natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Taip pat reikia įtraukti ir baltymus, kurie yra labai svarbi maistinė medžiaga, turinti energetinę vertę.
Given that it constitutes an essential nutrient, which also contributes to energy intake, protein must also be indicated.
Nėra svarbu atskirai nurodyti cukrus, kadangi pateikiamas bendras angliavandenių kiekis.
A separate indication for sugars is not relevant, as total carbohydrates are indicated.
Energetinę vertę reikėtų nurodyti tik kilokalorijomis (kcal), nes šią nuorodą vartotojas supranta ir prireikus ja remiasi.
The energy content should be indicated only in kilo-calories, as this is the information which consumers understand and may use.
XI priedo B dalies lentelės pirma a eilutė (nauja)
Annex XI – part B – table – row 1 a new
XII priedo lentelė
Annex XII – table
angliavandeniai (išskyrus poliolius)
carbohydrate (except polyols)
6 kcal/g — 25 kJ/g
25 kJ/g
organinė rūgštis
organic acid
Jei apskaičiuoti naudojami du skirtingi vienetai, dėl nenuoseklių perskaičiavimo koeficientų gaunami prieštaringi rezultatai.
The calculation with two different units leads to contradictory results because of inconsistent conversion factors.
Nuoroda „kcal“ yra matavimo vienetas, vartotojams suprantamesnis už matavimo vienetą „kJ“, todėl nurodyti reikėtų tik „kcal“.
Since 'kcal' is a measurement unit more easily understood by consumers than the 'kJ' unit, the indication should be given solely in 'kcal'.
XIII priedo C dalies lentelė
Annex XIII – Part C – table
kJ ir kcal
kJ and kcal
vitaminai ir mineralinės medžiagos
vitamins and minerals
XI priedo A dalies 1 punkte nurodyti matavimo vienetai
the units specified in point 1 of Part A of Annex XI
kitos medžiagos
other substances
tinkami konkrečios medžiagos matavimo vienetai
units as appropriate for the individual substances concerned
Pakeitime sutraukiamos XIII priedo A–C dalys.
Condensed version of Parts A to C in Annex XIII.
Vartotojai turi teisę žinoti, kas yra jų maisto produktų sudėtyje.
Consumers have a right to know what their food contains.
Todėl būtina pateikti informaciją apie maisto produktų sudėtį ir maistingumą, nes tik ši informacija suteikia vartotojams galimybę tikslingai rinktis prekę.
For that reason, information on the composition and nutritional value of foods is essential, since only on that basis can consumers make selective purchasing decisions.
Ir nors Bendrijos teisėje yra daug reglamentų ir direktyvų dėl maisto produktų sudedamųjų medžiagų ir jų ženklinimo, tačiau iki šio nėra nustatyta privalomojo ženklinimo.
Although Community law contains a series of regulations and directives dealing with food ingredients and food labelling, as yet it lays down no comprehensive rules on compulsory labelling.
Šiuos trūkumus galima pašalinti tik įvedus visoje ES vienodą maisto ženklinimo sistemą.
Only uniform EU rules on food labelling can remedy these problems.
Diskusijų padėtis
Procedural stages
2008 m. sausio mėn. pabaigoje Komisija Parlamentui ir Tarybai pateikė pasiūlymą dėl ES maisto ženklinimo taisyklių naujos redakcijos.
In late January 2008 the Commission submitted to Parliament and the Council a proposal for a revision of the EU rules on food labelling.
2008 m. rugpjūčio pabaigoje Europos Parlamentas paskyrė pranešėją šiuo klausimu.
Towards the end of August 2008 the European Parliament appointed its rapporteur.
Parengtas pranešimas dėl Komisijos pasiūlymo 2008 m. gruodžio mėn. pradžioje buvo pristatytas ir aptartas Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitete (ENVI).
Her report on the Commission proposal was presented and debated in the committee responsible, the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety, at the beginning of December 2008.
Pasibaigus pakeitimų pateikimo terminui komitetas 2009 m. vasario mėn. dar kartą svarstė pranešimą, ypač atsižvelgdamas į tai, kad iš viso buvo pateikta 1322 pakeitimai.
