natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tradiciniai nuosavi ištekliai yra vieninteliai tikri Sąjungos nuosavi ištekliai (nors valstybės narės linkusios juos taip pat laikyti nacionalinėmis įmokomis).
Traditional own resources are the only true own resources of the Union (although Member States tend to also regard them as national contributions).
Kuo mažesnė bus yra jų dalis, tuo labiau ES priklausys nuo klasikinių tarpvyriausybinių pervedimų.
The lower their share becomes, the more the EU will depend on what is considered classical intergovernmental transfers.
Tai savo ruožtu beveik automatiškai paskatins valstybes nares bandyti kiek įmanoma didinti iš ES biudžeto gaunamas išmokas.
This, in turn, will almost automatically lead Member States to try and maximise concepts of the national benefit from the EU budget.
Kuo labiau bus juntama, kad į Briuselį pervedami valstybės narės pinigai, o ne tikrieji ES nuosavi ištekliai, tuo labiau valstybės narės koncentruosis į tai, ką jos gauna mainais.
The more it is generally felt that it is the Member States' money that is transferred to Brussels rather than the EU’s genuinely own resources, the more Member States will concentrate on what they get in return.
Štai todėl toks svarbus tapo „biudžeto balansų“ koncepcija, „įmokų perviršio mokėtojų“ ir „įmokų perviršio gavėjų“ vaidmuo.
This is why the concept of “budgetary balances”, the roles of “net payers” and “net receivers”, have become so important.
Biudžeto balansai
Budgetary balances
Vis dėl to būtina atkreipti dėmesį į tai, kad, nors yra nustatyta sistema valstybių narių biudžeto balansui apskaičiuoti
Nevertheless, it has to be pointed out that - although there is an established system of calculating Member States' budgetary balances
Europos Komisijos taikomas metodas grindžiamas tais pačiais principais, kaip ir metodas, kuris naudojamas biudžeto disbalanso pataisoms apskaičiuoti JK naudai.
The method used by the Commission is based on the same principles as the method used for the calculation of the correction of budgetary imbalances in favour of the UK.
Atitinkamai, tradiciniai nuosavieji ištekliai, kurie yra grynos Bendrijos įplaukos, nėra įtraukti į balansų skaičiavimus.
Accordingly, traditional own resources being pure Community revenue are not included in the calculation of the balances.
Vietoje to, skaičiavimams atlikti vadovaujamasi valstybių narių PVM ir BVP arba BNP grindžiamais mokėjimų, kurie ir yra pagrindiniai lėšų skyrimo veiksniai, dydžiais. , tai tik išlaidų ir išmokų, kurias kiekviena valstybė narė gauna iš Sąjungos, finansinė apskaita.
Instead, it is the allocation key of Member States' VAT-based and GNP/GNI-based payments which is used for the calculations. - this is merely an accounting exercise of the purely financial costs and benefits that each Member State derives from the Union.
Ji neatsižvelgia į daug kitos naudos, gaunamos dėl ES vykdomos politikos, pvz., dėl politikos, susijusios su vidaus rinka ir ekonomine integracija, nekalbant apie politinį stabilumą ir saugumą.
It does not take any account of many of the other benefits gained from EU policies such as those relating to the internal market and economic integration, not to mention political stability and security.
Turint mintyje šiuos ribotumus, ką iš tiesų parodo biudžeto balansai?
Bearing in mind these limitations, what do the budgetary balances actually show?
Jie parodo valstybės narės PVM pagrindu ir BVP arba BNP pagrindu apskaičiuojamų bendrų nuosavųjų išteklių mokėjimų dalies santykį su jai tenkančia bendros ES veiklos išlaidų dalimi (t. y. neįskaitant administravimo išlaidų), kuri skiriama valstybėms narėms.
They show the relation between the share of a Member State in total payments of the VAT-based and GNP/GNI-based own resources and its share in total EU operating expenditure (i.e. excluding administrative expenditure) allocated to the Member States.
