natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rezoliucijoje Nr. 60/1, ypač dėl THT ir žmogaus teisių pažeidimų pagausėjimo ir dėl vyriausybių nesugebėjimo ar valios trūkumo apsaugoti savo pačių piliečius, pripažino sąvoką „pareiga apsaugoti“; primena, kad humanitarinė pagalba – tai viena iš priemonių, kurių tarptautinė bendruomenė gali imtis siekdama prisidėti prie gyventojų, kuriems gresia pavojus, apsaugos ir pabrėžia, kad ES privalo reaguoti į tokius pažeidimus; ragina imtis išsamių politinių diskusijų valstybėse narėse ir ES institucijose dėl teisės, arba tiksliau – pareigos imtis intervencijos rimtų THT ir (arba) žmogaus teisių pažeidimų atvejais, kartu atsižvelgiant į Tarptautinės komisijos dėl intervencijos ir valstybės suvereniteto 2001 m. gruodžio mėn. pranešimo „Pareiga apsaugoti“ išvadas ir rekomendacijas;
Notes the recognition of the concept of the 'responsibility to protect' in the above-mentioned UN Resolution 60/1 in response to the increase in violations of IHL and human rights and to the powerlessness or unwillingness of governments to protect their own citizens; recalls that humanitarian aid is one of the ways in which the international community can contribute to the protection of threatened peoples and stresses the EU's concern not to remain inactive in the face of such violations; calls for a thorough political debate in the Member States and EU institutions on the right, or indeed the duty, of intervention in cases of serious violation of IHL and/or human rights, taking also into account the conclusions and recommendations of the above-mentioned Report by the International Commission on Intervention and State Sovereignty on ‘The responsibility to protect’ of December 2001;
a) ES koordinavimas, darna ir papildomumas
a) EU coordination, coherence and complementarity
14. džiaugiasi, kad Europos Vadovų Tarybos 2007 m. birželio mėn. išvadose buvo pripažintas poreikis visiškai integruoti humanitarinės pagalbos politiką į ES politiką, ir mano, kad dėl to Bendrija ir valstybės narės turėtų skatinti strateginės politikos diskusijas apie humanitarinę veiklą atitinkamame Tarybos forume sukurdamos specialią Tarybos darbo grupę (pvz., COHUMA), kuri leistų naudoti darnius metodus, užtikrinančius, kad veiklos bus imamasi skubiai ir nuosekliai;
Welcomes the recognition in the conclusions of the June 2007 European Council of the need for humanitarian aid policy to be fully recognised as an EU policy in its own right, and considers therefore that the Community and the Member States should foster strategic policy discussion of humanitarian action in an adequate Council forum through the creation of a specific Council Working Group (e.g. a COHUMA, i.e. a Council Working Group on Humanitarian Aid), which will allow cohesive methods ensuring swift and consistent action to be drawn up;
b) Tinkamos ir veiksmingos pagalbos teikimas
b) Providing adequate and effective aid
17. teigiamai vertina Komisijos pasiūlymą sukurti ES bendrą poreikių vertinimo ir dalijimosi ekspertų tyrimo rezultatais sistemą; primena, kad ES, jei įmanoma, pirmenybę turėtų teikti vietos ir regioniniams ištekliams;
Welcomes the Commission's proposal to establish an EU common framework for the assessment of needs and sharing of expert analysis; recalls that the EU should give preference to local and regional sourcing whenever possible;
19. mano, kad ES turėtų daugiau lėšų skirti gyventojų pažeidžiamumo suvokimui didinti ir priežiūrai; ypač ragina, kad ES užtikrintų, jog visose humanitarinėse operacijose būtų užtikrintas būtinų sveikatos, ir ypač reprodukcinės sveikatos, reikalavimų laikymasis, remiantis SPHERE standartais;
Considers that the EU should invest more in understanding and monitoring the vulnerability factors of the population; calls in particular on the EU to ensure that in all humanitarian operations emergency health needs are met, in particular as regards reproductive health, in line with the respective SPHERE standards;
c) Partnerystės įvairovė ir kokybė
c) Diversity and quality in partnership
d) Veiksmingumas, kokybė ir atskaitomybė
d) Effectiveness, quality and accountability
