natgillin/translations-raw huggingface dataset:
17. nurodo, kad pagrindiniai sutartims taikomi vartotojų teisės elementai jau pateikiami įvairiose Europos lygmens taisyklėse ir kad didelė vartotojų acquis dalis tikriausiai bus konsoliduota Vartotojų teisių direktyvoje; atkreipia dėmesį į tai, kad minėtoji direktyva bus vartotojų ir įmonių lengvai atpažįstamas bendras teisės aktas; atsižvelgdamas į tai, pabrėžia, kad prieš priimant bet kokį galutinį sprendimą svarbu sulaukti derybų dėl Vartotojų teisių direktyvos rezultatų;
Points out that essential components of consumer law applied to contracts are already spread across various sets of European rules, and that important parts of the consumer acquis are likely to be consolidated in the Consumer Rights Directive (CRD); points out that the aforementioned Directive would provide a uniform body of law which consumers and businesses can readily identify; therefore, stresses the importance of waiting until the outcome of the CRD negotiations before any final decision is made;
21. pripažįsta, kad didelę tarpvalstybinių sutarčių dalį sudaro elektroninės ir nuotolinės prekybos sandoriai; mano, kad PP neturėtų būti taikoma vien tik šių tipų sandoriams, tačiau galbūt būtų naudinga iš pradžių nustatyti kitokias PP taikymo ribas, kol bus sukaupta pakankamai patirties taikant šią priemonę;
Acknowledges that e-commerce or distance-selling contracts account for an important share of cross-border transactions; believes, that, whilst an OI should not be limited to these types of transaction, there could be merit in introducing other limits when applying the OI in the first instance, and until sufficient experience of its application has been gathered;
Von Bar, Clive, Schulte-Nölke ir kiti (redaktoriai) „ Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law - Draft Common Frame of Reference (DCFR) “ („Europos privatinės teisės principai, apibrėžtys ir pavyzdinės taisyklės – Bendros principų sistemos projektas“), 2008 m. , „Bendruosius sutarčių principus“ bei „Bendrąją sutarčių terminologiją“
Von Bar, Clive, Schulte-Nölke et al. (eds.), Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law – Draft Common Frame of Reference (DCFR), 2008. and the 'Principes contractuels communs' and 'Terminologie contractuelle commune'
B. Fauvarque-Cosson, D. Mazeaud (direktorius) rinkinio „ Droit privé comparé et européen “ („Lyginamoji ir Europos privatinė teisė“) 6 ir 7 tomai, 2008 m. ; taip pat mano, kad šiame rinkinyje pateikiamos rekomendacijos dėl vartotojų sutarčių teisės turėtų būti grindžiamos tikrai aukštu apsaugos lygiu;
B. Fauvarque-Cosson, D. Mazeaud (dir.), collection 'Droit privé comparé et européen' , Volumes 6 and 7, 2008. ; and that its recommendations on consumer contract law should be based on a genuinely high level of protection;
26. pabrėžia, kad buvo iškelta konkrečių klausimų, kai PP galėtų būti naudinga, pvz., kalbant apie skaitmenines teises ir faktiškosios nuosavybės teises; mano, kad, kita vertus, tam tikrų tipų sudėtingoms viešosios teisės sutartims ši priemonė negalėtų būti taikoma; ragina ekspertų grupę ištirti galimybę įtraukti su autorių teisėmis susijusias sutartis, siekiant pagerinti autorių, kurie dažnai yra silpnesnioji sutartinių santykių šalis, padėtį;
Points out that some specific issues in connection with which an OI might be beneficial have been raised, such as digital rights and beneficial ownership; considers that, on the other hand, there might be a need to exclude certain types of complex public law contracts; calls for the Expert Group to explore the possibility to include contracts in the field of authors' rights with the aim of improving the position of authors who are often the weaker party in the contractual relation;
Europos sutarčių teisės priemonės taikymas praktiškai
Application of a European contract law instrument in practice
Jungtinių Tautų tarptautinės prekybos teisės komisijos (UNCITRAL) III darbo grupės (Interneto ginčų sprendimas) darbo 22-ajame posėdyje ataskaita (Viena, 2010 m. gruodžio 13–17 d.), p.
