natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Susiskirstymas šiuo sudėtingu klausimu peržengia įprastus politinius ir nacionalinius nesutarimus.
Divisions over this complex issue go beyond the usual political and national rifts.
Komisijos pasiūlytas kilmės šalies principo taikymas siekiant liberalizuoti paslaugas ES yra intensyvių ginčų objektas.
The Commission’s proposal to apply the country of origin principle to obtain liberalisation of services in the EU is the subject of intense debate.
Ar reikia, kad šalia šios paslaugų rinkos liberalizacijos, prieš įgyvendinant profesines sąlygas, būtų naudojamas suderinimas (arba suartinimas)?
Should this liberalisation of the market in services be accompanied by prior harmonisation (or approximation) of the conditions for practising a profession?
Be to, dar reikia nuspręsti, kas bus šios liberalizacijos variklis – Komisijos pasiūlytas kilmės šalies principas, tarpusavio pripažinimo principas, kurį skatina pranešėja šia tema vokiečių socialdemokratė Evelyne Gebhard, „vidaus rinkos“ sąlyga ar paskirties šalies principas.
Then, a decision needs to be taken on what should be the driving force behind this liberalisation: the country of origin principle proposed by the Commission, the principle of mutual recognition advocated by the German Social Democrat Mrs Evelyne Gebhardt, rapporteur for this issue, the ‘internal market clause’ or indeed the country of destination principle.
Kita plati polemikos tema yra susijusi su šios direktyvos taikymu.
The other main subject of debate relates to the scope of the Directive.
Skirtumas tarp visuotinės svarbos paslaugų (jis neturi būti įtrauktas) ir visuotinės ekonominės svarbos paslaugos (įtrauktos į Komisijos pasiūlymą) yra pagrindinis nesantaikos šaltinis.
Here the distinction between services of general interest (to be excluded) and services of general economic interest (covered by the Commission’s proposal) constitute the principal bone of contention.
Kitos aptartos sritys yra susijusios su kriterijais, pagal kuriuos valstybės narės galėtų išlaikyti kai kuriuos apribojimus laisvam paslaugų judėjimui ir geriausio būdo teisinio teksto aiškumui užtikrinti, pasirinkimas.
Other points of debate relate to criteria by which certain restrictions on the free movement of services could be maintained by Member States, and the choice of the best approach for ensuring legal clarity of the text.
Pradžioje vidaus rinka buvo kuriama derinant nacionalinius teisės aktus.
At the outset, the internal market was built on the harmonisation of national legislation.
Užteko, kad valstybės narės susitartų dėl normų, kurios turi būti taikomos produktui, kad šis galėtų netrukdomas judėti vidaus rinkoje.
Member States had only to reach agreement on the standards with which a product had to comply for it to move freely without hindrance in the internal market.
Dėl užduoties apimties suderinimo greitai nebeužteko.
Given the breadth of the task, harmonisation rapidly found its limits.
Padaugėjo netarifinių kliūčių, stabdančių rinkos liberalizaciją.
Non-tariff barriers multiplied, putting a brake on the liberalisation of the market.
Šioje byloje Europos teisėjai nusprendė, kad visi produktai, legaliai pagaminti sukomercinti valstybėse narėse, gali būti parduodami visose kitose valstybėse narėse.
Here the European judges took the view that any product legally manufactured and marketed in one Member State could be sold in any other Member State.
Tai, kas tinka prancūzui ir yra pripažinta esnat tinkama Prancūzijos įstatymų, negali pakenkti vokiečiui.
What was good for a Frenchman and recognised as being so by French law could not harm a German.
Todėl valstybė narė importuotoja buvo priversta priimti produktus kitos valstybės narės ( kilmės šalies), netgi jeigu tie produktai neatitinka nacionalinių paskirties šalies reikalavimų.
Consequently, an importing Member State was obliged to accept products from another Member State (country of origin) , even if these products did not conform to national standards in the country of destination .
Tokia yra „tarpusavio pripažinimo“ arba „kilmės šalies kontrolės“ principo kilmė.
