natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tai pirmieji 2007–2013 m. finansinės perspektyvos laikotarpio metai, kai pradedamos taikyti naujos sanglaudos politikos taisyklės.
This is the first year in the 2007-2013 financial perspective period in which new cohesion policy regulations apply.
Priimtos strateginės gairės ir nustatytos bendros šios politikos ypatybės.
Strategic guidelines have been adopted and the broad lines of the policy have been laid down.
Atėjo laikas vykdyti atitinkamas rekomendacijas, siekiant padaryti naująją sanglaudos politiką kuo veiksmingesne.
Now is the time for appropriate recommendations to be put forward with a view to making the new cohesion policy as effective as possible.
Remiantis statistika, rodančia poveikį, kurį sanglaudos politika jau padarė, ir problemų, neleidusių kai kurioms šalims visapusiškai pasinaudoti struktūrinių fondų lėšomis praeityje, supratimu, šiuo savo iniciatyva parengtu pranešimu siekiama užtikrinti, kad sanglaudos politika būtų kuo veiksmingesnė 2007–2013 m. planavimo laikotarpiu ir kad jos poveikis būtų kuo labiau matomas ir suvokiamas, ypač skurdžiausiuose ES regionuose.
On the basis of statistics showing the impact that cohesion policy has already had and an awareness of the problems that prevented some countries from drawing the full benefits from structural funding in the past, this own-initiative report seeks to ensure that cohesion policy will be as effective as possible in the 2007-2013 programming period, so that its impact will be as visible and perceptible as possible, particularly in the poorest EU regions.
Ypač svarbu didelį dėmesį skirti principams, kuriais valstybės narės ir ES galėtų grįsti veiksmus, siekiant padidinti sanglaudos politikos veiksmingumą skurdžiausiuose regionuose ir užtikrinti pačius geriausius šių regionų socialinės, ekonominės ir teritorinės sanglaudos rezultatus.
It is vitally important to place the emphasis on the principles on which the Member States and the EU could base action to enhance cohesion policy's effectiveness in the poorest regions and secure the best possible results in terms of social, economic and territorial cohesion in those regions.
Jau paskirtas finansavimas regionams, kuriems 2007–2013 m. finansinėje perspektyvoje taikomas konvergencijos tikslas, ir dabar būtina užtikrinti, kad lėšos iš tiesų būtų sunaudotos siekiant pakelti skurdžiausių regionų išsyvytymo lygį bent iki Europos Sąjungos 27 valstybių narių vidurkio.
Funding has already been earmarked for regions coming under the Convergence Objective in the 2007-2013 financial perspective, and it must now be ensured that that funding is actually taken up with a view to bringing the poorest regions up to a least the EU 27 average development level.
Tada atsiras galimybių palaipsniui sumažinti turtingiausių ir skurdžiausių ES regionų skirtumus, kurie šiuo metu yra didžiuliai.
This should enable the disparity between the richest and poorest EU regions, which is currently enormous, to be progressively reduced.
Dauguma skurdžiausių regionų yra naujosiose valstybėse narėse, kurios dažnai neturi administracinių pajėgumų, įgūdžių ir patirties, reikalingų siekiant panaudoti skirtas lėšas.
Most of the poorest regions are located in the new Member States, which often lack the administrative capacity, skills and experience required in order to make use of the funding available.
Šiame pranešime pateikiama daug rekomendacijų ir pastabų, kuriomis siekiama pagerinti struktūrinių fondų įsisavinimą ir naudojimą ir tokiu būdu pasiekti tvarią skurdžiausių regionų plėtrą.
This report contains a number of recommendations and remarks aimed at improving the uptake and use of structural funds and thus achieving sustainable development in the poorest regions.
Regionų BVP vienam gyventojui skirtumai nepaprastai dideli ir Europos Sąjungos 27 valstybėse narėse didesni nei buvo Europos Sąjungos 15 valstybių narių.
Disparities between regions in per capita GDP terms are extremely large, and are higher in the EU 27 than they were in the EU 15.
Šie skirtumai pateikiami toliau esančioje 1 lentelėje.
These disparities are illustrated in Table 1 below.
