natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Teisės aktų leidėjo įgaliojimų delegavimas Komisijai
Delegation of power by the Legislator to the Commission
Vienas iš teisėkūros įgaliojimų vykdymo būdų yra SESV 290 straipsnyje numatyta galimybė, kad teisės akto leidėjas gali įstatymo galią turinčiu teisės aktu (toliau – pagrindinis teisės aktas) deleguoti dalį savo teisėkūros įgaliojimų Komisijai.
One of the elements of legislative power is the possibility, provided for in Article 290 TFEU, for the Legislator to delegate part of its own power to the Commission in a basic legislative act (hereinafter "the basic act").
Šie deleguotieji įgaliojimai suteikia teisę tik papildyti ar iš dalies pakeisti įstatymo galią turinčio teisės akto nuostatas, kurių teisės akto leidėjas nelaiko esminėmis.
This delegated power can only consist in supplementing or amending parts of a legislative act which the Legislator does not consider to be essential.
Taip priimti Komisijos deleguotieji teisės aktai bus bendro pobūdžio įstatymo galios neturintys teisės aktai.
The resulting delegated acts adopted by the Commission will be non-legislative acts of general scope.
Norėdamas, kad delegavimas būtų teisėtas, teisės aktų leidėjas privalo aiškiai apibrėžti tų įgaliojimų delegavimo tikslus, turinį, taikymo sritį ir trukmę
In order to make a valid delegation, the Legislator must explicitly define the objective, content, scope and duration of that delegation
SESV 290 straipsnio 1 dalies antra pastraipa. .
Article 290(1) second subparagraph TFEU. .
Be to, teisės aktų leidėjas privalo nustatyti to delegavimo sąlygas
Furthermore, the Legislator must lay down the conditions to which this delegation is subject
SESV 290 straipsnio 2 dalis. – tai leis teisės aktų leidėjui kontroliuoti, kaip Komisija vykdo deleguotuosius įgaliojimus.
Article 290(2) TFEU. - this will allow the Legislator to control the Commission's use of delegated power.
Teisės aktų leidėjo įgaliojimų delegavimo tikslas
Objective of a delegation of power by the Legislator
Teisės aktų leidėjo įgaliojimų delegavimo tikslas – užtikrinti, kad teisėkūra išliktų paprasta ir tuo pačiu išsami bei nuolat peržiūrima ir kad nereikėtų grįžti prie pakartotinių teisėkūros procedūrų, kurios gali būti neproporcingai sudėtingos ir reikalauti pernelyg daug laiko.
The objective of a delegation of power by the Legislator is to ensure that legislation can at the same time remain simple and also be completed and updated without needing to have recourse to repeated legislative procedures, which could be disproportionately cumbersome and take up an inordinate amount of time.
Todėl delegavimas yra būdas išsamiau reglamentuoti Sąjungos teisės akto aspektus sudarant sąlygas, kad teisės aktų leidėjas neprarastų savo aukščiausių įgaliojimų ir atsakomybės srities.
Delegation therefore provides a way to deal with the more detailed aspects of a piece of Union legislation while allowing the Legislator to maintain its ultimate power and responsibility.
Šiuo požiūriu delegavimą galima iš dalies laikyti veiksmingesnės teisėkūros ES lygmeniu priemone.
In this way, delegation can be seen partly as a tool for better law-making at EU level.
Delegavimo taikymo sritis ir trukmė
Scope and duration of the delegation
Delegavimas yra sudėtingas veiksmas, kuriuo teisės aktų leidėjas Komisijai suteikia teisę vykdyti dalį savo paties įgaliojimų.
A delegation is a delicate operation in which the Legislator instructs the Commission to exercise part of its own power.
Dėl to pagrindiniame teisės akte reikia preciziškai ir aiškiai apibrėžti įgaliojimų delegavimo tikslus, turinį, taikymo sritį ir trukmę.
As a result, the objectives, content, scope and duration of the delegation have to be expressly and meticulously defined in the basic act.
Taigi delegavimo trukmė negali būti neribota, tačiau pagrindiniame teisės akte galima numatyti galimybę periodiškai jį atnaujinti savaime arba Komisijai pateikus specialų prašymą.