This is the genesis of the principle of ‘mutual recognition’ or of ‘country of origin control’.
Tame pačiame sprendime Teismas pripažino, kad valstybė narė gali taikyti apribojimus laisvam kitoje valstybėje narėje pagaminto produkto patekimui į jos rinką, jeigu tokie apribojimai yra patvirtinti remiantis viešąja tvarka ir atitinka šias sąlygas:
In the same ruling, the Court recognised that a Member State could impose restrictions on free market access to a product manufactured in another Member State if these restrictions were justified by public order and met a series of conditions:
apribojimas turi būti proporcingas siekiamam tikslui;
The restriction must be proportionate to the objective pursued;
turi būti neįmanoma pasiekti šio tikslo mažiau ribojančiomis priemonėmis.
It must be impossible to achieve this objective by less restrictive measures.
Perkelta į paslaugų sritį, ši teisė kelia tokius klausimus:
Transposed to services, this case law poses the following questions:
Kiek šią su laisvu prekių judėjimu susijusią teisę įmanoma pritaikyti laisvam paslaugų judėjimui?
To what extent is it possible to apply this case law, which related to the free movement of goods, to the free movement of services?
Ar kilmės šalies principas, kaip jį apibrėžia Europos Komisija paslaugų direktyvos projekte, neperžengia to, kas yra numatyta sutartyse laisvo paslaugų judėjimo srityje ir ar yra pakankamas teisės atžvilgiu leidžiant kai kuriuos nacionalinius apribojimus?
Does not the country of origin principle, as defined by the European Commission in the draft Services Directive, go further than the Treaties as regards the free movement of services but not as far as the case law in terms of the authorisation of certain national restrictions?
Vadinamasis vidaus rinkos punktas yra panašus į kilmės šalies kontrolės principą.
What is known as the internal market clause is similar to the principle of country of origin control.
Jis buvo įtrauktas į daugelį įstatymų, susijusių su vidaus rinka, visų pirma su elektronine prekyba.
It was introduced in various items of legislation linked to the internal market, in particular those on electronic trade.
Ar yra pagrįsta pagrindų direktyvai taikyti principą, kuris iki šiol reglamentavo atskirų veiklos sričių sektorius, sunkinančius daugumą paslaugų?
Are there grounds for applying a principle which has so far governed individual sectors of activity to a framework Directive which embraces the majority of services?
Rezoliucija dėl Komisijos komunikato Tarybai Europos Parlamente, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitete ir Regionų komitete
European Parliament Resolution on the Communication from the Commission to the Council, the European Parliament, the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions:
-//EP//TEXT IM-PRESS 20060418STO07420 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20060418STO07420 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT IM-PRESS 20060220STO05373 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20060220STO05373 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT TA P5-TA-2003-0058 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT TA P5-TA-2003-0058 0 NOT XML V0//EN
Programinės įrangos patentai: Europos Parlamento „istorinis balsavimas“ užbaigė ginčą
Software patents: the ‘historic vote’ in the European Parliament brings the battle to an end
Moksliniai tyrimai ir naujovės
Research and innovation
Europos Parlamentas balsavo prieš programinės įrangos patentavimą ir palaidojo Komisijos ir Tarybos pasiūlymą šia tema.
The European Parliament has voted against patenting software, burying the proposal from the Commission and Council.
Didžiąja dauguma balsų atmesdamas pasiūlymą, jis abiem institucijoms aiškiai parodė, kad joks teisėkūros projektas, kuriam reikalingas Parlamento pritarimas, negalės būti patvirtintas, jeigu į jo nuomonę nebus žvelgiama rimtai.
Parliament’s overwhelming rejection sends a clear message to the other two institutions that no legislative proposal requiring its agreement can succeed unless its opinion is taken seriously.
Manėte, kad programinės įrangos pasaulis apsiriboja jūsų asmeniniu kompiuteriu?
Did you think the IT world ended at your PC?
Jūsų dulkių siurblys, skalbiamoji mašina ir mikrobangų krosnelė, šimtai jūsų aplinkos daiktų egzistuoja tik dėl to, kad yra programinė įranga.