1 lentelė.
Table 1.
2004 m. skaičiai (perkamosios galios paritetais, PGP, ES 27 = 100)
Regional per capita GDP in the EU 27 – 2004 figures (in PPS, EU 27 = 100)
15 regionų, kurių BVP didžiausias
The 15 regions with the highest GDP
15 regionų, kurių BVP mažiausias
The fifteen regions with the lowest GDP
Šaltinis: Eurostato naujienos, 23/2007 – 2007 m. vasario 19 d.
Source: Eurostat news release 23/2007 – 19 February 2007
Iš pateiktų skaičių matyti, kad tarp turtingiausių ir skurdžiausių ES regionų – didžiulis atotrūkis; skurdžiausi regionai išsidėstę centrinės ir rytinės Europos valstybėse narėse, kurios įstojo į Sąjunga vykstant 2004 m. ir 2007 m. plėtrai.
The above figures published by Eurostat show there to be a huge development gap between the richest and poorest EU regions, with most of the poorest regions being located in central and eastern European Member States which joined the Union during the last two enlargements (2004 and 2007).
Taigi, būtina imtis rimtų veiksmų siekiant sumažinti turtingiausių ir skurdžiausių regionų skirtumus.
This situation calls for serious action to reduce the disparities between the richest and poorest regions.
Siekiant suteikti galimybių užsitikrinti darnų vystymąsį regionams, kurie atsilieka vystymosi srityje, išgyvena restruktūrizaciją ar kenčia dėl ypatingų geografinių, ekonominių ar socialinių kliūčių
With a view to enabling them to secure balanced development, regions lagging behind in development terms, undergoing restructuring or suffering from specific geographical, economic or social handicaps
Atokiausi regionai, salos, kalnuotos sritys ir mažai gyvenami regionai. , reikėtų, be paskirtųjų lėšų, papildomai teikti techninę pagalbą, kad minėtieji regionai galėtų įveikti procedūrinius sunkumus, kylančius įgyvendinant ES sanglaudos politiką.
Outermost regions, islands, mountain areas and thinly populated regions. should, in addition to the funding available, be given technical assistance in order to enable them to deal with the procedural difficulties surrounding the implementation of EU cohesion policy.
Sanglaudos politika suteikė galimybių daugumai anksčiau skurdžių ES regionų pasiekti patenkinamą išsivystymo lygį.
Cohesion policy has enabled many previously poor EU regions to reach a satisfactory level of development.
Dėl lėšų, gautų iš struktūrinių ir sanglaudos fondų, visos keturios iš anksčiau buvusių vadinamųjų sanglaudos šalių (Airija, Graikija, Portugalija ir Ispanija) pasiekė didelį ekonominio augimo lygį.
With the assistance of structural and cohesion funding all four of what were previously known as the 'cohesion countries' (Ireland, Greece, Portugal and Spain) have experienced remarkable levels of economic growth.
2 lentelė.
Table 2.
Sanglaudos šalių BVP vienam gyventojui pažanga ( ES =100)
Ground made up by cohesion countries in terms of per capita GDP ( EU =100)
Ispanija Portugalija Graikija Airija
Spain Portugal Greece Ireland
Dėl to, kad nėra išsamios ir pakankamai palyginamos skurdžiausių regionų plėtos statistikos, negalima atlikti tikslios masto, kuriuo struktūrinių fondų lėšos prisidėjo prie regionų plėtros, analizės.
The lack of comprehensive or sufficiently comparable statistics on development in the poorest regions is preventing an accurate analysis being made of the degree to which structural funding has contributed to regional development.
Remiantis šiais teigiamais pavyzdžiais galima daryti išvadą, kad valstybės narės, kurioms šiuo metu taikomas konvergencijos tikslas, savo ruožtu, pasinaudos galimybėmis, kurias joms siūlo naujoji sanglaudos politika, ypač atsižvelgiant į tai, kad, nors jų BVP mažesnis nei ES vidurkis, jų ekonominio augimo greitis gerokai didesnis, nei ES vidutinis augimo greitis, taigi, šios valstybės turi didelį plėtros potencialą.