After the deadline for tabling amendments had expired, the committee responsible again considered the report in mid-February 2009, giving particular consideration to the fact that 1332 amendments had now been tabled.
Dėl tokios pakeitimų gausos ir artėjančių Europos Parlamento rinkimų atsakingas komitetas 2009 m. kovo 19 d. nusprendė pagal Europos parlamento darbo tvarkos taisyklių 185 straipsnio 5 dalį perkelti dokumento svarstymą naujai Parlamento kadencijai.
Because so many amendments had been tabled and in view of the impending European elections, the committee responsible decided on 16 March 2009 to hold consideration of the proposal over until the next parliamentary term, pursuant to Rule 185(5) of the Rules of Procedure of the European Parliament.
Pranešėjai buvo pavesta parengti naują pranešimą, kuriame būtų atsižvelgta į kuo didesnį pakeitimų skaičių.
Your rapporteur was thus asked to submit a new draft report, taking into account as many as possible of the amendments tabled.
Šį naują pranešimą kaip tik ir skaitote.
This new report is the one before you.
Pakeitimų šiam naujam pranešimo projektui pateikimui bus nustatytas naujas terminas.
A new deadline will be set for amendments to this draft.
Reglamento projektą sudaro šie pagrindiniai siūlymai:
The proposal for a regulation contains the following key proposals:
Privalomieji duomenys
Mandatory particulars
Komisijos projekte numatoma nemažai naujų privalomų maisto produktų ženklinimo duomenų (9 straipsnis).
The Commission proposal lays down a series of new mandatory particulars to be included on food labels (Article 9).
Prie šių privalomų duomenų priklauso alergenų ženklinimas ant nefasuotų maisto produktų (22 straipsnis) ir išsamus mitybinis teiginys.
It extends mandatory allergen labelling to non-prepacked foods (Article 22) and provides for a comprehensive nutrition declaration.
Komisijos manymu, visi privalomieji duomenys turi būti nurodomi ne mažesniu kaip 3 mm dydžio šriftu.
The Commission proposes a minimum font size of 3 mm for all mandatory labelling elements.
Privalomojo ženklinimo išimtis numatoma alkoholiniams gėrimams – vynui, alui ir spiritiniams gėrimams.
In the case of alcoholic drinks, particularly wine, beer and spirits, the Commission proposes derogations from the labelling requirements.
Duomenų ir informacijos apie maistingumą pateikimas
Indication and presentation of nutritional values
Komisija taip pat siūlo „pagrindiniame regėjimo lauke“ ant pakuotės pateikti išsamų mitybinį teiginį (29–34 straipsniai).
In addition, the Commission is proposing the introduction of a comprehensive nutrition declaration which is to be placed in the 'principal field of vision' of the packaging (Articles 29 to 34).
Privalomieji duomenys apie maisto produkto energetinę vertę ir apie maistines medžiagas – riebalus, sočiųjų riebalų rūgštis, angliavandenius, cukrų ir druską – (29 straipsnio 1 dalis) turi būti nurodomi atitinkama eilės tvarka ant pakuotės priekinės dalies, nurodant jų kiekį 100 g ar 100 ml arba porcijoje.
Mandatory particulars relating to the energy value of the food and the nutrients fat, saturates, carbohydrates, sugar and salt (Article 29(1)) must be given in the appropriate order on the front of the package, expressed per 100 g or 100 ml or per portion.
Kiti duomenys (29 straipsnio 2 dalis) gali būti nurodomi ant kitos pakuotės dalies, tačiau bet kokiu atveju – vieni po kitų, naudojant maistingumo lentelės formą (34 straipsnio 2 dalis).
Details of other particulars (Article 29(2)) may be given elsewhere on the packaging, but must at all events be set out in table format, in a 'nutrition box' (Article 34(2)).
Visi duomenys turi būti pateikiami nurodant medžiagų kiekį 100 g (100 ml) arba, jei supakuota porcijomis, vienoje porcijoje ir atitinkamos maistinės medžiagos rekomenduojamą dienos kiekį procentais (31 straipsnis).