Your vacuum cleaner, your washing machine and your microwave oven as well as hundreds of appliances all around you only exist thanks to software.
Kad minėti aparatai veiktų, buvo suprogramuota dešimtys milijardų mikroprocesorių.
Tens of billions of microprocessors have been programmed to make those appliances work.
Tačiau prieš tai, kol jie pradėjo veikti, reikėjo juos išrasti.
But before being made to work, they had to be invented.
Ne tik jūsų automobilio projektas, bet, žinoma, ir vienkartinis skustuvas arba šukos buvo pagaminti naudojantis kompiuteriu.
Not only your car, but also your disposable razor and your comb, too, have without a doubt been designed with the aid of a computer.
Pirmiausia visada yra idėja.
In the beginning, there is always an idea.
Paskui – programa (algoritmas, pradinis kodas), pagal kurią veikia programinė įranga.
Next there is a program (algorithm, source code) which makes the software operational.
Tam, kad jūsų automobilio stabdžių blokavimo sistema arba mobilusis telefonas galiausiai būtų naudingi, reikia daugybės idėjų ir išradimų.
A whole series of ideas and inventions are needed to ensure that, at the end of the chain, your car’s ABS and your mobile phone are in working order.
Kiekvienam skirtinga patentų sistema
To each his own patents system
Kaip ir kiekvienas kūrinys, šių išradimų nuosavybė gali būti saugoma įstatymų.
Like any creation, property rights to these inventions can be protected by law.
Galimi įvairūs intelektinės ir pramoninės nuosavybės apsaugos būdai.
Several types of intellectual and industrial property protection are possible.
Labiausiai žinomi – patentai ir autorių teisės (garsiosios autorių teisės, kurias matome ant romano, kurį norėjote skaityti, viršelio arba jūsų naujo universaliojo skaitmeninio disko (DVD) pakuotės).
Patents and copyright (the famous © on the cover of the novel you want to read or on the packaging of your new DVD) are the most familiar.
Ir štai kokia problema: kokią apsaugos formą pasirinkti, kurį kompiuteriu sukurto išradimo etapą saugoti (pradinį kodą, programinę įrangą ar tik galutinį produktą)?
And herein lies the problem: which form of protection should one choose, and what stage of the computer-implemented invention (source code, software or just the final product) should be covered?
ES valstybėse narėse, kaip ir daugelyje kitų valstybių, galioja taisyklė, pagal kurią pati programinė įranga (kuri nėra taikoma pramonėje ir nėra techninis indėlis) nėra patentuojama.
In the Member States of the EU, as in most other countries, there is a rule whereby software as such (not geared to an industrial application and not constituting a technical contribution to it) is not patentable.
Ji, kaip ir literatūros kūrinys, saugoma autorių teisėmis.
It benefits from protection through copyright, just like a literary work.
Tačiau praktikoje kiekviena valstybė savaip traktuoja šį klausimą ir turi savo patentavimo sistemą.
But in practice every State has its own way of looking at the question and its own specific patenting system.
Gali skirtis ne tik patentų registravimo būdas, bet ir to, kas yra patentuojama, o kas ne, apibrėžimas.
There can be different ways of registering a patent, and even different definitions of what is patentable and what is not.
Šiandien Europoje patentus gali išduoti valstybiniai patentų biurai ir Europos patentų biuras (kuris nėra ES institucija).
In Europe today, a patent can be issued by the national offices and by the European Patent Office (which is not an EU body).
Pirmasis Europos Komisijos pasiūlytos direktyvos tikslas buvo suvienodinti nacionalines naujovių, kurioms įgyvendinti reikalinga speciali programinė įranga, patentavimo sistemas.
The first objective of the Directive proposed by the European Commission was to harmonise national systems for patenting innovations which require specific software for their creation.
Pasak Komisijos, tai reiškė ne ką nors pakeisti, bet remtis esama praktika.
Hence it was not a matter of changing anything, according to the Commission, but of supporting existing practice.