The duration of a delegation cannot thus be indefinite, but a basic act could provide for the possibility of periodical renewal to take place either tacitly or following an express request by the Commission.
Abiem atvejais delegavimas gali būti atnaujintas tik su sąlyga, kad Parlamentas ir Taryba nepareiškia prieštaravimų per nustatytą terminą.
In both cases, the delegation could only be renewed if the Parliament and Council did not express any objections within a given deadline.
Bendrieji deleguotųjų įgaliojimų vykdymo kontrolės principai
General principles for controlling the exercise of delegated power
SESV 290 straipsnis suteikia teisės aktų leidėjui laisvę pasirinkti, kokį (-ius) kontrolės mechanizmą (-us) taikyti.
Article 290 TFEU gives the Legislator the freedom to choose the control mechanism(s) to put in place.
Jame tik kaip pavyzdys minimos dvi tokios kontrolės priemonės.
It mentions two such means of control purely by way of example.
Padaryti išvadą, kad šios dvi kontrolės priemonės sudaro išsamų sąrašą, būtų prieštaravimas ne tik nedviprasmiškai SESV 209 straipsnio formuluotei, bet ir jį pagrindžiančiai koncepcijai, kuria remdamasis teisės aktų leidėjas deleguoja jo paties vaidmeniui būdingus įgaliojimus ir todėl turi būti įsitikinęs, kad galės išlaikyti tinkamą jų vykdymo kontrolę
To conclude that these two means of control form an exhaustive list would not only be contrary to the plain wording of Article 290 TFEU but would also be contrary to the underlying philosophy whereby the Legislator is delegating a power which is intrinsic to its own role and must therefore be sure of being able to retain proper control over its use
Tai sąlygoja, kad nustatant kaip kontroliuoti delegavimą, reikalingas kiek įmanoma geresnis tarpusavio supratimas
This implies the widest possible margin of appreciation in determining how to control a delegation
Tačiau, nustatydamas kontrolės mechanizmus, teisės aktų leidėjas privalo laikytis tam tikrų bendrųjų Sąjungos teisės principų.
However, the control mechanisms set out by the Legislator must respect certain general principles of Union law.
Visų pirma šie mechanizmai privalo:
In particular, they must:
· būti paprasti ir lengvai suprantami,
· be simple and easily understandable,
· išsaugoti teisinį tikrumą ,
· safeguard legal certainty,
· sudaryti sąlygas Komisijai veiksmingai vykdyti deleguotuosius įgaliojimus ir
· enable the Commission to exercise the delegated power effectively , and
· sudaryti sąlygas teisės aktų leidėjui tinkamai stebėti, kaip vykdomi deleguotieji įgaliojimai.
· enable the Legislator to monitor properly the use made of delegated power .
Specialiosios deleguotųjų įgaliojimų vykdymo kontrolės sąlygos
Specific conditions for controlling the exercise of delegated power
SESV 290 straipsnio 2 dalyje aiškiai nurodytas dvi sąlygas, prieštaravimą ir atšaukimą, galima laikyti labiausiai įprastais būdais kontroliuoti, kaip Komisija vykdo jai deleguotus įgaliojimus.
The two conditions expressly mentioned in Article 290(2) TFEU, revocation and objection, may be regarded as the most usual ways to control the Commission's use of delegated powers.
SESV 290 straipsnyje kaip pirmoji galima sąlyga aiškiai nurodyta, kad Parlamentas arba Taryba gali atšaukti delegavimą.
Revocation by the Parliament or the Council is expressly provided for as a first possible condition under Article 290 TFEU.
Iš šios nuostatos tampa aišku, kad norint atšaukti delegavimą, abiejų Sąjungos teisės aktų leidėjų susitarimas nebūtinas.
It is clear from that provision that agreement of both branches of the Union legislature is not necessary to revoke a delegation.
Dėl teisinio tikrumo, atšaukiant delegavimą turėtų būti nustatyta, kad tai neturi įtakos dar prieš atšaukimą priimtų deleguotųjų teisės aktų galiojimui.
