natgillin/translations-raw huggingface dataset:
B. kadangi laisva ir neiškreipta konkurencija būtina Lisabonos ir Geteborgo strategijos tikslams įgyvendinti, norint palaikyti vidaus rinkos gyvybingumą, gerą įmonių veiklą, siekiant paisyti vartotojų interesų ir siekiant Europos Sąjungos tikslų, o antikonkurencinis elgesys minėtiesiems siekiams kenkia,
B. whereas free and undistorted competition is essential to achieving the objectives of the Lisbon-Göteborg strategy, the vitality of the internal market, entrepreneurial excellence, consumer interests and the goals of the European Union, while anti-competitive behaviour is prejudicial to those objectives,
C. kadangi Sutarties 81 ir 82 straipsniai yra viešojo pobūdžio nuostatos, darančios tiesioginį poveikį ir kurias kompetentingos institucijos turi taikyti pagal savo kompetenciją; kadangi jų laikantis asmenys įgyja teisių, kurias teisminės institucijos privalo veiksmingai ginti taikant Europos Bendrijų Teisingumo Teismo teisminę praktiką, įskaitant sprendimą byloje 26/62
C. whereas Articles 81 and 82 of the EC Treaty are public policy provisions that have direct effects and that should automatically be applied by the competent authorities; whereas they create rights between individuals, which the judicial authorities should safeguard effectively in line with the case law of the Court of Justice of the European Communities, including the judgment in case 26/62
Įmonė NV Algemene Transport-en Expeditie Onderneming van Gend en Loos prieš valstybinį Nyderlandų mokesčių skyrių [1963] ECR-1.
NV Algemene Transport-en Expeditie Onderneming van Gend en Loos v Netherlands Inland Revenue Administration [1963] ECR-1.
(Van Gend & Loos), kuri svarbi labiausiai dėl to, kad buvo panašių bylų pirmtakė,
(Van Gend & Loos), which is notable, in particular, for being the precursor to subsequent cases,
D. kadangi valstybėse narėse konkurencijos įstatymai dažniausiai įgyvendinami taikant viešąją teisę, o valstybių narių lygmeniu esama nemažai skirtumų ir kliūčių, galinčių trukdyti potencialiems ieškovams imtis veiksmų siekiant žalos atlyginimo,
D. whereas in the Member States, competition law is chiefly enforced through public-law channels and considerable differences and obstacles exist at Member State level which may prevent potential claimants from pursuing actions for compensation,
E. kadangi EB sutarties 85 straipsnyje reikalaujama, kad Komisija užtikrintų konkurencijos teisės principų, numatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, taikymą; kadangi Sutartyje numatyta kitų teisinių pagrindų, kurie padėtų šiuos principus padaryti veiksmingus, pvz., 65, 83, 95, 153 ir 308 straipsniai ir kadangi Teisingumo Teismui laikantis nuomonės, kad nėra Bendrijos taisyklių, reglamentuojančių nukentėjusiųjų teisės valstybių narių teismuose prašyti žalos atlyginimo, kiekvienos valstybės narės nacionalinėje teisės sistemoje turėtų būti paskirti jurisdikciją turintys teismai, ir numatytos išsamios procesinės taisyklės, kuriomis būtų ginamos Bendrijos teisės aktuose numatytos asmenų teisės, jei šios taisyklės nėra mažiau palankios nei tos, kuriomis apibrėžiami valstybių narių vidaus veiksmai (remiantis lygiavertiškumo principu), ir jei dėl jų nėra praktiškai neįmanoma arba labai sudėtinga naudotis Bendrijos teisės aktų suteikiamomis teisėmis (pagal veiksmingumo principą),
E. whereas Article 85 of the EC Treaty requires the Commission to ensure application of the principles laid down in Articles 81 and 82 of the Treaty concerning competition law; whereas the Treaty provides for other legal bases that can contribute to the effectiveness of those principles, such as Articles 65, 83, 95, 153 and 308; and whereas as the Court of Justice considers that, in the absence of Community rules governing the right of victims to claim damages before the national courts, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive directly from Community law, provided that such rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (in accordance with the principle of equivalence), and provided that they do not render practically impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (in accordance with the principle of effectiveness),