United Nations Commission on International Trade Law Report of Working Group III (Online Dispute Resolution)on the work of its twenty-second session (Vienna, 13-17 December 2010), p.
8, 10. , todėl rekomenduoja Komisijai stebėti įvykių kitose tarptautinėse organizacijose raidą;
8, 10. and therefore recommends that the Commission follows developments within the other international bodies;
34. pabrėžia, kad nors svarbiausias kiekvienos galutinės priemonės išbandymo etapas – tai pati vidaus rinka, turi būti iš anksto numatyta, kad iniciatyva turi teikti papildomos naudos vartotojams ir neapsunkinti tarpvalstybinių sandorių nei vartotojams, nei įmonėms; pabrėžia, jog būtina, kad būtų numatytos nuostatos dėl atitinkamos informacijos apie šio teisės akto buvimą ir paskirtį pateikimo visoms galimoms suinteresuotoms šalims ir susijusiems asmenims (įskaitant nacionalinius teismus);
Emphasises that although the supreme test of the effectiveness of any final instrument is the internal market itself, it must be established beforehand that the initiative represents an added value to consumers and will not complicate cross-border transactions for both consumers and businesses; emphasises the need to include rules on the provision of appropriate information concerning its existence and the way it works to all potential interested parties and stakeholders (including national courts);
Suinteresuotųjų subjektų įtraukimas, poveikio vertinimas
Stakeholder involvement, impact assessment
38. palankiai vertina tai, kad ir ekspertų, ir suinteresuotųjų subjektų grupės yra iš įvairių geografinių sričių ir sektorių; mano, kad pasibaigus konsultacijų etapui ir jei bus pradėta teisėkūros procedūra, kuri turėtų būti kaip įmanoma įtrauki ir skaidri, suinteresuotųjų subjektų indėlis taps dar svarbesnis;
Appreciates that both expert and stakeholder groups already have a varied geographical and sectoral background; believes that stakeholder contributions will become even more important once the consultation phase is over and if a legislative procedure as such, which would need to be as inclusive and transparent as possible, is launched;
Pagal sutarčių teisę apibrėžiami ir tvarkomi vidaus rinkos sandoriai, taigi jos galimybės tiek trukdyti šiems sandoriams, tiek juos palengvinti akivaizdžios.
Contract law determines and organises transactions within the internal market, its potential for both hindering and facilitating those transactions is therefore obvious.
Pasirinkus teisingą veiklos, susijusios su sutarčių teise, kryptį galima itin prisidėti gerinant vidaus rinkos veikimą ir atskleidžiant visas jos galimybes, visų pirma MVĮ ir vartotojams.
Choosing the right way forward in the area of contract law can make a significant contribution to improving the functioning of the internal market and opening up its full potential for businesses, in particular SMEs, and consumers.
Atsižvelgdama į tai, kaip buvo reaguota į šias konsultacijas, Komisija, siekdama pagerinti Europos sutarčių teisės kokybę ir padidinti nuoseklumą, 2003 m. pateikė veiksmų planą, kuriame, be kita ko, pasiūlė parengti bendrą principų sistemą, kurioje būtų nustatytos apibrėžtys, bendrieji principai ir pavyzdinės teisės formuluotės.
Within the light of the responses to this consultation, the Commission has issued an Action Plan in 2003, proposing, inter alia , the elaboration of a Common Frame of Reference, containing definitions, common principles and model rules, with a view to improving the quality and coherence of European Contract Law.
Kitame komunikate, paskelbtame 2004 m., Komisija nustatė tolesnius su minėtuoju veiksmų planu susijusius veiksmus, ji taip pat pasiūlė peržiūrėti šios srities Sąjungos acquis ir 2008 m. pateikė pasiūlymą dėl Direktyvos dėl vartotojų teisių.
In a further Communication, in 2004, the Commission has set out the follow-up to that Action Plan and also proposed to review the Union a c quis in the area, it submitted in 2008 a proposal for a Directive on consumer rights.
Kalbant apie Europos sutarčių teisę ir bendrą principų sistemą, Komisija du kartus pateikė ataskaitą šiuo klausimu ir vėl pasiūlė imtis veiksmų šioje srityje – pateikė žaliąją knygą.
