natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pakalbintas „Antraščių“, jis šnekėjo apie vilties ir optimizmo svarbą bei būtinybę izoliuoti ekstremistų balsus.
After addressing MEPs, he talked to us in an exclusive interview about hope and humour and said "the issue is how do we talk to the moderates so that we can isolate the extremists?"
Europos ir Amerikos visuomenės paremtos šiek tiek besiskiriančiais skirtingų religijų ir rasių sugyvenimo modeliais.
Europe and America offer slightly different models for multi-racial, multi-religious societies.
Ko abi Atlanto pusės galėtų pasimokyti viena iš kitos?
What can they learn from each other?
Amerikiečiai visuomet turėjo integruoti atvykėlius, todėl sąvoka „konventas“ visuomet buvo JAV politinės kultūros dalimi.
Americans have always had to integrate newcomers, so the concept of "covenant" has always been part of the political culture of the United States.
Tačiau ši koncepcija atėjo iš poreformacinės Europos, daug ką perėmusios iš hebrajiškos biblijos.
But the concept came from the political culture of Europe after the Reformation, which drew strongly on the Hebrew Bible.
Manyčiau, Europa turi sugrįžti prie šios sąvokos, padedančios jungti skirtingų kultūrų žmones.
I suggest that Europe needs to go back to that concept, which has the power to unite different groups across differences of culture.
Juk ji teigia „mes, žmonės, kartu nusprendėme“ – tai visus apimanti politinės tapatybės forma.
It says: "we the people come together" - it's a very inclusive form of political identity.
Norėdami kurti visuomenę, turime kaip kūrėją įtraukti kiekvieną.
If you want to build a society, you must include everyone as a builder.
Prisidėję prie projekto tampame jo dalimi.
If you contribute to something, you belong to it.
Ji gimė Europos šalims XVII a. ieškant vienijimosi pagrindo.
It was born in the 17th century when European nations had to find a way of uniting themselves.
Kiti būdai yra netinkami.
Other ways are not good.
Romantinė reakcija racionalizmo atžvilgiu sukūrė rase paremtas nacionalines valstybes.
The romantic reaction against rationalism in the 19th century created nation states predicated on race.
Jei valstybę kuriame rasės ar religijos pagrindu, tai išskirianti, o ne įtraukianti valstybė.
If you predicate your nation on race, or religion, you have an exclusive nation.
Esate bendravęs net ir su islamo radikalais, tačiau ar Jums pavyktų susikalbėti su bet kuo?
You have yourself met radical Islamists, but can you talk to anyone?
Susikalbėjimo pagrindas – jūsų teisės kalbėti pripažinimas, sugebėjimas būti dialogą plėtojančiais partneriais.
The condition for being able to talk to somebody is that they recognise your right to speak, that you are a partner in dialogue.
Kažkas, neigiantis mano egzistavimą, tapatybę ar mano teisę turėti teises negali būti pokalbio partneriu.
Someone who negates my very existence, or my identity, or my right to have rights, cannot be a partner in dialogue.
Europa, sustiprinusi nuosaikiuosius, ekstremistus išstumtų į gyvenimo paraštes.
Europe must empower the moderates, so as to marginalise the extremists.
Tai politinis iššūkis, kadangi, deja, žiniasklaida stiprina ekstremistus.
That is a political challenge, because unfortunately the media empower extremists.
Jei užgrobiate naftos tanklaivį, kažką susprogdinate ar žudote, tuomet gaunate reklaminio eterio.
If you hijack an oil tanker, or explode something, or kill people, you get publicity.
Žiniasklaidos struktūra ekstremistą paverčia pavyzdžiu, kuriuo gali sekti nepatenkinti jaunuoliai.
So the very structure of the media presents extremists as a role model for disaffected young people.
Jie paverčiami didvyriais.
They become heroes.
Tuomet jaunimas sako: „Noriu būti toks, kaip jie“.
And then young people say: "oh, I want to be like that".
Dievulėliau, jei nebus atsvaros, mums visiems labai nepasisekė.
And, my goodness, unless there's a counter-force, then everyone is in trouble.
Taigi, nekalbinkite ekstremistų, o atkleiskite nuosaikiųjų herojiškumą.