F. kadangi, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių modernizavimo taikant konkurencijos teisę, valstybių narių teismams atskiri ieškiniai pateikiami tik retais ir išimtiniais atvejais, nurodo, kad reikalingos priemonės siekiant, kad ieškinius dėl žalos atlyginimo būtų lengviau pateikti valstybių narių teismams; kadangi tokiomis priemonėmis būtų pasiekta didesnio atitikimo su EB konkurencijos teise, turint galvoje skirtingas valstybių narių su procedūromis ir įrodymais susijusias taisykles; kadangi teisėta ekonomine veikla užsiimančios įmonės neturėtų susidurti su perdėta rizika nepagrįstai mokėti kompensacijas dėl žalos atlyginimo siekdamos išvengti brangaus bylinėjimosi,
F. whereas the rare and exceptional use of private actions before the jurisdictions of Member State courts, as provided for in Regulation (EC) No 1/2003 regarding the modernisation of Competition policy in the application of competition law indicates that there is a need for measures to facilitate the bringing of actions for damages; whereas such measures should increase compliance with EC competition law, bearing in mind the different rules of procedure and evidence in the Member States; whereas this should not lead to a situation in which undertakings engaging in lawful economic behaviour are placed at undue risk of having to pay unjustified claims, or to change their behaviour, in order to avoid costly litigation,
G. kadangi vartotojai ir bendrovės, patyrę žalą dėl EB antimonopolinių taisyklių pažeidimo, turėtų turėti teisę į kompensaciją,
G. whereas consumers and businesses that have suffered damage as a result of breach of antitrust rules should have a right to compensation,
H. kadangi ES civilinės teisenos taisyklėmis, ypač srityje, susijusioje su galimybe kreiptis į teismą, nespėta reaguoti į naujausius Bendrijos konkurencijos teisėje įvykusius pokyčius, susijusius su vidaus rinka,
H. whereas developments in EU civil justice rules, in particular as regards access to justice, have not kept pace with recent developments in Community competition law in the internal market,
I. kadangi byloje C-453/99
I. whereas in Case C-453/99
J. kadangi dėl esamų žalos, patirtos pažeidus antimonopolines taisykles, atlyginimo priemonių Europoje negarantuojamas visiškas EB sutarties 81 straipsnio įgyvendinimo veiksmingumas, visų pirma srityse, susijusiose su nukentėjusiaisiais,
J. whereas the existing redress mechanisms for breach of antitrust rules at European level do not guarantee the full effectiveness of Article 81 of the EC Treaty, in particular with regard to victims,
K. kadangi daugelis valstybių narių ieško būdų geriau apginti vartotojų teises ir leidžia jiems pareikšti bendrus ieškinius ir kadangi dėl skirtingos patirties ir veiksmų gali būti iškreipta konkurencija vidaus rinkoje,
K. whereas many Member States are examining ways better to protect consumers by allowing collective actions, and whereas differing courses of action may lead to the distortion of competition in the internal market,
L. kadangi pagal EB sutartį bet koks Komisijos pasiūlymas, susijęs su tomis sritimis, kuriose Komisija neturi išimtinių įgaliojimų, turi atitikti subsidiarumo ir proporcingumo principus,
L. whereas any proposal by the Commission in areas for which the Commission does not have exclusive competence must, pursuant to the EC Treaty, comply with the principles of subsidiarity and proportionality,
2. mano, kad vartotojai ir bendrovės, patyrę žalą dėl konkurencijos įstatymų pažeidimo, turėtų turėti teisę į nuostolių kompensavimą, taip pat mano, kad pažeidimai turėtų būti oficialiai pripažįstami pagal įprastą procedūrą, jeigu tai tiesiogiai susiję su nukentėjusios šalies interesais;
Considers that citizens or businesses suffering damage as a result of a breach of competition law should have the opportunity to claim compensation for their losses; considers furthermore that such breaches must be formally established through the applicable procedures provided that the injured parties' own interests are directly concerned;
