natgillin/translations-raw huggingface dataset:
- Sąjungos kompetencija kurti bendras saugumo ir gynybos struktūras bus sustiprinta reikalingomis lankstumo priemonėmis, leidžiančiomis prisitaikyti prie skirtingų valstybių narių požiūrių šiais klausimais;
- the Union's capacity to develop common structures in the field of security and defence policy will be reinforced, while ensuring the necessary flexibility to cater for differing approaches of Member States to such matters;
e) sumažės Sąjungos teisės aktų ir jų priėmimo procedūrų skaičius ; bus išaiškinti skirtumai tarp įstatymų leidybos ir vykdymo instrumentų;
(e) the number of the Union's legislative instruments and the procedures for their adoption will be reduced; the distinction between legislative and executive instruments will be clarified;
f) veiksmai teisingumo ir vidaus reikalų srityje tampa efektyvesni, žadantys akivaizdžią pažangą sprendžiant teisingumo, apsaugos ir migracijos problemas;
(f) action in the area of justice and home affairs will have more effective procedures, promising tangible progress with regard to justice, security and immigration issues;
g) daugelio požiūriu bus lengviau naudoti vykusį Bendrijos metodą, kai tik bus politinis noras tai padaryti ;
(g) for a number of other matters, it will become easier to apply the successful Community method as soon as there is the political will to do so;
h) suteikta daugiau galimybių veikti lanksčiau, kai ne visos valstybės narės tuo pačiu metu nori ar gali tęsti tam tikrą politiką;
(h) there is more room for flexible arrangements when not all Member States are willing or able to go ahead with certain policies at the same time;
Daugiau demokratinio atskaitingumo
More democratic accountability
Džiaugiasi, kad piliečiai galės labiau kontroliuoti Europos Sąjungos veiksmus, kadangi didėja demokratinė atskaitomybė, atsiradus šiems patobulinimams:
Welcomes the fact that citizens will have greater control over the European Union's action by increased democratic accountability, notably due to the following improvements:
c) Europos Parlamentas visada lygiomis teisėmis su Taryba sprendžia dėl Sąjungos teisėkūros;
(c) the European Parliament will as a rule decide on an equal footing with the Council on the Union's legislation;
d) Komisijos pirmininką renka Europos Parlamentas, taip sukuriama sąsaja su Europos rinkimų rezultatais;
(d) the President of the Commission will be elected by the European Parliament, thereby establishing a link to the results of European elections;
e) užsienio reikalų ministras, skiriamas Europos Vadovų Tarybos pritariant Komisijos pirmininkui, yra pavaldus tiek Europos Vadovų Tarybai, tiek Europos Parlamentui;
(e) the Foreign Minister, appointed by the European Council in agreement with the Commission's President, will be accountable both to the European Parliament and to the European Council;
f) pagal naują biudžeto procedūrą reikalaujama, kad visoms Europos Sąjungos išlaidoms pritartų tiek Taryba, tiek Europos Parlamentas, be jokių išimčių; todėl visos išlaidos yra demokratiškai kontroliuojamos;
(f) a new budgetary procedure will require the approval of both the Council and the European Parliament for all European Union expenditure, without exception, thus bringing all expenditure under full democratic control;
g) Komisijai suteiktos ir vykdomos įstatymų leidybos galios bus kontroliuojamos pagal naują bendros priežiūros tvarką, leidžiančią Europos Parlamentui bei Tarybai atmesti Komisijos sprendimus, kuriems jie nepritaria;
(g) the exercise of delegated legislative powers by the Commission will be brought under a new system of supervision by the European Parliament and the Council, enabling each of them to call back Commission decisions to which they object;
h) Parlamentas atidžiau prižiūrės agentūras, o ypač Europolą;
(h) agencies, notably Europol, will be subject to greater parliamentary scrutiny;
i) Taryba renkasi viešai, kai sprendžia ir priima Sąjungos įstatymus;
(i) the Council will meet in public when debating and adopting Union legislation;
j) Regionų komiteto vaidmuo bus reikšmingesnis;
(j) the role of the Committee of the Regions is reinforced;
k) Europos Parlamentas taip pat turės teisę teikti pasiūlymus dėl būsimų Konstitucijos peržiūrėjimų ir pataisymų, o nagrinėti ir peržiūrėti visus pasiūlymus turi Konventas, nebent Parlamentas nusprendžia, kad tai nebūtina.