So don't talk to the extremists, make heroes of the moderates.
Religija – tarytum oras.
Religion is like the weather.
Kartais oras saulėtas ir gražus oras, kitąkart šalta, šlapia ir nepakenčiama.
Sometimes it is sunny and you love the weather and other times it's cold and wet and you can't stand the weather.
Nėra religijų be gerų ir blogų elementų.
There is no such thing as religion without good elements and bad elements.
Sparčių pokyčių, nestabilumo ir baimės laikais žmonės atsigręžia į tuos, kurie siūlo neabejotiną užtikrintumą – ekstremistus.
In ages of rapid change, destabilisation, uncertainty and fear, people turn to those offering them certainty, and they are always the extremists.
Jiems pasaulis paprastas: mes teisūs, jie – klysta.
For them the world is simple: we are right, they are wrong.
Politinių neramumų ir religinio ekstremizmo laikais tikrieji didvyriai oponuoja savo religijos ekstremistams.
Where you have political turbulence and religious extremism, the real heroes are the people who oppose the extremists within their religion.
Kai kurie iš jų dėl to buvo nužudyti, kiti – ekskomunikuoti.
Some have been assassinated for it, some excommunicated.
Kovai su ekstremizmu reikia drąsos.
You need courage to stand up against the extremists.
Ar, žiūrint iš istorinės perspektyvos, yra vilties, kad skirtingos religijos taikiai sugyvens tarpusavyje?
Looking at history, is there really hope that different religions can coexist in peace?
Dažnai painiojame optimizmą ir viltį, nors tarp jų yra didelis skirtumas.
People confuse optimism and hope, and there is a difference.
Optimizmas – tai tikėjimas, kad padėtis pasitaisys.
Optimism is the belief that things are going to get better.
Viltis – tai tikėjimas, kad sunkiai dirbdami sugebėsime pagerinti situaciją.
Hope is the belief that if we work hard enough we may be able to make things better.
Optimizmas – pasyvi dorybė, viltis – aktyvi.
Optimism is a passive virtue, hope is active.
Būti optimistu drąsos nereikia, užtenka tam tikro naivumo.
One needs no courage to be an optimist, just a certain naivety.
Turėti vilties reikia nemažos dozės drąsos.
But it needs a great deal of courage to have hope.
Izraelio himnas reiškia viltį.
The national anthem of Israel means "hope".
Religinių lyderių užduotis šiame ties beviltiškumo riba balansuojančiame pasaulyje – vilties atstovavimas.
Our task as religious leaders is to be agents of hope in a world close to despair.
Vilties išsaugojimui reikia tvirtybės ir drąsos, bet apie alternatyvas geriau nemąstyti – beviltiškumo politika visuomet pavojinga.
It takes tenacity and even courage to keep hoping, but the alternative is not to be contemplated; the politics of despair are always dangerous politics.
Ar juokas taip pat yra vilties dalis?
Are jokes part of hope?
Humoras – vilties pirmos eilės pusbrolis.
Humour is the first cousin of hope.
Europos Parlamento pirmininkui H.-G.Pötteringui netgi pasiūliau po Europos kultūrų dialogo metų paskelbti Europos humoro metus.
I even suggested to President Pöttering that after the European Year for Intercultural Dialogue he might try a European Year of Humour.
Jonathan Sacks kvietė kultūrų dialogui ir bendradarbiavimui JK ir Sandraugos vyriausiasis rabinas
Press Release European Year of Intercultural Dialogue The website of the Chief Rabbi Watch the European Parliament live
Ekumeninis patriarchas Baltramiejus: „Mūsų planeta - bendri visų namai“
Arab week in pictures
Baltramiejus I – „Žaliasis patriarchas“, plėtojantis religijų dialogą „Religija ir politika koegzistuoja, kadangi abi tarnauja žmogui“, – po pasisakymo plenarinėje sesijoje tvirtino mūsų pakalbintas Konstantinopolio stačiatikių patriarchas Baltramiejus I. Krikščionys ir musulmonai yra vieno Dievo vaikai, todėl Europoje yra vietos visiems, net ir Turkijai, jei jos priėmimas skatins abipusį tobulėjimą, pabrėžė ekumeninis patriarchas.