4. ragina, siekiant skatinti konkurenciją, o ne bylinėjimąsi, ieškoti greitų ir geranoriškų neteisminio ginčų sprendimo būdų ir palengvinti teisminę mediaciją dėl antikonkurencinio elgesio patirtos žalos ieškinių; pabrėžia, kad tokiu atveju, jei šalis, kuri kaltinama pažeidusi konkurencijos taisykles, teigia ir įrodo, kad žala buvo atlyginta iki pasibaigiant teismo procesui, į tai turėtų būti atsižvelgiama nustatant žalos atlyginimo sumą; pritaria tam, kad Europos Sąjungos konkurencijos institucijos gali atlikti institucijų arbitro vaidmenį šalių prašymu vadovaudamos arbitražo procedūroms ir skirdamos arbitrus;
Calls, with a view to promoting competition rather than litigation, for the promotion of swift and amicable out-of-court settlements and the facilitation of plea agreements in claims for damages arising from anti-competitive behaviour and points out that in the event that the party that is alleged to have infringed competition rules claims and proves that the damage has been compensated before the conclusion of the proceedings, this could be regarded as mitigating factor in setting the amount of damages to be awarded; also welcomes the fact that competition authorities in the European Union can to some extent perform an institutional arbitration role by administering arbitration procedures includingappointing arbitrators at the request of the parties;
14. ragina valstybių narių teismus bendradarbiauti saugant slaptą informaciją ir siekiant veiksmingai vykdyti atleidimo nuo pažeidimo programas; mano, kad kilęs konfliktas, susijęs su Bendrijos konkurencijos teisę taikančių institucijų prieiga, kurią turi Europos konkurencijos tinklui (angl.
Considers that the proposed regulation on the law applicable to non-contractual obligations (Rome II) should provide a satisfactory solution save where the anti-competitive behaviour affects competition in more than one Member State,and that consideration should therefore be given to a introducing a specific rule relating to such cases;
21. rekomenduoja, kad valstybės paramos programose, kurios galėtų būti priimtos, siekiant palengvinti civilinių bylų dėl žalos, padarytos antikonkurenciniu elgesiu, atlyginimo nagrinėjimą, būtų numatytos aiškios procedūrų laikymosi bei tokios paramos grąžinimo sąlygos, ypač kai susitariama be teismo sprendimo, o pažeidėjui priteisiama sumokėti teismo išlaidas;
Recommends that in the public aid programmes that can legitimately be adopted to enable private actions to be brought more easily for damages arising from anti-competitive behaviour, clear-cut conditions be laid down as regards the oversight of the proceedings and the reimbursement of such aid, in particular in cases where the case is settled and the infringer is ordered to pay costs;
NCA) sprendimo, kuriame konstatuojama, jog buvo pažeistos konkurencijos taisyklės, priėmimo (arba, jei šis sprendimas gali būti apskųstas apeliacine tvarka – vieneri metai nuo apeliacinio skundo padavimo termino pabaigos); mano, kad jei toks sprendimas nebuvo priimtas, turi būti numatyta galimybė kreiptis į teismą dėl žalos, padarytos pažeidus EB sutarties 81 ar 82 straipsnį arba Bendrijos konkurencijos taisykles, atlyginimo, bet kuriuo metu per laikotarpį, per kurį Komisija turi teisę priimti sprendimą skirti baudą už padarytą pažeidimą; mano, kad terminas turėtų būti sustabdytas oficialios taikos sutarties sudarymo arba mediacijos tarp šalių metu;
Considers that national limitation periods for actions for infringements of the Community competition rules should allow actions to be brought within one year of a decision of the Commission or an NCA finding that those rules have been infringed (or, in the event of an appeal, one year from the conclusion of such appeal); considers that, where there is no such decision, it should be possible to bring actions for damages for infringements of Article 81 or 82 of the EC Treaty, the Community competition rules, at any time during the period within which the Commission is entitled to take a decision imposing a fine for those infringements; considers that time should stop running for the period of any formal discussions or mediation between the parties;
Konkurencijos politika nuo pat ES įkūrimo pradžios yra jos veiklos dalis.