Tačiau esamos praktikos skiriasi.
However, the problem lies precisely in the fact that existing practices are disparate.
Užburtas ratas.
That is the vicious circle.
Parlamento sprendimas palaidoti direktyvą atmetant bendrą valstybių narių poziciją reiškia, kad pasiūlyta išeitis EP nariams nebuvo priimtina.
Parliament’s decision to bury the Directive, by rejecting the Member States’ common position, means that the proposed solution was not acceptable to MEPs.
Ginčo objektas
The stakes in the battle
Ar iškils grėsmė taisyklei, pagal kurią „grynoji“ programinė įranga nėra patentuojama?
Would the rule by which ‘pure’ software is not patentable be threatened?
Atrodytų, kad ne, nes Europos patentų konvencija, vadinama Miuncheno konvencija, kurią ratifikavo dvidešimt Europos šalių, turėtų būti užtikrintas jos ilgaamžiškumas.
Apparently not, since the European Patent Convention, known as the Munich Convention, ratified by some 20 European countries, should guarantee its permanence.
Tačiau šio teksto formuluotė, tema interpretavimui, leido rasti spragą ir Europos patentų biuras jau išdavė 30 000 programinės įrangos patentų.
But interpretations of this text have opened up a breach and over 30 000 software patents have already been issued by the European Patent Office.
Tačiau kodėl gi ne? – paklaus kai kurie.
Some will ask: why not?
Problema ne vien teisinė.
The problem is not merely legal.
Ji turi ekonominių ir, pasak patentuojamos programinės įrangos priešininkų, politinių aspektų.
There are economic implications and, according to opponents of patented software, political ones as well.
Abi šalys remiasi vienu aspektu: Europai reikia daugiau naujovių.
The two camps agree on one point: Europe needs more innovation.
Tai skelbiama Lisabonos strategijoje, yra akivaizdi būtinybė atremti Amerikos ir Japonijos konkurenciją pasaulinėje rinkoje.
The Lisbon strategy says so, and the need to face up to American and Japanese competition on the globalised market is obvious.
Pasak kai kurių, o visų pirma didžiųjų tarptautinių įmonių, patentai yra naudingi naujovėms.
According to some, including major multinationals, innovation benefits from patents.
Tyrimai ir naujovės brangiai kainuoja, o patentai užtikrina, kad pajamos teisėtai grįš jų išradėjui.
Research and development is expensive, and patents ensure a just return for those who undertake it.
Taip sukuriamas autoriaus išradimo monopolis, ir per tam tikrą laikotarpį visi, norėsiantys šiais išradimais naudotis, turės mokėti.
By patenting his invention the inventor enjoys a monopoly over it and, for a certain period, anyone wanting to use it has to pay him.
Tai atrodo logiška.
That seems logical.
Tačiau programinės įrangos patentai skiriasi nuo kitų patentų.
However, the software patent does not come under the same umbrella as other patents.
Būdami proto kūriniais, jie yra saugomi autorių teisėmis, kaip ir romanai arba garsaus dailininko paveikslas.
As a work of the human mind, software is protected by copyright just like a novel or a painting by a great master.
Taigi saugoma yra idėja, o ne žodžiai, kuriais buvo parašytas tekstas, arba intelektinis procesas, kurio rezultatu, autoriaus pagalba, tapo romanas.
Hence it is the expression of the idea which benefits from protection, and not the words used in writing the text or indeed the intellectual process which has resulted, through the author’s hand, in the novel.
Patentuojama, vadinasi, griežčiau saugoma, gali būti tik tokia programinė įranga, kuri yra „naujas išradimas ir gali būti pritaikyta pramonėje“.
Only software which is a new invention ‘susceptible of industrial application’ can be patented and thus benefit from far greater protection.
Griežčiau saugoma reiškia, kad yra ribojama prieiga prie jos.
Greater protection means restricting access.
Tačiau daugelio mažų ir vidutinių įmonių (MVĮ) veikla grindžiama kitų išrastų programų naudojimu.
