natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bet svarbus, tai paaiškinantis veiksnys yra tas, kad vartotojų kainos infliaciją taip pat neigiamai veikia didėjančios reguliuojamos kainos ir netiesioginių mokesčių tarifai euro zonos šalių ekonomikoje.
One significant contributory factor, however, is the fact that inflation in consumer prices has been adversely affected by, amongst other things, higher administered prices and indirect taxation in the national economies in the euro area.
Įgyvendindama savo strategiją ir skaitiniu kainų stabilumo apibrėžimu ECB valdančioji taryba vykdo savo įgaliojimus.
With both strategy and the quantification of price stability the ECB Council is taking account of its terms of reference.
- ECB valdančiosios tarybos pinigų politika taps skaidresnė, nes analizės būdai ir politinis tikslas yra aiškiai nustatyti;
- The ECB Council’s monetary policy is becoming more transparent because the analytical path and the political objective have been formulated clearly.
- visuomenė gali įvertinti pinigų politikos sėkmę pagal objektyviai patikrinamą skaitinį dydį;
- The public can judge the success of monetary policy by means of a quantifiable value.
- kainų stabilumo apibrėžimas naudingas visuomenei kaip apytikris infliacijos prognozės rodiklis.
- The definition of price stability serves as a benchmark for the public’s expectations for inflation.
Mano nuomone, laikantis šiandieninio požiūrio nebūtina keisti kainų stabilumo strategijos arba apibrėžimo.
In my opinion, viewed from current perspectives, there is no need to make any changes to strategy or the definition of price stability.
Tokie pakeitimai galėtų sukelti netikrumo jausmą ir pakenkti pasitikėjimui Centrinio banko patikimumu.
Changes of that kind might only result in a sense of insecurity and damage confidence in the credibility of the Central Bank.
Pradinę kritiką, ypač pastaruoju metu reiškiamą akademinės visuomenės dėl dviejų ramsčių strategijos ir iš dalies dėl ECB ryšių politikos, atsvėrė blaivūs vertinimai ir didesnis supratimas.
Initial criticism, in particular from academic circles, of the two-pillar strategy and sometimes also of the ECB communications policy, is now largely a sober judgement and has to a considerable degree given way to understanding.
Bet kuriuo atveju likvidumas yra didesnis, nei būtina finansuoti tvarų, infliacijos nesukeliantį augimą.
There is still an abundance of liquidity in the euro area, at any rate more than is needed to fund lasting, inflation-free growth.
Visi piniginiai ir finansiniai rodikliai rodo ekspansyvias tendencijas bei didėjančią infliacijos riziką pinigų kiekio, paskolų teikimo ir turto kainų srityse.
All of the monetary and financial indicators show expansionary trends and thus increasing risks of inflation: money supply, lending, asset prices.
Būtino palūkanų normos koregavimo vilkinimas vidutinės trukmės ir ilgalaikėje perspektyvoje sukeltų nestabilumą ir dideles koregavimo sąnaudas.
A delay in the necessary adjustment of interest would have resulted in instability in the medium- to long-term and ultimately made any adjustment an expensive matter.
Ir toliau finansavimo sąlygos yra palankios.
Conditions for credit remain favourable.
Kaip ir anksčiau, palūkanų lygis nesudaro kliūčių investicijoms ir tebeatsigaunančiai euro zonos ekonomikai.
Interest levels still do not inhibit investment activity or continuing economic recovery in the euro area.
Dažnai tvirtinama, kad dėl struktūrinių pasaulio ekonomikos pokyčių vartotojų kainų infliacija perėjo į aktyvų kainas.
It is often asserted that due to structural changes in the world economy inflation has shifted from inflation in consumer prices to inflation in asset prices.
Koks jūsų požiūris į šį teiginį ir kokius numatote pinigų politikos padarinius?
What is your view on this assertion and which consequences for the monetary policy do you see?
Praėjusiais metais visame pasaulyje vartotojų kainų indeksas sumažėjo.
In recent years the rate of increase in consumer prices has abated around the world.