A revocation should, for reasons of legal certainty, state that it does not affect the validity of delegated acts already adopted prior to this revocation.
ii) Prieštaravimas ir išankstinis neprieštaravimas
(ii) Objection and early non-objection
SESV 290 straipsnyje kaip antroji galima sąlyga aiškiai nurodyta, kad Parlamentas arba Taryba gali pareikšti prieštaravimą per pagrindiniame teisės akte nustatytą laikotarpį.
Objection by the Parliament or the Council within a period set by the basic act is expressly provided for as a second possible condition under Article 290 TFEU.
Iš šios nuostatos tampa aišku, kad norint pareikšti prieštaravimą dėl atskiro deleguotojo teisės akto, abiejų Sąjungos teisės aktų leidėjų susitarimas nebūtinas ir kad jei nors vienas iš teisės aktų leidėjų prieštarauja, teisės aktas neįsigalioja.
It is clear from that provision that agreement of both branches of the Union legislature is not necessary to object to an individual delegated act and an objection from just one of the branches would thus prevent it from entering into force.
Parlamento naudojimąsi prieštaravimo teise neišvengiamai sąlygoja parlamento specifika ir darbo vietos.
Parliament's exercise of the right of objection is necessarily conditioned by its parliamentary role and places of work.
Atsižvelgiant į tai, kokius įvairius teisės aktus Parlamentas svarsto, nėra reikalinga nustatyti visais atvejais taikomą vienodą prieštaravimo pareiškimo laikotarpį.
Given the variety of legislation being dealt with by Parliament, it is not necessary to establish a fixed period for objection which would apply in all cases.
Tačiau, kad būtų sudarytos sąlygos veiksmingai delegavimo kontrolei vykdyti, turi būti nustatytas pakankamai ilgas terminas.
However, the deadline must be sufficient to enable effective control of the delegation.
Pranešėjas mano, kad tokį laikotarpį reikėtų nustatyti žvelgiant atskirai į kiekvieną atvejį kiekviename pagrindiniame teisės akte ir kad trumpiausią galimą prieštaravimo pareiškimo terminą reikėtų nustatyti būsimame bendrame susitarime, kuriame aptariami horizontalieji klausimai (žr. toliau).
The Committee on Legal Affairs considers that it should be fixed on a case-by-case basis in each basic act and that a minimum period for objection should be set in a future Common Understanding dealing with horizontal questions (see below).
Pranešėjas mano, kad tolesnė skubi procedūra sutrumpinant pačiame pagrindiniame teisės akte numatytą prieštaravimo pareiškimo laikotarpį, turėtų būti taikoma tik ypatingais išimtiniais, pvz., su saugumo klausimais ar humanitarinėmis krizėmis susijusiais, atvejais.
The Committee considers that an urgent procedure with a shorter period for objection contained in the basic act itself should be reserved for particularly exceptional cases only, for example when security matters or humanitarian crises are at stake.
Tačiau pranešėjas mano, kad daugeliu atvejų, kai reikia skubiai patvirtinti deleguotuosius teisės aktus, būtų galima taikyti išankstinio neprieštaravimo procedūrą , pagal kurią būtų nustatyta, kad Komisijai prašant, tinkamai pagrįstais atvejais Parlamentas ir Taryba gali sutrumpinti prieštaravimo pareiškimo laikotarpį.
It believes, however, that the vast majority of situations requiring the speedy adoption of delegated acts could be dealt with by a flexible procedure for early non-objection which could provide that the time-period for expressing an objection may be shortened by the Parliament and the Council, following a request by the Commission in duly justified cases.
Taikant skubią procedūrą ir išankstinio neprieštaravimo tvarką reikėtų vadovautis demokratijos principu, būdingu bet kokiam teisėkūros įgaliojimų delegavimui.
Respect for the democratic principle, inherent in any delegation of legislative power, should guide the use of the urgent procedure and of the early non-objection.
Abiem sprendimo būdais negalima piktnaudžiauti; Parlamentui turi būti sudarytos sąlygos tinkamai apsvarstyti atskirus deleguotuosius teisės aktus, atsižvelgiant į jo nuolatinių komitetų organizacinius klausimus ir prieštaravimo dėl deleguotojo teisės akto procedūros procesinius aspektus.
