natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pavyzdžiui, vienas Slovėnijos teisėjas teigė, kad būtent šis teisėjo darbo aspektas natūraliai didės laikui bėgant.
For instance, a Slovenian judge stated that this particular aspect of the judge’s work would grow naturally in time.
Viena administracinio teismo teisėja teigė, kad Bendrijos teisė turi aspektą, kurio teisėja savo kasdieniame darbe negali panaudoti.
One administrative judge felt that Community law had a dimension which she could not grasp in her daily work.
Kita vertus, mažuma teisėjų aiškiai teigiamai vertino tai, kad turi tiesiogines sąsajas su Bendrijos teise, ir manė, kad tai yra „akivaizdi tikrovė“.
On the other hand, a sizeable minority of judges clearly felt more comfortable having direct contact with Community law, considering it to be an "obvious reality".
Vienas Italijos teisėjas teigė, kad puikiai suvokia, kad jam tenka būti ir Bendrijos teisės pirmuoju teisėju, ir tikėjosi, kad taip pat mano ir jo kolegos kitose valstybėse narėse.
One Italian judge claimed to be well aware of the implications of being a first judge of Community law, but only hoped that colleagues in other Member States felt the same way.
Kitas respondentas teigė, kad nors tokia tikrovė teisėjams tampa vis akivaizdesnė, tačiau besibylinėjančios šalys ir advokatai nebūtinai seka šiuo pavyzdžiu.
A further respondent considered that, although this reality was becoming increasingly obvious to judges, parties and lawyers were not necessarily following suit.
Austrijos teisėjas, kuris pripažino, kad anksčiau dėl Bendrijos teisės buvo nusiteikęs priešiškai, teigė, kad kuo daugiau jis taikė Bendrijos teisę, tuo ta teisė tapo vis aiškesnė.
An Austrian judge who admitted being initially hostile to Community law commented that, the more he applied it, the more "self-evident" it became.
Vokietijos administracinio teismo teisėjas nurodė, kad vaidmuo yra „įdomus, tačiau sudėtingas“, nes Bendrijos teisė vis dar gana nauja ir jos nepadeda stiprinti tinkamas mokymas ir bibliotekos.
A German administrative judge went further to consider that the role was "thrilling but difficult" because Community law was still relatively new and not supported by adequate training and library facilities.
Dviejų administracinių teismų Vokietijoje teisėjai nurodė, kad būtų gerai, jog dauguma Bendrijos teisės klausimų galėtų būti iškart išaiškinti pirmosios instancijos teismuose be daugelio apeliacijų.
Two administrative courts in Germany made the point that it was a good thing that most questions of Community law could be immediately clarified at first instance without multiple appeals.
Nėra produktyvu tik svarstyti tokius klausimus aukštesniuose nacionaliniuose teismuose, nes dėl to bylos svarstymas bereikalingai užtrunka.
It was counter-productive to only consider these points in higher national courts because this dragged cases on unnecessarily.
Prancūzijos komercinio teismo teisėjas teigė, kad pirmosios instancijos teisėjai dažnai yra Bendrijos teisės „priekinėse linijose“, tačiau jiems dažnai oponuoja aukštesni nacionaliniai teismai.
A French commercial judge stated that first instance judges were often on the "front line" of Community law, and often in face of opposition from higher national courts.
Vokietijos teisėjas teigė, kad yra nuolat lydimas Bendrijos teisės.
Another German judge was constantly "accompanied" by Community law.
Nors, jo nuomone, Bendrijos teisė neužėmė pagrindinių pozicijų (vok. im Vordergrund ), tačiau ji visuomet turima omenyje (vok. im Hinterkopf ).
Whilst, it did not take center stage ( im Vordergrund ), it was however always there at the back of his mind ( im Hinterkopf ).
Vienas Prancūzijos teisėjas nurodė, kad reikia išvystyti tam tikrus refleksus, nes daugelis Bendrijos teisės nuostatų turi būti iškeltos paties teisėjo, o ne besibylinėjančių šalių iniciatyva.