Bet pastebimas smarkus naftos ir kitų žaliavų kainų kilimas, kurį lėmė didėjanti paklausa sparčiai augančiose naujose pramoninėse valstybėse.
But at the same time a considerable increase can be detected in the price of oil and other raw materials, which is largely due to increasing demand from emerging nations enjoying rapid growth.
Pastaraisiais metais taip pat pakilo turto kainos.
Asset prices have also increased significantly in recent years.
Galima paminėti du veiksnius, turinčius didelę įtaką mažėjančiai vartotojų kainų infliacijai:
Two factors may be identified as critical to decreasing inflation in consumer prices:
Struktūriniai pasaulio ekonomikos pokyčiai.
Structural changes in the world economy.
Globalizacija, t. y. dėl didėjančio prekių ir finansų rinkų atvirumo, lankstesnių rinkų dėl laipsniško reglamentavimo naikinimo ir naujų pramoninių valstybių integravimosi į pasaulio ekonomiką padidėjo konkurencija ir gamybos pajėgumai.
Globalisation, i.e. increasing access to goods and financial markets, more flexible markets because of progressive deregulation and the integration of major emerging nations into the world economy have strengthened competition and expanded manufacturing capacities.
Tai gerokai apribojo gamintojų galimybes nustatyti parduodamų prekių ir teikiamų paslaugų kainas.
This has noticeably reduced the freedom of commercial goods manufacturers and service providers to fix prices.
Centrinių bankų nepriklausomumas ir su juo susijęs didėjantis pasitikėjimas kovojant su infliacija.
The independence of central banks and the associated increase in the credibility of the war on inflation.
Ilgainiui ši raida turėtų daryti įtaką mažėjančios infliacijos tendencijai.
This development must have been influenced by the longer-term downward trend in inflation rates.
Paskutinis didelės infliacijos etapas praėjusio šimtmečio septyniasdešimtaisiais metais visam pasauliui padėjo suprasti, kad politiškai nepriklausomi centriniai bankai gali geriau užtikrinti kainų stabilumą.
Around the world the final phase of high inflation during the 1970s gave rise to the discovery that politically independent central banks could guarantee greater price stability.
Iš tiesų, empiriniai tyrimai rodo šį teigiamą Centrinio banko vykdomos nepriklausomos pinigų politikos ir pinigų vertės stabilumo ryšį.
Empirical studies actually demonstrate this positive relationship between the independence of a central bank in monetary policy and stability in the value of money.
Be to, aiški ir visų pirma į kainų stabilumą nukreipta strategija daugeliu atvejų pasitvirtino kaip prasminga ir naudinga.
In many cases a clear strategy oriented primarily towards stability in price levels has proved to be meaningful and helpful.
Atsižvelgdami į daug metų mažėjančią infliaciją, kuri virto žemu kainų augimu, daugelis centrinių bankų ilgą laiką vykdė gana laisvą pinigų politiką, nustatydami istoriškai žemą palūkanų normą.
In view of the process of disinflation, protracted over a number of years, which has resulted in lower rates of price increases, many central banks have operated a somewhat relaxed monetary policy using historically low interest rates for a lengthy period.
Dėl to vyko gana nemaža pinigų ekspansija, nors iki šiol neišryškėjo didesnės infliacijos tendencija.
This has resulted in considerable monetary expansion, so far without any indication of an increased trend towards inflation.
Tačiau žinoma, kalbant apie likvidumą randama būdų, kaip daryti įtaką infliacijai: ilgainiui infliacija tampa su pinigais susijusiu reiškiniu.
But it is well known that liquidity finds its own way: in the long term inflation is a monetary phenomenon.
Net ir tada, kai labai sunku įrodyti priežastinį ryšį tarp likvidumo ir turto kainų raidos, per didelis likvidumas tikriausiai yra viena iš pastebimo turto vertės kilimo varomųjų jėgų.
Even if is not easy to demonstrate a causal relationship between liquidity and asset price trends, the availability of surplus liquidity must be one of the driving forces behind the obvious increase in asset prices.