"Berber Portraits" by Omar D adorn the walls of the Parliament in Brussels Arab slideshow 2 Arab slideshow 3 Arab slideshow 4 Arab slideshow 5 Arab slideshow 6 Arab slideshow 7 Arab slideshow 8 Arab slideshow 9 Arab slideshow 10 Arab and European politics and culture came together under the European Parliament's roof in Brussels this week, as relations between the two were discussed in a series of seminars on education, human rights and the price and future of oil.
Skaitykite interviu su vienu svarbiausių stačiatikių bažnyčios vadovų pripažįstamu Konstantinopolio patriarchu Baltramiejumi I.
When we spoke to him after his speech, he emphasised that there is "room for everyone" in Europe, including Turkey, with coexistence producing "mutual enrichment".
Jūs, religinis lyderis, šiandien kalbėjote politinėje institucijoje.
Today you, as a religious leader, have addressed a political institution.
Kokį religijos ir politikos santykį šiandieną regite europiniame lygmenyje?
How do you see the interrelation between religion and politics at the European level today?
Religija ir politika koegzistuoja, kadangi jos abi tarnauja žmogui.
Religion and politics coexist, because they both serve man, they both exist for man.
Politikas negali nuslėpti savo tikėjimo ir religijos, kadangi tai yra jo egzistencijos dalis, turinti poveikį jo sprendimams.
A politician cannot hide his faith, his religion, as these are part of his personal make-up and part of the way he does his job.
Europinė kultūra remiais krikščionišku tikėjimu ir evangelijos mokymu, tačiau tai nereiškia, kad visi, kas nėra krikščionys, turi likti už Europos ribų.
European culture too is based on Christian faith, on the lessons of the Gospel - but this does not imply we should exclude non-Christians from Europe.
Religijų dialogą vadinate savo svarbiausiu prioritetu.
You have made dialogue between religions a priority.
Kaip vertinate dabartinius krikščionių ir musulmonų santykius Europoje?
How would you describe current relations between Christians and Muslims in Europe?
Šiandieną Europoje gyvena keli milijonai musulmonų.
The presence of several million Muslims in Europe today is simply a reality.
Mes, krikščioniška Europos dauguma ir mažumai priklausantys žmonės, privalome stengtis gyventi harmonijoje, kaip vieno Dievo vaikai.
We Christians, the majority, as well as those in the minority, must aspire to live in harmony as children of the same God.
Musulmonai ir kitos mažumos neturi gyventi getuose – jie turėtų būti integruoti į juos priėmusią visuomenę, o iš daugumos pasisemti geriausia, ką ji turi pasiūlyti.
No minority, including Muslims, should live separately: they should be a full part of the society that welcomed them, and gain from the majority the best it has to offer.
Tačiau tai turi būti abipusis reiškinys.
In Athens too there should be a mosque for Muslims to pray when they want to.
Neteisinga, kad nėra leidžiama statyti krikščioniškų šventyklų Saudo Arabijoje.
It is unfair for example that it is not possible to establish a Christian church in Saudi Arabia.
Esame nedidelė Konstantinopolio krikščionių bendruomenė, ir, kaip Turkijos piliečiai, vykdome visus įsipareigojimus valstybei.
In Constantinople we are a very small Christian minority, but we are Turkish citizens and, as a minority, entirely fulfil our obligations to the state.
Vis dėlto nesame traktuojami taip pat, kaip musulmonai.
It saddens us to feel somehow second-class citizens.
Jaučiamės antrarūšiais piliečiais, ir tai mus liūdina.
This is an urgent and critical issue in all corners of the globe.
Apmaudu, kad Turkijos valdžia neleidžia veikti Halki seminarijai.
Every day we hear about the devastation caused by hurricanes, floods and climate change in general.
Visos daugumos turi gerbti mažumų teises – jokia žmonių grupė neturi jaustis engiama ar stumiama į nepalankią padėtį.
I was in New Orleans to see the destruction wrought by Katrina.
Dėl savo požiūrio į aplinkosaugą buvote pramintas „Žaliuoju patriarchu“.
You have to see it with your own eyes to absorb the magnitude of the disaster.
Kodėl teikiate didelę reikšmę gamtai?