Both solutions must not be abused, and Parliament must be able to give proper consideration to individual delegated acts, taking into account the organisation of its standing committees and the procedural implications of any procedure to object to a delegated act.
iii) Kitos galimos sąlygos
(iii) Further possible conditions
Kaip jau minėta, SESV 290 straipsnis suteikia teisės aktų leidėjui laisvę pasirinkti, kokį (-ius) kontrolės mechanizmą (-us) taikyti.
As stated above, Article 290 TFEU gives the Legislator the freedom to choose which control mechanism(s) to put in place.
Todėl SESV 290 straipsnio 2 dalyje išvardinti du atvejai – prieštaravimas ir atšaukimas – yra vien tik pavyzdžiai ir todėl galima numatyti kitų įgaliojimų delegavimo kontrolės priemonių, pvz., aiškaus Parlamento ir Tarybos pritarimo kiekvienam deleguotajam teisės aktui arba galimybės panaikinti jau galiojančius atskirus deleguotuosius teisės aktus, taikymą įgaliojimų delegavimui.
The two examples enumerated in Article 290(2), objection and revocation, are therefore purely illustrative and one could envisage subjecting a delegation of power to other means of control, such as an express approval by Parliament and Council of each delegated act or a possibility of repealing individual delegated acts already in force.
iv) Horizontalieji klausimai
(iv) Horizontal questions
Tebevykstančiose diskusijose iškilo keletas praktinių ir teisinių horizontalaus pobūdžio klausimų, kuriuos šiuo atveju vertėtų apsvarstyti:
Ongoing discussions raise several practical and legal points of a horizontal nature worth considering at this point:
· Konsultavimasis parengiamojo etapo metu: rengdama ir sudarydama deleguotuosius teisės aktus, Komisija turėtų užtikrinti, kad informacija ir atitinkami dokumentai būtų laiku ir nuolat perduodami atitinkamiems Parlamento komitetams.
· Consultations in the preparatory stage: The Commission, when preparing and drawing-up delegated acts, should ensure an early and continuous transmission of information and relevant documents to Parliament's relevant committees, including successive drafts of delegated acts and any contributions received; to this end, the current comitology register could be used as a model for an improved digital information system.
Šis įpareigojimas svarbus kalbant konkrečiai apie finansinių paslaugų sritį, kurioje iki šiol taikytos specialios procedūros .
These obligations are specifically important in the area of financial services, in which particular procedures have applied so far.
· Išankstinis pranešimas: įpareigojimo atšaukiančiajai institucijai pateikti tam tikrą informaciją kitoms susijusioms institucijoms prieš pradedant svarstymą dėl atšaukimo nustatymas.
· Prior notice: The creation of an obligation on the revoking institution to provide a certain amount of information to the other institutions involved before revocation is being discussed.
Pranešėjas mano, kad toks dalinimasis informacija turėtų būti įprastas tarpinstitucinių ryšių aspektas.
The Committee considers such exchange of information to be a normal part of inter-institutional relations.
Jis turėtų vykti kaip savaime suprantamas dalykas, kylantis iš skaidrumo, pagarbumo ir lojalaus bendradarbiavimo principų.
This should take place as a matter of course and out of transparency, courtesy and loyal cooperation.
Todėl nėra būtinybės formaliai įteisinti tokį įpareigojimą pagrindiniame teisės akte.
There is therefore no need to formally enshrine such an obligation in the basic act.
· Įpareigojimas pateikti priežastis: diskutuotinas specialus įpareigojimas abiems Sąjungos teisės aktų leidėjams pagrįsti sprendimą dėl delegavimo atšaukimo arba prieštaravimo dėl deleguotojo teisės akto pareiškimo.
· Obligation to state reasons: A specific obligation to reason a decision by either branch of the Union legislature to revoke a delegation or to object to a delegated act has been mooted.
SESV 296 straipsnyje jau nustatytas svarbiausias reikalavimas, kad „teisės aktuose nurodomi juos priimti paskatinę motyvai“.
Article 296 TFEU already provides the overarching requirement that "legal acts shall state the reasons on which they are based".
Todėl bet kokie kiti iš dalies sutampantys įpareigojimai pagrįsti teisės aktus būtų be reikalo kartojami ir keltų painiavą.
