natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Italijos finansų ministerijoje buvau atsakingas už Italijos poziciją tarptautinių finansinių institucijų valdybose.
In the Italian Treasury, I have been responsible for Italy’s positions in the Boards of the International Financial Institutions.
Kaip EFC narys taip pat dalyvavau priimant daugumą Ecofino sprendimų, visų pirma susijusių su Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimu ir reformų procesu.
As member of the EFC, I have also been party to major decisions taken by Ecofin, in particular in the context of the implementation of the Stability and Growth Pact and of its process of reform.
B. Pinigų ir ekonomikos politika
B. Monetary and economic policy
Kokiø pagrindiniø tikslø sieksite uþimdamas Europos centrinio banko vykdo mosios valdybos nario pareigas aštuonerius metus?
What would be the guiding objectives you will pursue during your eight-year mandate as a Member of the Executive Board of the European Central Bank?
ECB turi aiškius įgaliojimus.
The ECB has a clear mandate.
Tarnaudamas ECB, ketinu pasitelkti visą savo intelektą, vadovavimo įgūdžius, profesinę patirtį ir principingumą, kad užtikrinčiau kiek įmanoma efektyvų ir skaidrų jo įgaliojimų įgyvendinimą.
I will put all my intellectual qualities, managerial skills professional experience and integrity to the service of the ECB, to ensure that it implements its mandate in the most efficient and transparent manner.
Kaip, jûsø nuomone, ECB, nepaþeisdamas kainø stabilumo tikslo, turi ágyvendinti savo antrinius ásipareigojimus, numatytus Sutartyje (prisidëti prie ekonomikos augimo ir visiðko uþimtumo), ir kokias priemones ECB gali panaudoti ðiems ásipa reigojimams igyvendinti?
Without prejudice to the objective of price stability, how in your view should the ECB fulfill its secondary obligations under the Treaty (to contribute to economic growth and full employment) and what instruments could the ECB use to do so?
Sutartyje aiškiai nurodyta, kad ECB, nepažeisdamas pagrindinio kainų stabilumo palaikymo tikslo, turi remti Europos Sąjungos bendrąsias ekonominės politikos kryptis, ypač skirtas skatinti ekonomikos augimą ir užimtumą.
The Treaty clearly states that, subject to the primary objective of ensuring price stability, the ECB should support the economic policies of the European Union, aimed in particular at fostering growth and employment.
ECB turi keletą priemonių šiam tikslui pasiekti.
The ECB has several instruments to achieve this objective.
Norėčiau pradėti nuo pačios aiškiausios: pinigų politikos.
Let me start by the most obvious one: monetary policy.
Kai tikslas dėl kainų stabilumo yra užtikrintai pasiektas, tai yra infliacijos tempai neviršija 2 procentų, pinigų politikai gali atsirasti galimybė remti ūkinę veiklą.
When the objective of price stability is safely achieved, i.e. the inflation rate is below and close to 2 per cent, there may be room for monetary policy to support economic activity.
Pagrindinė sąlyga – kainų stabilumas turi būti užtikrintai pasiektas.
The key condition to be satisfied is that price stability must be safely achieved.
Siekiant tai įvertinti, kainų stabilumas turi būti matuojamas ne tik remiantis nustatytu infliacijos lygiu, bet ir vidutiniam laikotarpiui prognozuojamu ir laukiamu infliacijos lygiu.
To assess this, price stability has to be measured not only with respect to the observed rate of inflation but also to inflation projections and expectations over the medium term.
Be to, atsižvelgiant į tai, kad monetarinių sąlygų poveikis kainoms ir infliacijai yra uždelstas (vidutiniškai po 12–18 mėnesių), tolesnės ekspansinės pinigų politikos, t. y. tolesnio palūkanų normos mažinimo, galimybės turi būti vertinamos atsižvelgiant į galimą poveikį infliacijai per ateinančius 12–18 mėnesių .
Furthermore, given that monetary conditions affect prices and inflation with a lag (on average between 12 and 18 months), the room for further expansionary monetary policy, i.e. for further reducing the interest rate, has to be assessed in light of the potential impact on inflation over the following 12 to 18 months.