On the basis of these positive examples, it may be assumed that the Member States coming under the current Convergence Objective will, in their turn, take advantage of the opportunities that the new cohesion policy is offering them, particularly since, despite the fact that their GDPs are lower than the EU average, they have an economic growth rate that is well above the EU average and thus show great development potential.
3 lentelė.
Table 3.
Tikrasis BVP augimo greitis
Real GDP growth rate
BVP augimo greitis – ankstesnių metų pokyčiai procentais
GDP growth rate – percentage change over previous year
(2006, 2007 ir 2008 m. skaičiai – prognozės)
(the figures for 2006, 2007 and 2008 are forecasts)
Iš 3 lentelės matyti, kad dvi šalys, įstojusios į Europos Sąjungą 2007 m., – Bulgarija ir Rumunija – turi ypač didelį ekonominio augimo potencialą.
As can be seen from Table 3, the two countries which joined the EU in 2007 – Bulgaria and Romania – show a particularly high economic growth potential.
Norint visapusiškai pasinaudoti šiuo potencialu, pirmiausia būtina tinkamai pasirengti, o pasirengimas apima veiksmingą administravimą.
If this potential is to be fully realised, proper preparations need, first and foremost, to be made, and this includes effective administration.
Nepaisant to, iš pradinio dviejų metų laikotarpio lėšų įsisavinimo statistikos matyti, kad, nors pasiekta didelės ekonominės pažangos, valstybės narės, įstojusios į Sąjungą 2004 m., nesugebėjo visapusiškai pasinaudoti lėšomis, skirtomis joms iki 2006 m. imtinai, dėl reiškinių, kuriuos galima būtų bendrai pavadinti neveiksmingu administravimu.
However, the statistics for the uptake of funding over the initial two-year period show that, despite the major economic progress achieved, the Member States that joined in 2004 failed to make full use of the funds available to them up to 2006, owing mainly to what may be generally termed administrative inefficiency.
4 lentelė.
Table 4.
Struktūrinių ir sanglaudos fondų lėšų įsisavinimas ES 10
Structural and cohesion funding uptake in the EU 10
(2004 m. gegužė – 2006 m. rugsėjis)
(May 2004 to September 2006)
Šaltinis: Dalios Grybauskaitės, Komisijos narės, atsakingos už finansinį programavimą ir biudžetą, pranešimas , Briuselis, 2006 m. rugsėjo 21 d .
Source: Presentation by Dalia Grybauskaitė, Commissioner with responsibility for financial programming and budget, Brussels , 21 September 2006.
Yra daug pavyzdžių, iš kurių matyti, kaip naujosios valstybės narės nesugebėjo panaudoti gaunamų lėšų.
There are a large number of examples of new Member States failing to make use of the funding available.
Skurdžiausieji regionai linkę patirti didžiausių sunkumų įsisavinat gaunamas lėšas.
The poorest regions tend to experience the most difficulties in taking up funding.
Šių regionų valdžios institucijos neturi reikiamų įgūdžių, patirties ir atitinkamų lėšų, kad galėtų įvykdyti sudėtingus sanglaudos politikos reikalavimus, taigi, negali reikalauti lėšų, kurias iš esmės turi teisę gauti.
The authorities in those regions often lack the necessary skills, experience or matching funds to deal with complicated cohesion policy requirements, and are thus unable to claim the funds to which they are, in principle, entitled.
Būtina pabrėžti, kad institucijų pajėgumai – būtina išankstinė sėkmingo programos ir projekto įgyvendinimo ir žmogiškųjų išteklių plėtojimo sąlyga.
It must be stressed that institutional capacity is an essential precondition for successful programme and project implementation and human resource development.
Laikotarpiu, kai buvo teikiama pasirengimo narystei parama, vykdant įvairias programas pastebėta daug institucinių, valdymo ir administravimo trūkumų, būdingų gavėjams.
During the pre-accession aid period various programmes revealed a large number of institutional, managerial and administrative shortcomings on the recipients' side.
Šie trūkumai dar neištaisyti visiškai, tačiau šias problemas būtina spręsti labai netolimoje ateityje, jei siekiama tinkamai investuoti ir išleisti gautas lėšas.