e) Civilinės saugos ir karinių išteklių bei pajėgumų naudojimas už ES teritorijos ribų
e) Use of civil protection and military assets and capabilities outside the territory of the EU
28. mano, kad ES turėtų įsipareigoti aktyviai skatinti, kad visi humanitarinių operacijų vykdytojai įgyvendintų KCGI ir Oslo gaires, ir užtikrinti, kad nesumažėtų jose nustatytų pagrindinių principų vertė;
Believes that the EU should commit itself to actively advocate the application of the MCDA and Oslo Guidelines by all actors involved in humanitarian operations and to ensure that the main principles contained therein are not weakened;
f) Nelaimių rizikos mažinimo ir pasirengimo nelaimėms skatinimas
f) Promoting disaster risk reduction and disaster preparedness
32. pabrėžia, kad NRM strategijose, paremtose HVP, turi būti palaikoma ilgalaikė vietos bendruomenių ir valdžios veikla mažinant pažeidžiamumą nelaimių atveju, kaip pasiūlyta DIPECHO finansavimo mechanizme ir pasirengimo nelaimėms programoje;
Stresses that DRR strategies, based on the HFA, should support action by local communities and authorities in a long-term approach to reducing vulnerability to disasters, as suggested by the experience of the DIPECHO funding mechanism and disaster preparedness programme;
34. prašo ES, remiantis pažangiąja patirtimi ir išmoktomis pamokomis bei bendradarbiaujant su tarptautiniais humanitarinės pagalbos veikėjais, parengti gaires, kurių tikslas – sustiprinti pagalbos, atkūrimo ir vystymosi sąsajas (PAVS) siekiant išvengti galimų spragų tarp skubaus atsako ir atkūrimo bei vystymosi pakopų; mano, kad ES turėtų grįsti šį požiūrį principais „nepakenkti“ ir „padėti atsigauti“; pabrėžia tikslą įveikti prarają tarp humanitarinės pagalbos ir vystymosi pagalbos kuo geriau naudojant ES finansavimo priemones;
Calls on the EU, in collaboration with the international humanitarian actors, to develop guidelines aimed at reinforcing the link between emergency relief, rehabilitation and development (LRRD), in order to avoid potential gaps between the emergency relief response and the rehabilitation and development phases, taking as a basis best practice and lessons learnt; considers that the EU should base this approach on the 'do not harm' principles and the 10 'build back better' principles; stresses the objective of filling the gap between humanitarian aid and development assistance by making best use of the full range of EU funding instruments;
36. pabrėžia, kad būtina išaiškinti santykį tarp Komisijos remiamų veiksmų per stabilumo priemonę, susijusią su krizių valdymu ir sprendimu (pvz., nusiginklavimas, demobilizacija, išminavimas, perkeltų asmenų ar pabėgėlių reintegracija ir t. t.) ir Humanitarinės pagalbos generalinio direktorato (ECHO) pagal savo įgaliojimus ir humanitarinius principus vykdomų sutampančių veiksmų;
Stresses the need to clarify the relations between activities supported by the Commission via the stability instrument for crisis prevention, management and resolution (such as disarmament, demobilisation, mine clearing, reintegration of displaced populations/refugees, etc.), and the concomitant activities carried out by DG ECHO in line with its mandate and with humanitarian principles;
37. ragina į konsensusą įtraukti plačias ir konkrečias jo įgyvendinimo gaires, įskaitant pagrindinių projektų ir iniciatyvų terminus, kurių laikytųsi visi ES pagalbos teikėjai ateinančius penkerius metus;
Calls for the inclusion in the Consensus on Humanitarian Aid of a broad and concrete road map for its implementation, including timelines for major projects and initiatives to be undertaken by all EU donors over the next five years;
Komisija 2007 m. birželio 13 d. paskelbė komunikatą „Siekiant Europos konsensuso dėl humanitarinės pagalbos“.
On 13 June 2007 the Commission published a communication entitled 'Towards a European Consensus on Humanitarian Aid'.
Pagrįstame rezultatais, gautais konsultavimosi su pagrindiniais minėtosios srities veikėjais metu, komunikate išdėstomi principai ir vertybės ir pateikiama pasiūlymų, kaip pagerinti Europos humanitarinės politikos kokybę, darną ir veiksmingumą.
