natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Gyvenamosios vietos valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už netikslumus oficialiose deklaracijose, pateiktose pagal 9 straipsnio 2 dalį ir pagal 10 straipsnio 1 dalį, būtų skiriamos veiksmingos, proporcingos ir drausminančios nuobaudos.
The Member State of residence shall take the necessary measures to ensure that inaccuracies in the formal declarations provided for by Articles 9(2) and 10(1) are subject to effective, proportional and dissuasive penalties.
Pasiūlymas sudarytas įvertinus ankstesnių rinkimų, o ypač 2004 m., apie kuriuos buvo pavesta padaryti išsamią studiją, praktinę patirtį.
The proposal is drawn up after an assessment of the practical experience of previous elections, and particularly those of 2004 about which a detailed study was commissioned.
Pagal EB sutarties 19 straipsnio 2 dalį dėl šio pasiūlymo su Parlamentu tik konsultuojamasi, o Taryba turi spręsti vieningai.
Under the terms of Article 19.2 TEC the Parliament is merely consulted on this proposal and the Council has to act unanimously.
9 straipsnyje teigiama, kad „niekas negali balsuoti daugiau kaip vieną kartą per bet kokius narių į Europos Parlamentą rinkimus“.
Article 9 says that: ‘No one may vote more than once in any election of members of the European Parliament’.
Jokių panašių nuostatų dėl kandidatavimo nesudaryta.
No similar provision is made with regard to candidature.
Mastrichto sutartimi nustatyta Europos Sąjungos pilietybė su tam tikromis rinkimų teisėmis.
The Treaty of Maastricht established a citizenship of the Union with certain electoral rights.
EB sutarties 19 straipsnio 2 dalyje, kaip pakeista Mastrichto sutartyje, teigiama:
Article 19(2) TEC, as amended by Maastricht, says:
„Nepažeidžiant 190 straipsnio 4 dalies [vienoda rinkimų procedūra] ir jai įgyvendinti priimtų nuostatų, kiekvienas Sąjungos pilietis, gyvendamas valstybėje narėje ir nebūdamas jos pilietis, turi teisę balsuoti ir būti kandidatu per Europos Parlamento rinkimus valstybėje narėje, kurioje gyvena, tomis pačiomis sąlygomis, kaip ir tos valstybės piliečiai .
‘Without prejudice to Article 190(4) [ the uniform electoral procedure ] and to the provisions adopted for its implementation, every citizen of the Union residing in a Member State of which he is not a national shall have the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament in the Member State in which he resides, under the same conditions as nationals of that State .
Šia teise naudojamasi atsižvelgiant į išsamias nuostatas, kurias, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, vieningai priima Taryba; šios nuostatos gali numatyti nukrypimus, kai jie yra pateisinami dėl valstybei narei būdingų problemų.“ (išskirta autoriaus)
This right shall be exercised subject to detailed arrangements adopted by the Council, acting unanimously on a proposal from the Commission and after consulting the European Parliament; these arrangements may provide for derogations where warranted by problems specific to a Member State.’ (the author's emphasis)
Derėtų pažymėti, kad pagal Sutartį rinkėjų teisės suteikiamos ne piliečiams, gyvenantiems kitoje valstybėje narėje, o iš piliečių tos pačios teisės jų pačių valstybėje narėje neatimamos.
It should be noted that the Treaty provides electoral rights for non-nationals resident in another member state while it does not deprive the citizen of those same rights in their own member state.
Kitaip tariant, užuot pakeitus esamas teises, pagal Sutartį Europos Sąjungos piliečiams suteikiamos naujos tikros piliečių teisės.
In other words, the Treaty confers new genuine citizen's rights on the citizens of the Union rather than substituting for existing ones.
Nuo to laiko piliečių rinkimų teisės įtvirtintos Pagrindinių teisių chartijoje ir Sutartyje, sudarančiose Europos Sąjungos konstituciją
Citizens' electoral rights have since been consolidated in the Charter of Fundamental Rights and in the Treaty establishing a Constitution for Europe
Europos Sąjungos Pagrindinių teisių chartijos 39 straipsnis ir Sutarties II dalies 99 straipsnis, sudarantys Europos konstituciją. .