Tiek ECB, tiek TAB pastarieji tyrimai rodo, kad sparčiai augant pinigų kiekiui ir turto kainoms vėliau dažnai daromi su didelėmis išlaidomis susiję kainų koregavimai.
Recent work by both the ECB and the BIS shows that a combination of strong growth in the money supply and rapid increases in asset prices often result subsequently in expensive price corrections.
Karštai diskutuojama, ar centriniai bankai turėtų imtis veiksmų ir kokių veiksmų, reikalui esant, jie turėtų imtis, reaguodami į tam tikrą turto kainų raidą.
Whether and, if so, how central banks are meant to react to specific trends in asset prices is highly contested.
Tačiau prieš imantis veiksmų atliekama analizė ir būtina atsakyti į klausimą, ar iš viso galima nustatyti kraštutinumus, t. y. tvirtai nepagrįstus vertinimus, turto rinkose.
But before action there is analysis and the question of whether exaggerations in asset markets, i.e. evaluations which are fundamentally unjustified, can even be regarded as such.
Abejoju, ar centriniai bankai turi analitinių priemonių ir galimybių, kad atliktų tokį vertinimą.
I doubt if central banks have the analytical tools and expertise needed to undertake an assessment of this kind.
Politinės veiklos galimybės taip pat ribotos.
There are also limits to the options for implementing policies.
Centriniai bankai turi tik vieną priemonę, būtent trumpalaikių palūkanų normą.
Central banks possess only one tool, to wit the short-term interest rate.
Tačiau palūkanų politika yra gana nediferencijuota priemonė, kad ja naudojantis būtų galima užkirsti kelią „burbulo susidarymui“, sustabdyti arba netgi koreguoti šį procesą.
But interest policy is rather an indiscriminate means of avoiding, slowing down or even correcting bubble trends.
Vis dėlto centriniai bankai gali atidžiai stebėti rinkos raidą ir padėti didinti finansų sistemos stabilumą, atkreipdami rinkos dalyvių ir plačiosios visuomenės dėmesį į pavojus ir būtinybę geriau valdyti riziką.
But central banks can monitor market trends carefully and make their contribution to the stability of the financial system by drawing the attention of market participants and the general public to the risks and the need for improved risk management.
ECB strategijoje atskleidžiamas svarbus požiūris, kad būtina analizuoti ir stebėti pinigų kiekio raidą.
The ECB’s strategy offers an important point of departure for analysing and monitoring trends in the money supply.
Maža vartotojų kainų infliacija nėra savaime suprantamas dalykas, tačiau ji yra istorinės, teorinės, ekonominės ir politinės patirties bei žinių ir iš jų padarytų išvadų rezultatas.
Low inflation in consumer prices is not inevitable, but the result of historical, theoretical, economic and political experience and knowledge, and the conclusions drawn therefrom.
Budrumas reikalingas, kad nebūtų pakenkta tam, kas jau yra pasiekta.
Growth is essential to protect what has been achieved.
Tam taip pat būtina geriau suprasti ekonomikos procesų ir finansų rinkų raidos priežastis bei padarinius.
This also calls for a better understanding of the causes and effects of economic processes and trends in financial markets.
Klaidinga būtų manyti, kad didelio pinigų nuvertėjimo pavojus pašalintas visiems laikams arba kad turto kainų infliacija yra paskutinė pinigų politikos perdavimo mechanizmo grandis.
It would be wrong to conclude that the risk of higher inflation had been banished forever, or that inflation in asset prices was at the end of the transmission mechanism for monetary policy.
Aukštos turto kainos daro poveikį ekonomikos ciklui per kreditavimą bei investicinę veiklą ir dėl to pagaliau gali didėti vartotojų kainų infliacija.
Amongst other things, higher asset prices have an impact on the trade cycle via the credit channel and investments, which can ultimately result in a higher level of inflation in consumer prices.
Iš esmės klausimas, ar infliacijos procesai, kurių nepastebėjome daugelį metų, tiesiog nėra perkelti laiko atžvilgiu, lieka neatsakytas.