Drawing on the results of consultation with the main actors in this sector, the communication sets out a body of principles and values and puts forward proposals to improve the quality, coherence and effectiveness of European humanitarian policy.
Komisija skatina Tarybą ir Europos Parlamentą, remiantis komunikate pateiktais elementais, kartu su ja priimti bendrą deklaraciją dėl Europos konsensuso dėl humanitarinės pagalbos.
The Commission invites the Council and the European Parliament to adopt with it a joint declaration on a 'European Consensus on Humanitarian Aid' based on the contents of the communication.
Šiuo etapu minėtoji iniciatyva būtina ir pagal ją skatinama surengti esmines diskusijas dėl Europos Sąjungos principų ir strategijų teikiant pagalbą labiausiai nuskriaustiesiems.
This most opportune initiative is indispensable and calls for a thorough debate on the European Union's principles and strategies for distributing aid to those most in need.
Derybų tarp trijų institucijų procesas yra svarbi proga pasiekti politinį konsensusą dėl to, kaip reaguoti į vis sudėtingesnes krizines situacijas ir nustatyti Europos humanitarinės pagalbos ribas.
The negotiation process between the three institutions offers an important opportunity to reach a political consensus on the way to react to increasingly complex crisis situations and to define the boundaries of humanitarian action for Europe.
Priimdama tvirtą bendrą deklaraciją, Europos Sąjunga taip pat galės apibrėžti aiškesnę poziciją ir vieningai reikšti savo nuomonę humanitarinės pagalbos klausimais tarptautinėje arenoje, primindama, kad ES yra ne tik didelė nevyriausybinė organizacija (NVO), bet ir tai, kad jai rūpi išvengti priežasčių, dėl kurių ji teikia humanitarinę pagalbą, ir prireikus padėti rasti tinkamesnių politinių sprendimų.
By adopting a vigorous joint declaration, the Union will also be able to define a clearer position and to speak with a single voice on the international scene in the field of humanitarian aid, pointing out that the EU is not just a super-NGO but is concerned to address the causes which make humanitarian aid necessary and, where possible, to help find the most appropriate political solutions to them.
Europos Sąjunga, vienijanti Komisiją ir valstybes nares, yra pirmaujanti humanitarinės pagalbos teikėja.
The European Union - the European Commission and the Member States, collectively - is the leading humanitarian aid donor in the world.
Kalbama apie kompetenciją, kurią dalijasi valstybės narės ir Bendrija.
Humanitarian action is a competence shared between the Member States and the Community.
2006 m. jos įnašas šioje srityje viršijo 2 milijardus eurų, tai sudaro daugiau kaip 40 proc. oficialios tarptautinės humanitarinės pagalbos
In 2006 the EU contributed over €2 billion, which is over 40% of official international humanitarian assistance
Pagal Jungtinių Tautų Humanitarinių reikalų koordinavimo biuro (HRKB) finansinės apskaitos sistemą. .
As registered by the OCHA-United Nations financial tracking system. .
Bendrija dalyvauja humanitarinės pagalbos teikimo veikloje nuo 7-ojo dešimtmečio pabaigos.
The Community has engaged in humanitarian aid operations since the end of the 1960s.
Didelė šios veiklos, vykdytos nuo 9-ojo dešimtmečio pabaigos, dalis buvo vienas pagrindinių Bendrijos išorės veiklos elementų.
The large number of such operations undertaken since the late 1980s makes it a vital element in the Community's external action.
1996 m. įsigaliojusiame Tarybos reglamente (EB) Nr. 1257/96 apibrėžiami Bendrijos humanitarinės pagalbos teikimo mastas, tikslai ir procedūros.
The scope, objectives and distribution procedures for the Community's humanitarian aid are defined in Council Regulation (EC) No 1257/96, which came into force in 1996.
2000–2005 m. vidutinis ECHO generalinio direktorato biudžetas pasiekė 543 milijonus eurų (įskaitant skubios pagalbos rezervą).
Between 2000 and 2005, DG ECHO's average budget was €543 million (including the emergency aid reserve).