All particulars must relate to standard amounts of 100 g/100 ml or – in the case of food packaged in portions – to a portion and must be expressed as a percentage of the recommended daily intake of the given nutrient (Article 31).
Nacionalinės ženklinimo sistemos
National labelling systems
Komisijos projekte valstybėms narėms suteikiamos plačios nacionalinio reglamentavimo galimybės.
The Commission proposal allows the Member States considerable scope to adopt national labelling rules.
VI ir VII skyriuose numatoma, kad valstybėms narėms turi būti leidžiama ypatingais atvejais nustatyti tam tikras maisto produktų kategorijas ir, be nustatyto informacijos pateikimo būdo, papildomai kurti nacionalines ženklinimo sistemas (44 straipsnio 3 dalis ir 34 straipsnio 5 dalis).
Pursuant to Chapters VI and VII, in exceptional cases Member States would be able to adopt legal provisions governing specific categories of food and, in addition to the mandatory forms of expression, develop national labelling systems (Articles 44(3) and 34(5)).
Be to, nefasuotų maisto produktų, kaip antai konditerijos ir dešrų gaminiai, bei viešojo maitinimo įstaigų, kaip antai restoranai, įmonių valgyklos ir pan., atžvilgiu valstybės narės turi nustatyti nacionalines informacijos pateikimo būdo taisykles arba nereikalauti nurodyti tam tikrų privalomųjų duomenų, išskyrus alergenų ženklinimą (41 straipsnis).
In addition, in the case of non-prepacked food, e.g. bakery and processed meat products, and food prepared in the context of mass catering in restaurants, large-scale kitchens, etc., Member States would be able to lay down national rules governing the manner in which particulars are to be shown or – with the exception of allergen labelling – decide not to require the provision of certain particulars (Article 41).
Iš esmės pranešėja palankiai vertina Komisijos pasiūlymą dėl reglamento.
In principle, your rapporteur welcomes the Commission's proposal for a regulation.
Įvesti visoje ES vienodą maisto ženklinimo sistemą yra būtina: viena vertus, tai padidintų skaidrumą vartotojo naudai, antra vertus, tai taip pat padidintų Bendrijos acquis aiškumą, atsižvelgiant į maistą reglamentuojančius teisės aktus, ir kartu teisinį aiškumą maisto pramonės įmonėms, nes naujuoju reglamentu siekiama sujungti nemažai jau esamų teisės aktų.
The introduction of uniform EU rules on food labelling is a necessary step: on the one hand, it would make for transparency in the interests of consumers, and on the other it would simplify the acquis communautaire in the area of food legislation and thus offer food enterprises a greater degree of legal certainty, since a whole series of existing provisions would be combined in the new regulation.
Toks naujas išsamus maisto ženklinimo reglamentas gali padėti vartotojui pagrįstai ir tikslingai priimti sprendimą dėl pirkinio ir padėti maitintis pagal savo pageidavimus ir poreikius.
A new, comprehensive food labelling regulation of this kind can also help consumers to make selective purchasing decisions and so tailor their own diets to their individual needs and wishes.
Atsižvelgiant į bendrąją vidaus rinką, labai svarbus ir maisto ženklinimo suderinimo aspektas, nes iki šiol dėl papildomų nacionalinių taisyklių ir jau egzistuojančių Bendrijos teisės aktų, reglamentuojančių maistą, valstybių narių skirtingo aiškinimo kyla prekybos kliūčių ir konkurencijos problemų.
The harmonisation of food labelling is also of enormous relevance to the internal market, since at present additional national rules and differing Member State interpretations of existing Community food legislation are giving rise to barriers to trade and competition-related problems.
Pašalinus šiuos trūkumus, gali sumažėti maisto gamintojų ir prekybininkų, o kartu ir vartotojų išlaidų.
Remedying this state of affairs can serve to reduce costs for food producers and traders and thus, ultimately, for consumers as well.
Tačiau pasiūlyme dėl reglamento numatoma visoje ES galiojanti maisto ženklinimo sistema pranešėjai neatrodo nei tinkama sumažinti biurokratiją ir supaprastinti reglamentavimą, nei galinti padėti vartotojui gauti geresnės informacijos apie maistą.