Generally speaking it remains to be seen whether inflationary processes of the kind we have been seeing for a number of years have not simply been postponed.
Kaip vertinate didėjančių naftos kainų įtaką pinigų politikai?
How do you assess the consequences of rising oil prices for the monetary policy?
Naftos kainų augimo įtaka pinigų politikai priklauso nuo jų poveikio vartotojų kainoms.
The consequences of rising oil prices for monetary policy depend on the impact they have on consumer prices.
Jei naftos kainų augimas sukeltų tik laikinus padarinius vartotojų kainoms, nebūtų jokio reikalo vykdyti pinigų politiką.
If rising oil prices have only a passing impact on consumer prices, there is no need to take action in respect of monetary policy.
Bet jeigu išlieka pavojus, kad dėl naftos kainų augimo atsiras ilgalaikis kainų spaudimas, tai būtina vykdyti pinigų politiką.
But if there is a danger that rising oil prices will result in permanent pressure on prices, the monetary policy must react.
Prieš imantis tinkamų veiksmų pinigų politikos srityje, kaip atsako į naftos kainų augimą, būtina atlikti išsamią analizę, kaip energijos kainų augimas daro įtaką vartotojų kainoms.
An adequate response by monetary policy to an oil price shock thus requires the careful analysis of the avenues by which an increase in energy prices will be transferred to consumer prices.
Čia reikia skirti pirminį poveikį nuo antrinio, o kalbant apie pirminį poveikį – tiesioginį poveikį nuo netiesioginio.
Here first-round effects must be distinguished from second-round effects, and in the case of first-round effects, direct effects from indirect effects.
Dėl brangesnės energijos tiesiogiai kyla vartotojų kainos.
An increase in the price of energy will result in an immediate increase in consumer prices.
Didėjant gamintojų kainoms taip pat iškyla netiesioginis poveikis vartotojų kainoms, nes energija yra svarbus veiksnys gaminant daugelį prekių bei teikiant paslaugas.
On the other hand, an indirect impact on consumer prices is produced via trends in manufacturers’ prices, as energy is a significant input factor in the manufacture of a considerable number of products and services.
Jei naftos kainų augimas turėtų įtaką tik šiems tiesioginiams ir netiesioginiams pirminiams poveikiams, tai nereikėtų neatidėliotinai vykdyti pinigų politikos.
If the impact of rising oil prices on those direct and indirect first-round effects remains limited, there is no acute need for action via monetary policy.
Šiuo atveju ekonomika prisitaiko prie daugiau energijos reikalaujančių produktų bei paslaugų santykinio brangimo ir naftos kainų pakilimas turi tik laikiną poveikį infliacijai.
In that event the national economy will adjust itself to the relative increase in the price of energy-intensive products and services, and rising oil prices will have only a temporary impact on the inflation rate.
Jei vis dėlto kyla pavojus, kad šis poveikis nėra laikinas, ir pasirodys, kad atsiranda vadinamųjų antrinių poveikių, dėl kurių didėjančios naftos kainos labiau ir ilgiau daro įtaką vartotojų kainoms, tai turės būti vykdoma pinigų politika.
However, if there is a danger that the effects will not be temporary and it becomes apparent that so-called second-round effects are beginning to take effect which result in higher oil prices being passed on to consumer prices more effectively and more permanently, the monetary policy must react.
Apie antrinį poveikį kalbama tada, kai kyla grėsmė, kad didėjančios naftos kainos gali atsiliepti bendrajai atlyginimų raidai arba infliacijos prognozėms.
We speak of second-round effects if rising oil prices threaten to be reflected in general pay trends or in inflation expectations.
Jei nesirengiama sutikti su naftos kainų didėjimo sukeltu pajamų sumažėjimu, gali imti sparčiau didėti atlyginimai.
Increases in pay levels may be accelerated in the absence of any will to accept the reductions in real income caused by oil prices.