Šioje lentelėje pateikiamas šių „veiklos“ biudžeto balansų bendras vaizdas (atskaičiavus JK grąžinamą permoką) nuo 1997 iki 2003 metų:
The following table gives a picture of these "operational" budgetary balances (after deduction of the UK rebate) between 1997 and 2003:
Šešių vadovų laiškas
Letter of the Six
Akivaizdu, kad valstybių narių pasidalijimas į įmokų perviršio mokėtojus ir gavėjus, kaip nedidelis visos ES narystės teikiamos naudos įrodymas, per pastaruosius keletą metų pasikeitė labai nežymiai.
As can be clearly seen, this division among the Member States between net-contributors and net-receivers, as little indication as it might give on the overall benefits of EU-membership, has not significantly changed over the last few years.
Remdamiesi šiuo pagrindu, šešių valstybių (įmokų perviršio mokėtojų) vadovai Europos Vadovų Tarybos susitikime Briuselyje paskelbė laišką dėl būsimų ES išlaidų dydžio:
It provides the context for the famous letter signed by six Heads of State - all net-contributors - after the European Council of Brussels on the future EU expenditure level:
Susidariusioje padėtyje neįsivaizduojame ES biudžeto, kuris beveik siektų dabartinę viršutinę nuosavųjų išteklių ribą.
We see in this context no room for a EU-budget near the current ceiling for own resources.
Tai vis tiek sudarys galimybę gerokaikasmet padidinti ES biudžetą kur kas daugiau, nei didėja daugumos valstybių narių nacionaliniai biudžetai, ir užtikrins reikiamų atsargų įvairiai politikai vykdyti išsiplėtusioje Sąjungoje.
This would still allow for annual increases on the EU-budget well above growth rates of national budgets in most Member States , and permit a sufficient margin for policy-implementation in the enlarged Union .
Šiuo metu diskusijos išsiplėtė taip, kad netgi leidžiama suprasti, jog laiške minimas 1,0 proc. nuo BNP dydis riboja įsipareigojimų asignavimus, o ne mokėjimus, kaip buvo suprantama iš pradžių.
In the meantime, the discussion has even gone so far as to imply that the figure of 1.0% of GNI, as mentioned in the letter, refers to commitment appropriations and not to payments as initially taken for granted.
ES biudžeto ir nacionalinių biudžetų palyginimas
Comparison EU budget - national budgets
Sprendžiant pagal šešių vadovų laišką, gali atrodyti, kad netolimoje praeityje ES biudžetas tapo visiškai nekontroliuojamas.
Judging from the Letter of the Six it might seem as if the EU budget has gone totally out of control in the recent past.
Vis dėlto nuodugnesnis žvilgsnis į ES biudžeto raidą per pastaruosius kelerius metus parodo, kad nuo 1996
However, a closer look at the development of the EU budget over the last few years reveals that during the period 1996
1996 m. – pirmieji metai, kai visas ES biudžetas apėmė visas 15 dabartinių valstybių narių. iki 2002 metų ES biudžetas padidėjo tik 8,2 proc., tuo tarpu nacionaliniai biudžetai vidutiniškai padidėjo 22,9 proc.
1996 was the first year when the entire EU budget involved all 15 current Member States. -2002 the EU budget only increased by 8,2 % while the national budgets increased by an average of 22.9 %:
Dabartinės kainos, mln. eurų
Current prices, € million
ES biudžetas
EU budget
Šis nedidelis augimas kelia nuostabą, atsižvelgiant į tai, kad per šį laikotarpį Sąjunga tapo atsakinga už vis daugiau veiklos sričių.
This very modest increase is even more remarkable considering the fact that, in the meantime, the Union has become responsible for more and more policies.
Ji įgijo daugiau galių ir kompetencijos, nors jos finansiniai ištekliai liko labai riboti.
It has thus gained a great number of competencies while at the same time its financial resources have remained very limited.
Neatitikimas tarp išlaidų viršutinės ribos ir tikrųjų išlaidų
Discrepancy between expenditure ceilings and actual expenditure
Išmokos (%) nuo BVP/BNP
Payments in % of GNP/GNI
1986–2002 m. remtasi gauto mokėjimų apimtimi.
1986 to 2002 based on the outturn in payments.
2003–2005 m. – remtasi biudžeto duomenimis.
2003 to 2005 based on the budget.
Tai reiškia, kad ES išleidžia milijonais eurų mažiau, nei galėjo išleisti pagal valstybių narių sprendimą.