Now, the activities of many small and medium-sized enterprises (SMEs) depend on the use of programs invented by others.
MVĮ bijo, kad patentavus šias programas, jos gali tapti neprieinamos MVĮ.
SMEs fear that once these programs are patented, they could become inaccessible.
Jos taip pat baiminasi, kad didelės tarptautinės įmonės, kurios tik vienos gali pakelti dideles procedūrų išlaidas, perims šiandien neužpatentuotą programinę įrangą.
They are also afraid that large multinationals, alone capable of bearing the high costs of the procedures, will take over software that is not currently protected.
Taigi jos gina „laisvą programinę įrangą“ ir smerkia siekį plėtoti amerikietiškąjį modelį, pagal kurį beveik viskas gali būti patentuojama.
They are therefore defending ‘free software’ and are opposed to the move towards the American model whereby virtually everything can be patented.
Kovotojai už laisvą programinę įrangą pabrėžia prieigos prie naujųjų technologijų svarbą demokratijai ir pabrėžia politinį šio klausimo aspektą.
The advocates of free software argue that access to new technologies is important for democracy and they highlight the political aspect of the issue.
Ginčas dar nebaigtas
The debate is not over
Vis dėlto 2003 m. rugsėjį jiems tai pavyko.
Nevertheless, they managed to do so in September 2003.
Pritardami „kompiuteriu sukurtų išradimų“ patentavimui, jie apribojo direktyvos taikymo sritį, kad būtų išvengta pačios programinės įrangos patentavimo.
In expressing their agreement on patenting ‘computer-implemented inventions’, they restricted the scope of the Directive to avoid patenting software as such.
Taryba atmetė svarbiausius Parlamento pakeitimus.
Parliament’s principal amendments were rejected by the Council.
Galiausiai Parlamentas nebematė galimybės pasiekti kompromisą dėl valstybių narių bendros pozicijos ir atmetė visą tekstą.
Finally, seeing no possibility of compromise on the basis of the Member States’ common position, Parliament rejected the text in its entirety.
Pirmą kartą atsitiko taip, kad EP nariai nusprendė, jog nereikia papildomao derybų etapao (vadinamo sutartyje numatyta taikinimo procedūra): skirtumai buvo pernelyg dideli.
For the first time ever, MEPs decided that an additional negotiating stage (provided for in the Treaty and known as the conciliation procedure) was pointless: the differences were too profound.
Be to, EP nariai neturėjo iliuzijų dėl Tarybos ir Komisijos nuostatų šioje byloje.
In addition, MEPs were under no illusions about the attitude of the Council and the Commission towards this dossier.
Taigi, pasak šio projekto pranešėjo prancūzų socialisto Michelio Rocardo, Parlamentas balsuodamas išreiškė „ bendrą, vienbalsį pyktį prieš nepriimtiną elgesio būdą “, kurį jo atžvilgiu taikė kitos institucijos.
According to the rapporteur, French Socialist Michel Rocard, Parliament’s vote expressed ‘collective anger throughout because of the way the Directive was handled’ by the other two institutions.
Jos įrodė „ visišką, sarkastišką panieką Parlamento pasirinkimui, kurį jis padarė per pirmąjį svarstymą “.
They have shown ‘total and sarcastic contempt for the decisions made by this Parliament at first reading’.
Sunku pasakyti, ar Europos Komisija pateiks naują projektą dėl programinės įrangos patentavimo, ir jeigu pateiks, tai kada.
It is difficult to say whether, and when, the European Commission will present a new draft on the patentability of software.
Tačiau derybos nesibaigė ir abiejų stovyklų atstovai išlieka budrūs.
But the debate is not over and the advocates of both camps remain on their guard.
Su tokia pačia dilema susidūrėme kai buvo svarstomas vaistų arba bioenergetinių išradimų apsaugos klausimas.
We experienced the same dilemmas when the protection of medicines and biogenetic inventions were discussed.
Pasaulyje, kuriame dominuoja naujosios technologijos, galimybės naudotis išradimais ir jų pritaikymo kainų klausimas yra kaip niekad aktualus.