One French judge stated that certain reflexes had to be developed because a lot of provisions of Community law had to be raised of the judge’s own motion rather than being raised by one of the parties.
Keletas respondentų nurodė, kad jie naudojo teisminio bendradarbiavimo civilinėse bylose priemones (EB sutarties 61 straipsnio c punktas), ypač Briuselio I reglamentą, Teisinės pagalbos direktyvą ir Dokumentų įteikimo reglamentą
Several respondents specifically referred to their use of instruments in the field of judicial cooperation in civil matters (Article 61(c) EC), in particular the Brussels I Regulation, the Legal Aid Directive and the Regulation on Service of Documents
Šeimos teisės srityje besispecializuojantis teisėjas teigė, kad yra suinteresuotas taikyti Briuselio II reglamentą, nes jis teikia aiškią pridėtinę vertę Europos piliečiams.
A family judge was specifically interested in applying the Brussels II "bis" Regulation, as it brought clear ‘added value’ to European citizens.
Vienas teisėjas teigė, kad Bendrijos teisė yra ypač svarbi vartotojų apsaugos srityje, tačiau dauguma nacionalinių teisėjų taip nemanė.
One judge considered that Community law was particularly vital in the area of consumer protection, but that most national colleagues failed to perceive this.
Pasak dviejų teisėjų iš skirtingų aukščiausiųjų teismų, kartais labai sunku nustatyti, ar tam tikroje byloje taikoma aiškaus teisės akto doktrina.
According to two judges from different supreme courts, it was sometimes difficult to determine whether the acte clair doctrine applied to a given case.
Pagrindinė to priežastis yra tai, kad yra labai sudėtinga žinoti, ar koks nors nacionalinis teismas kitoje valstybėje narėje jau svarstė panašų klausimą ir koks sprendimas buvo priimtas.
The most apparent reason for this was that it was hard to ascertain whether any national court in another Member State had considered a similar issue and what its decision had been.
790 respondentų pateikė komentarus ar pasiūlymus atsakydami į šį atvirą klausimą.
790 respondents offered comments or suggestions on this open question.
Dažniausiai pasitaikęs pasiūlymas (51,1%) buvo išsamus ir nuolatinis Europos teisės mokymas teisėjo studijų ir karjeros metu, be to, buvo pateikta nemaža praktinių su tuo susijusių patarimų (žr. b dalį).
Thorough and continuous training in European law throughout a judge’s studies and career was by far the most popular suggestion (51,1%) and many practical comments were made in that respect (see below – section b).
Trečioji labiausiai paplitusi nuomonė (9,4%) – gerinti teisės aktų rengimą Bendrijos lygmeniu.
Calls for better law-making at Community level were widespread (9,4%).
Taip pat buvo pateikti ir šie pasiūlymai: kalbų mokymo klausimas (4,4%), būdas, kuriuo Bendrijos teisė turėtų būti tvarkoma nacionaliniu lygmeniu (4,3%), raginimas daryti mažiau, bet geriau (4,1%) ir galiausiai buvo keliami su ETT ir jo sprendimais susiję klausimai (3,7%).
To conclude, four categories were more or less equally popular: the issue of language training (4,4%), the way in which Community law should be dealt with at national level (4,3%), calls for Europe to do less but to do it better (4,1%) and finally issues concerning the ECJ and its judgments (3,7%).
Šių rezultatų apibendrinimo diagrama pateikiama 44 psl., 7 dalies pabaigoje.
A chart reflecting these results is to be found on p.44, at the end of section 7.
Didžioji dauguma (75%) šios kategorijos respondentų palaikė nuomonę, kad reikia visais lygmenimis didinti Bendrijos teisės mokymą.
An overwhelming majority of respondents in this category (75%) backed an increase in Community law training at all levels.
Pirmiausia keletas teisėjų teigė, kad Bendrijos teisė turėtų tapti pagrindiniu ar privalomuoju dalyku įgyjant universitetinį teisinį išsilavinimą, kaip tai jau yra padaryta kai kuriose valstybėse narėse.
Firstly, a few judges were of the opinion that Community law should become a core or mandatory course in university law degrees, as is already the case in some Member States.