The church has a duty to do something.
Susidomėjimą ekologija paveldėjau iš savo pirmtako patriarcho Dimitrijaus, rugsėjo-ąją paskelbusio maldų už aplinkos apsaugą diena.
It must raise awareness among people, particularly the young, because the future of the planet is in their hands.
Aplinkosauga tapo neatidėliotinu kritiniu klausimu visuose žemės kampeliuose.
Environmental issues affect us all - Christians and non-Christians - because the planet is our common home, our "oikos".
Bažnyčia privalo plėsti žmonių, ypač jaunosios kartos, lemsiančios planetos ateitį, suvokimą.
We organize symposia on average every two years, to which we invite not only Christians but also people from other religions and specialities (biologists, environmentalists, clergy, etc).
Žodis „ekologija“ kilo iš graikų kalbos žodžio „oikos“ , reiškiančio namus.
Recently, for example, in the Amazon, we saw with our own eyes how forests are felled to grow soya.
Maždaug kas dvejus metus rengiame simpoziumus, kuriuose dalyvauja įvairiausių religijų ir profesijų atstovai – biologai, aplinkosaugininkai, dvasininkai ir kiti.
An Anglican bishop from Liverpool was there; he was very moved, angry about what was going on and, when he returned to his diocese in Liverpool, he persuaded the local authorities to forbid ships carrying soya from Brazil from docking there.
Kartu ieškome mokslo ir religijos dialogo, ir mūsų pastangos nebuvo bevaisės.
The forests of Brazil generate vast quantities of oxygen and thus affect not only Brazil but the whole planet.
Turite specifinį požiūrį į religijų dialogą bei Turkijos ir jos kaimynių santykius.
You have a very particular perspective both on inter-religious dialogue and on relations between Turkey and its neighbours.
Ar tai palengvins ES ir Turkijos derybas dėl šios šalies narystės?
Do you think these are factors that will influence the ongoing accession negotiations between Turkey and the EU?
Turkija gerai sutaria su kaimynėmis, įskaitant tris ES narėmis tapusias stačiatikių šalis Graikiją, Bulgariją ir Rumuniją.
Turkey has good relations with all its neighbours, including Greece, Bulgaria and Romania, three Orthodox countries and now members of the EU.
Daugelis teigia, kad Turkijai, kone visiškai musulmoniškai šaliai, ne vieta Europoje.
Many say that Turkey, as an almost entirely a Muslim country, has no place in Europe.
Nemanau, kad religiniai skirtumai turėtų tapti kliūtimi.
We believe that the difference of religion should not be an obstacle.
Jei Turkija išpildys visus kandidatėms keliamus reikalavimus, ji gali būti priimta į ES net ir būdama musulmoniška.
If Turkey fulfils all the criteria for candidate countries, it can be accepted to the EU even if its population is Muslim.
Tai skirtingas pasaulis, tačiau jis gali koegzistuoti kartu su krikščioniškuoju – juk sugyventi pavykdavo daugeliu laikotarpiu daugelyje žemės platumų ir ilgumų.
This is a different world, but it can coexist with the Christian world, as it has happened many times in the past and in many places across the globe.
Europoje atsiras vietos visiems, jei prisitaikysime ir neužsidarysime getuose.
In Europe there is room for everyone, as long as we adapt and avoid living in ghettos.
Arabų šalių savaitė: nuotraukų albumas
About his All Holiness, Bartholomew
Jo koridorius užpildė arabiškos muzikos garsai ir papuošė fotografijos ir keramikos darbai bei kaligrafijos raštai.
Archbishop of Constantinople (Istanbul) and Ecumenical Patriarch, the 270th head of the 2,000 year-old Christian Church founded there by St. Andrew.
EP komitetai ir delegacijos su Irako atstovų tarybos nariais bei Arabų lygos generaliniu sekretoriumi Amru Mussa diskutavo daugeliu aktualių klausimų, pradedant švietimu ir žmogaus teisėmis ir baigiant naftos kainomis.
The Ecumenical Patriarch has the historical and theological responsibility to initiate and coordinate action among the Orthodox Churches of Alexandria, Antioch, Jerusalem, Russia, Serbia, Romania, Bulgaria, Georgia, Cyprus, Greece, Poland, Albania, Czech republic and Slovakia, Finland, Estonia, and numerous archdioceses.