Article 39 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union and Article II-99 of the Treaty establishing a Constitution for Europe. .
Parlamentas visuomet kovojo už tai, kad būtų išplėsta šių teisių taikymo sritis
Parliament has always championed an extension of these rights
Tai rodo Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto nuomonė (3 pakeitimas, priimtas kaip 1 konstatuojamosios dalies pakeitimas). .
As evidenced in the Opinion of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs (Amendment 3), adopted as an amendment to Recital 1. .
Po Mastrichto sutarties 1993 m. išleistais teisės aktais buvo siekiama nustatyti išsamias priemones siekiant „panaikinti valstybės narės pilietybės reikalavimą, kuris šiuo metu turi būti tenkinamas daugumoje valstybių narių norint naudotis tomis teisėmis“
Consequent on Maastricht, the 1993 legislation sought to lay down detailed arrangements in order to ‘abolish the nationality requirement which currently has to be satisfied in most Member States in order to exercise those rights’
Tarybos direktyvos 93/109/EB ketvirtoji konstatuojamoji dalis.
Fourth recital of Council Directive 93/109/EC. .
Pagal Direktyvą 93/109/EB, kurioje tinkamai atsižvelgta į subsidiarumo ir proporcingumo principus, buvo nutrauktas valstybių narių rinkimų sistemų derinimas.
Directive 93/109/EC, duly respecting the principles of subsidiarity and proportionality, stopped way short of harmonising national electoral systems.
Tačiau stengiantis gerbti piliečių laisvę pasirinkti, kur pasinaudoti savo rinkimo teisėmis, Sutartį nutariama aiškinti siaurinamai, sujungiant dvi specifines teises – teisę balsuoti ir teisę būti kandidatu.
However, while trying to respect the freedom of the citizen to choose where to exercise his or her electoral rights, it chose to interpret the Treaty narrowly by conflating the two specific rights, the right to vote and the right to stand as a candidate.
Dėl teisės būti įrašytam į rinkėjų sąrašus, tai pavyzdys, kad labai daug žmonių gali būti registruoti balsuoti daugiau nei vienoje vietoje įvairiose gyvenamosiose vietovėse ir jų pačių, ir kitose valstybėse narėse.
As far as the right to be on the electoral roll is concerned, it is the case that very many people can be registered to vote in more than one place at different residencies both within their own and other member states.
Teisės aktais buvo siekiama užtikrinti, kad nepaisant daugybės registracijų pilietis iš tiesų balsavo tik vieną kartą.
The legislation sought to ensure that, despite multiple registrations, the citizen actually voted only once.
Ta pati nuostata buvo taikoma kandidatuojantiesiems.
It applied the same approach to candidature .
1993 m. buvo nustatyta sudėtinga keitimosi informacija sistema, pagal kurią 1) pilietis, norintis užsiregistruoti, be įprastų tapatybės ir gyvenamosios vietos patikrinimų, turi pateikti oficialią deklaraciją apie savo ketinimą balsuoti arba būti kandidatu tik vieną kartą, ir, jei nori būti kandidatu, – oficialią pažymą iš kompetentingos kilmės valstybės valdžios institucijos, kad jam neatimta teisė būti kandidatu; 2) gyvenamosios vietos valstybės narės valdžios institucijos turi patikrinti, ar asmeniui draudžiama pasinaudoti rinkėjo teisėmis jo (jos) kilmės valstybėje narėje, ir bet kokiu atveju jos turi pranešti asmens kilmės valstybei narei apie jos piliečius, užsiregistravusius balsuoti ir būti kandidatais jų gyvenamojoje vietoje; 3) kilmės valstybės narės valdžios institucijos turi užtikrinti, kad tas pats asmuo nebalsuos ar nekandidatuos namuose.