Prancūzijos teisėjas teigė, kad Bendrijos teisė kartais nepakankamai integruota į nacionalines mokymo programas netgi tose srityse, kuriose Bendrijos kompetencija plačiai taikoma ir naudojama.
A French judge considered that Community law was sometimes not sufficiently integrated into national curricula in areas where Community competence had been widely exercised.
Respondentai dar labiau pabrėžė Bendrijos teisės, ypač prejudicinio sprendimo procedūros, mokymo svarbą nacionalinėse mokyklose, kuriose rengiami teismo pareigūnai ir teisėjai.
Respondents insisted even more on the importance of Community law training, particularly on the preliminary ruling procedure, when it came to national schools for future magistrates and judges.
Buvo pateikta pasiūlymų dėl praktikuojančių teisėjų profesinio mokymo.
There were several recurrent suggestions on the subject of professional training for practising judges.
Pirmiausia mokymai teisėjams turi būti nemokami.
First of all, training had to be free of charge for judges.
Vienas teisėjas teigė, kad tokie mokymai yra visuomenes interesas, nes tai yra visuomenei teikiamos paslaugos dalis.
One judge considered that such training was in the public interest, and part of the service offered to the public.
Vokietijos darbo teismo teisėjas nurodė, kad buvo labai didelis tokių kursų poreikis, tačiau buvo ribotas vietų skaičius ir dažnai dalyvių buvo prašoma mokėti.
A German labour court judge found that there was great demand for such courses, but that places were limited and that a financial contribution was often requested from participants.
Antra, mokymai turi būti reguliarūs arba netgi nuolatiniai, o kai kurie teisėjai mano, kad mokymai bus veiksmingi tik tuomet, jei jie bus privalomi.
Secondly, training had to be regular, or even constant, with some judges considering it would only be effective if it was made mandatory.
Trečia, teigiama, kad bendrieji Bendrijos teisės mokymai turi būti vykdomi nacionaliniu lygiu ir kuo arčiau respondentų darbo vietos.
Thirdly, general training in Community law was sought primarily at national level, and as close as possible to the respondent’s place of work.
Taip pat buvo išreikštas prašymas rengti labiau specializuotus kursus, ir čia buvo pastebėta priešinga tendencija, t. y. teisėjai kartais teigė, kad tokius specialiuosius kursus reikėtų rengti Europos lygiu, pvz., organizuojant konferencijas, kuriose dalyvautų teisėjai iš valstybių narių.
There was also substantial demand for more specialised courses and here an opposite trend was noticeable, with judges sometimes requesting that such specialised courses be organised at a European level for example in the form of a conference with participants from other Member States.
Ketvirta, bendrieji mokymai turi būti skirti kuo didesniam nacionalinių teisėjų būriui iš visų lygių teismų.
Fourthly, general training had to reach the largest possible number of national judges from all court levels.
Galiausiai keletas teisėjų nurodė, kad mokymai yra svarbūs ir motyvaciniu požiūriu.
Finally training was referred to by several judges as important for motivational reasons.
Bendrijos teisė kartais atrodo lyg bauginanti teisės sistema, todėl kursai galėtų prisidėti prie abejonių išsklaidymo.
Community law was a daunting body of law, and courses could help overcome certain doubts in this respect.
Daug teisėjų, ypač iš Lenkijos, taip pat iš Vengrijos, Slovėnijos ir Vokietijos, teigė, kad nacionaliniuose mokymuose reikia daugiau dėmesnio skirti praktikai ir mažiau teorijai.
A large number of mainly Polish, but also Hungarian, Slovenian, Bulgarian, Romanian and German judges demanded that national training be more practical and less focused on theory.
Mokymuose turėtų būti nagrinėjamos konkrečios bylos, rengiami seminarai su ekspertais.
This should include case studies or workshops with experts.
Nemažai teisėjų pageidavo aplankyti ES institucijas, ypač ETT.
A substantial number were also keen to visit EU institutions, specifically the ECJ.