However, the EU labelling system outlined in the proposal for a regulation does not strike your rapporteur as one suited either to reducing red tape and simplifying legislation or to helping consumers obtain better food information.
Komisija kai kuriais klausimais pasirinko per paprastą sprendimo būdą.
In some areas, the Commission has made it much too easy for itself.
Be to Komisija visiškai pamiršo specialias maisto produktų pateikimo rinkai ir pardavimo formas, pvz., tiesioginį žemės ūkio produktų pardavimą, maitinimo paslaugų teikimą vežant keleivius, maisto pardavimą neapmuitintoje teritorijoje ar automatuose.
Moreover, special ways of marketing or delivering food, such as direct marketing by farmers, catering services to passengers in transit, duty-free sales or sales from vending machines, are simply forgotten.
Taip pat nebuvo atsižvelgta ir į ypatingus produktus, pvz., maistinius aukso lakštelius, ir į dažančius ir naujoviškus maisto produktus.
Special products, such as culinary gold leaf, and colouring and innovative foods, are likewise disregarded.
Kai kurios pasiūlymo nuostatos yra nerealios ir, be kita ko, maisto produktų gamintojai ir prekybininkai dėl jų turėtų didelių papildomų išlaidų ir vien dėl naujų ženklinimo reikalavimų būtų priversti padidinti maisto produktų kainas.
Some of the provisions contained in the proposal are unrealistic and would, in addition to creating other problems, generate substantial additional costs for food manufacturers and traders, so that food prices would have to be raised merely on account of new labelling regulations.
Šie Komisijos pasiūlymo trūkumai kelia grėsmę daugelių mažųjų ir vidutinių įmonių maisto produktų sektoriuje.
These shortcomings in the Commission proposal jeopardise the survival of many small and medium-sized enterprises (SMEs) in the food industry.
Tai dar padidintų maisto vidaus rinkos susiskaidymą ir šį pasiūlymą dėl reglamento padarytų absurdišku.
What is more, the proposal to grant Member States considerable leeway to adopt their own rules seems completely incomprehensible: it would further fragment the internal market in the food sphere and render the proposal for a regulation under consideration here absurd.
Savo pasiūlymu Komisija prieštarauja savo pačios aiškinamojo memorandumo 5 dalyje nustatytam tikslui: „Pasirinkta teisine priemone – reglamentu – padedama siekti supaprastinamo tikslo, nes užtikrinama, kad visi dalyviai turės laikytis tų pačių taisyklių.“
The Commission's proposal contradicts its own stated intention, as indicated in Point 5 in its Explanatory Memorandum, which is worth quoting here: 'The use of a Regulation as the legal instrument supports the objective of simplification because it guarantees that all actors have to follow at the same time the same rules.'
Be to, nesuprantama, kodėl Komisijos pasiūlymas pateiktas tokiu metu, nes tik 2008 m. rugpjūčio mėn. pradėtas iki šiol vienintelis, visas valstybes nares apimantis mokslinis tyrimas dėl maisto ženklinimo etiketėmis poveikio vartotojų sprendimui dėl pirkinio.
What is more, it is mystifying that the Commission should have chosen to submit its proposal now, since the very first EU-wide scientific study into the influence of food labelling on consumers' purchase decisions began only in August 2008.
Taigi gali būti, kad šiuo metu rengiant naujus, ženklinimą reglamentuojančius teisės aktus bus remiamasi spėjimais ir subjektyvia suinteresuotųjų šalių patirtimi, o Komisijos pasiūlymas, parengtas atsižvelgiant į vartotojų pageidavimus ir poreikius, taip pat pagrįstas tik spėjimais.
As things stand, therefore, the new food labelling legislation can at best draw on conjecture and the subjective experiences of the groups and individuals involved, so that the Commission proposal is likewise based only on assumptions concerning consumers' wishes and needs.
Niekas negali įvertinti, ar galutinis reglamentas iš tikrųjų patenkins ES vidutinio vartotojo poreikius, ar po kelerių metų turės būti iš esmės keičiamas, atsižvelgiant į naujus tyrimo rezultatus.