Taigi yra tam tikra palūkanų normos mažinimo riba, kuri apibrėžta poveikiu likvidumui ir galimai įtakai turto kainoms, galinčiam rodyti arba turėti įtakos infliacijos augimui ateityje.
There is thus a limit to the possibility of cutting interest rates, that is given by the impact on liquidity creation and on the possible effect on asset prices, which might contribute or signal the pick up in future inflation.
Apibendrinant reikia pabrėžti, kad pinigų politikos laisvę manevruoti sąlygoja ne tik apskaičiuota, bet ir planuojama infliacija.
To sum up, the room for manoeuvre for monetary policy is conditional not only on observed inflation but also on projected inflation.
Keletą paskutiniųjų metų pinigų politika euro zonoje rėmė ūkinę veiklą išlaikydama daug žemesnes palūkanų normas, nei jos būtų buvę esant spartesniems augimo tempams.
Over the last few years, monetary policy in the euro area has supported economic activity by keeping interest rates lower than would have been the case had growth been stronger.
Tai galima įvertinti, pavyzdžiui, lyginant euro zonos palūkanų normas su BVP augimo tempais.
This can be assessed for instance by comparing the level of interest rates in the euro area with the growth rate of GDP.
Kai augimo sąlygos normalios, be to, nėra infliacijos spaudimo, palūkanų normos dažniausiai yra to paties lygio arba šiek tiek didesnės nei augimo tempai.
Under normal growth conditions and with no inflationary pressures, interest rates tend to be in line with, or a bit higher than, the rate of growth of output.
Per paskutinius dvejus metus, esant 1–2 procentų vidutiniams augimo tempams dabartiniu laikotarpiu ir 4–5 procentų vidutiniams augimo tempams nominaliu laikotarpiu, trumpalaikės palūkanų normos dabartiniu laikotarpiu buvo neigiamos, o nominaliu laikotarpiu sudarė 2 procentus.
In the last two years, while growth averaged around 1 to 2 per cent in real terms, and 4 to 5 per cent in nominal terms, short-term interest rates have been negative in real terms and at 2 per cent in nominal terms.
Net ir ilgalaikės palūkanų normos buvo žemesnės už nominalų BVP augimą, taigi euro zonoje skatino pakankamo likvidumo sąlygas.
Even long term interest rates have been lower than nominal GDP growth, thus fostering conditions of ample liquidity in the euro area.
Tokios žemos palūkanų normos buvo nustatytos dėl vis dar prognozuojamos prislopintos infliacijos, kurią pristabdė ECB taikoma patikima antiinfliacijos politika.
Such low levels of interest rates have been possible because inflation expectations have remained subdued, thanks to the credibility of the ECB’s anti-inflationary policy.
Ar galima būtų dar labiau sumažinti palūkanų normas, kaip, pavyzdžiui, JAV?
Could interest rates have been lowered even further, as in the US for instance?
Yra keletas požymių, iš kurių galima spręsti, kad tai daryti nebūtų buvę tinkama.
There are several indications that this would not have been appropriate.
Pirmiausia, užsitęsęs neigiamų palūkanų normų laikotarpis iškreipia ekonomiką ir todėl nėra pageidautinas, kol jo neprireikia dėl išimtinių sąlygų, pavyzdžiui, defliacijos.
First, a protracted period of negative real interest rates creates distortions in the economy and is thus not desirable unless exceptional circumstances justify it, such as deflation.
Antra, euro zonoje buvo planuojama didesnė nei 2 procentų infliacija, taigi nebuvo pagrindo palūkanų normoms mažinti.
Second, projected inflation in the euro area has remained above 2 per cent, thus not justifying further rate cuts.
Trečia, esama požymių, kad finansinėms rinkoms yra būdingas pakankamas likvidumas, kuris turėjo įtakos žymiam turto ir būsto kainų augimui kai kuriose euro zonos valstybėse.
Third, there is evidence that financial markets have been characterised by ample liquidity, that has given rise to substantial increases in asset and housing prices in some euro area countries.
Dar labiau mažinti palūkanų normas nebūtų buvę prasmės.
A further reduction in interest rates would have created a risk of fuelling a bubble.
Apibendrinant reikėtų pasakyti, kad pinigų politika gali turėti galimybių remti ūkinę veiklą, jei pasiektas kainų stabilumas.