Daug respondentų iš įvairių valstybių narių pažymėjo, kad labai svarbios yra teisėjų mainų ES programos.
Numerous respondents from a very balanced array of Member States noted the importance of exchange programmes for judges within the EU.
Pagrindinis tokių programų aspektas – galimybė aptarti bendrai rūpimus klausimus su teisėjais iš kitų valstybių narių ir pamatyti, kaip panašios problemos sprendžiamos kitokioje teisinėje aplinkoje.
The most important aspect was the opportunity to discuss matters of common concern with judges from other Member States and see how they deal with similar problems in a different judicial context.
Pasak Vokietijos teisėjo, dėl mainų programos teisėjai gali „mąstyti išeidami už nacionalinių rėmų“ ir praplėsti savo pasaulėžiūrą bei žinias.
According to a German judge, exchanges were key to judges "thinking outside of their national box", and thus broadening their horizons.
Be to, keletas Olandijos, Belgijos, Slovėnijos ir Vokietijos teisėjų asmeniškai domėjosi stažuotėmis ETT.
Furthermore, several Dutch, Belgian, Slovenian and German judges were personally interested in traineeships at the ECJ.
Tam tikrame skaičiuje atsakymų buvo išreikštas nusivylimas dėl to, kad mainų programose trūksta vietų dalyviams.
A certain amount of frustration was also expressed in relation to the perceived shortage of places for participants on exchange programmes.
Pavyzdžiui, vienas teisėjas teigė, kad tokiose programose gali dalyvauti tik Teisingumo ministerijoje dirbantys teisėjai, o kitas teisėjas mano, kad mainų programose gali dalyvauti tik privilegijuotas elitas, tačiau teisėjas niekuo nepagrindė tokios savo nuomonės.
For example, one judge considered that only judges working in the justice ministry could participate, whereas another judge considered exchange programmes to be reserved for a privileged elite but did not state any particular reason why.
Šioje dalyje taip pat būta atsakymų, kuriuose raginama užmegzti glaudesnius ryšius tarp nacionalinių teisėjų, pavyzdžiui sukuriant specialius tinklus, tačiau nevykdant pačių mainų.
This section also incorporates responses which called for more contact between national judges, in the form of specialised networks for example, but falling short of an actual exchange.
Vokietijos teisėjas pabrėžė, kad labai svarbu su teisėjais iš kitų valstybių narių turėti asmeninius, o ne anoniminius ryšius.
A German judge highlighted the importance of having a personal, as opposed to an anonymous, connection with judges in other Member States.
Aukščiausiojo teismo teisėjas teigė, kad teisėjų iš visos ES keitimasis nuomonėmis yra netgi būtinas, norint taikyti aiškaus teisės akto doktriną, nes reikia, kad nacionalinis teisėjas patikrintų, kokius kitokius rezultatus pasiekė vietinis teismas, ir nustatytų, ar pasiektų interpretavimo išvadų įvairovė gali pakenkti vienodam Bendrijos teisės taikymui.
A judge from a supreme court commented that exchanges of view between judges from all over the EU was even essential in order to apply the acte clair doctrine, which required the national judge to check what other results domestic courts had reached and whether the diversity of interpretive outcomes reached was liable to prejudice the uniform application of Community law.
Vienas pirmosios instancijos teismo teisėjas iš Italijos rekomendavo ES subsidijuoti forumus internete, kuriuose būtų aptariami bendrai rūpimi klausimai, ir pabrėžė, kad pavienių teisėjų užsienio kalbų mokėjimas yra tokį bendravimą tarptautiniu lygiu lemiantis veiksnys, o kartais ir kliūtis.
One first instance judge from Italy recommended EU subsidisation of online forums to discuss issues of common concern, and also stressed that the foreign language skills of individual judges was a determining factor and sometimes a barrier to entry in such interaction on a transnational level.
Be to, Švedijos teisėjas teigė, kad mainų programos yra būdas sumažinti užsienio teisės baimę, kurią kartais jaučia kolegos.
Finally, a Swedish judge insisted on exchange programmes as a way of reducing the “fear” of foreign law sometimes experienced by colleagues.