Arabų savaitė – vienas Europos kultūrų dialogo metams skirtų renginių.
Born: Dimitrios Arhondonis, February 29, 1940, Island of Imvros (Gokceada), Turkey.
EP buvo surengtos filmų „REEL Bad Arabs“ bei „Les jardins de Samira“ peržiūros.
Patriarch Bartholomew I of Constantinople on Wikipedia.
Briuselio aikštėse koncertavo „Nass el Ghiwane“, „The Art of Sawt bei Hatem Sakly.
More information.
Literatūra ir politika: pokyčių Afrikoje šauklys Wole Soyinka
Wole Soyinka - Africa's first literary laureate
W. Soyinkos savo kūriniuose kalba apie Afrikos problemas Afrikos savaitės metu Europos Parlamento koridoriuose buvo galima sutikti ne vieną įžymų Juodojo žemyno politiką ar menininką.
Wole Soyinka: "every culture has its priorities" African week has brought many prominent people to the European Parliament this week.
Vienas jų – pirmasis Nobelio premijos literatūros srityje laureatas iš Afrikos Wole Soyinka.
One of them is Wole Soyinka, a Nigerian writer, poet, playwright and the first African winner of the Nobel prize for literature in 1986.
Wole Soyinka keletą kartų buvo įkalintas už tai, kad Nigerijos pilietinio karo metu tarpininkavo nesutariančioms pusėms, o vėliau kritikavo kariuomenės ir vyriausybės veiksmus.
Wole Soyinka has been imprisoned several times in Nigeria for his mediation during the civil war and later criticism of the military and government.
Jo poezija ir pjesės yra persmelktos socialinės problematikos – jose kalbama apie korupciją, tironiją ir Afrikos diktatorių asmens kultą.
All his poetry and plays seem to deal with corruption, tyranny and the cult of personality in African dictatorships.
Su W. Soyinka kalbėjomės apie kultūrų dialogo svarbą.
Wole Soyinka, on Thursday you were on the panel for the closing session on intercultural dialogue.
Baigiamasis Afrikos savaitės susitikimas buvo skirtas kultūrų dialogo temai.
What issues should people be talking about concerning intercultural dialogue?
Kokia šio dialogo prasmė ir esmė?
"For me it's a human phenomenon - what we're talking about is how to practicalise and enhance this kind of dialogue.
Man kultūrų dialogas – žmogiškas fenomenas, todėl kalbame apie praktinį jo taikymą ir plėtojimą, kultūrinių mainų mechanizmo stiprinimą.
The international community has reached the level now that the notion of a hierarchy of cultures has been eroded.
Tikiuosi, kad tarptautinė bendruomenė jau pasiekė lygmenį, kuriame neegzistuoja kultūrų hierarchijos sąvoka.
Nowadays the recognition of cultures that are unknown or strange is far more advanced and there is far more dissemination of cultural phenomena.
Nežinomų ir keistų kultūrų pripažinimas gerokai pažengęs į priekį, o kultūriniai reiškiniai plinta vis toliau.
So what it means is that the mechanisms of cultural exchange need to be enhanced".
Savo kūriniuose kalbate apie nelinksmą Afrikos tikrovę – korupciją ir piktnaudžiavimą valdžią.
Your work has dealt with many political themes in Africa - corruption, abuse of power and so forth.
Kokį vaidmenį savoje visuomenėje turėtų vaidinti Afrikos ar Europos menininkas?
What role should the poet and playwright play in society - in Africa and in Europe?
Kiekvienoje kultūroje – savi prioritetai.
"Again we come to this cultural interaction and obviously every culture has its priorities.
Politiniai reikalai randa savo vietą kultūros erdvėje.
I have always taken the position that somehow political concerns have a way of occupying the proper space within cultural programmes.
Nuolatos ieškoma individo vietos visuomenėje.
People constantly ask the question "what is the place of the individual in the community".
Kultūra turi sociopolitinį elementą – pažiūrėkime į Afriką ar buvusią Sovietų Sąjungą.
I believe that the socio-political element of culture, whether it is the poetry of the African continent or the Soviet Union, finds its own way.