In 1993 a complicated system of information exchange was put in place whereby (i) the citizen wishing to enrol has to provide, beyond the normal identity and residency checks, a formal declaration of his or her intention to vote or to stand only once, and, if wishing to be a candidate, an official attestation from a competent authority of the home state that he or she is not disqualified from standing; (ii) the authorities in the member state of residence have to check whether the individual is banned from exercising his or her electoral rights in their home member state and, in any case, they have to inform the home member state of the identity of its nationals registered to vote and stand in their place of residence; and (iii) the authorities of the home state have to ensure that the same individuals do not vote or stand at home.
Kai kurios problemos
Some problems
Praktinė patirtis rodo, kad administracinės procedūros, būtinos keistis informacija, yra pernelyg sudėtingos ir našiai dirbti, ir būti laiku veiksmingoms.
Practical experience suggests that the administrative procedures for the necessary information exchange are too cumbersome either to work efficiently or to be effective in time.
Ypač reikalavimas pateikti formalią pažymą dėl tinkamumo būti kandidatu pasirodo esantis neįveikiama kliūtis daugelyje valstybių narių.
In particular, the need to provide a formal attestation of eligibility to stand as a candidate proves to be an insurmountable obstacle in the case of most member states.
Tapo aišku, kad rinkimų įstatymas ir jo nacionalinė ir (arba) decentralizuota vietinė priežiūra visose 27 Europos Sąjungos valstybėse narėse išlieka labai skirtinga, be to, šios nacionalinės praktikos suderinimas, kurį remia ES, pareikalautų labai daug laiko, būtų brangus ir nepageidaujamas.
It has become clear that electoral law and its national and/or decentralised local supervision remain hugely diverse across the EU-27, and, equally, that approximation of these national practices championed by the EU would be very time-consuming, costly and intrusive.
Specifinės problemos siejamos su kompetentingos valdžios institucijos nustatymu, duomenų tvarkymu, galutinio termino stoka ir transliteracija.
Specific problems relate to the identification of the competent authority, the formatting of data, lack of deadlines, and transliteration.
Nors tikslius duomenis gauti sunku, atrodo, kad labai mažai ES piliečių buvo užsiregistravę balsuoti ne savo kilmės valstybėse.
Although accurate data is hard to come by, it appears that very few EU citizens have been registering to vote outside their home state.
2004 m. tik 57 ne piliečiai buvo kandidatais
In 2004 only 57 non-nationals stood as candidates
Iš visų 8974 kandidatų. .
Out of a total of 8974 candidates. .
Nepaisant to, Komisijos tyrimais nustatyta, kad žmonių, norinčių pasinaudoti teise balsuoti ne savo kilmės valstybėje
Nevertheless, the Commission's research has identified a gradual rise in the number of people wishing to exercise their right to vote outside their home state
Komisijos negalutiniais duomenimis 1994–2004 m. žmonių padaugėjo du kartus. , palaipsniui daugėja.
The Commission's tentative figures suggest a doubling of the number from 1994 to 2004. .
Išaugus gyventojų judėjimui po 2004 m. plėtros, galima tikėtis, kad ši tendencija tęsis.
With the increased mobility of the population subsequent to the 2004 enlargement, we can expect that trend to continue.
Viena iš tokio menko dalyvavimo iki šiol priežasčių yra tai, kad ne piliečiai yra atkalbinėjami, o kai kuriais atvejais jiems net draudžiama stoti į politines partijas jų gyvenamosios vietos valstybėje narėje.
One reason for such low participation to date is that non-nationals are discouraged ‑ and in some cases even prohibited ‑ from joining political parties in their state of residence.
Komisija teisingai susirūpinusi dėl tokios reikalų būklės, ir Parlamentas turėtų remti visas tolesnes pastangas informuoti ne piliečius apie jų, kaip rinkėjų, teises (pagal Direktyvos 93/109/EB 12 straipsnį).
The Commission is right to be concerned about this state of affairs, and Parliament should encourage all further efforts to inform non-nationals of their electoral rights (under Article 12 of Directive 93/109/EC).