No one can say whether the regulation which is ultimately adopted will in fact serve the interests of average consumers throughout the EU, or whether, on the basis of new research findings, it will have to be substantially revised in only a few years' time.
Ši aplinkybė ypač svarbi todėl, kad galima manyti, jog naujas reglamentavimas turės labai didelį finansinį poveikį maisto produktų gamintojams ir prekybininkams.
This point is particularly significant, because it is likely that the new rules will have a very considerable financial impact on food manufacturers and traders.
Tačiau ir apie tai Komisija nepateikia jokios informacijos ir, beje, pažymėtina, savo projekte išreiškia nuomonę, kad nepriklausomo tyrimo neprireikė.
Yet the Commission, whose proposal contains the remarkable revelation that it saw no need to consult outside experts when drafting the text, is silent on this issue as well.
Pranešėja mano, kad Komisijos projektą būtina gerokai taisyti.
Your rapporteur therefore regards substantial amendments to the Commission proposal as essential.
Kai kurie būtini taisymai apžvelgiami toliau:
Some of them are outlined below:
Visais atvejais naudoti mažiausiai 3 mm dydžio šriftą realiai neįmanoma.
An across-the-board requirement that information must be printed with a font size of at least 3 mm is not workable.
Tai pasakytina ypač, bet ne tik, apie produktus su užrašais keliomis kalbomis.
This applies in particular, but not exclusively, to products whose packaging carries information in several languages.
Dėl privalomo 3 mm šrifto dydžio reikėtų didesnių maisto pakuočių, dėl to atsirastų daugiau pakuočių atliekų ir galbūt net padidėtų porcijos.
A mandatory minimum font size of 3 mm would result in bulkier food packaging, more packaging waste and possibly even larger portions.
Be to, vien tik šrifto dydis nėra lemiamas įskaitomumo kriterijus.
What is more, legibility is not solely contingent on font size.
Todėl pranešėja pateikia informacijos apie maistą „įskaitomumo“ sąvokos apibrėžtį ir siūlo parengti įgyvendinamąsias gaires, taikant konsultavimosi procedūrą.
For that reason, your rapporteur provides a definition of the concept of the 'legibility' of food information and proposes that a consultation process should take place with a view to developing guidelines for implementing the rules relating to legibility.
Savo ketinimą leisti valstybėms narėms kurti savo ženklinimo sistemas Komisija grindžia subsidiarumo principu.
The Commission justifies its proposal to allow Member States to develop their own labelling systems by invoking the subsidiarity principle.
Ji nurodo galimybę, taikant šį „iš apačios į viršų“ mechanizmą, ieškoti naujoviškų ženklinimo sprendimų.
It claims that bottom-up mechanisms of this kind may lead to the development of innovative labelling solutions.
Atsižvelgiant į aplinkybę, kad didžioji maisto pramonės įmonių dalis ES savo produktus parduoda gerokai daugiau nei vienoje kurios nors valstybės narės rinkoje, turėtų būti gaminamos atitinkamai specialios pakuotės ir numatytos atitinkamos sandėliavimo galimybės.
Given the fact that a majority of food enterprises in the EU market their products in far more than one Member State, specific packaging would have to be produced and above all appropriate storage capacity would have to be built up in accordance with the specific rules in force in each country.
Mažąsias ir vidutines maisto pramonės įmones prislėgtų su tuo susijusios daug milijardų eurų sudarančios papildomos išlaidos, kurias galų gale būtų priversti padengti vartotojai.
The additional costs involved, which would run to many billions of euros, would impose a severe burden on the food sector, which consists largely of small- and medium-sized firms, and would ultimately be passed on to consumers.
Pagaliau jau vien įsivaizdavimas, kad ateityje viena po kitos bus galima įvesti 27 skirtingas papildomas ženklinimo sistemas, ir dar skirtingu metu, rodo ketinimo absurdiškumą.
The mere idea that in future a possible 27 additional, different labelling systems would be introduced, and what is more at different junctures, is enough to demonstrate the absurdity of this plan.