Competition policy is an inherent part of the EU.
Nuo Romos sutarties sudarymo ji vaidiną svarbų vaidmenį siekiant atviros ir dinamiškos rinkos, gero įmonių darbo ir naudos galutiniams vartotojams.
Ever since the Treaty of Rome, it has played a crucial part in enabling the existence of an open and dynamic market that generates entrepreneurial excellence and benefits for the end consumer.
Išaugo konkurencijos svarba ir speciali jos vertė.
Competition has increased in importance and specific value.
Ji būtina siekiant spręsti globalizacijos uždavinius ir siekti Europos Sąjungos tikslų.
It is vital to tackling the challenges of globalisation and meeting the European Union's objectives.
Išlaidos, patirtos dėl pažeidimų
The costs of infringement
Dėl pažeidimų atsiranda mikroekonominių ir makroeknominių išlaidų.
Infringements generate micro-economic and macro-economic costs.
Pažeidėjas siekia iškreipti santykius su kitais rinkos dalyviais (konkurentasi, tiekėjais, klientais arba vartotojais) ir naudos sau jų sąskaita.
Infringers seek to unbalance relations with other market players (competitors, providers, customers and consumers) and secure an advantage at their expense.
Dėl neteisėto pažeidėjo elgesio kiti rinkos dalyviai patiria labai didelių ekonominių nuostolių.
By acting in a proscribed manner they occasion exorbitant economic costs to them.
Taigi dėl pažeidėjų veiksmų nepasiekiama konkurencijos rezultatų: geresnio išteklių paskirstymo, didesnio ekonomikos efektyvumo, daugiau naujovių ir žemesnių kainų.
In a wider perspective, they prevent the results of competition from being achieved: better allocation of resources, greater economic efficiency, increased innovation and lower prices.
Konkurencijos politika turėtų būti siekiama vengti dėl pažeidimų patiriamų ekonominių nuostolių ir pasitikėjimo praradimo.
An effective competition policy must avoid the economic costs and loss of confidence generated by infringements.
Pasyvumas – tai bendrininkavimas.
Passivity is complicity.
Siekiant, kad konkurencija būtų veiksminga, būtina neleisti, kad pažeidėjas įgytų pranašumą rinkoje ir būtina jį griežtai bausti už tokį jo elgesį, t.y. siekti, kad jis prisiimtų visišką atsakomybę.
It is crucial to efficient competition that the infringer does not secure advantages on the market and that he suffers serious consequences for his conduct and, in the final analysis, is made fully liable.
Privatus Bendrijos konkurencijos politikos ramstis
The private pillar of Community competition
Dėl konkurencijos taisyklių randasi rinkos drausmei palaikyti reikalingų administracinių santykių ir jos taip pat reglamentuoja privačius santykius.
Competition rules generate specific administrative relations as regards market discipline, and regulate private relations.
Privatus Sutarties 81 ir 82 straipsnių lygmuo matyti 2 dalyje, kurioje nustatyta, kad šiais straipsniais draudžiami susitarimai arba sprendimai yra negaliojantys.
The private dimension of Articles 81 and 82 of the Treaty can be seen in Article 81(2), which states that any prohibited action shall automatically be void.
Nuo tada, kai buvo priimti sprendimai Geus prieš Bosch (byla 13/61) ir Van Gend & Loos (byla 26/62) bylose, pripažįstama, kad pagal Sutarties nuostatas randasi piliečių prievolių ir taip pat teisių, dėl kurių jie gali kreiptis į teismą.
The judgments in Geus v Bosch (case 13/61) and Van Gend & Loos (case 26/62) recognised that the provisions of the Treaty impose obligations on the public and also create rights in their favour on which they can rely in law.
Pagrindinis vaidmuo nagrinėjant antikonkurencinį elgesį tenka viešajam įstatymų įgyvendinimui.