Politinės partijos turėtų būti atviros visiems ES piliečiams, kad ir kokios pilietybės jie būtų.
Political parties should be welcoming to all EU citizens whatever their nationality.
Europos Sąjungos politinės partijos ypač įpareigotos raginti ES piliečius aktyviai dalyvauti politiniuose Europos Sąjungos procesuose.
Political parties at European level have a particular duty to encourage the active engagement of EU citizens in the political processes of the European Union;
Pasiūlyti pakeitimai
Proposed changes
Atlikusi savo 2004 m. rinkimų analizę ir labai daug konsultavusis, Komisija priėjo išvadą, kad įrodymų dėl dvigubo balsavimo per Europos Parlamento rinkimus
Having conducted its study of the 2004 elections and having consulted widely, the Commission concludes that there is very little evidence of double voting in European Parliamentary elections
Turbūt galima būtų sakyti, kad susirūpinimą labiau kelia žmonių, balsuojančių vieną kartą, stoka, nei grėsmė dėl balsuojančių du kartus (ar daugiau). labai mažai.
Rather, it might be said that the lack of people voting once is more of an issue than the threat of people voting twice (or more). .
Ji apsvarstė daugybę galimybių, įskaitant ir galimybę palikti esamą sistemą su jos slegiančiu poveikiu daugeliui asmenų, pasirinkusių pasinaudoti savo platesnėmis rinkėjo teisėmis, kurias suteikia ES pilietybė.
It considered a number of options, including staying with the present system with its depressing effect on the number of individuals choosing to exploit their wider electoral rights as derived from EU citizenship.
Todėl Komisija siūlo daug priemonių, skirtų procedūroms supaprastinti ir rinkimų institucijų bei pavienių asmenų naštai sumažinti.
The Commission therefore proposes a number of measures designed to simplify the procedure and to lessen the burden on electoral authorities and individuals.
Ji siūlo atsisakyti dabartinės keitimosi informacija sistemos, bet išlaikyti asmenų deklaraciją nebalsuoti ar būti kandidatu du kartus, tvirtinti ex-post patikrinimus ir didinti nuobaudas už pažeidimus.
It proposes to scrap the current information exchange system but maintain the individual declaration not to vote or stand twice, strengthen ex-post checks and increase penalties for infringement.
Speciali pažyma apie kandidatų tinkamumą taip pat būtų panaikinta.
The special attestation of eligibility for candidates would also be abolished.
Pranešėjo nuomone, Parlamentas turėtų be išlygų džiaugtis šiais techniniais pasiūlymais .
In the view of the rapporteur, Parliament should welcome these technical proposals without reservation.
Parlamentas taip pat turėtų džiaugtis ketinimu šiuos pakeitimus įgyvendinti laiku, 2009 m. rinkimams, persvarstyto straipsnio po 2009 m. įtraukimu ir reikalavimu valstybėms narėms informuoti Komisiją apie tai, kaip valstybės narės direktyvą perkelia į savo nacionalinę teisę.
Parliament should also welcome the intention to give effect to these changes in time for the 2009 elections, the inclusion of a revision clause post-2009, and the requirement for member states to inform the Commission about how they transpose the directive into national law.
Parlamentas turėtų reikalauti, kad Komisija jį išsamiai informuotų apie perkėlimo eigą.
Parliament should insist that it is kept fully informed by the Commission about the progress of transposition.
Parlamento tikslai
Parliament’s objectives
Nors Parlamentas neturėtų sunkumų dėl techninio pasiūlytų pakeitimų turinio, išlieka pirminio įstatymo aiškinimo klausimas, kuris, pranešėjo požiūriu, yra pernelyg siauras dėl teisės būti kandidatu kitoje, ne savo, valstybėje narėje įgyvendinimo.
While Parliament would have no difficulty with the technical substance of the changes proposed, there remains the matter of the interpretation of the primary law which interpretation, in the view of the rapporteur, is excessively narrow in respect of giving effect to the right to stand as a candidate in a member state other than one’s own.
Problema ypač opi potencialiems kandidatams, kurie turi dvigubą pilietybę.