(k) with regard to future revisions of the Constitution, the European Parliament too will have the power to submit proposals, and the scrutiny of any proposed revision must be carried out by a Convention unless Parliament agrees that this is not necessary;
Daugiau pilietinių teisių
More rights for citizens
Džiaugiasi, kad piliečių asmeninės teisės sustiprinamos šiais patobulinimais:
Welcomes the fact that the rights of citizens will be strengthened as a result of the following improvements:
b) Sąjunga pritaria Europos Žmogaus teisių konvencijai, todėl ji tampa priklausoma nuo to paties išorinio patikrinimo, kaip ir valstybės narės;
(b) the Union is to accede to the European Convention on Human Rights, thereby making the Union subject to the same external review as its Member States;
c) naujos nuostatos palengvins piliečių, socialinių partnerių, atstovaujamųjų asociacijų bei visos civilizuotos visuomenės dalyvavimą Sąjungos svarstymuose;
(c) new provisions will facilitate participation by citizens, the social partners, representative associations and civil society in the deliberations of the Union;
d) Europos piliečiams suteikta iniciatyvos teisė, t. y. piliečiai galės teikti siūlymus tais atvejais, kai jie manys, kad Sąjungos teisės aktas reikalingas, jog būtų įgyvendinta Konstitucija;
(d) the introduction of a European citizens' initiative, which will enable citizens to submit proposals on matters where they consider that a legal act of the Union is required in order to implement the Constitution;
e) asmenims suteikiamos didesnės galimybės naudotis teismais Europos Sąjungos teisės srityje;
(e) individuals will have greater access to justice in connection with European Union law;
8) tikisi, kad visos Europos Sąjungos valstybės narės ratifikuos Konstitucinę sutartį iki 2006 m. vidurio;
Hopes that all Member States of the European Union will be in a position to achieve ratification by mid-2006;
10) paveda Parlamento Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją ir Konstitucinių reikalų komiteto pranešimą valstybių narių parlamentams, Tarybai, Europos Sąjungos Komisijai bei buvusiems Konvento dėl Europos ateities nariams ir užtikrinti, kad Parlamento tarnybos, įskaitant jo atstovybes, teiktų išsamią informaciją apie Konstituciją ir Parlamento poziciją jos atžvilgiu.
Instructs its President to forward this resolution and the report of the Committee on Constitutional Affairs to the national parliaments of the Member States, the Council, the European Commission and the former Members of the Convention on the Future of Europe, and to ensure that Parliament's services, including its external offices, provide ample information about the Constitution and Parliament's position on it.
„Aš tikrai nesu dažno įstatymų ir konstitucijų keitimo šalininkas, tačiau įstatymai ir institucijos turi žengti išvien su žmonijos minties raida.
‘I am not an advocate of frequent changes in laws and constitutions, but laws and institutions must go hand in hand with the progress of the human mind.
Žmonijos mintis vystosi ir tobulėja, padaroma naujų atradimų, atrandama naujų tiesų, vyksta įvykių ir nuomonių raida, kinta aplinkybės, todėl institucijos taip pat turi žengti į priekį savo laikmečio greičiu.
As that becomes more developed, more enlightened, as new discoveries are made, new truths discovered, and manners and opinions change, with change of circumstances, institutions must advance also to keep pace with the times.
Negalime reikalauti, kad suaugęs nešiotų vaikiškus drabužius, kaip kad negalime šiuolaikinės visuomenės prašyti, kad ji liktų tokia, kokia buvo protėvių laikais.“
We might as well require a man to wear still the coat which fitted him when a boy, as civilised society to remain ever under the regime of their ancestors.’
Daugiau negu prieš pusę amžiaus – paskelbus Roberto Šumano deklaraciją – pradėta įgyvendinti plataus užmojo projektą: suvienyti per amžius brolžudiškų karų draskomas Europos tautas.
More than half a century ago, the Schuman Declaration set in train an ambitious undertaking: that of uniting Europeans, who had been divided for centuries by fratricidal conflicts, around a common project.