As regards European Contract Law and the Common Frame of Reference, the Commission has reported twice on progress in this area, and has, now again, proposed a number of actions to take in the area in the form of a Green Paper.
Reikia atkreipti dėmesį į tai, kad įvairiose savo rezoliucijose šiuo klausimu Parlamentas daug kartų pripažino patobulintos sutarčių teisės sistemos naudą vidaus rinkai, taip pat palankiai įvertino bendros principų sistemos idėją ir primygtinai ragino į šią veiklą įtraukti jį ir suinteresuotąsias šalis.
It merits attention that the Parliament has, in its various resolutions on this matter, repeatedly acknowledged the benefits an improved contract law framework has on the internal market, has further welcomed the idea of a Common Frame of Reference, and has insisted on close involvement of itself and the stakeholders concerned.
Pranešime siekiama atsižvelgti į neseniai paskelbtą Komisijos žaliąją knygą dėl Europos sutarčių teisės ir nurodyti Parlamento šios srities prioritetus.
The report intends to respond to the recent Commission Green Paper on European Contract Law, and to set out the Parliament's priorities in this area.
Atsižvelgdamas į tai, kad vykdant bet kokią iniciatyvą, susijusią su sutarčių teise, reikės ypač atidžiai atsižvelgti į įmonių ir vartotojų poreikius, pranešėja mano, kad šiuo klausimu gali būti argumentuojama tik remiantis praktiniais įrodymais, susijusiais su dabartine sutarčių teisės padėtimi ir įmonių bei vartotojų patiriamais sunkumais, visų pirma susijusiais su tarpvalstybiniais sandoriais.
Given that any initiative in contract law will have to closely respond to actual needs and concerns of businesses and consumers, the rapporteur believes that any reasoning in this area needs to be built on practical evidence relating to the current situation in contract law and any difficulties that businesses and consumers encounter, in particular in cross-border transactions.
Taigi pranešime atsižvelgiama į įvairias naujausių duomenų grupes:
The report therefore refers to several sets of recent data:
– JK smulkiųjų įmonių federacija 2007 m. nuomonėje dėl reglamento „Roma I“ apskaičiavo, kad įmonei, kuri nori patekti į kitos valstybės narės e. prekybos rinką, tai kainuotų 15 000 EUR, įskaitant teisinį, vertimo ir įgyvendinimo mokesčius;
– The UK Federation of Small Businesses have calculated in their position paper on the Rome I Regulation, 2007, that it would cost a business an amount of € 15,000 to enter the e-commerce market of one Member State, the costs including legal fees, translation fees and implementation fees.
– iš informacijos, pateiktos greitojoje „Eurobarometro“ apklausoje Nr. 224 (2008 m.) „Įmonių elgesys, susijęs su tarpvalstybiniu pardavimu ir vartotojų apsauga“, matyti, kad 2008 m. sausio 30 d.–vasario 7 d. buvo apklausti 7 282 vadybininkai iš 27 valstybių narių ir Norvegijos.
– For the Flash Eurobarometer 224, 2008, on "Business attitudes towards cross-border sales and consumer protection", according to the information provided, a total of 7,282 managers in the 27 Member States and Norway were interviewed between 30 January and 7 February 2008.
Tarp pagrindinių rezultatų yra ir šie (Pagrindiniai rezultatai, p.
Among the main findings are the following results (Main findings, p.
· trys ketvirtadaliai ES mažmenininkų parduoda tik savo valstybių rinkose.
· Three-quarters of EU retailers sell only to their domestic markets.
Be to, įmonės, kurios tikėtina, gali įsitraukti į tarpvalstybinę prekybą yra vidutinio ir didesnio nei vidutinio dydžio mažmeninės įmonės;
Furthermore, the businesses most likely to be involved in cross-border retailing are medium and medium-large retail enterprises.
· 60 proc. mažmenininkų laikė, kad sąnaudos, susijusios su skirtingų nacionalinės teisės aktų, kuriais reglamentuojami vartotojų sandoriai, laikymusi, yra kliūtis ir tai kėlė jiems susirūpinimą;
· The perceived cost of complying with different national laws regulating consumer transactions was seen by 60% of the retailers as an obstacle that caused them concern.