This means that the EU has spent millions of euro less than, according to the decision of the Member States, it could have.
Ypač po 2005 metų biudžeto procedūros, kai šešių vadovų laiške nustatyta 1 proc. viršutinė riba pirmą kartą suvaidino tokį žymų vaidmenį, vis dar reikia atsakyti į klausimą, kaip galima pateisinti spragą tarp nuosavųjų išteklių 1,24 proc. viršutinės ribos ir tikrų mokėjimų išlaidų.
Especially after the budgetary procedure for 2005, when the 1% threshold introduced by the Letter of the Six for the first time played such a prominent role, the question remains how the gap between the own resources ceiling of 1,24 % and the actual payment expenditure can be justified.
Kam paliekama ši marža?
What is the margin left for?
Kritika dėl Parlamento pritarimo finansinėms perspektyvoms, pagrįstoms griežta išlaidų klasifikacija ir gana nelanksčiomis asignavimų pagal išlaidų kategorijas viršutinėmis ribomis, buvo nuolat atremiama argumentu, kad tuo pačiu metu finansinės perspektyvos užtikrins stabilų išlaidų, būtinų naujoms ir Europos piliečiams svarbioms veiklos sritims finansuoti, augimą.
Criticism of Parliament's agreement to the financial perspectives with their rigid classification of expenditure and their rather inflexible heading ceilings, has always been countered by pointing out that at the same time the financial perspectives would guarantee the steady growth of expenditure necessary to finance new policies important to the European citizens.
Vis dėlto tikrieji duomenys (žr. ankščiau pateiktą lentelę) rodo, kad taip neįvyko.
However, the real figures (see table above) indicate that this has not been the case.
Maža atsarga veiksmų laisvei
Small margin for manoeuvre
Apskritai per pastaruosius kelerius metus ES išlaidų struktūra beveik nepakito.
Overall, the structure of EU-expenditure has remained more or less the same over the past few years.
1997–2002 m. – remtasi mokėjimų apimtimi.
1997 to 2002 based on the outturn in payments.
2003–2005 – remtasi biudžeto duomenimis.
2003 to 2005 based on the budget. :
Bendrų ES išlaidų dalis, skiriama žemės ūkio išlaidoms padengti
Share of agricultural spending in total EU expenditure
* Biudžetas ES 25
* Budgets EU 25
Bendrų ES išlaidų dalis, skiriama žemės ūkio išlaidoms padengti, kartu su struktūrinių fondų išmokomis palieka nedaug vietos veiksmų laisvei ir lankstumui siekiant finansuoti naujas veiklos kryptis ar pirmenybines sritis.
The agriculture share in expenditure together with the structural funds payments leave very little room for manoeuvre for flexibility with regard to the financing of new policies or priorities.
Pavyzdžiui, ar pasitelkus turimus išteklius galima pasiekti Lisabonos tikslų, t. y. augimo, užimtumo ir konkurencingumo tikslų?
For example, will the resources at hand truly allow for efforts towards reaching the Lisbon goals for growth, employment and competitiveness?
Ar įmanoma finansuoti 25 (arba 27) valstybių narių poreikius, norint išlaikyti acquis communautaire , didinti sanglaudą ir stiprinti naujas kaimynystės politikas?
Or even more general, will it be at all possible to finance the needs of 25 (or 27) Member States with regard to maintaining the acquis communautaire, enhancing cohesion and strengthening new neighbourhood policies?
Turint mintyje šį finansinį pagrindą, ar gali Sąjunga įgyvendinti Nicos sutarties 6 straipsnio 4 dalies sąlygas, pagal kurias „Sąjunga imasi priemonių, reikalingų jos tikslams pasiekti ir politikoms įgyvendinti“ ?
Given this financial framework, can the Union fulfil the provisions of article 6, paragraph 4, of the Nice Treaty according to which "the Union shall provide itself with the means necessary to obtain its objectives and carry through its policies" ?
Taigi Europos Komisija, siūlydama naujas finansines perspektyvas, turi rinktis iš dviejų galimybių: suteikti Sąjungai priemones jos tikslams pasiekti (Lisabonos procesas) arba apsvarstyti biudžeto mažinimo pavojus, įvardytus šešių vadovų laiške po Europos Vadovų Tarybos susitikimo Briuselyje.