Todėl pranešėja mano, kad atitinkami straipsniai turi būti išbraukti.
Accordingly, your rapporteur is proposing amendments deleting the articles in question.
Tačiau tai nereiškia, kad esamas savanoriškas prekybininkų ar kai kurių maisto gamintojų ženklinimo sistemas ateityje reikia uždrausti.
This does not mean, however, that existing, voluntary labelling systems introduced by the food sector or by groups of food manufacturers will in future be banned.
Priešingai, be privalomų duomenų, reikia leisti dar kartą nurodyti duomenis kitoje pakuotės vietoje bet kokia forma arba nurodyti papildomus duomenis.
Quite the reverse: in addition to indicating the mandatory particulars, it should be perfectly possible to repeat particulars elsewhere on the packaging, in whatever form, or to provide additional particulars.
Žinoma, dėl to negali pablogėti privalomų duomenų randamumas ir įskaitomumas.
Of course this should not detract from the visibility and legibility of the mandatory particulars.
Reikėtų išvengti bet kokio vartotojų klaidinimo atidarius maisto pakuotes.
The legislation must ensure that consumers are not misled by the presentation of food packagings.
Iliustracijos ir (arba) kita tekstinė medžiaga neturėtų klaidinti dėl produkto kilmės, sudėties ar maistinių medžiagų kiekio maisto produktuose.
Pictorial representations or texts must not mislead the consumer as to the true origin, composition or nutrition content of the food.
Pranešėjos nuomone, informacijos apie maistingumą gausa ant priekinės maisto produkto pakuotės pusės (medžiagų kiekis 100 g ar 100 ml arba porcijoje arba net iš kelių duomenų susidedanti informacija, pvz., nurodant medžiagos kiekį gramais ir tam tikrai gyventojų grupei rekomenduojamos dienos normos dalį procentais) lemtų tai, kad galų gale ši informacija būtų ignoruojama.
In your rapporteur’s view, however, cramming an excessive amount of nutritional information, expressed per 100 g or 100 ml or per portion, or even consisting of several different particulars, for example expressed in grams and as the percentage of the recommended daily intake for a given population group, onto the front of food packages would ultimately result in the information in question being ignored.
Pagaliau vartotojas pirkdamas mato ne tik vieną produkto pakuotę, bet ir visus produktus maisto parduotuvių lentynose.
After all, when shopping, consumers are not faced with just one package, but rather with whole rows of packages on supermarket shelves.
Kadangi, kiek iki šiol žinoma, didžioji vartotojų dauguma domisi daugiausia maisto produkto energetine verte, užtektų privalomai nurodyti energetinę vertę kilokalorijomis ar kilodžauliais 100 g ar 100 ml produkto kiekio (siekiant didesnio produkto palyginamumo) ant priekinės pakuotės pusės.
Since current findings suggest that the overwhelming majority of those consumers who give thought to their food are mainly interested in the energy content of foods, the mandatory indication of the energy content, in kilocalories per 100 g or 100 ml, in the interests of comparability, on the front of the package should be sufficient.
Iš kokių maistinių medžiagų susideda produkto energetinė vertė, būtų galima matyti iš vienas po kito maistingumo lentelės forma nurodytų maistingumo duomenų kitoje pakuotės dalyje.
Consumers can then discover which nutrients account for the energy content of the product by reading the mandatory particulars in the 'nutrition box' elsewhere on the packaging.
Jei pakuotėje yra viena porcija, papildomai turėtų būti privaloma nurodyti duomenis apie šios porcijos maistines medžiagas.
If a packaging contains only one portion, it should, in addition, be mandatory to indicate the nutrition information for this portion.
Jei turėtų atlikus vartotojų tyrimą ateityje būtų gauta kitokių žinių apie vartotojų pageidavimus, kaip jau minėta, prekybininkai ir (arba) pramonės įmonės galėtų savanoriškai nurodyti papildomų duomenų.
Should consumer surveys in future arrive at different findings concerning consumer wishes, the trade and/or industry can, as already outlined, provide additional particulars voluntarily.