2007–2013 m. šis biudžetas didės ir pasieks 875 milijonų eurų 2013 m., tačiau didelė šio padidėjimo dalis atsirado perkėlus humanitarinę su maistu susijusią pagalbą iš EuropeAid bendradarbiavimo biuro (AIDCO) į ECHO generalinį direktoratą.
For the period 2007-2013, this budget will increase to a total of €875 million in 2013, though a large part of this increase is due to the transfer of the humanitarian part of food aid from DG AIDCO to DG ECHO.
Kiekvienais metais humanitariniai poreikiai viršija ECHO skirtą biudžetą ir Komisija turi naudoti rezervo lėšas.
Each year humanitarian needs exceed the budget set aside for ECHO and the Commission is obliged to call on reserve funds.
Humanitarinė pagalba nėra lygiavertė politinė sritis dabartinėse EB ir ES sutartyse.
Humanitarian aid is not a separate area of policy under the current EC and EU Treaties.
Taigi Bendrijos humanitarinė pagalba grindžiama EB sutarties 177 ir 179 straipsniais (vystomasis bendradarbiavimas).
The Community's humanitarian aid is based by default on Articles 177 to 178 of the EC Treaty (development cooperation).
Humanitarinei pagalbai taikoma bendro sprendimo procedūra.
Humanitarian aid is subject to the codecision procedure.
Parlamentas, kuris, be kita ko, nusprendė sukurti nuolatinio pranešėjo humanitarinės pagalbos klausimais darbo vietą, atidžiai seka šios srities įvykius ir nuolat reikalauja, kad jai būtų teikiamas tinkamas finansavimas.
Parliament, which has moreover decided to create a post of Permanent Rapporteur for Humanitarian Aid, closely follows developments in this area and constantly insists that adequate funding be made available.
Humanitarinės pagalbos aplinkybių raida
The changing context of humanitarian aid
Aplinka, kurioje teikiama humanitarinė pagalba, per pastaruosius penkiolika metų labai pasikeitė.
The environment in which humanitarian aid is distributed has changed considerably in the last 15 years.
Visų pirma, pasibaigus Rytų ir Vakarų konfliktui, iš esmės pasikeitė ginkluotų konfliktų pobūdis.
Firstly, after the end of the East-West conflict, the character of armed conflicts has radically changed.
Padaugėjo vidinių konfliktų ir todėl išaugo perkeltų asmenų skaičius.
The number of internal wars has increased and with it the number of internally displaced people.
Dabar dažnai tiesiog nesilaikoma tarptautinės humanitarinės teisės ar ji atmetama.
Failure to respect, and even outright rejection of, international humanitarian law are now common.
Aukų galimybės gauti humanitarinę pagalbą dažnai ribojamos, o humanitarinę pagalbą teikiantiems darbuotojams vis dažniau gresia pavojus būti užpultiems ar nužudytiems.
Victims' access to humanitarian aid is often limited and humanitarian workers are increasingly exposed to the risk of aggression or even assassination.
Apskritai gresia pavojus humanitarinei erdvei.
Generally, the 'humanitarian space' is under threat.
Antra, neabejotinai dėl klimato kaitos stichinės nelaimės ištinka vis dažniau, o jų poveikis padidėjo.
Secondly, natural disasters have become more frequent and their impact more devastating, due in part no doubt to climate change.
Tokia padėtis kelia sunkumų, susijusių su asignavimais ir investicijomis, skirtomis nelaimėms pasirengti.
This situation poses the problem of the level of funds and investments earmarked for disaster preparedness.
Būtina sustiprinti pagalbą, kuri be laiku teikiamos pagalbos turėtų būti naudojama ir bendruomenių pasirengimo nelaimėms, gelbėjimo ir atstatymo pajėgumams paremti.
Operations which go beyond one-off relief and support local capacity-building by communities for disaster preparedness, relief and reconstruction must be strengthened.
Trečia, dabar iš dalies dėl anksčiau išvardytų dviejų pokyčių į humanitarinę pagalbą įsikiša daugiau naujų veikėjų.
Thirdly, new actors , in growing numbers, are now involved in humanitarian aid, partly as a result of the two factors just mentioned.