To sum up, there can be room for monetary policy to support economic activity when price stability has been achieved.
Keletą pastarųjų metų euro zonoje tokios galimybės buvo plačiai išnaudotos.
Such a room has been widely used in the last few years in the euro area.
Vienas pagrindinių – bendradarbiauti kuriant bendrą finansų rinką, visų pirma pinigų rinką.
The main one is to contribute to the creation of an integrated financial market, in particular the money market.
Bendra Europos finansų rinka – tai viena pagrindinių pastovaus ilgalaikio ekonomikos augimo sąlygų.
A single integrated financial market in Europe is one of the key conditions for sustained long-term growth.
Kita priemonė, kurią gali naudoti ECB – tai finansinio stabilumo skatinimas, visų pirma prižiūrint mokėjimų sistemas ir bendradarbiaujant priežiūros priemonių koordinacijos srityje.
Another instrument is the ECB’s role in promoting financial stability, in particular through the oversight of the payment systems and the contribution to the coordination of supervisory activities.
Finansinis stabilumas yra makroekonomikos stabilumo pagrindas.
Financial stability is a key ingredient to achieve macroeconomic stability.
Apie šiuos dalykus aš taip pat kalbėsiu ir atsakydamas į C skirsnio klausimus.
I will also address these issues in the answers to the questions of section C.
Dabar vyksta diskusijos del Stabilumo ir augimo pakto (SAP) reformos: ar pritariate, ar prieštaraujate dabartiniams reformos pasiulymams, ir kodel?
Concerning the discussions on the reform of the Stability and Growth Pact (SGP): are you in favour or opposed to the current reform proposals, and why?
Kovo 22–23 d. posėdyje Europos Vadovų Taryba pritarė Ecofino pasiūlytai reformai.
At its 22-23 March meeting, the European Council endorsed the reform proposed by Ecofin.
Prieš pateikdamas savo įvertinimą, norėčiau pasakyti keletą pastabų.
Before explaining my assessment, let me provide a few preliminary comments.
Prabėgus daugiau nei 7 metams nuo tada, kai buvo pradėta įgyvendinti Stabilumo ir augimo paktą, atėjo laikas, remiantis sukaupta patirtimi, įvertinti jo veikimą.
More than 7 years after the start of the Stability and Growth Pact, it was reasonable to assess its functioning in light of experience.
Visuotinai pripažinta, kad pagrindinės SAP įgyvendinimo problemos pirmiausiai buvo susijusios su tuo, kad įgyvendinant biudžeto politiką buvo nesugebama vykdyti atitinkamo reguliavimo, ypač gerais laikais, kad būtų išvengta per didelio biudžeto deficito.
Overall, it is widely recognised that the main problems with the implementation of the SGP were due primarily to the inability of budgetary policies to pursue appropriate adjustment, especially in good times, so as to avoid excessive deficits.
Kita vertus, patirtis parodė, kad galima gerokai patobulinti Pakto taisyklių ir procedūrų įgyvendinimą.
On the other hand, experience also showed that some improvement in the implementation of the rules and procedures of the Pact is possible.
Pavyzdžiui, biudžeto eilučių pataisos, skirtos atsižvelgti į ciklines sąlygas kai kuriose valstybėse narėse, visiškai įdiegtos buvo tik 2002 m.
For instance, the correction of budgetary positions to take the cyclical situation of member countries into account was fully introduced only in 2002.
Kitas pavyzdys – Taryba ir Komisija pateikia skirtingą teisinį Sutarties 104.7 straipsnio, leidžiančio pakartotinai pateikti rekomendaciją valstybei narei, viršijusiai leistiną biudžeto deficitą, jei pasikeitė pagrindinės ekonominės sąlygos, išaiškinimą.
Another example is the different legal interpretation given by the Council and the Commission to whether article 104.7 of the Treaty allowed for a repetition of a recommendation to a country experiencing an excessive deficit if the underlying economic conditions changed.
Po kreipimosi į Europos Teisingumo Teismą ir jo sprendimo atsirado būtinybė išaiškinti SAP, kaip nurodyta Deklaracijoje, pridėtoje prie Europos Konstitucijos projekto, 2004 m. birželio mėn. patvirtinto valstybių arba vyriausybių vadovų.