The problem is particularly acute with respect to potential candidates who hold dual nationality.
Parlamentas suinteresuotas didinti žmonių, kurie nutaria iki galo pasinaudoti savo rinkėjų teisėmis, skaičių.
Parliament’s interest is in maximising the number of people who choose to exercise their electoral rights to the full.
Išaugusio piliečių judėjimo tarp Europos Sąjungos valstybių narių sąlygomis pageidaujama vienoje politinėje rinkoje rinkėjų teises padaryti kiek įmanoma portatyvesnes.
In the age of increased citizen mobility across the internal frontiers of the Union, it is desirable to make electoral rights as portable as possible within the single political market.
Visi prisimena, kad 1976 aktu draudžiamas dvigubas balsavimas (9 straipsnis).
One recalls that the 1976 Act prohibits double voting (Article 9).
Juo nedraudžiama būti kandidatu daugiau kaip vienoje rinkiminėje apygardoje.
It does not prohibit standing as a candidate in more than one electoral constituency.
Todėl kandidatavimo klausimas lieka nacionalinės teisės klausimu (8 straipsnis).
The matter of candidature, therefore, remains a matter for national law (Article 8).
Šiai Direktyvai 19 straipsnio 2 dalyje nurodytos „išsamios priemonės“ turi apsiriboti tuo, kas iš esmės būtina įgyvendinant dvi numatytas teises, t. y. ir balsuoti, ir būti kandidatu kitoje, ne savo, valstybėje.
The ‘detailed arrangements’ prescribed for this Directive in Article 19(2) must be limited to what is strictly necessary to give effect to the two intended rights – that is, both to vote and to stand in a state other than one’s own.
Tai apima valstybių narių priemones siekiant užtikrinti, kad įstatymo laikomasi.
This includes arrangements for member states to ensure that the law is observed.
Tačiau Taryba gali neįtraukti naujų ES lygio reikalavimų naudotis teise būti kandidatu, išskyrus numatytus nacionalinėje teisėje.
The Council may not, however, introduce new conditions at the EU level for the exercise of the right to stand as a candidate other than or beyond those foreseen in national law.
Todėl Direktyva 93/109 neproporcinga mažiausiai trimis atžvilgiais.
Directive 93/109 is therefore disproportionate in at least three respects.
Pirma, pagal Direktyvos 3 straipsnio b dalį pilietis gali balsuoti ar būti kandidatu, „jei tos teisės jam nėra atimtos pagal 6 ir 7 straipsnius“.
First, according to its Article 3(b), the citizen can vote or stand ‘unless deprived of those rights pursuant to Articles 6 and 7’.
Pagal 7 straipsnį gyvenamosios vietos valstybė narė privalo užkirsti kelią piliečiui balsuoti, kai tik įrodoma, kad iš šio asmens tos teisės kilmės valstybėje narėje atimtos „individualiu sprendimu, priimtu pagal civilinę ar baudžiamąją teisę“.
Under Article 7 the state of residence is obliged to stop a citizen from voting as soon as it is proven that this person is deprived of those rights ‘through an individual civil law or criminal law decision’ in the home state.
Gyvenamosios vietos valstybė narė turi imtis tokių prevencinių veiksmų nepaisydama, ar iš asmens buvo atimta jo rinkimų teisė pagal suinteresuotos gyvenamosios vietos valstybės narės nacionalinę teisę dėl to paties nusižengimo ir tuo pačiu būdu.
The state of residence must take such preventative action regardless of whether the individual would have been deprived of his or her electoral rights according to the national law of the state of residence concerned for the same misdemeanour and in the same manner.
Gyvenamosios vietos valstybė narė neturi teisės savo nuožiūra, remdamasi pavyzdžiais, konkrečiam atvejui taikyti savo pačios nacionalinę teisę.
The state of residence is not entitled to use its discretion on a case by case basis in the light of its own national legislation.
Todėl galėjo būti, kad asmuo dėl savo pilietybės yra neteisingai nubaustas ir diskriminuojamas.
