygmens mainus padeda stiprinti Europos humanitarinės politikos institucinę struktūrą.
COHAFA has become a useful forum and an additional tool, strengthening the institutional structure of European humanitarian policy through regular exchanges at political level.
Vis dėlto jos vaidmenį reikėtų sustiprinti humanitarinės praktikos principų ir gerosios praktikos taikymo, koordinavimo ir konsensuso įgyvendinimo aspektais.
Its role ought to be reinforced, however, with regard to application of humanitarian principles and good practices as well as coordination and implementation of the Consensus.
Taip pat reikėtų pažymėti, kad ECHO GD sutelktos civilinei saugai ir humanitarinei pagalbai skiriamos lėšos ir kad tai padės stiprinti krizių valdymo priemonių nelaimių atveju koordinavimą ir bendrą nuoseklumą.
Also noteworthy is the linkage of the civil protection and humanitarian aid portfolios in DG ECHO, a development which will make for closer coordination and better overall consistency in the use of crisis-management tools in response to disasters.
Pranešėja patenkinta tokiu susiejimu, tačiau, siekiant išsaugoti šių dviejų skirtingų priemonių tapatumą ir specifiką, jų vaidmenys, įgaliojimai ir lėšos turi išlikti atskirti.
While the rapporteur welcomes the linkage, it is nonetheless necessary to maintain a clear demarcation of the roles, remits and budget lines of the respective instruments, in order to preserve their individual identities and specific features.
2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojus Lisabonos sutarčiai Sąjungos humanitarinė veikla nuo šiol reguliuojama pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 214 straipsnį, pagal kurį sukuriama visavertė ES humanitarinės pagalbos politika.
Since the entry into force of the Lisbon Treaty on 1 December 2009, the Union’s humanitarian effort has been governed by Article 214 TFEU, establishing a specific EU policy for humanitarian aid as a competence shared between the Member States and the Union.
Taigi 1996 m. įsigaliojęs Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1257/96 dėl humanitarinės pagalbos turės savo teisinį pagrindą, kai pagal bendro sprendimo procedūrą bus vykdoma jo peržiūra .
Thus, when Council Regulation (EC) No 1257/96 of 20 June 1996 concerning humanitarian aid is revised under the codecision procedure it will have its own legal basis.
Pagal Lisabonos sutartį taip pat įsteigta Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT) ir 2010 m. daug diskutuota dėl šios tarnybos įsteigimo.
The Lisbon Treaty also provided for the creation of the European External Action Service (EEAS), and establishing the service has been the subject of much discussion throughout 2010.
Parlamento Vystymosi komitetas per derybas gynė ECHO GD nepriklausomumą, kad jis netaptų EIVT dalimi ir kad taip būtų išvengta galimo humanitarinės pagalbos tapimo priemone.
During these negotiations, Parliament’s Committee on Development has been concerned to defend the independence of DG ECHO, preventing it from becoming part of the EEAS and thus avoiding any possible instrumentalisation of humanitarian aid.
Atsižvelgiant į šias ypatingas aplinkybes, turi būti aiškiau paskirstytos ES vyriausiosios įgaliotinės Catherine Ashton ir už tarptautinį bendradarbiavimą, humanitarinę pagalbą ir krizių valdymą atsakingos Komisijos narės Kristalinos Georgievos pareigos.
In this specific context, the division of tasks between Catherine Ashton, Vice-President of the Commission/ High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy, and Kristalina Georgieva, the Commissioner responsible for international cooperation, humanitarian aid and crisis response, must be clarified.
· Uždaviniai, kuriuos reikia įveikti, ir veiksmų kryptis
· Challenges and the way ahead
Konsensusas yra pirmasis bendras dokumentas dėl humanitarinės pagalbos politikos po 1996 m. priimto reglamento dėl humanitarinės pagalbos.
The European Consensus on Humanitarian Aid is the first common document on humanitarian aid policy to have been produced since the adoption of the 1996 regulation.
Konsensusas dėl humanitarinės pagalbos yra pagrindinė priemonė, kuri išlieka svarbi, ypač stipriai keičiantis humanitarinės pagalbos aplinkybėms.
It is a fundamentally important tool which is more relevant than ever against the background of profound change in humanitarian affairs.
Pranešėja mano, kad su humanitarine pagalba susijusius uždavinius galima išspręsti griežtai taikant Konsensusą dėl humanitarinės pagalbos ir jo veiksmų planą.
The rapporteur takes the view that humanitarian challenges can be met through rigorous application of the Consensus and the associated action plan.