Any further overlapping obligation to justify legal acts would therefore be redundant and confusing.
· Trumpiausias galimas prieštaravimo pareiškimo laikotarpis: terminas turi būti pakankamai ilgas, kad būtų sudaromos sąlygos veiksmingai delegavimo kontrolei; jį reikėtų nustatyti atskirai kiekvienam atvejui kiekviename pagrindiniame teisės akte.
· Minimum period for objection: The deadline must be sufficient to enable effective control of the delegation and it should be fixed on a case-by-case basis in each basic act.
Tačiau siekiant, kad Parlamento vykdoma demokratinė kontrolė netaptų niekine, taip pat reikėtų nustatyti trumpiausią galimą terminą.
However, a minimum should be also set in order to ensure that Parliament's democratic control does not become nugatory.
· Laikotarpių apskaičiavimas: Įvairūs deleguotųjų teisės aktų priėmimo priežiūros etapai gali prasidėti tik tada, kai Komisija perduoda teisės aktą visomis kalbomis.
· Computation of time-periods: The various periods for scrutiny of delegated acts may only start on transmission of all language versions by the Commission.
Tai pat būtina tinkamai atsižvelgti į Parlamento darbo pertraukų ir rinkimų laikotarpius.
Likewise, Parliament's recess and electoral periods must be properly taken into account.
· Įpareigojimas skelbti tam tikrus teisės aktus: specialus įpareigojimas, kad kiekviename pagrindiniame teisės akte Parlamentas ir Taryba privalo skelbti sprendimus, priimtus kontroliuojant kaip Komisija vykdo deleguotuosius įgaliojimus, yra nereikalingas, nes toks įpareigojimas jau yra SESV 297 straipsnyje.
· Obligation to publish certain acts: An express obligation on Parliament and Council in each basic act to publish decisions taken whilst controlling the Commission's exercise of delegated power seems superfluous as such an obligation already exists under Article 297 TFEU.
Atsižvelgiant į tai, kad deleguotasis teisės aktas yra bendro pobūdžio, bet koks prieštaravimas dėl jo turėtų atitinkamai įgauti sprendimo, kuriame nenurodomas adresatas, formą.
Given that a delegated act is of general scope, any objection to it should correspondingly be in the form of a decision with no addressee.
Panašiai, delegavimo atšaukimu iš dalies keičiamas pagrindinis teisės aktas, todėl jis taip pat turi būti skelbiamas.
Similarly, a revocation of a delegation modifies the basic act and must therefore also be published.
· Deleguotųjų teisės aktų skelbimo data: pranešėjui atrodo aišku, kad deleguotieji teisės aktai gali įsigalioti tik tada, kai pasibaigia prieštaravimo pareiškimo laikotarpis.
· Date of publication of delegated acts: It seems clear to the Committee that delegated acts can only enter into force after the expiry of the period for objection.
Tai užkerta kelią bet kokiam skelbimui Oficialiajame leidinyje prieš šį terminą, išskyrus tuos atvejus, kai pareiškiamas išankstinis neprieštaravimas.
This precludes any publication in the Official Journal prior to that date, except where an early non-objection is granted.
Pranešėjas mano, kad vertėtų šiuos horizontaliuosius klausimus nagrinėti bendrame institucijų susitarime, o ne išsamiai juos suformuluoti pagrindiniuose teisės aktuose ir taip tokius teisės aktus be reikalo padaryti įmantresnius.
The Committee considers that, rather than including them explicitly in the basic acts and thus making such acts unnecessarily cumbersome, these horizontal points could be better dealt with as part of Common Understanding between the institutions which may take the form of an inter-institutional agreement.
Komisijos komunikatas dėl deleguotųjų teisės aktų
The Commission's Communication on delegated acts.
Galima tik apgailestauti, kad Komisijos komunikate
It is regrettable that the Commission's Communication
Komisija aptaria deleguotuosius teisės aktus, lyg šie būtų Lamfalussy procedūros ir komitologijos priemonių, priimtų remiantis EB sutarties 202 straipsniu, vediniai
The Commission deals with delegated acts as though they were the descendants of the "Lamfalussy procedure" and "comitology" measures adopted on the basis of Article 202 EC
Tokiems įgaliojimams vykdyti Taryba gali nustatyti tam tikrus reikalavimus. (...)" .