The recourse to the European Court of Justice, and the judgment by the latter, made it necessary to clarify the SGP, as indicated in the Declaration annexed to the draft European Constitution approved in June 2004 by the Heads of State or Government.
SAP reforma atveria platesnes galimybes ekonomikos analizei taikyti ir sprendimams dėl biudžeto politikos krypčių įvertinimo priimti, visų pirma atsakant į klausimą, koks biudžeto deficitas laikytinas per dideliu.
The reform of the SGP introduces greater room for economic analysis and judgment in the assessment of budgetary policies, and in particular on whether deficits have to be considered excessive.
Pagaliau viskas priklausys nuo to, kaip pavyks įgyvendinti reformuoto Pakto tiek prevencinę, tiek ir korekcinę dalis per konkretų laikotarpį.
Ultimately, it will depend on how the reformed pact will be implemented in concrete terms, both in the preventive and corrective arms.
Vis dėlto per keletą ateinančių mėnesių gali kilti pavojus, kad reforma sukels tam tikrų neaiškumų dėl to, kaip bus atsižvelgta į „atitinkamus faktorius“ vertinant per didelį biudžeto deficitą.
However, in the next few months, there may be a risk that the reform will give rise to some uncertainty on how some “relevant factors” will be taken into consideration in the assessment of an excessive budget deficit.
Kam nors gali susidaryti įspūdis, kad bus toleruojamas gerokai didesnis biudžeto deficitas, ir tai skatins juos imtis atitinkamų veiksmų.
Some may be led to believe that significantly larger budget deficits will now be tolerated, and will act accordingly.
Tai gali sukelti nesutarimus ir įtampą.
This could induce some misunderstanding and potential tension.
Aišku, Ecofino ir Europos Vadovų Tarybos patvirtintame dokumente aiškiai apibrėžta, kad bet koks biudžeto deficitas, kuris viršija 3 procentų ribą, turi būti pagrįstas remiantis atitinkamais faktoriais ir išimtinėmis aplinkybėmis, be to, turi „kuo mažiau“ viršyti 3 procentus ir būti „laikinas“.
Indeed, the document approved by Ecofin and by the European Council makes it clear that any deficit above 3 per cent, to be justified by relevant factors and by exceptional circumstances, has to be “close to” the 3 per cent and “temporary”.
Ecofino ministrai aiškiai suvokia, ką reiškia „kuo mažiau“ ir „laikinas“.
Ecofin ministers have a clear understanding of what is “close to” and “temporary”.
Vienas iš būdų reformai įvertinti – pasitelkti ankstesnio laikotarpio patirtį.
One way to assess the recent reform is to apply it to past experience.
Norėčiau pateikti keletą pavyzdžių.
Let me give some examples.
Pirma, pabrėždamos griežtesnių biudžeto reguliavimo priemonių būtinybę „gerais laikais“, Komisija ir Taryba būtų galėjusios 1999–2000 metais, kai Europoje vyravo tinkamos sąlygos ekonomikai augti , labiau „spausti“ valstybes, kad jos diegtų griežtesnes biudžeto reguliavimo priemones.
First, the greater emphasis on the need for stronger budgetary adjustment in “good times” would have enabled the Commission and the Council to put more pressure on countries in 1999-2000, when economic growth was favourable in Europe, to implement stronger budgetary adjustment.
2000 m. – sparčiausio dabartinio ciklo ekonomikos augimo metais – cikliškai reguliuojamas šių trijų valstybių biudžeto deficitas ne pagerėjo, o pablogėjo atitinkamai .5, .2 ir .6 procento punktais.
In 2000, the year of fastest growth over the recent cycle, the cyclically adjusted deficit of these three countries worsened by .5, .2 and .6 percentage points respectively, instead of improving.
Dėl šios priežasties, 2001 m. sulėtėjus ekonomikos augimui, minėtų biudžetų deficitas buvo didesnis arba lygus 3 procentams.
This is the reason why, when the economy slowed down in 2001, the respective budgets deteriorated at or above the 3 per cent limit.
Taigi bus išvengta jo reguliavimo cikliškumo.