Be humanitarinės pagalbos teikėjų stricto sensu (Jungtinių Tautų agentūros, Raudonojo Kryžiaus institucijos, NVO), šioje srityje pradėjo veikti ir civilinės gynybos bei karinės pajėgos (t. y. valstybiniai teikėjai).
Besides humanitarian actors in the strict sense (UN agencies, Red Cross bodies, NGOs), civil protection resources and military forces (i.e. state-owned actors) have appeared.
Kai naudojamos valstybės kontroliuojamos civilinės gynybos ir karinės priemonės, humanitarinės pagalbos neutralumas ir nepriklausomumas gali kelti abejonių.
When state-controlled military and civil defence assets are deployed, the neutrality and independence of humanitarian action can be called into question.
Dėl to gali ypač padidėti humanitarinės pagalbos darbuotojams gresiantis pavojus, kadangi jie gali būti palaikyti tam tikrų konflikto šalių sąjungininkais.
This can result in heightened risk for humanitarian workers, who may find themselves viewed as the allies of certain parties to the conflict.
Prieš įtraukiant valstybinius veikėjus į humanitarinės pagalbos operacijas, reikia apsvarstyti koordinavimo, veiksmingumo ir sąnaudų aspektus.
Coordination, effectiveness and cost are aspects which must be considered before state actors are brought in to implement humanitarian operations.
Privatūs aukotojai vis labiau prisideda prie pagalbos finansavimo ir reikėtų apibrėžti, kaip suderinti šių naujų veikėjų veiklą.
Private donors are contributing more and more to the funding of aid and the types of arrangements for working with these new actors must be defined.
Pagaliau būtina apsvarstyti „pareigos apsaugoti“ („teisė ar pareiga įsikišti“) klausimą, net jeigu manoma, kad pareiga apsaugoti neturi tiesioginių sąsajų su humanitarine pagalba.
Lastly, there must be a reflection on the issue of the 'responsibility to protect' ( 'the right/duty to intervene' ), even if there is not considered to be a direct link between the responsibility to protect and humanitarian aid.
Vis dėlto, pagal Chartijos VI ir VIII skirsnius, humanitarinė pagalba – tai viena iš priemonių, kurių tarptautinė bendruomenė gali imtis siekdama prisidėti prie gyventojų, kuriems gresia genocido, karo nusikaltimų, etninio valymo ir nusikaltimų žmoniškumui pavojus.
However, humanitarian aid is one of the means at the disposal of the international community to contribute to the protection of populations at risk from genocide, war crimes, ethnic cleansing and crimes against humanity, in accordance with Chapter VI and VII of the Charter.
Tarptautinės aplinkybės
The international framework
Stokholme buvo priimta Gero humanitarinės pagalbos teikimo iniciatyva (GHPT, angl.
Several initiatives have been launched in response to the new challenges.
Siekiant pasirengti nelaimėms ir sumažinti jų poveikį, 2005 m. pasaulinės konferencijos dėl nelaimių mažinimo metu priimtoje Hyogo veiksmų programoje tarptautiniu mastu nustatyti humanitarinės pagalbos teikėjų ir gavėjų tikslai ir prioritetai.
As regards disaster preparedness and disaster reduction, the Hyogo Framework for Action adopted at the World Conference on Disaster Reduction in 2005 set objectives and priorities at international level for donors and recipients of humanitarian aid.
2000 m. birželio 15–16 d.
With the Fribourg Forum
Problemos, kurias turi išspręsti Europos Sąjunga
The challenges facing the European Union
Europos Sąjunga susiduria su trimis problemomis, kurias Europos konsensusas dėl humanitarinės pagalbos turėtų padėti išspręsti.
The European Union faces three challenges which the European Consensus on Humanitarian Aid must help it to deal with.
Visų pirma, Europos Sąjunga turi apibrėžti, kokios, jos manymu, turėtų būti naujos humanitarinės veiklos ribos (kada ji prasideda ir kada baigiasi), taip pat patvirtinti savo įsipareigojimą pati laikytis ir rūpintis, kad būtų laikomasi pagrindinių jos humanitarinės veiklos principų (humaniškumo, neutralumo, nešališkumo ir nepriklausomumo), pritaikyti savo pačios sistemas ir priemones, siekdama atsižvelgti į kintantį ginkluotų konfliktų pobūdį, stichinių nelaimių gausėjimą ir naujų veikėjų atsiradimą.