Tačiau tokioms mainų programoms būtinas asmeninis dalyvavimas ir netgi įkvėpimas.
However, such exchanges required personal engagement and even inspiration.
Keletas Vokietijos teisėjų pateikė specialią nuomonę dėl Europos teisminio mokymo tinklo (angl.
Several German judges gave specific feedback on EJTN.
Kiti du respondentai buvo patenkinti tuo, ką siūlė EJTN, bet teigė, kad siūlomų galimybių neužtenka bei jos nepakankamai gerai žinomos nacionaliniams teisėjams.
The other two respondents were content with what EJTN offered, but considered that the opportunities available was both insufficient and not well enough known by national judges.
Daug teisėjų norėtų matyti bendros Europos teisinės kultūros, kurios dalimi būtų Bendrijos teisė, skatinimą.
A substantial number of judges wanted to see more fostering of a common legal culture in Europe of which Community law formed an integral part.
Pavyzdžiui, Prancūzijos pirmosios instancijos komercinio teismo teisėjas teigė, kad į Bendrijos teisę reikia žiūrėti ne kaip į specialistų elitui rezervuotą sritį, bet kaip į advokatų ir teisėjų kasdienio gyvenimo dalį.
For example, a French first instance commercial judge commented that Community law must not be seen as an area reserved for an elite of specialists, but rather be part of the everyday life of lawyers and judges.
Panašiai teigė ir Vokietijos administracinio teismo teisėjas, kuris nurodė, kad Bendrijos teisė teisėjų ir visuomenės sąmonėje turi būti priimama kaip natūrali.
Similarly a German administrative judge stated that Community law had to become natural in the consciousness of judges and the public.
Respondentas iš Vokietijos finansinio teismo pabrėžė, kad teisėjui tenka didžiulė atsakomybė už Bendrijos teisę.
A German respondent from a financial court made the point that in fact the judge had a huge responsibility with regard to Community law.
Tais atvejais, kai pažeidžiamos piliečių teisės, patys piliečiai gali pasiremti įvairiomis Bendrijos priemonėmis, tačiau, pavyzdžiui, jei pažeidžiama Buveinių direktyva
In cases where citizens' rights were affected, they could rely of various Community instruments; but in the case of a breach of the Habitats Directive
7. , pati aplinka negali „kalbėti“, todėl būtina, kad teisėjas būtų ypač budrus.
7. , for example, the environment could not similarly "speak up" and therefore the judge had to be particularly vigilant.
Kitas teisėjas nurodė, kad reikėtų kažkiek suartinti nacionalines nuomones dėl teisininkų vaidmens, nes šiuo metu regioniniai skirtumai yra labai dideli.
Another judge found that national views on the role of the judiciary should be to some extent be brought closer together, as regional difference were currently very considerable.
Teisėjas teigė, kad advokatai jau senai suderino savo požiūrius.
It was argued that such interpenetration had taken place long ago for lawyers.
Prancūzijos teisėjas nurodė, kad dažniau bendradarbiaujant nacionaliniams ir Bendrijos teismams būtų lengviau sukurti bendrą Europos teisminę kultūrą.
A French judge argued that greater osmosis between national and Community courts could be conducive to creating a common judicial culture in Europe.
Gautuose atsakymuose kartais buvo minimas e. mokymosi klausimas.
The issue of e-learning featured occasionally in the answers received.
Vienas Slovėnijos teisėjas teigė, kad kai kurie vyresni teisėjai yra nesusipažinę su naujomis technologijomis ir mieliau renkasi spausdintą medžiagą.
One Slovenian judge made the point that some older judges were unfamiliar with new technologies and preferred the printed medium.
Nepaisant to, keletas teisėjų teigė, kad internetas yra ypač daug galimybių suteikianti naudinga mokymosi priemonė.
Several judges nevertheless saw the internet as a potentially useful tool for self-training.
Taip pat buvo pabrėžta, kad tai turėtų būti tiesioginį teisėjų bendravimą papildanti, o ne pakeičianti priemonė.