· taip pat buvo nustatyta, kad 46 proc. mažmenininkų sutiko, jog tuo atveju, jeigu Sąjungoje būtų suderinti teisės aktai dėl vartotojų sandorių, jų tarpvalstybinė prekybai padidėtų.
· It was further found that 46% of the retailers agreed that if the provisions of the laws regulating consumer transactions were harmonised throughout the Union, their cross-border sales would increase.
41 proc. teigė, kad tarpvalstybinės prekybos apimtis nepakistų.
41 % said the level of cross-border sales would not change.
Be to, nors 75 proc. šiuo metu neparduoda kitose valstybėse, tik 41 proc. ir toliau to nedarytų, jeigu reglamentuojamieji aktai būtų suderinti;
Furthermore, whereas 75% do not currently sell cross-border, only 41% say that they would continue not to do so if regulations were harmonised.
Jeigu buvo turima šalies ir tarpvalstybinių pasiūlymų, buvo galima palyginti jų kainą.
Domestic and cross-border offers, if available, were compared.
Taip pat buvo registruojama, ar šiuos produktus buvo galima gauti ir ar įmanoma sudaryti sandorį.
Also the availability of products and whether the transaction could be concluded was recorded.
Štai kai kurie iš gautų rezultatų:
The following were some of the findings obtained:
· kainų palyginimas 13 iš 27 ES valstybių narių (Portugalijoje, Italijoje, Slovėnijoje, Ispanijoje, Danijoje, Rumunijoje, Latvijoje, Graikijoje, Estijoje, Suomijoje, Vengrijoje, Kipre ir Maltoje) pusę visų ieškotų produktų tyrėjai galėjo rasti kitose valstybėse, kuriose jie buvo mažiausiai 10 % pigesni nei geriausias vidaus rinkos pasiūlymas ( COM(2009)0557 , p.
· Price comparison: in 13 EU Member States out of the 27 (Portugal, Italy, Slovenia, Spain, Denmark, Romania, Latvia, Greece, Estonia, Finland, Hungary, Cyprus, Malta) for at least half of all the product searches, testers were able to find one cross-border offer that was at least 10% cheaper than the best domestic offer (COM (2009)0557, p.
· galimybė gauti produktų Atlikdami pirmiau minėtus veiksmus, tyrėjai Kipre, Maltoje, Liuksemburge, Lietuvoje, Latvijoje, Airijoje, Belgijoje, Estijoje, Portugalijoje ir Suomijoje nerado mažiausiai pusės iš 100 ieškotų produktų, kurie būtų siūlomi internete šių šalių rinkose ( COM(2009)0557 , p.
· Access to products: within the exercise described above, testers in Cyprus, Malta, and Luxembourg, but also in Lithuania, Latvia, Ireland, Belgium, Estonia, Portugal and Finland could not find domestic online offers for at least half the products contained within their search for 100 products (COM (2009)0557, p.
· nepavykę tarpvalstybiniai internetiniai sandoriai: Iš 10 624 atliktų tyrimų vidutiniškai tik 39 proc. atvejų buvo techniškai įmanoma pateikti užsakymą internetinei parduotuvei, kuri nebuvo įsisteigusi vartotojo šalyje.
· Failure of online transactions: Within the 10,964 cross border tests that were carried out, an order could be only placed in on average 39 % of the cases where the online shop was not located within the same country as the consumer.
61 proc. visų užsakymų būtų nepavykę dėl to, kad prekiautojai atsisakė aptarnauti vartotojo šalį arba dėl kitų priežasčių.
61 % of the orders would have failed, because the retailer refused to serve the consumer's country or for other reasons.
Pranešėja mano, kad iš šių duomenų matyti, jog sutarčių teisės skirtumai atbaido įmones, ypač MVĮ, nuo tarpvalstybinės prekybos ir neleidžia joms pasinaudoti vidaus rinkos teikiamomis galimybėmis ir nauda.
The rapporteur believes that these data make a case that divergences in contract law discourage businesses, in particular SMEs, from engaging into cross-border trade and keep them from benefiting from opportunities and gains which the Internal Market offers.