Pro-cyclicality in adjustment will thus be avoided.
Trečia, šiuo metu per didelį biudžeto deficitą galima sureguliuoti daugiau nei per vienerius metus, jei dėl ekonominės situacijos neįmanoma taikyti skubių ir plačių korekcijos priemonių.
Third, it is now possible to have more than one year to correct an excessive deficit, in case the economic situation does not allow for a quick and large correction.
Ketvirta, šiuo metu galima užkirsti kelią krizei, kilusiai 2003 m. lapkritį, kadangi tam tikromis sąlygomis galima nežymiai pakeisti Tarybos rekomendaciją, pateiktą pagal 104.7 straipsnį.
Fourth, a crisis similar than the one experienced in November 2003 can now be avoided, as the possibility to modify a Council Recommendation produced under article 104.7 will be possible, under certain conditions.
Iš šių pavyzdžių matyti, kad kai kurie reformos aspektai gali patobulinti Pakto įgyvendinimą.
These examples suggest that some aspects of the reform can improve the implementation of the Pact, going forward.
Pagaliau Paktas gali būti įgyvendintas tik valstybėms narėms taikant griežtesnes biudžeto reguliavimo priemones.
Ultimately, a better Pact can only be obtained through more disciplined budgetary policies in the Member States.
Kaip vertinate dabartiná Lisabonos procesà, vadinamàjà „Augimo ir darbo“ strategijà?
What is your assessment of the state-of-play of the renamed Lisbon process, the so-called 'Growth and Jobs' strategy?
Kaip galëtø ECB ir makroekonomikos politikos koordinavimo priemonës (plaèios ekonominës politikos gairës, uþimtumo gairës) prisidëti prie ðios strategijos pasisekimo?
How could the ECB and the instruments of macroeconomic policy co-ordination (Broad Economic Policy Guidelines, Employment Guidelines) contribute to the success of this strategy?
Kokios, jûsø nuomone, yra galimybës padidinti vidaus paklausà ir skatinti investicijas ES?
What is your perception as to the possibilities of increasing internal demand and fostering investments within the EU?
Pagrindinė atsakomybė įgyvendinant Lisabonos procesą tenka valstybėms narėms.
The ultimate responsibility for implementing the Lisbon Process lies with the Member States.
Lisabonos procesas gali tik sukurti procedūras vystymosi gairėms nustatyti, partneriams įvertinti ir paveikti.
The Lisbon Process can only create a procedure for benchmarking, peer reviewing and peer pressure.
Šis procesas nevyksta kaip tikėtasi iš dalies todėl, kad buvo pernelyg sudėtingas, nes apėmė per daug tikslų ir nebuvo pakankamai „perprastas“ valstybių narių.
This process did not work as expected, in part because it was too complex, because it contained too many objectives, and was not sufficiently “owned” by the Member States.
Atnaujintas procesas yra gerokai patobulintas, kadangi jame atsižvelgta į ankstesnes silpnąsias vietas.
The revitalised process is a substantial improvement as it addresses some of the previous weaknesses.
Tačiau pagrindinis sėkmės garantas – tai nacionalinių institucijų ryžtas įgyvendinti reformas.
But the ultimate key to success remains the willingness of the national authorities to implement reforms.
Reikia prisiminti, kad kelete valstybių buvo įgyvendintos esminės reformos, visų pirma darbo rinkos ir socialinio aprūpinimo srityse.
Looking backwards, substantial reforms have been implemented in several countries, in particular in the Labour market and the welfare system.
Tai silpnino vartotojų ir verslo pasitikėjimą, taigi mažino ir paklausą vidaus rinkoje.
This tended to depress consumer and business confidence, and thus domestic demand.
Dėl to išaugo santaupos, skirtos nenumatytiems atvejams.
As a result, precautionary savings has increased.
Iš naujo persvarstytame Lisabonos procese, supaprastinant procedūras ir pagerinant valdymą, stengiamasi išvengti kai kurių praeities problemų.
The revised Lisbon process tries to overcome some of the problems of the past, by simplifying the procedures and improving ownership.
Taip pat būtų svarbu sukurti priemonių sistemą, skatinančią vyriausybes imtis reformų, netgi ir tų, kurių įgyvendinimas per trumpą laikotarpį galėtų pareikalauti daug lėšų.