These shortcomings that have not yet been fully made good, but must be addressed in the very near future if funds are to be properly invested and spent.
Taigi reikalinga:
There is therefore a need for:
- geresnis administravimas, kad finansavimą gaunantys regionai galėtų įsisavinti paramą ir veiksmingai ją panaudoti;
- better administration, so as to enable regions in receipt of funding to take up aid and use it effectively;
- techninė pagalba, ypač rengiantis įgyvendinti naujus projektus;
- technical assistance, particularly with preparations to implement new projects;
- kokybė – išorinė, kurią sudaro ekspertų žinios, ir vidinė, kad galima būtų nustatyti, ko iš tiesų reikia;
- quality, both externally, in the form of expert knowledge, and internally, in order to be able to determine what is really needed;
- projektų ir išlaidų kokybės kontrolė ir jau įgyvendintų projektų tvarumo įvertinimas.
- project and spending quality controls and assessment of the sustainability of projects already implemented.
Svarbus ir greitas lėšų pristatymas regionams, kurie turi teisę šių lėšų gauti.
Swift delivery of funds to eligible regions is also important.
Kartais iki finansavimas pasiekia gavėjus praeina pernelyg daug laiko, o dėl to padidėja projektų kaina.
It sometimes takes too long for funds to reach beneficiaries, which leads to higher project costs.
Lėšų pristatymas turėtų būti pagrįstas skaidriomis taisyklėmis ir aiškiais kriterijais.
Fund delivery needs to be based on transparent rules and clear criteria.
Sunku išvengti sudėtingos struktūrinių fondų panaudojimo tvarkos, nes jai turi įtakos trijų lygių reguliavimas, t. y., bendrijos įstatymai, nacionalinė teisė ir regionų praktika.
It is difficult to avoid complex mechanisms for the implementation of structural funding, on which three different levels of regulation have an impact, namely community rules, national frameworks and regional practices.
Taigi procedūrų supaprastinimas – problema, kurią būtina spręsti visais trim lygmenimis, kad būtų išvengta paskesnių interpretacijų ir kad palengvėtų ir pagreitėtų programos įgyvendinimas.
Procedural simplification is therefore an issue that must be addressed at all three levels in order to avoid any subsequent interpretation and to facilitate and speed up programme implementation.
Siekiant patikimo struktūrinių fondų valdymo taip pat būtina įvairių lygių (politinio, techninio ir administracinio) koordinacija.
Sound structural fund management calls also for coordination of the various levels (political, technical and administrative).
Tai – neatidėliotina naujųjų valstybių narių problema, ypač kai reikia imtis efektyvesnių veiksmų.
This is a pressing problem in the new Member States in particular, where more effective action needs to be taken.
Diskusijos dėl Bendrijos, valstybių narių ir regionų sanglaudos užtikrinimo yra labai svarbios ir šiame struktūriniame dialoge neturėtų būti užmiršta nė viena valdymo sritis.
Discussions on ensuring cohesion between the Community, Member States and regions are of essential importance, and no sphere of governance should be left out of this structured dialogue.
Sanglaudos politika apima ne tik finansavimą, ji apima ir įvairių suinteresuotų šalių partnerystę.
Cohesion policy is not just about financing; it is also about partnership between the various stakeholders.
Siekiant sustiprinti iš fondų gautų lėšų poveikį neužtenka tik vieno lygmens veiksmų ir bendradarbiavimo.
Action and cooperation at only one level are not enough to strengthen the leverage effect.
Taigi, ypač reikalingi ir partnerystė bei geras informavimas.
Partnership and good information flows are thus particularly necessary.
Be to, reikia sukurti struktūrą, kurioje galėtų vykti būtina sąveika, taip pat reikia nustatyti keitimosi patirtimi sistemą.
Furthermore, a framework needs to be established within which the necessary interactions can take place, and an experience-exchange system needs to be set up.
Dėl to galėtų būti pradėtos taikyti taisyklės ir standartai, stiprinantys administracinius pajėgumus, susijusius su normų ir reglamentų įgyvendinimu.