Firstly, the EU must define the new boundaries for EU humanitarian action (when should it start and when should it end?), reaffirm its commitment to respect, and ensure that others respect, the basic principles of its humanitarian action (humanity, neutrality, impartiality and independence) and adapt its own systems and arrangements to take account of the changing nature of armed conflicts, the increasing frequency of natural disasters and the appearance of new actors.
Antra, Europos Sąjunga turi apibrėžti savo poziciją naujų tarptautinių iniciatyvų ir Jungtinių Tautų inicijuotos reformos proceso atžvilgiu.
Secondly, the European Union must define its position with regard to the new international initiatives and the reform process initiated by the United Nations.
Trečia, Europos Sąjunga turi patikslinti, kokiu būdu galima kuo geriau derinti ir koordinuoti skirtingas Bendrijos ir valstybių narių priemones, siekiant pagerinti jų veiksmingumą.
Thirdly, the European Union must work out how the different resources of the Community and the Member States can best be combined and coordinated so as to optimise their efficiency and effectiveness.
Be to, Europos Sąjunga turi sustiprinti savo politinį vaidmenį tarptautinės humanitarinės pagalbos srityje taip, kad jis atitiktų Europos Sąjungos kaip pirmaujančios pasaulyje humanitarinės pagalbos teikėjos statusą.
Beyond that, it must strengthen its political role on the international humanitarian scene so as to match its status as the world's leading international donor.
Europos Sąjungos potencialas nėra visiškai išnaudojamas.
The potential of the European Union is not fully exploited.
ECHO generalinio direktorato vertinimas, 2006 m. birželio 23 d.
Evaluation of DG ECHO 2000 – 2005, 23 June 2006
Taigi Europos Sąjunga Taryboje neturi pritaikytos sistemos, skirtos svarstyti humanitarinės politikos klausimams, taip pat kyla klausimas, ar vystomojo bendradarbiavimo darbo grupės (angl.
However, this evaluation report and that by the OECD highlight some major structural weaknesses and some paradoxes.
CODEV) pavyzdžiu nederėtų sukurti specialiai šiems klausimams spręsti skiriamos bendradarbiavimo humanitarinės pagalbos klausimais darbo grupės (COHUMA)?
For example, the European Union does not have an appropriate framework within the Council to debate humanitarian policy; should a COHUMA specially dedicated to this area not be created, on the model of CODEV?
Komisija neišnaudojo reglamento dėl humanitarinės pagalbos teikiamų galimybių, kuriame jai skiriamas valstybių narių koordinavimo vaidmuo.
The Commission has not taken up the possibilities given to it by the Regulation on humanitarian aid which assigned to it a coordinating role amongst the Member States.
Nežiūrint į dedamas pastangas, skirtingų generalinių direktoratų, kurie įtraukiami sprendžiant humanitarines krizes (ypač Aplinkos generalinio direktorato ir ECHO), koordinavimas nepakankamas.
Coordination between the different DGs active in humanitarian crises (in particular, DG Environment and DG ECHO) is unsatisfactory, even though efforts have been made.
Pagaliau daugiau dėmesio turi būti skiriama skubių veiksmų, atstatymo ir vystymosi sąsajai.
Lastly, more attention must be devoted to the link between relief, rehabilitation and development.
Teisingas kelias
The path to follow
Parlamentas džiaugiasi Komisijos komunikate, pavadintame „Siekiant Europos konsensuso dėl humanitarinės pagalbos“, inicijuotu procesu.
Parliament welcomes the process initiated by the Commission in its communication entitled 'Towards a European Consensus on Humanitarian Aid'.
Apskritai jis įsipareigojo konstruktyviai ir aktyviai dalyvauti derybose.
It has committed itself to participate constructively and actively in the discussions.
Konsensusas bus pirmasis bendras dokumentas dėl humanitarinės pagalbos politikos po 1996 m. priimto reglamento dėl humanitarinės pagalbos.
The Consensus will be the first joint document on humanitarian aid policy since the adoption of the regulation on humanitarian aid in 1996.