Kad jis vyktų, reikėjo išspręsti Antrajam pasauliniam karui pasibaigus negailestingai iškilusias tris problemas: sutramdyti vidaus demonus, sukėlusius baisiausias mūsų žemyno nelaimes, vėl užimti svarbią vietą tautų dermėje, pasiekti stabilios demokratijos ilgalaikiškumą užtikrinančią ekonominę padėtį.
Success was dependent on a resolution of the three crucial issues facing Europe at the end of the Second World War: how to overcome the internal demons which were the root cause of the most serious disasters to have affected our continent, how to regain a place at the forefront of world affairs, and how to develop economic conditions which would guarantee the survival of a stable democratic order.
Pastarųjų penkių dešimtmečių istorija yra sėkmės kronika.
The history of the last five decades is the chronicle of a success.
Ši Europos kūrimo sėkmė neturi priversti mus pamiršti tikruosius užmojus: padaryti taip, kad kraštutinis nacionalizmas – tikras šiuolaikinės Europos vėžys – būtų neįmanomas, apginti demokratiją, kaip skirtingas nuomones pliuralistinėje visuomenėje sutelkiančią sistemą, ir suteikti Europai stiprų galingą balsą, kad ji galėtu ginti savo idėjas, vertybes ir interesus.
All these achievements of the European integration process should not lead us to forget its true objectives: making nationalist excesses, the real cancer affecting modern Europe, a thing of the past; defending democracy as a system which can channel divergent opinions in a pluralist society; and giving Europe a strong, influential voice to defend its ideas, its values and its interests.
Tačiau Europa neturėtų pasitenkinti šia sėkme: ji privalo spręsti naujus XXI amžiaus aušrai patekėjus iškilusius uždavinius: Europos Sąjungos vaidmuo tarptautinės politikos arenoje, globalizacija, plėtra, euras, vidaus ir išorės saugumas mūsų žemyne, terorizmas, migrantų srautai, švietimas, technologijų pažanga, rasizmas, ksenofobija ir socialinė atskirtis.
However, Europe must not rest on its laurels: it must deal with the new challenges facing it at the start of the 21st century, i.e. the Union’s role in international politics, globalisation, enlargement, the euro, the internal and external security of our continent, terrorism, migratory flows, education, technological progress, racism, xenophobia or social exclusion.
Nuo tada, kai buvo įsteigta pirmoji Europos Bendrija (Anglių ir plieno bendrija, 1951m. balandžio 18 d.
Since the first European Community (Coal and Steel: Paris Treaty of 18 April 1951
Belgija, Vokietija, Prancūzija, Italija, Liuksemburgas ir Nyderlandai. , Bendrija išsiplėtė iki dvidešimt penkių valstybių
Belgium, Germany, France, Italy, Luxembourg and the Netherlands. , was established, the European integration process has been extended to embrace 25 European States
Prie pirmųjų šešių 1973 m. prisidėjo Danija, Airija ir Jungtinė Karalystė, 1981 m. – Graikija, 1986 m. – Ispanija ir Portugalija, 1995 m. – Austrija, Suomija ir Švedija, 2004 m. – Čekijos Respublika, Estija, Kipras, Latvija, Lietuva, Vengrija, Malta, Lenkija, Slovėnija ir Slovakija. , o įkūrus Europos Ekonominę Bendriją, Europos Atominės Energijos Bendriją (Euratomą) (1957 m. kovo 25 d.
The following countries have joined the first six: Denmark, Ireland and the United Kingdom in 1973, Greece in 1981, Spain and Portugal in 1986, Austria, Finland and Sweden in 1995, and the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia in 2004. and has seen its scope expand to cover new areas through the establishment of the Economic Community and the Atomic Energy (Euratom) Community (Treaties of Rome of 25 March 1957
Nuo tada, kai 1979 m. per visuotinį balsavimą buvo išrinktas , Europos Parlamentas jis visuomet stengėsi būsimąją Europos Sąjungą padaryti demokratiškesnę, o jos veiklą – veiksmingesnę ir skaidresnę.
Ever since the first European elections by universal suffrage in 1979, Parliament has consistently sought to democratise and make more effective and transparent the workings of what was to become the European Union.