The Council may impose certain requirements in respect of the exercise of these powers. (...)" .
Reikia atsisakyti tokio požiūrio , kai kalbama apie teisėkūros įgaliojimų delegavimą Komisijai.
The time has come to abandon this way of thinking when dealing with the delegation of legislative power to the Commission.
Poreikis deleguoti labiau techninių teisėkūros aspektų įgaliojimus Komisijai buvo ir anksčiau, tuo metu, kai Sutartyse nebuvo numatytas joks mechanizmas tokiam rezultatui pasiekti.
The need to delegate the more technical aspects of legislation to the Commission also existed in the past, at a time when the Treaties did not provide for any mechanism to achieve such a result.
Institucijos buvo priverstos taikyti EB sutarties 202 straipsnyje nurodytą mechanizmą, kuris buvo teisės akto leidėjo, ypač Parlamento, netenkinantis sprendimas.
The institutions were compelled to use the mechanism set out in Article 202 EC which was an unsatisfactory solution for the Legislator, and particularly for Parliament.
11). , kuriuo įgyvendinamas EB sutarties 202 straipsnis, pakeitimus.
11). implementing Article 202 EC was created precisely to provide a temporary answer, albeit a far from perfect one, under the Treaty of Nice.
Todėl SESV 290 straipsnyje nustatyta procedūra užpildo tuštumą.
The procedure laid down in Article 290 TFEU therefore fills a void.
Remiantis bet kokia logika, teisės akto leidėjo deleguotų įgaliojimų kontrolė turėtų likti teisės aktų leidėjo kompetencija.
Control of the power delegated by the Legislator should in all logic remain the preserve of the Legislator.
Be to, bet kokia kieno nors kito, ne teisės akto leidėjo, kontrolės forma prieštarautų per se SESV 290 straipsniui.
Moreover, any other form of control by anyone but the Legislator would per se be contrary to Article 290 TFEU.
Visų pirma, šioje srityje jokio vaidmens neturi valstybės narės, nei iš valstybių narių ekspertų sudaryti a fortiori komitetai.
In particular, Member States, and a fortiori committees composed of experts from the Member States, have no role to play in this area.
Jei Komisija, prieš priimdama deleguotąjį teisės aktą, pageidauja neoficialiai konsultuotis su nacionaliniais ekspertais, jai suteikiama visiška laisvė tai daryti lygiai taip pat, kaip ir laisvė konsultuotis su pilietine visuomene, suinteresuotųjų subjektų atstovais, įmonėmis, socialiniais partneriais, akademikais ar netgi Europos Parlamento nariais ar organais.
If the Commission, before adopting a delegated act, wants to consult-informally with national experts, it is absolutely free to do so in the same way as it is free to consult civil society, interest representatives, companies, the social partners, academics, or even Members or organs of the European Parliament.
Iš tiesų, pranešėjas mano, kad Komisijai būtų itin naudinga įtraukti atsakingus Europos Parlamento organus į parengiamuosius veiksmus, po kurių priimami deleguotieji teisės aktai.
In fact, the Committee on Legal Affairs considers that it would be very useful for the Commission to associate the responsible organs of the European Parliament in the preparations leading up to the adoption of delegated acts.
Priešingai, Parlamentas griežtai atmeta bet kokį oficialų nacionalinių ekspertų vaidmenį, kuris galėtų turėti įtakos Komisijai taikomos kontrolės mechanizmui, nes tai prieštarauja Sutartims ir institucinės pusiausvyros principui.
By contrast, Parliament categorically rejects any formal role of national experts having the effect of a control mechanism on the Commission as being contrary to the Treaties and the principle of institutional balance.
Todėl pagrindiniuose teisės aktuose konsultacijos neturėtų būti minimos, tačiau, kaip jau minėta, šį klausimą galima būtų nagrinėti bendrajame susitarime.
Therefore, no reference to consultations should be made in basic acts, but this question could be dealt with as part of a Common Understanding, as mentioned above.
Vidiniai Parlamento organizaciniai aspektai
Internal organisation of Parliament