Be to, šie duomenys įrodo, jog vartotojai yra nepalankioje padėtyje dėl menkos tarpvalstybinės konkurencijos nulemto riboto produktų pasirinkimo, aukštesnių kainų ir prastesnės kokybės; gali būti apskritai atsisakyta suteikti vartotojams galimybę pasinaudoti tarpvalstybiniais pasiūlymais.
They further confirm that consumers are disadvantaged by limited product choice, higher prices and lower quality due to weak cross-border competition; consumers even may be refused access to cross-border offers altogether.
Pranešimo struktūra
Structure of the report
Pranešėja mano, kad pirmenybę reikia teikti galimybei priimti reglamentą ir jame nustatyti Europos sutarčių teisės pasirenkamąją priemonę (PP), 4 galimybė.
The rapporteur takes the view that the option of setting up an optional instrument (OI) for European Contract Law by virtue of a regulation (Option 4) is to be favoured.
Šią pasirenkamąją priemonę galėtų papildyti Komisijai ir įstatymų leidėjui skirtas priemonių rinkinys (2 galimybė), kuris būtų įgyvendinama pagal tarpinstitucinį susitarimą.
It could be complemented by a "toolbox" for Commission and legislator (Option 2) which should be implemented by an interinstitutional agreement.
Priemonių rinkinio rengimo sparta užtikrintų galimybę išbandyti atskirus bendros principų sistemos elementus ir pirmąją teisminę praktiką, taigi būtų padėtas teisinis pagrindas, kuriuo remiantis būtų galima taikyti PP.
The speed with which a "toolbox" could be drawn up would ensure first field testing of individual elements of the CFR and first jurisprudence, thus preparing the legal background against which an OI will operate.
Pranešėja mano, kad aiškus PP privalumas, pvz., palyginti su esamais tarptautiniais taisyklių rinkiniais, būtent Vienos konvencija dėl tarptautinėms prekių pirkimo-pardavimo sutartims taikytinos teisės (CISG) ar Tarptautiniame privatinės teisės unifikavimo instituto (UNIDROIT) tarptautinių prekybos sutarčių principais, yra teisinis tikrumas, užtikrinamas pagal Teisingumo Teismo jurisdikciją, ir daugiakalbystė.
The rapporteur sees it as a clear advantage of an OI, for instance compared against existing international sets of rules as the Vienna Convention on International Sale of Goods (CISG) or the UNIDROIT Principles of International Commercial Contracts, that it will provide legal certainty under the jurisdiction of the Court of Justice and language plurality.
Pranešėja mano, kad ypač naudinga tai, jog PP padės padidinti šalių pasirinkimo galimybes ir duos naudos, jeigu šalys laikys ja patrauklia ir pasirinks.
The rapporteur particularly sees it as advantageous that an OI will enlarge the choice of parties, and will have benefits should it be perceived as attractive by the parties and chosen.
Jeigu ji nebus pasirinkta, žalos nebus.
It will not be of any detriment if it is not chosen.
Be to, pranešėja mano, kad siekiant užtikrinti, jog taikant PP būtų tenkinami rinkos poreikiai ir atsižvelgiama į teisinius bei ekonominius pokyčius, itin svarbus bus stebėsenos ir priežiūros mechanizmas.
The rapporteur further takes the view that a monitoring and review mechanism will be of crucial importance in order to ensure that the OI keeps up with market needs and legal and economic developments.
Pranešėja mano, kad priemonė turėtų apimti ir įmonių tarpusavio, ir įmonių bei vartotojų sutartis.
The rapporteur considers that both business-to-business and business-to-consumer contracts should be covered by an OI.
Ji mano, kad siekiant užtikrinti, jog vidaus rinkos poveikis bus toks, kokio tikimasi, vartotojų apsaugos lygis turėtų būti aukštas.
She believes that the level of consumer protection would need to be high in order to ensure the expected internal market effects.
Pranešėja pažymi, kad yra norinčių apriboti būsimą sutarčių teisę ir taikyti ją tik elektroninei ar nuotolinei prekybai, ir pripažįsta, kad būsimoji priemonė visų pirma būtų taikoma šioms sutartims, tačiau ji nenorėtų, kad būtų dirbtinai skiriami virtualūs (ar nuotoliniai) ir tiesioginiai sandoriai, taigi ji nepritaria tam, kad PP taikymo sritis būtų apribota šiuo aspektu.