Veiksmų plano peržiūra yra unikali galimybė sustiprinti veiksmus tose srityse, kurioms reikia skirti daugiau dėmesio, pvz.:
The mid-term review of the action plan offers a unique opportunity to step up efforts in a number of areas that merit more attention, including:
o humanitarinių principų ir tarptautinės humanitarinės teisės skleidimas,
o the promotion of humanitarian principles and international humanitarian law;
o klausimai, susiję su ES humanitarinės pagalbos teikimo koordinavimu ir nuoseklumu,
o issues of quality, coordination and consistency in the delivery of EU humanitarian aid;
o aiškesnis karinių ir civilinės saugos išteklių ir pajėgumų naudojimas laikantis Konsensuso dėl humanitarinės pagalbos ir Jungtinių Tautų gairių,
o clarification on the use of military and civil protection resources and capabilities in accordance with the Consensus and the UN guidelines;
o nelaimių rizikos mažinimas ir skubios pagalbos, reabilitacijos bei vystymosi stipresnis susiejimas.
o disaster risk reduction and reinforcement of the link between emergency aid, rehabilitation and development.
dėl žemės ūkio pripažinimo strateginiu sektoriumi atsižvelgiant į aprūpinimą maistu
on recognition of agriculture as a strategic sector in the context of food security
APLINKOS, VISUOMENĖS SVEIKATOS IR MAISTO SAUGOS KOMITETO NUOMONĖ 15
OPINION of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety 15
– atsižvelgdamas į savo 2010 m. liepos 8 d. rezoliuciją dėl bendrosios žemės ūkio politikos ateities po 2013 m.
– having regard to its resolution of 8 July 2010 on the future of the Common Agricultural Policy after 2013
Priimti tekstai, P7_TA(2010)0286 . ,
Texts adopted, P7_TA(2010)0286 . ,
– atsižvelgdamas į savo 2009 m. sausio 13 d. rezoliuciją dėl bendrosios žemės ūkio politikos ir pasaulinės maisto saugos
– having regard to its resolution of 13 January 2009 on the Common Agricultural Policy and Global Food Security
Priimti tekstai, P7_TA(2010)0131 . ,
Texts adopted, P7_TA(2010)0131 . ,
– atsižvelgdamas į savo 2010 m. rugsėjo 7 d. rezoliuciją dėl sąžiningų ūkininkų pajamų: veiksmingesnė Europos maisto produktų tiekimo grandinė
– having regard to its resolution of 7 September 2010 on fair revenues for farmers: A better functioning food supply chain in Europe
Priimti tekstai, P7_TA(2010)0302 . ,
Texts adopted, P7_TA(2010)0302 . ,
– atsižvelgdamas į Komisijos pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl ne biržos išvestinių finansinių priemonių, pagrindinių sandorio šalių ir sandorių duomenų saugyklų, SEC(2010) 1058,
– having regard to the Commission proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on OTC derivatives, central counterparties and trade repositories, SEC(2010)1058 ,
– atsižvelgdamas į savo 2008 m. gegužės 22 d. rezoliuciją dėl kylančių maisto kainų Europos Sąjungoje ir besivystančiose šalyse
– having regard to its resolution of 22 May 2008 on rising food prices in the European Union and developing countries
OL C 279E, 2009 11 19, p.
OJ C 279E, 19.11.2009, p.71. ,
– atsižvelgdamas į JT Tūkstantmečio vystymosi tikslus, iš kurių vienas – iki 2015 m. perpus sumažinti badaujančių pasaulio gyventojų dalį, palyginti su 1990 m.,
– having regard to the UN Millennium Goals, which include halving the proportion of the global population suffering from hunger in 2015 as compared with 1990,
– atsižvelgdamas į Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto pranešimą ir Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto nuomonę ( A7-0376/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Agriculture and Rural Development and the opinion of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety ( A7‑0376/2010 ),
A. kadangi Europos piliečių aprūpinimas maistu, sveiko ir aukštos kokybės maisto tiekimas vartotojams prieinamomis kainomis ir ūkių pajamų užtikrinimas nuo pat bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) pradžios buvo pagrindiniai jos tikslai ir šiuo metu tebėra vieni iš svarbiausių ES tikslų,
A. whereas ensuring food security for Europe’s citizens, providing consumers with healthy and high-quality food at reasonable prices, and safeguarding farm incomes have been the core objectives of the Common Agricultural Policy (CAP) since its inception and remain key objectives of the EU at present,
B. kadangi pastaruoju metu svyruojant maisto ir pagrindinių prekių kainoms kilo didžiulis susirūpinimas dėl Europos ir pasaulinių maisto tiekimo grandinių veikimo, o maisto produktų kainų padidėjimas labiausiai pakenkė pažeidžiamiausioms gyventojų grupėms,
B. whereas recent food and commodity price volatility has raised serious concerns about the functioning of the European and global food supply and whereas the increase in food prices has hit the most vulnerable population groups hardest,