Kalbant apie su atlyginimais susijusius reikalavimus, labai svarbu atsižvelgti į vidutinės trukmės ir ilgalaikės infliacijos prognozes.
Medium- to long-term inflation expectations are also of decisive importance to pay claims.
Jei vykdant pinigų politiką nepavyktų smarkiai pagerinti šių prognozių, tai vidutinės trukmės ir ilgalaikėje perspektyvoje būtų neįmanoma užtikrinti kainų stabilumo ir kainų spaudimas sukeltų didėjančią infliaciją.
If monetary policy fails to contain them firmly it will no longer be possible to guarantee price stability in the medium to long term, and pressure on prices will lead to accelerating inflation.
Vidutinės trukmės ir ilgalaikė Eurosistemos pinigų politika padėjo gerokai apriboti infliacijos poveikį, atsiradusį dėl pastarojo naftos kainų augimo.
The monetary policy of the Eurosystem, which is oriented to the medium to long term, has made a decisive contribution to limiting the inflationary effects of the latest increase in oil prices.
Jei siekiama, kad pinigų politika ir toliau išliktų patikima bei nebūtų imituojama veikla palūkanų politikos srityje, patariama neprarasti budrumo.
Great vigilance is required if monetary policy wishes to further safeguard its credibility without lapsing into the actionism of an interest policy.
Reikia labai atidžiai stebėti antrinių poveikių rodiklius.
The indicators for second-round effects must be monitored with considerable attention.
Kalbant apie prognozių sudarymą, visų pirma itin svarbu aiškiai pranešti apie pinigų politikos sprendimus.
With regard to the creation of expectations the clear communication of decisions on monetary policy is of particular importance.
Be to, turėtų būti aiškiai pareiškiama, kad išryškėjus infliacijos rizikai Centrinis bankas visada yra pasirengęs nedelsdamas energingai veikti.
This also means that the Central Bank must always be ready to deal with prominent risks of inflation without delay and where necessary energetically.
Kaip, jūsų nuomone, nepažeisdamas kainų stabilumo užtikrinimo tikslo , ECB turi įgyvendinti Sutartyje numatytus antrinius įsipareigojimus (prisidėti prie ekonomikos augimo ir visiško užimtumo) ir kokias priemones ECB galėtų panaudoti siekdamas įgyvendinti šiuos įsipareigojimus?
Without prejudice to the objective of price stability, how in your view should the ECB fulfil its secondary obligations under the Treaty (to contribute to economic growth and full employment) and what instruments could the ECB use to do so?
Europos Bendrijos steigimo sutartyje nustatytas pagrindinis Europos centrinių bankų sistemos tikslas − palaikyti kainų stabilumą.
The Treaty establishing the European Community identifies the guarantee of price stability as a priority objective for the European system of central banks.
Pinigų politika, kurios tikslas – palaikyti kainų stabilumą, yra geriausias indėlis užtikrinant tvarią ekonomikos plėtrą bei didelį užimtumą.
A monetary policy which is committed to price stability is the most effective contribution to permanent economic growth and high levels of employment.
Šis teiginys paremtas suvokimu, kad įgyvendinant pinigų politiką, kurios tikslai – ne tik kainų stabilumo palaikymas, negalima suteikti realiems kintamiesiems tvarių impulsų.
This statement is based on the knowledge that monetary policy cannot give a permanent impulse to real values beyond a guarantee of price stability.
Atsižvelgiant į įvairias užduotis, kurias mokėjimų ir finansų sistemos stabilumo srityse ECB turi atlikti kartu su Eurosistemai priklausančiais nacionaliniais centriniais bankais, taip galima padėti, stiprinti institucijų sistemą finansų sektoriuje, o kartu ir augimą bei užimtumą Bendrijoje.
Owing to the different tasks for which the ECB is responsible in the sphere of payment transactions and the stability of the financial system, in conjunction with the money-issuing banks of the Eurosystem, a contribution can also be made via this route to strengthening the institutional framework for the financial sector and thereby for growth and jobs in the Community.
Tik esant stabilioms kainoms rinkos ekonomika gali visu pajėgumu didinti veiksmingumą ir diegti naujoves.