The rapporteur notes that there are voices wishing to limit a future contract law instrument to e-commerce or distance selling and acknowledges that such contracts would be one of the main fields of application of a future instrument, but she does not wish to create an artificial differentiation between "virtual"/distance and face-to-face transactions and therefore does not favour to limit the scope of an OI in that respect.
Kalbant apie priemonės taikymo srities objektą, pranešėja mano, kad dėmesys turėtų būti kreipiamas į svarbiausius sutarčių teisės dalykus.
As regards the material scope of the instrument, the rapporteur believes that it should focus on core issues of contract law.
Kalbant apie konkrečius sutarčių tipus, pranešėja mano, kad pirmenybė turėtų būti teikiama prekių pirkimo-pardavimo ir paslaugų teikimo sutartims.
Concerning the coverage of specific types of contract, the rapporteur believes that provisions on sale of goods merit priority, as well as service contracts.
Ji taip pat norėtų priminti, kad Parlamentas savo 2003 m. rugsėjo 2 d. rezoliucijoje pabrėžė, kad pirmenybė turėtų būti teikiama su vartotojų ir draudimo sutartimis susijusiai pasirenkamajai priemonei, ji mano, kad PP būtų ypač naudinga nedidelių sumų draudimo sutarčių atveju.
She further wishes to recall that Parliament has already emphasised in its resolution of 2 September 2003 that an opt-in instrument in the areas of consumer contracts and insurance contracts should be a priority, she sees benefits for an OI in particular in respect of small scale insurance contracts.
Pranešėja taip pat norėtų išnagrinėti, kokių galimybių PP gali suteikti skaitmeninių teisių ir realiosios nuosavybės teisių klausimais, kurie buvo iškelti per besitęsiančias diskusijas.
The rapporteur further is interested in exploring the opportunities the OI can offer as regards digital rights and beneficial ownership, issues that have been raised in the ongoing discussions.
Kita vertus, pranešėja mano, kad būtina aiškiai apibrėžti ribas, susijusias su tuo, kokių tipų sutartims ši priemonė taikoma.
On the other hand, the rapporteur sees a need to clearly define the limits as regards types of contracts covered.
Pavyzdžiui, turėtų būti aišku, kad kompleksiškoms viešosios teisės sutartims ar tam tikroms didelių sumų viešųjų pirkimų srities sutartims PP nebūtų taikoma.
For instance, it should be clear that complex public law contracts or certain large scale contracts in the area of public procurement would not fall under an OI.
Šiame skyriuje pranešėja aptaria keletą klausimų, kurie svarbūs praktiškai taikant PP.
In this section, the rapporteur raises a number of issues that appear important for the practical application of an OI.
Visų pirma ji pabrėžia, kad svarbiausi tikslai turėtų būti paprastumas ir tinkamumas taikyti.
She above all emphasises that simplicity and readiness for use should be a key objective.
Be to, PP reikia nagrinėti atsižvelgiant į standartines sąlygas ir principus, o tiems, kurie norės naudotis PP, visų pirma MVĮ, svarbiausia bus galimybė naudotis paprastais ir suprantamais standartinių taisyklių rinkiniais.
Furthermore, an OI will have to be seen in the context of standard terms and conditions, and it will be crucial for those seeking to use the OI, in particular for SMEs, that simple and comprehensible sets of standard rules are available.
Jeigu būtų taikoma tam tikros formos patikimumo ženklinimo sistema, vartotojų pasitikėjimas dar padidėtų.
If some form of trust mark system were in place, this would ensure additional consumer confidence.
Be to, pranešėja mano, kad reikia ieškoti PP, Europos mokėjimo įsakymo ir Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūros sąveikos galimybių.
The rapporteur further takes the view that synergies with ADR, and also with the European Order for Payment Procedure and the European Small Claims Procedure should be sought.
Galiausiai ji pabrėžia, kad dėl PP padidės vartotojų pasirinkimas.
She finally emphasises that an OI will open up consumer choice.
Pranešėja primena, kad būtina atitinkamai įtraukti suinteresuotuosius subjektus.
The rapporteur recalls that broad and balanced stakeholder involvement is of crucial importance.