Jis yra tarytum plyšius užpildantis vanduo.
It's like water - it finds its own level".
Ką turite galvoje kalbėdami apie kultūrų mainų mechanizmus?
You spoke earlier about "mechanisms of exchange" between cultures, what do you mean exactly?
Britų taryba ar Prancūzų aljansas į Afriką kartais atveža trupes ir rengia kūrybines dirbtuves.
"To give you examples, the British Council and the Alliance Française from time to time send theatre groups to Africa for performances and workshop - to Nigeria for example.
Nigerijos grupės užsienyje į žiūrovus kreipiasi jiems niekad negirdėta teatrinių idiomų kalba.
Then Nigerian groups can go abroad and introduce to the audiences theatrical idioms that they have never encountered before.
Tai turtina ir plečia suvokimo horizontus.
One only has to be part of this to see how much enriching it is that they spread their horizons".
Kitas svarbus reiškinys – vietinių festivalių internacionalizacija.
The other example is the phenomenon of the internationalisation of local festivals.
Daugelis nigeriečių nežino, kad „maskavimasis“ būdingas ir šioms šalims.
We invited Japan, China, and the Scandinavian countries.
Daugumą jų yra įsitikinę, kad tai vien tik afrikietiška tradicija.
Many Nigerians do not know that so called "masking" is a tradition of these countries - they always thought it was from Africa.
Šis kultūrų susitikimas buvo naudingas ir kovojant su kultūrų suvokimą iškraipančiu ir žmonių mąstyseną ribojančiu religiniu fundamentalizmu.
It was doubly useful for Nigerians because there is this religious fundamentalism which is warping the cultural understanding and the horizons of people.
Daugelis Nigerijos krikščionių ir musulmonų kaukes tebelaiko fetišo, pagonybės ir barbarizmo atributais.
Many Christians and Muslims (in Nigeria) still believe that masks are a sign of fetishism, paganism, barbarism - including students.
Kaip jaučiatės viešėdamas Europos Parlamente Afrikos savaitės metu?
How do you feel to be at the European Parliament during Africa week?
Kuomet Nigeriją buvo apėmusi krizė, apie padėtį stengdavausi pasišnekėti su europarlamentarais.
When we were in trouble I used to visit MEPs and talk to them.
Kuomet situacijai pagerėjus gavau šį pakvietimą, kartu gavau ir progą padėkoti už pagalbą paskutinės diktatūros metais.
When things seem to be stabilised in our country and I received an invitation, it was an opportunity to come here and say thanks for your assistance during the last dictatorship.
Paprastai esu kviečiamas krizių laikotarpiais – tikiuosi, jog nebeteks grįžti panašiomis aplinkybėmis.
I'm usually invited during crises for Nigeria - and we're hoping never to have to come back under those circumstances.
Džiaugiuosi būdamas čia.
I'm quite happy to pass through...
Tikiuosi, kad pasaulis jau pasiekė lygmenį, kuriame neegzistuoja kultūrų hierarchijos sąvoka.
"Nowadays the recognition of cultures that are unknown or strange is far more advanced"
Afrikos savaitė Europos Parlamente
Read more
-//EP//TEXT IM-PRESS 20071213FCS15254 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20071213FCS15254 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080303IPR22669 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080303IPR22669 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080611IPR31358 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080528IPR30234 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081201STO43288 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20070906FCS10161 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081203IPR43683 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080211FCS20948 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081117IPR42209 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081117IPR42209 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080901STO35668 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080211FCS20948 0 NOT XML V0//EN
Komitetų ir frakcijų savaitė Komitetų ir frakcijų savaitė
A week of committees and political groups A week of committees and political groups
EP vadovas Hans-Gert Pöttering vieši JTO būstinėje Niujorke, o princas Čarlzas ketvirtadienį atvyksta į Europos Parlamentą.
Parliament's President Hans-Gert Pöttering visits the UN in New-York, while Prince Charles will visit the EP on Thursday.
4-ajame Europos parlamentarų susitikime aptariami Lisabonos strategijos įgyvendinimo klausimai.
The focus is on the Lisbon Strategy during the 4th Joint Parliamentary Meeting organised by the EP and the Slovenian National Assembly.