This could lead to the introduction of rules and standards enhancing administrative capacities in connection with the implementation of rules and regulations.
Ekonominis augimas linkęs būti sutelktas apie tam tikras sritis.
Economic growth tends to be concentrated around certain areas.
Tai ypač pastebima centrinės ir rytinės Europos šalyse, turinčiose greitai augančius sostinių regionus.
This is particularly apparent in central and eastern European countries with fast-growing capital city regions.
Miestų augimas ir didėjantis konkurencingumas galėtų daugeliu būdų būti aplink išsidėsčiusių kaimo bendruomenių plėtros katalizatoriumi.
Urban growth and increasing competitiveness can in many ways serve as a catalyst for the development of surrounding rural communities.
Vis dėlto reikia pripažinti, kad kai kuriuose regionuose dar nėra ekonominio augimo.
The fact nevertheless remains that economic growth is still lacking in some regions.
Be to, net patys plėtros centrai – miestai – turi savų problemų skurdžiuose mikrorajonuose, taigi, veiksminga miestų politika turėtų spręsti lindynių kvartalų ir socialinės atskirties problemas.
What is more, even the development hubs themselves – the cities – are having their own problems in poor neighbourhoods, and an effective urban policy should therefore also address the problem of sink estates and social exclusion.
Be to, regionai, kenčiantys dėl ekonominio skurdo, kurį sukėlė pagrindinės infrastruktūros nebuvimas, ribota prieiga prie viešųjų paslaugų ir didelis nedarbas, netenka gyventojų greičiau nei kiti regionai, ir reikalinga politika, kuri skatintų verslumą ir išlaikytų tuštėjančių regionų gyventojų pagrindą, reikalingą norint pasiekti ekonominį augimą.
In addition to this, regions suffering from economic poverty resulting from a lack of basic infrastructure, restricted access to public services and high unemployment are becoming depopulated at a faster rate than other regions and are in need of a policy that promotes entrepreneurship and protects the population base of such regions, with a view to achieving genuine growth.
Skurdžiausių regionų ekonominio augimo spartinimas – pagrindinė išankstinė aukštų gyvenimo standartų Sąjungoje pasiekimo ir šių standartų išlaikymo sąlyga.
Speeding up economic growth in the poorest regions is an essential precondition for achieving and sustaining high standards of living in the Union.
ES regionų konvergencija ypač svarbi, jei Sąjunga nori būti konkurencinga pasaulyje ir stipri artimoje ateityje.
Regional convergence within the EU is of crucial importance if the Union is to be globally competitive and strong in the near future.
Nepaisant to, yra rizika, kad politikos poveikis sumažės, jei regionai, patiriantys vystymosi sunkumų, atsilikinės, taip atidėdami didėjančias išlaidų sumas.
There is, however, a risk that policy impacts will be diminished if regions that are facing development difficulties keep lagging behind, thus deferring an increasing volume of costs.
Būtina nustatyti konkrečius skurdžiausių regionų poreikius ir rasti tinkamų priemonių jų plėtrai skatinti, pasinaudojus šių regionų gamtiniais ištekliais, kultūros vertybėmis ir aplinka, tuo pat metu reikiamą dėmesį skiriant jų apsaugai ir plėtrai.
The specific needs of the poorest regions must be identified and appropriate means need to be found to boost their development by making use of their natural resources, cultural assets and environment, while also paying due attention to their protection and development.
Šiais pagrindiniais reikalavimais siekiama nustatyti, kokie yra kiekvieno regiono pagrindiniai poreikiai, ir nukreipti lėšas tinkamiems tikslams.
The fundamental requirement is to establish what the main needs of each region are and to focus funding on the right objectives.
Sanglaudos šalyse būtina sukurti infrastruktūros pagrindą tolesnėms investicijoms.
For the cohesion countries, an infrastructure base for further investments needs to be created.
Konkurencingumui ir sanglaudos tikslui nebūdingas prieštaravimas, vis dėlto, būtina suprasti, kokiomis aplinkybėmis suteikiamos lėšos skatina augimą.
There is no inherent contradiction between competitiveness and the goal of cohesion; however, it is essential to understand in which circumstances the leverage effect boosts growth.