Accordingly, in its proposals for the new financial perspectives, the Commission moves between two options: to give the Union the means to realise its objectives (Lisbon process) on the one hand and to consider threats of budgetary cuts expressed in the Letter of the Six after the European Council of Brussels on the other.
Tuo pačiu metu, kai suintensyvėjo diskusijos dėl 1 proc., RAL (likę neįvykdyti įsipareigojimai, atsiradę dėl to, kad mokėjimų lygis buvo žemesnis už įsipareigojimų lygį)
At the same time as the 1%-discussions have gained momentum, the RAL (outstanding commitments as a consequence of level of payments lower than level of commitments)
RAL visų pirma yra tiesioginis ir „normalus“ diferencijuotų asignavimų padarinys.
RAL, in the first place, thus are a direct and "normal" consequence of differentiated appropriations.
Vis dėlto be šių normalių RAL, bendrų RAL, kaip bendrų neįvykdytų įsipareigojimų, kuriuos reikia sumokėti, kai įvykdomos mokėjimo sąlygos, taip pat yra galimus anomalūs RAL ir iš tiesų anomalūs RAL.
However, besides this normal RAL , overall RAL as the total of outstanding commitments which remain to be paid once the conditions for payment are fulfilled also contains potentially abnormal RAL and actually abnormal RAL .
Per definitionem , galimi anomalūs RAL yra nenaudojami įsipareigojimai, pagal kuriuos nebuvo atlikta mokėjimų per pastaruosius dvejus finansinius metus, arba seni įsipareigojimai, esantys sąskaitose ne mažiau kaip pastaruosius penkerius finansinius metus.
Per definitionem, potentially abnormal RAL are dormant commitments in respect of which no payment has been made for the last two financial years or old commitments that have been in the accounts for at least five financial years.
Priešingai, iš tiesų anomalūs RAL yra suma sąskaitose užfiksuotų įsipareigojimų, kuriems trūksta teisinio ir faktinio mokėjimo pagrindimo. stabiliai augo, iš tiesų jie augo kur kas greičiau už biudžetus.
In contrast, actually abnormal RAL is the sum of commitments recorded in the accounts which lack a legal or factual justification for payment. have kept increasing at a steady pace, in fact, much faster than the budgets.
Šioje lentelėje parodoma bendrų RAL raida, lyginant su biudžetu (III skyrius, 1996-2005, mln. eurų):
The following table shows the evolution of overall RAL against the budget (Section III, 1996-2005, in EUR million):
1996 metais bendri RAL sudarė tik 56 proc. biudžeto, tuo tarpu 2003 m. jie išaugo jau iki 107 proc. biudžeto.
In 1996, overall RAL represented only 56% of the budget, while in 2003 it had already increased to 107% of the budget.
Kadangi 1 ir 5 išlaidų kategorijos, kurios kartu sudaro 50 proc. biudžeto, daugiausia sudarytos iš nediferencijuotų asignavimų ir neturi RAL, likusių neįvykdytų įsipareigojimų daugiausia 2, 3, 4 ir 7 išlaidų kategorijose.
Since Headings 1 and 5, which together represent some 50% of the budget, are mainly composed of non-differentiated appropriations and have thus no RAL, the outstanding commitments concentrate in Headings 2, 3, 4 and 7.
Net atsižvelgiant į tai, kad nuolatos buvo nesutarimų, kokią RAL sumą arba procentą laikyti „normaliu“ ar „nenormaliu“, bendras RAL suvokimas kaip „neišleistų asignavimai“ neabejotinai yra veiksnys, kuris bus aptartas artimiausių diskusijų dėl nuosavųjų išteklių metu.
Even considering the fact that there has always been some controversy as to which amount/percentage of RAL is "normal" and which is "abnormal", the general perception of RAL as "unspent appropriations" is undoubtedly a factor that will be raised in the coming discussions on the future of own resources.
Dabartinei Europos Sąjungos finansinei padėčiai taip pat būdinga tai, kad politinė atsakomybė už ES biudžeto pajamas ir išlaidas išskirstyta tarp nepriklausomų pagrindinių veikėjų.
The current situation with the European Union's finances is also characterised by the fact that political responsibility for EU revenue and expenditure is split up among a number of independent key actors.