It will also be important to create incentives for Governments to undertake reforms, even those that may be costly in the short term.
Iš naujo persvarstytame SAP yra numatyta keletas skatinimo priemonių, visų pirma suteikiant valstybėms daugiau laiko prisitaikyti prie vidutinio laikotarpio biudžeto politikos tikslų.
The revised SGP introduces some incentives, in particular by giving countries more time to adjust towards the medium term objective for budgetary policy.
Vienas dabartinių pavyzdžių – Austrija, kuri 2003–2004 m. įgyvendino pagrindinę pensijų reformą, iš esmės pagerinusią jos ateities skolos profilį, ir tuo pat metu pradėjo mokesčių mažinimo reformą, dėl kurios buvo laikinai nukrypta nuo tikslo išlaikyti artimą balansui biudžeto padėtį.
One recent example is the case of Austria, which introduced in 2003-2004 a major pension reform that substantially improved the sustainability of its future debt profile and was allowed to implement in parallel a tax cut which entailed a temporary deviation from the close-to-balance objective.
Stengiantis pasiekti, kad visuomenė pritartų pagrindinėms reformoms, reikėtų pabrėžti, jog trumpalaikės biudžeto priemonės ir reformos yra glaudžiai susijusios su ilgalaikiu teigiamu poveikiu ekonomikos augimui ir vystymosi pastovumui.
The trade off between short term budgetary measures and reforms with longer term positive impact on growth and sustainability can be exploited to improve the acceptance by the general public of major reforms.
Taip pat svarbu pabrėžti, kad geresnis bendros Europos rinkos veikimas sudaro palankesnes sąlygas pinigų politiką reguliuojančioms institucijoms pasiekti kainų stabilumą ir remti ekonomikos augimą.
It is also important to underline that a better functioning single European market makes it easier for monetary policy to achieve price stability and to support growth.
Kaip jau minėta atsakyme į 5 klausimą, dėl darbo ir gaminių rinkos nelankstumo infliacija euro zonoje dabartiniu augimo sulėtėjimo laikotarpiu buvo didesnė nei 2 procentai, taigi, siekiant išlaikyti ekonomikos aktyvumą, ECB galimybės toliau mažinti palūkanų normas, kaip tai padarė JAV centrinis bankas, buvo ribotos.
As mentioned in the answer to question 5, labour and product market rigidities in the euro area have maintained inflation above 2 per cent during the recent slowdown, thus reducing the ability of the ECB to cut interest rates further to sustain economic activity, as the Federal reserve did in the US.
Paklausa vidaus rinkoje gali būti atgaivinta didinant žmonių ir verslo pasitikėjimą, visų pirma kalbant apie ateities įplaukas.
As far as domestic demand is concerned, its revitalization requires an improvement in households’ and business confidence, in particular about future income streams.
Neišspręsta pensijų problema vis dar sukelia neaiškumų dėl apmokestinimo ir socialinės apsaugos lygio ateityje.
The pending pension problem continues to create uncertainty on the expected level of future taxation and welfare assistance.
Dėl to didėja santaupų, skirtų nenumatytiems atvejams, kaupimas, mažėja vartojimas ir trumpalaikės investicijos.
This enhances precautionary savings and discourages consumption and investment in the short term.
Reformos, skirtos tik daliai problemų spręsti, ir tikimybė, kad ateityje galėtų prireikti papildomų reformų, blogina socialinį klimatą ir slopina paklausą.
Reforms that only address part of the problems, leading to expectations that further reforms might be needed in the future, tend to worsen the social climate and thus depress demand.
Reformos turėtų apibrėžtu būdu spręsti struktūrines ekonomikos problemas, kad būtų grąžintas pasitikėjimas, kuris yra viena iš didesnės visuminės paklausos prielaidų.
Reforms need to tackle in a focused way the structural problems of the economy so as to restore confidence, which is a prerequisite for higher aggregate demand.
Praðytume iðdëstyti pagal svarbà struktûriniø reformø, kurioms teikiate prioritetà ES, sàraðà, ir pagráskite savo pasirinkimà.
Please list in order of importance the structural reforms which you believe are a priority in the EU and justify your choices.