The leading role in the tackling of anti-competitive behaviour has come to be filled by public proceedings.
Pradinę praktiką, kai visą galią taikyti 81 straipsnio 3 dalį turėjo Komisija, pasinaudodama pranešimų ir leidimų sistema, kuri lėmė, kad būtų pradėta vykdyti Bendrijos konkurencijos politika, pakeitė viešoji iniciatyva.
Initial centralisation of the application of Article 81(3) by the Commission through a system of notification and authorisation, which proved decisive for the introduction of Community competition policy, placed the emphasis on public initiative.
Praplėtus Komisijos vaidmenį, kai nuo 9-ojo dešimtmečio imta suteikinėti bendrąją išimtį tam tikroms susitarimų kategorijoms, sistema ėmė veikti sparčiau, tačiau administracinės procedūros nuo to nepasikeitė.
The extension of the Commission's role, with the adoption, from the 1980s onwards, of block exemption rules for some classes of agreement, may have speeded up the system but did not change its administrative leanings.
Didesnės ir geresnės konkurencijos poreikis tapo nesuderinamas su sistemos ekonominiu neefektyvumu ir teisiniu nepakankamumu.
Its weakness stemmed from success: the demand for more and better competition was incompatible with the economic inefficiency and judicial inadequacy of the system.
Taigi jis išnyko drauge su Reglamentu Nr. 1/2003, pagal kurį buvo panaikintas Komisijos monopolis ir sukurta kompleksiškesnė ir atviresnė sistema, kurią decentralizuotai gali taikyti konkurencijos institucijos ir nacionalinės teisminės institucijos.
It was therefore done away with under Regulation 1/2003, which broke the Commission's monopoly and established a more complex and open system, applicable in a decentralised manner by the competition authorities and by the national judicial authorities.
Lemiamas modernizacijos proceso postūmis buvo Europos Bendrijų Teisingumo Teismo 2001 m. rugsėjo 20 d. sprendimas byloje Courage versus Crehan, kuriame laikantis pirminės teisės buvo vienareikšmiškai pripažinta, kad dėl 81 straipsnio galima kreiptis į teismą ir, be to, buvo pripažinta, kad neribotas jo veikimas būtų apribotas, jeigu nukentėjusysis nuo antikonkurencinio elgesio negalėtų reikalauti žalos atlyginimo.
A milestone in the modernisation process came with the judgment of the Court of Justice of the European Communities in the case Courage v Crehan of 20 September 2001 which, in tying in with basic jurisprudence, expressly recognised that Article 81 could be relied on in law and, moreover, indicated that its full effectiveness would be restricted if the victim of anti-competitive behaviour were not able to claim damages for losses.
Sprendime, priimtame Manfredi byloje 2006 m. liepos 13 d., primenama, kad ieškiniai dėl žalos, pareikšti nacionaliniuose teisminiuose organuose, gali iš esmės padėti palaikyti veiksmingą konkurenciją Bendrijoje.
The judgment in the Manfredi case of 13 July 2006 also pointed out that 'actions for damages before the national courts can make a significant contribution to the maintenance of effective competition in the Community' .
Viešojo ir privataus įstatymų įgyvendinimo papildomasis pobūdis
Complementary nature of public and private legal actions
Viešasis ir privatus įstatymų įgyvendinimas sudaro du bendrų konkurencijos taisyklių taikymo ramsčius.
Public actions and private actions form two pillars in the application of Community competition rules.
Vykdant konkurencijos politiką reikia laikytis rinkos drausmės kaip socialinio principo ir ginti jos dalyvių interesus, nesvarbu, ar tai įmonės, ar vartotojai.
Competition policy must safeguard market discipline, as a social principle, and the interests of the players on that market, be they undertakings or consumers.
Taikant pažangią sistemą, viešąjį įstatymų įgyvendinimą prieš įmones pažeidėjas reikia papildyti privačiuoju įstatymų įgyvendinimu prieš pažeidėjų nebaudžiamumą ir pareikalauti atlyginti žalą privatiems asmenims.