Therefore, it could be that an individual is unfairly penalised and discriminated against on the grounds of his or her nationality.
Be to, pagal 6 straipsnio 1 dalį piliečiui neleidžiama būti kandidatu, jei iš jo teisėtai buvo atimta teisė būti kandidatu „pagal jo gyvenamosios vietos valstybės narės arba jo kilmės valstybės narės teisę“.
Moreover, under Article 6(1) a citizen is precluded from standing if legally deprived of his or her right to stand ‘under either the law of the Member State of residence or the law of his home Member State’.
Antrasis aspektas provokuoja tą pačią kritiką, kuri išsakyta pirmiau dėl teisės balsuoti.
The second aspect provokes the same criticism as formulated above with respect to the right to vote.
Įdomu, kad šis visiškas draudimas taikomas tik Europos Parlamento rinkimams.
Interestingly, this blanket prohibition only pertains to European Parliamentary elections.
Direktyvos 4 straipsnyje kategoriškai teigiama, kad „joks asmuo per tuos pačius rinkimus negali būti kandidatu daugiau kaip vienoje valstybėje narėje.“ Toks draudimas viršija tai, kas iš esmės būtina užtikrinant, kad ES pilietis būtų kandidatu pagal tuos pačius reikalavimus, kuriuos gyvenamosios vietos valstybė narė „pagal įstatymą taiko savo piliečiams“ (3 straipsnio b dalis).
Such a prohibition goes beyond what is strictly necessary to ensure that an EU citizen stands as a candidate under the same conditions as the state of residence ‘imposes by law on its own nationals’ (Article 3(b)).
Šis draudimas neproporcingas, nes valstybė narė gali manyti, jog pagal jos nacionalinę teisę nėra prieštaravimų būti kandidatu daugelyje vietų.
This prohibition is disproportionate because a member state may very well take the view that it has no objection under its national law to multiple candidatures.
Iš tiesų daugelyje valstybių leidžiama kandidatuoti daugelyje vietų.
Indeed, many member states permit multiple candidatures within their own state.
(Nereikia pridurti, kad kandidatas, sėkmingai renkamas daugiau nei vienoje rinkiminėje apygardoje, turi pasirinkti vietą, kuriai jis atstovaus Parlamente.)
(Needless to add, a candidate successful in being elected in more than one constituency has to choose the place for which he or she will sit in the Parliament.)
Trumpai tariant, Parlamentas, konsultuojamas dėl šios Direktyvos, turėtų užduoti du klausimus:
In short, the Parliament, in being consulted about this Directive, should pose two questions:
Kodėl kandidatui, kuriam atimta teisė balsuoti arba būti kandidatu vienoje valstybėje narėje, turėtų būti automatiškai atimamos tos pačios teisės kitoje valstybėje narėje?
Why should being deprived of the right to vote or stand as a candidate in one member state automatically deprive the citizen of the same rights in another?
Kodėl kandidatas tuo pačiu metu negalėtų būti kandidatu daugiau kaip vienoje valstybėje narėje?
Why should a candidate not be able to stand in more than one member state at the same time?
I. Komisijos pasiūlymo kontekstas
I. Background to the Commission proposal
Pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 19 straipsnį, „Kiekvienas Sąjungos pilietis, gyvendamas kokioje nors valstybėje narėje ir nebūdamas jos pilietis, turi teisę balsuoti ir būti kandidatu per vietos savivaldos rinkimus gyvenamoje valstybėje narėje tomis pačiomis sąlygomis kaip ir tos valstybės piliečiai“.
Under Article 19 of the Treaty establishing the European Community, ‘ every citizen of the Union residing in a Member State of which he is not a national shall have the right to vote and to stand as a candidate at European Parliament elections in the Member State in which he resides, under the same conditions as nationals of that State’ .
Teisių balsuoti ir būti kandidatu įgyvendinimo sąlygos nustatytos Direktyvoje 93/109/EB.
The detailed arrangements for the exercise of the right to vote and stand as a candidate are laid down in Directive 93/109/CE.