Nors valstybių narių parlamentai, kurie per se dalyvauja priimant sprendimus dėl nuosavųjų išteklių, per savo valstybių mokesčių politiką nustato Sąjungos biudžeto pajamas, vis dėlto sprendimus dėl Sąjungos išlaidų priima Europos Parlamentas ir Taryba.
While it is the national parliaments which, in addition to their involvement in the own resources decisions per se, determine the Union's revenue via the tax policies of their countries, it is the European Parliament and Council which decide upon the Union's expenditure.
Įsipareigojimų pasidalijimas pagal ES išlaidų prigimtį, t. y. privalomosios ar neprivalomosios išlaidos, taip pat yra neskaidrus.
Here again, there is a splitting of responsibilities - which is anything but transparent - according to the nature of EU-expenditure being obligatory or non-obligatory.
Išlaidų suskirstymas į privalomąsias, dėl kurių pagrindinį žodį turi Taryba, ir neprivalomąsias, dėl kurių galutinį sprendimą priima Europos Parlamentas, galbūt turi istorinių priežasčių, bet jau tapo nelogiškas ir daro sistemą dar neaiškesnę.
The difference between obligatory expenditure where Council has the last say and non-obligatory expenditure where it is up to Parliament to take the final decision may have historical reasons but is not logical anymore and makes the system even more obscure.
Europos Taryba, kita vertus, vis dažniau priima sprendimus dėl naujų veiklos krypčių arba naujų prioritetų su dideliais finansiniais padariniais nesusimąstydama, kaip biudžeto valdymo institucijos, esant ribotai Finansinės programos išlaidų kategorijų struktūrai, skirs reikiamas lėšas.
The European Council, on the other hand, more and more often takes decisions on new policies or new priorities with far-reaching financial consequences seemingly without giving too much thought to how the budgetary authority is going to make the necessary funds available within the tight framework of the headings of the financial perspective.
Europos Bendrijų nuosavųjų išteklių ateities scenarijai
Scenarios for the future of the European Communities' own resources
42. pateikiama nuostata dėl peržiūros, pagal kurią
42 , in its Article 9, contains a revision clause according to which
Komisija iki 2006 m. sausio 1 d. atliks bendrą nuosavųjų išteklių sistemos peržiūrą, jei reikės, ją papildys atitinkamais pasiūlymais, atsižvelgdama į visus svarbius veiksnius, įskaitant plėtros poveikį biudžeto finansavimui, įvertins galimybę pakeisti nuosavųjų išteklių struktūrą sukuriant naujus autonominius nuosavuosius išteklius ir Jungtinei Karalystei palankią biudžeto disbalanso korekciją, taip pat Austrijai, Vokietijai, Nyderlandams bei Švedijai suteikiant sumažinimą pagal 5 straipsnio 1 dalį
The Commission shall undertake, before 1 January 2006, a general review of the own resources system, accompanied, if necessary, by appropriate proposals, in the light of all relevant factors, including the effects of enlargement on the financing of the budget, the possibility of modifying the structure of the own resources by creating new autonomous own resources and the correction of budgetary imbalances granted to the United Kingdom as well as the granting to Austria, Germany, the Netherlands and Sweden of the reduction pursuant to Article 5(1)
5 straipsnio 1 dalyje Austrijai, Vokietijai, Nyderlandams ir Švedijai numatyta sumokėti Britanijai grąžinamos permokos finansavimo dalis sumažinama iki vienos ketvirtosios jų įprastinės dalies, kuri nustatoma taikant šį skaičiavimo metodą. .
Article 5(1) restricts the financing share in the cost of the British rebate of Austria, Germany, the Netherlands and Sweden to one fourth of their normal share resulting from the calculation method. .
Komisija, atsižvelgdama į Europos Parlamento prašymą ir susitarimą su Taryba, įsipareigojo minėtą ataskaitą dėl finansavimo sistemos veikimo pateikti kur kas anksčiau.
In response to a request from the European Parliament and in agreement with Council, the Commission committed itself to present the above mentioned report on the functioning of the financing system at a much earlier date.