In a world dominated by new technologies, the problem of access to inventions and the costs of implementing them are more topical than ever.
Jis peržengia vien teisės ar ekonomikos sričių ribas.
This goes beyond the purely legal and economic context.
Oficialus Europos patentų biuro puslapis
Official site of the European Patent Office
EPN atsargiai vertina didesnį Europolo vaidmenį kovoje su eurų klastojimu
MEPs cautious about bigger role for Europol in fighting euro forgeries
Policijos bendradarbiavimas
Police cooperation
Šiuo metu kiekviena ES valstybė narė turi savo instituciją, skirtą kovai su suklastotų eurų gamyba.
At present each EU Member State has its own body for fighting the production of forged euros.
Susirūpinusios dėl plačiai paplitusio eurų klastojimo praėjusiais metais šešios valstybės narės pasiūlė, kad Europolas būtų paskirtas centrine ES institucija priemonėms prieš klastojimą įgyvendinti.
Worried by widespread counterfeiting of the euro, six States last year proposed that Europol be named the EU's central authority for anti-forgery measures.
Europos Parlamentas šių metų balandžio 12 d. pateikė savo nuomonę, kad Europolas turėtų atlikti didesnį vaidmenį, tačiau taip pat glaudžiau bendradarbiauti su nacionalinėmis institucijomis, be to, jis nėra pasirengęs prisiimti visos atsakomybės už kovą su šiuo nusikaltimu.
The European Parliament gave its opinion on 12 April this year.
Būtinybė, kad ES įtiktų kuo daugiau valstybių narių, buvo prielaida sukurti sudėtingoms banknotų apsaugos charakteristikoms, dėl kurių beveik neįmanoma pagaminti tikslios euro banknoto kopijos.
It said Europol should play a more prominent role but it should cooperate more closely with national bodies and was not ready to take full responsibility for fighting this crime on its own .
Šiuolaikiniais skaitmeniniais skeneriais ir spausdintuvais įmanoma pagaminti tik prastos kokybės kopijas, ir jų, deja, pakanka daugeliui žmonių apmulkinti.
Yet digital colour scanners and printers can produce replicas which are poor in quality but good enough to fool many people.
Institucijos ypač susirūpinusios dėl specialistų iš Rytų Europos ir Lotynų Amerikos sukurtų klastočių.
The authorities are particularly worried about specialist forgers in Eastern Europe and Latin America.
Kaip aš galiu atpažinti euro banknoto klastotę?
How can I spot a counterfeit euro banknote?
Trys slaptažodžiai: „apčiupinėti, apžiūrėti ir pažiūrėti prieš šviesą“ .
The watchwords are: " Feel, look and tilt ".
Tuomet galėsite nustatyti, tikras banknotas ar ne.
You should then be able to see if it is real or not.
Euro banknotai turi kelis apsaugos charakteristikas, dėl kurių sunku pagaminti tikslią jų kopiją.
Euro banknotes include a number of security features which make them difficult to reproduce.
Europos centrinis bankas (ECB) ir 12 nacionalinių centrinių bankų 2002 m. vadovavo informacinei kampanijai, skirtai supažindinti su banknotų apsaugos charakteristikomis, kad bet kas galėtų atpažinti tikrus banknotus.
The European Central Bank (ECB) and the 12 national central banks conducted an information campaign in 2002 which focused on the security features, so everyone should be able to recognise genuine banknotes.
Šią informaciją vis dar galima rasti ECB tinklalapyje.
This information is still available on the ECB's website.
ECB taip pat parengė duomenų bazę, skirtą informacijai apie klastotes kaupti, ir įkūrė Klastočių analizės centrą.
The ECB has also set up a database to store information on forgeries and established a Counterfeit Analysis Centre.
Duomenų bazėje sukaupta informacija prieinama visoms su klastotėmis kovojančioms institucijoms: Europolui, Interpolui ir Europos Komisijai.
The information in the database is shared with all bodies involved in combating forgeries: Europol, Interpol and the European Commission.