1984 m. vasario 14d. patvirtindamas pirmą Europos Sąjungos steigimo sutarties projektą (vadinamąjį Spinelio projektą, pagal pranešėjo pavardę), Europos Parlamentas paskatino reformų judėjimą, kuris tęsėsi dvidešimt metų ir kurio padariniai yra Suvestinis Europos aktas
By adopting, on 14 February 1984, the first draft Treaty establishing the European Union (known as the ‘Spinelli’ draft, after its rapporteur), Parliament initiated a reform process which was to continue for the following 20 years and lead to the drafting of the Single European Act
1986 2 17 Liuksemburgo sutartis, įsigaliojusi 1987 7 1 , Mastrichto sutartis
Luxembourg Treaty of 17 February 1986, which came into force on 1 July 1987. , the Maastricht Treaty
Pasirašyta 1992 2 7, įsigaliojo 1993 11 1. , Amsterdamo sutartis
Signed on 7 February 1992, came into force on 1 November 1993. , the Treaty of Amsterdam
Pasirašyta 1997 10 2, įsigaliojo 1999 5 1. , Nicos sutartis
Signed on 2 October 1997, came into force on 1 May 1999. , the Treaty of Nice
Pasirašyta 2001 2 26, įsigaliojo 2003 2 1. , o dabar – Konstitucijos Europai sutartis
Signed on 26 February 2001, came into force on 1 February 2003. and, now, the Treaty establishing a Constitution for Europe
Pasirašyta Romoje 2004 10 29, turėtų įsigalioti 2006 11 01 (cf.IV-447 str.), jei iki šios datos bus atliktos visos ratifikavimo procedūros. .
Signed in Rome on 29 October 2004 and should enter into force on 1 November 2006 if allthe instruments of ratification have been deposited by that date. .
Kiekvienu iš šių etapų, Europos Parlamentas skatinamas Institucinio komiteto, kuris 1999 m. tapo Konstitucinių reikalų komitetu, aktyviai dalyvavo parengiamuosiuose svarstymuose ir vertino įvairių Tarpvyriausybinių konferencijų (TVK) rezultatus
At each stage, with the Committee on Institutional Affairs, which in 1999 became the Committee on Constitutional Affairs, providing the driving force, Parliament played an active part in the preparatory talks and assessed the outcome of the various Intergovernmental Conferences (IGCs)
- Suvestinis Europos aktas: 1984 02 14 rezoliucija: Spinelio pranešimas ir sutarties projektas (OL C 77, 1984 3 19, p.
. resolution of 14 February 1984: Spinelli report and draft Treaty (OJ C 77, 19.3.1984, p.
ir 1986 04 17 rezoliucija (OL C 120, 1986 5 20, p.
and 17 April 1986 (OJ C 120, 20.5.1986, p.
- Mastrichto sutartis:
- Maastricht Treaty
. rezoliucijos dėl D. Martin pranešimo:
. resolutions on the report by D. Martin of
1990 03 14 (OL C 96, 1990 4 17, p.
14 March 1990 (OJ C 96, 17.4.1990, p.
1990 07 11 (OL C 231, 1990 9 17, p.
11 July 1990 (OJ C 231, 17.9.1990, p.
1990 11 22 (OL C 324, 1990 12 24, p.
and 22 November 1990 (OJ C 324, 24.12.1990, p.
- Amsterdamo sutartis:
- Treaty of Amsterdam
ir 1996 03 13 rezoliucija: R Dury/H.Maij-Weggen pranešimas (OL C 96, 1996 4 1, p.
and 13 March 1996: Dury/Maij-Weggen report (OJ C 96, 1.4.1996, p.
- Nicos sutartis:
- Treaty of Nice
. rezoliucijos dėl P.Dimitrakopoulos/J.Leinen pranešimo: 1999 11 18 (OL C 189, 2000 7 7, p.
. resolutions on the Dimitrakopoulos/Leinen report of 18 November 1999 (OJ C 189, 7.7.2000, p.
2000 02 03 (OL C 309, 2000 10 27, p.
3 February 2000 (OJ C 309, 27.10.2000, p.
2000 04 13 (OL C 40, 2001 2 7, p.
and 13 April 2000 (OJ C 40, 7.2.2001, p.