It was also emphasised that this should be complementary to, and not a substitute for, face to face contact between judges.
Keletas teisėjų pateikė specialius komentarus dėl ERA siūlomų seminarų.
Several judges commented specifically on the seminars offered by ERA.
Buvo gauta nuomonė, kad tokie kursai yra geri ir svarbūs, tačiau reikia atkreipti dėmesį į dalyvavimo tokiuose kursuose finansavimo klausimą, kuris yra toks pat, kaip ir minėta anksčiau, kalbant apie mokymus apskritai.
The feedback was that such courses were either good or essential, but that the question of financing the participation in such courses had to be addressed, which is the same point as that made above in relation to training generally.
Trys teisėjai išreiškė mintį dėl Europos agentūros ar įstaigos, skirtos rengti Bendrijos teisės mokymo kursus Europos lygiu, tačiau nepakeičiant nacionalinei valdžiai tenkančio svarbiausio vaidmens, įsteigimo.
Three judges mooted the idea of a European agency or body whose task it would be to offer training courses in Community law at European level without replacing the primary role of national authorities.
Vienas respondentas iš Portugalijos pasiūlė, kad tokie kursai būtų privalomi, o nacionalinės mokymo įstaigos galėtų imti pavyzdį iš Europos lygiu siūlomų kursų.
One Portuguese respondent called for such European courses to be mandatory, and for national training bodies to then take example on the European courses offered.
Vienas aukščiausiojo administracinio teismo teisėjas teigė, kad tokią įstaigą įkurti yra būtina, norint kad Bendrijos teisė taptų „gyvąja teise“, t. y. teise, kuri taikoma nacionaliniu lygiu.
One judge from a supreme administrative court considered that the creation of such a body was essential to make Community law into "living law", that is, law which was applied at national level.
Respondentas pažymėjo, kad Bendrijos teisės nacionaliniai ekspertai valdžios institucijose ir teismuose dažnai yra ne tie žmonės, kuriems tenka Bendrijos teisę taikyti.
The respondent noted that unfortunately national experts on Community law in administrations and courts were often not the ones brought to apply Community law on the ground.
Prancūzijos teisėjas rekomendavo ištirti ir kiek galima suderinti būdus, kuriais rengiami sprendimai visose valstybėse narėse.
A French judge recommended that the techniques used for drafting judgments in each Member State should be studied and, to some extent, harmonised.
Daugelis teisėjų ragino teikti daugiau informacijos apie Bendrijos teisę.
Many judges called for more information on Community law.
Atsakymuose nuogąstaujama, kad tam tikroje srityje gali būti nespėjama gauti naujausios informacijos, kadangi Bendrijos teisė labai sparčiai keičiasi.
The general fear was that of not being properly updated in a specific area, given that Community law was a very fast-moving body of law.
Keli respondentai taip pat pabrėžė, kad gali kilti teisėjų „persotinimo“ pavojus, t. y. respondentai teigė, kad turi būti rasta pusiausvyra tarp nuolatinio informacijos trūkumo ir užvertimo dokumentais.
The danger of saturating judges was also highlighted by a few respondents for whom a balance had to be struck between a chronic lack of information on the one hand, and a flood of documents on the other.
Pavyzdžiui, Austrijos teisėjas teigė, kad internete informacija apie Bendrijos teisę yra pateikiama netvarkingai ir neaišku, ar tam tikras dokumentas yra naujausia prieinama versija, ar tai jau pasenęs dokumentas.
For instance, an Austrian judge found that information on Community law available on the internet was presented in a disorderly fashion, making it unclear whether a particular document was the latest available version or already obsolete.
Atsakymuose prašoma pateikti informaciją respondentų gimtąja kalba.
Information was requested in the judge's mother tongue.
Buvo prašoma pateikti specialios informacijos dėl prejudicinio sprendimo procedūros, naujausių Bendrijos teisės aktų bei kompetencijos pasiskirstymo tarp valstybių narių ir Bendrijos.
Specific information about the preliminary reference procedure was often mentioned, as were information on latest developments in Community law, and on the division of competences between Member States and Community.