In an advanced system, public action against the impunity of infringer undertakings should be backed with private action against their immunity and indemnity vis-à-vis private individuals.
Viešųjų institucijų skiriamos baudos yra tam tikra ribota reakcija, tačiau būtų nepriimtina reikalauti, kad tokios institucijos nagrinėtų civilinius ieškinius dėl žalos atlyginimo, nes dėl per didelio darbo krūvio tai būtų neveiksminga, be to, europinėje juridinėje kultūroje tai būtų egzotiškas/neįprastas?/ dalykas.
The imposition of fines by the public authorities is a limited response and it would be unacceptable for them also to address private claims as this would overburden them, resulting in inefficiency, and would be alien to European legal culture.
Pagal europinį modelį privatus teisės aktų įgyvendinimas papildo viešąjį teisės aktų įgyvendinimą, o ne pakeičia jį.
In the European model, private legal actions are a complement to public actions, rather than a substitute for them.
Europinės sistemos atvėrimas ir galimybė pareikšti civilinius ieškinius nereiškia, kad keičiamas modelis, o tai, kad jis pats toliau plėtojamas.
The opening-up of the European system to private actions, rather than a change in that model, is an evolution from its original form.
Sistemos nuoseklumas turi būti užtikrinamas laikantis įmonės įsisteigimo laisvės principo ir gerbiant privačių asmenų subjektyvias teises.
The consistency of the system must be ensured in accordance with the right to conduct a business and the subjective rights of private individuals.
Norint išplėtoti abu ramsčius, reikia koordinuoti jų veiklą, palengvinti galimybę pareikšti ieškinius dėl žalos remiantis konkurencijos institucijų sprendimais, kuriais konstatuojama, kad buvo padaryta pažeidimų, ir pripažinti, kad kompetentingų institucijų anksčiau priimti ir įsigalioję sprendimai yra teisiškai privalomi.
Articulation of the two pillars calls for the coordination of activities under them, facilitation of the following-up with private actions of infringement decisions adopted by the competition authorities, and recognition of the binding nature of prior final rulings adopted by the competent authorities.
Decentralizuojant viešąjį teisės aktų įgyvendinimą ir plėtojant privatų teisės aktų įgyvendinimą rasis galimybė naudojant pirmąjį laikytis labiau strateginio ir selektyvaus požiūrio ir dėmesį sutelkti į svarbius klausimus ir pirmenybinius dalykus.
The decentralisation of public legal action and the development of private actions will enable a more strategic and selective focus to be adopted for public actions, centring these on major questions and priority issues.
Konkurencijos, o ne bylinėjimosi skatinimas
Promoting competition rather than litigation
Privatus teisės aktų įgyvendinimas yra konkurencijos politikos instrumentas, o ne savaiminis tikslas.
Private legal actions are an instrument of competition policy and not an end in themselves.
Pripažinti jo svarbą dar nereiškia, kad jį reikia taikyti, tai gali būti ir stipri paskata šio instrumento netaikyti.
Recognising their role does not necessarily entail implementation can act as a powerful incentive to avoiding them.
Bet kuriuo atveju privatus teisės aktų įgyvendinimas iš tikrųjų yra reakcija, kuria siekiama ištaisyti dėl pažeidimo atsiradusį ekonominį disbalansą.
In any event, the bringing of private actions is in reality a means of remedying the economic imbalances arising from infringement.
Tinkamai reglamentuojant privatų teisės aktų įgyvendinimą taip pat sumažės ginčų skaičius, nes bus išsklaidyti neaiškumai, dėl kurių jie ir kyla.
Appropriate regulation of private actions will also reduce the number of lawsuits by removing the uncertainties which help to encourage them.
Galiausiai teisminės institucijos galės geriau taikyti Bendrijos taisykles tuo atveju, jei bylinėjimosi nebus galima išvengti.
In the final analysis, it will enable the judicial authorities to implement Community rules more effectively when litigation is inevitable.