Nuo pat šio proceso pradžios jis gynė idėją, kad Europos Sąjungos konstitucinį pagrindą reikia padaryti aiškesnį ir tobulesnį – po kiekvieno plėtros etapo šis reikalavimas tapdavo vis svarbesnis, nes galėjo iškilti grėsmė politiniam integracijos aspektui.
Right from the start of this process, it advocated clarifying and enhancing the constitutional basis for the European Union, a need which became more and more acute under the pressure of successive enlargements, given their capacity to jeopardise the political dimension of the integration process.
Europos Parlamentas siekė trijų skirtingų, tačiau tarp savęs susijusių tikslų:
Three distinct but related objectives have been pursued by Parliament to this end:
Pirmiausia, Parlamentas stengėsi, kad aiškiai nustatytos būtų Europos Sąjungos kompetencijos sritys ir pareigos, o jei reikia, sustiprintos.
First, it has sought to clarify and where necessary strengthen the competences and responsibilities of the European Union itself.
Parlamentas nuolat tvirtino, kad Europos Sąjungos kompetencijos sritys turi būti paskirtos ir ji turi jas tvarkyti pagal subsidiarumo principą, tai yra, Sąjunga imasi veiksmų pagal savo įgaliojimus tik tuomet, kai bendrai vykdoma politika yra veiksmingesnė už valstybių narių veikimą atskirai.
Parliament has consistently argued that powers should be attributed to, and exercised by, the Union on the basis of the ‘principle of subsidiarity’, i.e. it should exercise those responsibilities - but only those responsibilities - that can be carried out more effectively by common policies than by the Member States acting separately.
Antra, Parlamentas patvirtino, kad reikia padidinti Europos lygmeniu priimamų sprendimų efektyvumą.
Second, it has argued that responsibilities exercised at European level should be carried out more effectively.
Jis ypač kritikavo vienbalsiškumą Taryboje tvirtindamas, kad jei nuspręsta vykdyti bendrą politiką, nėra jokios prasmės kiekvienai valstybei narei suteikti blokuoti sprendimus teisę.
Parliament was particularly critical of the practice of unanimity in the Council, arguing that, where it has been agreed to run a policy jointly, it makes no sense to give a blocking power to each of the component States of the Union.
Parlamentas taip pat gynė nuomonę, kad Komisijai reikia suteikti didesnius įgaliojimus vykdant įvairių sričių politiką, kai sprendimas dėl jų priimamas su sąlyga, kad būtų atliekamas atitinkamas vertinimas ir vykdoma kontrolė.
It has also pleaded for a stronger role to be given to the Commission in carrying out policies once they have been agreed, subject to proper scrutiny and control.
Trečia, Parlamentas pareikalavo, kad geriau būtų vykdoma demokratinė kontrolė ir kad būtų sustiprintas atsiskaitomumas Europos lygmeniu.
Third, it has made the case for better democratic control and accountability at European level.
Įgaliojimus, kuriuos pasirašydami sutartis perduoda Europos Sąjungai valstybių parlamentai, neturi vykdyti tik Taryba (t. y. valstybių narių ministrai).
Those responsibilities which national parliaments, in ratifying the Treaties, have transferred to the Union should not be exercised by the Council (i.e. national ministers) alone.
Parlamentų įgaliojimų sumažėjimą nacionaliniu lygmeniu turi kompensuoti parlamentų įgaliojimų padidinimas Europos lygmeniu.
The loss of parliamentary powers at the national level should be offset by an increase in parliamentary power at European level.
Vertinant mišrius ir aiškiai per menkus Amsterdamo ir Nicos sutarčių rezultatus, kurių buvo pasiekta sprendžiant dėl valstybių narių skaičiaus padvigubėjimo ir tolesnio Europos Sąjungos integracijos didinimo iškilusias problemas vis labiau aiškėjo, kad naudojamas sutarčių peržiūros metodas nepadeda tinkamai atsakyti į vykstant Europos plėtrai iškylančius klausimus.
In the light of the mixed and clearly inadequate results achieved by the Treaties of Amsterdam and Nice, when set against the challenge posed by the doubling in the number of Member States, but also that of the further deepening of the Union, it became more and more apparent that the established method of revising the Treaties was no longer able to provide genuine responses to the issues raised by the development of Europe.