It is only in an environment marked by price stability that market economies can display their full efficiency and innovative power.
Be to, infliacija sukelia didelį turto ir pajamų perskirstymą.
Inflation also brings a considerable redistribution of assets and income.
Ypač mažų pajamų gavėjai ir neturtingi piliečiai beveik negali apsisaugoti nuo piniginio turto mažėjimo dėl infliacijos.
Recipients of low incomes and citizens with limited assets in particular are scarcely able to protect themselves against losses of monetary assets caused by inflation.
Kaip tik silpniausi visuomenės sluoksniai kenčia dėl pamažu vykstančio nusavinimo.
It is precisely the weakest groups in the community which are exposed to creeping expropriation.
Šie galimi padariniai aiškiai parodo socialinę pinigų stabilumo paskirtį ir pagrindinę reikšmę, kurią stipriai ekonomikai turi į kainų stabilumą orientuota finansų politika, paremta tvirta mokesčių politika.
These effects clarify the social function of stable money and the fundamental importance which a monetary policy oriented towards price stability and supported by a solid fiscal policy has for an effective economy.
Ar manote, atsižvelgdamas į praeitį, kad pradinės formos Stabilumo ir augimo paktas (SAP) , buvo tinkamiausias pasiekti nustatytus tikslus?
Looking backwards, do you think that the Stability and Growth Pact (SGP) as initially devised was best suited to reach the defined objectives?
Stabilumo ir augimo paktas (SAP) priklauso Ekonominės ir pinigų sąjungos institucijų sistemai ir yra politinės sąjungos dalis.
The Stability and Growth Pact (SGP) is part of the institutional framework of economic and monetary union and part of the political union.
Jis – ES valstybių narių biudžeto politikos koordinavimo ir stebėjimo priemonė ir aiškiai parodo Europos valstybių vyriausybių pasižadėjimą užtikrinant ilgalaikę patikimą finansinę padėtį prisidėti palaikant bendrosios valiutos stabilumą.
It is the tool for coordinating and supervising the budgetary policies of EU Member States and is a manifestation of the promise by European governments to contribute to the stability of the common currency by means of permanently sound public finances.
Ekonominėje ir pinigų sąjungoje patikimai finansinei padėčiai yra svarbios biudžeto politikos taisyklės, nes drausminantis finansų rinkų poveikis ir kartu paskata vykdyti patikimą finansų politiką pačioje šalyje mažiau būdingi.
Rules of budgetary policy are important in a monetary union because the disciplining effect of financial markets in conjunction with the incentive for a sound financial policy is less marked at national level.
Už paskirų valstybių klaidingus veiksmus prisiimti atsakomybę privalėtų visos valstybės narės.
The consequences of incorrect action by an individual country would have to be borne by all of the participating nations.
Be to, esant nepatikimai finansinei padėčiai Centrinis bankas negali užtikrinti pinigų stabilumo vidutinės trukmės perspektyvoje.
Nor is it possible without sound public finances for a central bank to guarantee the stable value of money.
Su SAP užbrėžtais tikslais taip pat buvo susijęs siekis išvengti galimos įtampos tiek tarp šalių vyriausybių ir ECB, tiek tarp didesniųjų bei mažesniųjų valstybių narių.
This objective also associated the SGP with the expectation that potential tensions both between national governments and the ECB and between smaller and larger Member States would be avoided.
1997 m. priimtas paktas buvo politinio kompromiso rezultatas.
The Pact, which was adopted in 1997, was the product of a political compromise.
Tuomet trūkumai buvo akivaizdūs ir žinomi, galima paminėti kai kuriuos iš jų:
Its weaknesses were already obvious and familiar at that time, and included the fact that:
- vietoj automatinio sprendimų priėmimo taikymo skirtingais procedūros etapais Tarybai buvo palikta laisvė veikti pagal savaveiksmiškumo įgaliojimus;
- the Council retained discretionary powers at various stages of the procedure in place of an automatic mechanism for decision-making; and