2004 m. liepos 14 d. ji paskelbė savo ataskaitą apie nuosavųjų išteklių sistemos veikimą
On 14 July 2004 it published its Report on the operation of the own resources system
COM(2004) 505 galutinis. ir pateikė pasiūlymą dėl naujo Tarybos sprendimo dėl nuosavųjų išteklių bei pasiūlymą dėl Reglamento dėl biudžeto disbalanso ištaisymo įgyvendinimo priemonių
COM(2004)0505 . together with a proposal for a new Council Decision on own resources, accompanied by a proposal for a Regulation on the implementing measures for the correction of budgetary imbalances
Savo lūkesčius dėl nuosavųjų išteklių sistemos Parlamentas jau išdėstė 1999 m. pasiūlymo pakeitimuose ir pažymėjo, jog reikia, kad Europos Sąjunga:
What Parliament expected from a new own resources system it had already formulated in its amendments to the proposal of 1999, stating the need for the European Union
· sukurtų sistemą, kuri privalo būti „paprasta ir lengvai suprantama visuomenei“,
· to create a system that must be "simple and readily understood by the public"
· pagrįstų ją kriterijais, kurie geriausiai parodo „Europos piliečių pajėgumą mokėti įnašus“, vengtų „naudoti kompensavimo mechanizmus siekiant gauti pajamų“, o disbalansą ištaisytų „pertvarkant išlaidų struktūrą“,
· to base it on criteria that best express "the ability to contribute of the citizens of Europe" while, at the same time, avoiding "recourse to compensation mechanisms for purposes of revenue" but instead correcting imbalances "by reforming the structure of expenditure"
· „palaipsniui atsisakytų priklausomybės nuo pervedimų iš valstybių narių“,
· to "move steadily away from dependence on transfers from Member States"
· „ištaisytų tas esamų nuosavųjų išteklių ypatybes, kurios dėl leidžiančių nukrypti nuostatų, taikomų tam tikrų šalių įnašams, kelia painiavą“.
· to "correct those features of its existing own resources which generate confusion because of the derogations applicable to national contributions".
Apibendrintas koregavimo mechanizmas
Generalised correction mechanism
Komisijos pasiūlyme dėl nuosavųjų išteklių kitoje Finansinėje programoje naujų finansavimo šaltinių įvesti nenumatoma.
The Commission's own resources proposal does not foresee the introduction of new sources of funding for the next financial perspective.
Pagrindinis pakeitimas, pateiktas pasiūlyme, yra susijęs su pernelyg didelės naštos valstybių narių biudžetams korekcijos mechanizmu, kuris Fontenblo 1984 m. buvo pripažintas kaip principas.
The major change introduced by the proposal concerns the correction mechanism for Member States' excessive budgetary burdens acknowledged as a principle in Fontainebleau in 1984.
Komisija pasisako už tai, kad dabartinė sistema būtų pakeista apibendrintu korekcijos mechanizmu (AKM).
The Commission argues in favour of replacing the current system with a generalised correction mechanism (GCM).
Šis pasiūlymas dėl AKM grindžiamas tuo, kad nepaisant labai teigiamos santykinės gerovės augimo tik Jungtinė Karalystė vis dar gauna dalį savo įnašo kompensacijos, o kitos panašios arba neturtingesnės šalys, kurių įplaukos iš ES biudžeto yra mažesnės už įmokas, jos negauna.
This proposal for a GCM is based on the fact that despite the very positive evolution of its relative prosperity it remains only the United Kingdom which receives a partial refund of its contribution, while other net contributors with similar or lesser prosperity do not.
ES nuosavųjų išteklių mokėtojų, kurių įplaukos iš ES biudžeto yra mažesnės už įmokas, gerovės pokyčiai nuo 1984 m. yra pateikti šioje lentelėje:
The changes in the degree of prosperity enjoyed by EU net contributors since 1984 are outlined in the following table:
Nuosavųjų išteklių mokėtojų, kurių įplaukos iš ES biudžeto yra mažesnės už įmokas, BNP vienam gyventojui (ES 15 vidurkis = 100)
GNI per capita of net contributors (EU-15 average = 100)
Pagrindinės apibendrinto koregavimo mechanizmo, taikomo bet kuriai valstybei narei, savybės yra:
The main characteristics of the generalised correction mechanism applicable to any Member State are