Šią išvadą Parlamentas padarė ir ją aiškiai išdėstė jau savo 1997 m. lapkričio 19 d. rezoliucijoje (pagrįstoje d'Iigo Méndez de Vigo ir Dimitris Tsatsos pranešimu, žr. pirmiau pateiktą 10 išnašą ), kurią pateikus prasidėjo tikras politinis svarstymas, kurio padarinys buvo Tarybai pirmininkaujančios Vokietijos iniciatyva parengtas Konvento modelis, iš pradžių naudotas rengiant Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją.
Parliament had already reached that conclusion, and outlined it clearly, in its resolution of 19 November 1997 (based on the report by Íñigo Méndez de Vigo and Dimitris Tsatsos, see footnote 10 above ) which marked the real starting point of the political review process which was to culminate, in 1999, in the establishment, at the instigation of the German Council Presidency, of the Convention model, one first employed in connection with the drafting of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Nicos sutarties signatarai suvokdami, kad joje yra trūkumų, prideda deklaraciją Nr. 23 „Dėl Europos Sąjungos ateities“
The signatories to the Treaty of Nice, being aware of its imperfections, in fact annexed to it a Declaration No 23 'on the future of the Union'
Šiai reformai turėjo būti pasiruošta „išsamiai diskutuojant su visomis suinteresuotomis šalimis: nacionalinių parlamentų atstovais ir visais pilietinės visuomenės atstovais, atspindinčiais viešąją nuomonę <...>, ir kt.“ Diskusijos turėjo prasidėti 2001 m., po deklaracijos priėmimo, „kurioje turėjo būti numatytos atitinkamos iniciatyvos šiam procesui tęsti“, Europos Vadovų Tarybos susitikime Lakene.
This reform was to be prepared for by 'wide-ranging discussions with all interested parties: representatives of national parliaments and all those reflecting public opinion (...) representatives of civil society, etc.', which was to take place in 2001 with a view to the adoption of a declaration 'containing appropriate initiatives for the continuation of this process' at the European Council in Laeken.
Savo ruožtu, Europos Parlamentas po parengiamojo laikotarpio prieš TVK
Parliament, for its part, after having sought to work in partnership with the national parliaments, during the preparations for successive IGCs
Čia užtenka paminėti Romos posėdžius, kuriuose dalyvavo valstybių parlamentai (1990 11 27–30 Europos Bendrijos parlamentų konferencija), tarpinstitucines konferencijas, surengtas tuo pačiu metu, kaip TVK dėl ekonominės ir pinigų sąjungos bei politinės sąjungos, po kurių buvo pasirašyta Mastrichto sutartis, Europos Parlamento atstovų dalyvavimą svarstymų grupėje prieš Amsterdamo TVK, jų dalyvavimą šios TVK darbe ir įtraukimą į Nicos TVK parengiamojo darbo grupę suteikiant stebėtojų statusą. stengėsi bendradarbiauti su valstybių parlamentais.
Mention need be made here only of the Rome ‘Assises’ involving the national parliaments (Conference of the Parliaments of the European Community, held from 27 to 30 November 1990), the interinstitutional conferences held in parallel with the IGCs on Economic and Monetary Union and Political Union, which culminated in the drafting of the Maastricht Treaty, the participation by Parliament representatives in the work of the Reflection Group prior to the Amsterdam IGC, followed by their involvement in the proceedings of the IGC itself, and, finally, their involvement as observers in the group set up to prepare the Nice IGC. , was the first to propose
Idėja priimti tokią Chartiją, kuri dabar yra Konstitucijos projekto II dalis, priklauso Tarybai pirmininkavusiai Vokietijai, kuri pasiekė, kad ją priimtų 1999 m. birželio 6 3–4 d.
The idea of adopting such a Charter, which today forms Part II of the Constitution, was first put forward by the German Council Presidency, which secured its acceptance by the Cologne European Council of 3 and 4 June 1999.
Kelne susirinkusi Europos Vadovų Taryba.Ši Taryba taip pat patvirtino jos rengimo metodą, kuris buvo patikslintas per kitą posėdį Tamperėje 1999 m. spalio 15–16. d.
The method of drafting the Charter was also laid down at that European Council meeting, then clarified at the following meeting held in Tampere on 15 and 16 October 1999.