Kad pasiektų tam tikrą konkurencingumo lygį, skurdūs regionai turi turėti pakankamai išvystytą pagrindinę infrastruktūrą.
To reach a given level of competitiveness poor regions need to have sufficiently developed basic infrastructure.
Svarbios ir investicijos į skurdžiausių regionų švietimą ir žmogiškojo kapitalo kūrimą, nes žmogiškieji ištekliai turi lemiamos reikšmės, be kitų dalykų, regiono patrauklumui investuotojams ir būsimo augimo garantijoms.
Investment in education and human capital building in the poorest regions is also important because human resources have a decisive influence on, among other things, a region's attractiveness to investors and guarantee future growth.
Siekiant skurdžiausių regionų plėtros, labai svarbu geriau pasinaudoti viešojo ir privataus sektorių partneryste ir šią partnerystę skatinti.
There is a fundamental need to make greater use of and promote public-private partnerships (PPPs) with a view to developing the poorest regions.
Būtina nustatyti viešojo ir privataus sektorių partnerystės įgyvendinimo taisykles ir sumažinti šio bendradarbiavimo kliūtis.
Rules governing the implementation of PPPs need to be laid down, and obstacles thereto need to be reduced.
Naujosios valstybės narės neturi pažangiosios patirties, o privataus kapitalo įtraukimas ypač svarbus pritraukiant tolesnes investicijas.
Good practice is lacking in new Member States, and the involvement of private capital is of key importance in generating further investments.
Finansinė parama turėtų būti išleidžiama skaidriai, kad būtų galima užtikrinti, jog ji padėtų pasiekti užsibrėžtus tikslus.
Financial support should be spent in a transparent manner so as to make it possible to ensure that it helps to meet the objectives that have been set.
JASPERS, JEREMIE ir JESSICA – puikios paramos teikimo regioniniu lygiu priemonės, inter alia , mažoms ir vidutinėms įmonėms, bet valstybės narės ir Komisija turi padaryti daugiau, siekdamos propaguoti šias įmones, kad būtų užtikrinama, jog šiomis iniciatyvomis būtų visapusiškai ir veiksmingai pasinaudojama, ypač skurdžiausiuose regionuose.
Jaspers, Jeremie and Jessica are excellent means of providing support, inter alia, to SMEs at regional level, but Member States and the Commission need to do more to promote them, so as to ensure that full and effective use is made of these initiatives, particularly in the poorest regions.
Ekonominė plėtra glaudžiai susijusi su naujovėmis, kurios yra svarbiausias regionų plėtros veiksnys.
Economic development is closely connected to innovation, which is a key factor in regional development.
Remianti Lisabonos strategija, ES sanglaudos politiką būtina nukreipti link ES novatoriškumo pajėgumų didinimo, taigi, svarbu, kad skurdžiausieji regionai nebūtų užmiršti siekiant šio tikslo.
EU cohesion policy must, under the Lisbon Strategy, be directed towards increasing the EU’s innovation capacity and it is therefore important for the poorest regions not to be overlooked in efforts to reach this goal.
Svarbus naujovių skatinimo veiksnys yra kokybiškesni ES šalių įstatymai, kuriais turėtų būti ne stabdomas, o skatinamas naujovių procesas svarbiuose ekonomikos sektoriuose.
An important factor in promoting innovation is better quality legislation in EU countries, which should foster, rather than block, innovation processes in important sectors of the economy.
Šiuo požiūriu skurdžiausieji regionai, turbūt, labiausiai pažeidžiami.
The poorest regions are likely to be the most vulnerable in this respect.
Aktyvi parama verslumui svarbi skurdžiausių regionų tvariai plėtrai, o siekiant to reikia, kad dalyvautų visos suinteresuotos šalys.
Active support for entrepreneurship is important for sustainable development of the poorest regions, and this calls for the involvement of all stakeholders.
Ypač reikėtų skatinti moterų ir žmonių, įžengiančių į darbo rinką, taip pat socialiai atskirtų grupių asmenų verslumą.
Entrepreneurship should be promoted in particular among women and people entering the labour market, as well as among socially excluded groups