natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Turklāt dalībvalstis drīkst arī saglabāt vai ieviest valsts noteikumus par jautājumiem, kas nav konkrēti minēti šajā direktīvā, piemēram, papildu noteikumus par pārdošanas līgumiem, tostarp saistībā ar preču piegādi vai prasībām sniegt informāciju līguma spēkā esamības laikā.
Moreover, Member States may also maintain or introduce national provisions on issues not specifically addressed in the Directive, such as additional rules concerning sales contracts, including in relation to delivery of goods, or requirements for the provision of information during the existence of a contract.
Šai direktīvai nebūtu jāietekmē valsts tiesību akti līgumtiesību jomā, ciktāl līgumtiesību aspekti nav reglamentēti šajā direktīvā.
This Directive should not affect national law in the area of contract law insofar as contract law aspects are not regulated in this Directive.
Tāpēc šai direktīvai nevajadzētu skart valsts tiesību aktus, kas reglamentē, piemēram, līguma noslēgšanu vai spēkā esamību (piemēram, ja nav dota piekrišana).
Therefore, this Directive should be without prejudice to national law regulating for instance the conclusion or the validity of a contract (such as lack of consent).
Tāpat šai direktīvai nebūtu jāskar vispārējie līguma tiesiskās aizsardzības līdzekļi, noteikumi par sabiedrisko ekonomisko kārtību (piemēram, noteikumi par pārmērīgām vai uzskrūvētām cenām) un noteikumi par neētiskiem tiesiskiem darījumiem.
Similarly, this Directive should not affect the general contractual legal remedies, the rules on public economic order, for instance rules on excessive or extortionate prices, and the rules on unethical legal transactions.
Ar šo direktīvu nebūtu jāsaskaņo patērētāju līgumiem piemērojamās prasības attiecībā uz valodu lietojumu.
This Directive should not harmonise language requirements applicable to consumer contracts.
Tādēļ dalībvalstis drīkst savos tiesību aktos saglabāt vai ieviest valodas prasības attiecībā uz prasībām par informāciju līgumā un līguma nosacījumiem.
Therefore, Member States may maintain or introduce in their national law linguistic requirements regarding contractual information requirements and contract terms.
Šai direktīvai nebūtu jāskar valsts tiesību akti par juridisko pārstāvību, piemēram, noteikumi attiecībā uz personu, kura rīkojas tirgotāja vārdā vai viņa uzdevumā (piemēram, aģents vai pilnvarotais).
This Directive should not affect national laws on legal representation such as the rules relating to the person who is acting in the name of the trader or on his behalf (such as an agent or a trustee).
Šajā jomā kompetence būtu jāsaglabā dalībvalstīm.
Member States should remain competent in this area.
Šī direktīva būtu jāpiemēro visiem tirgotājiem ‐ gan publiskiem, gan privātiem.
This Directive should apply to all traders, whether public or private.
Patērētāja definīcijai būtu jāattiecas uz fiziskām personām, kuras rīkojas nesaistīti ar komercdarbību, uzņēmējdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju.
The definition of consumer should cover natural persons who are acting outside their trade, business, craft or profession.
Tomēr, ja līgums ir noslēgts ar mērķi, kas daļēji ir saistīts un daļēji ir nesaistīts ar personas komercdarbību (divējāda lietojuma līgumi) un ar komercdarbību saistītais mērķis ir tik ierobežots, ka nav dominējošs kopējā piegādes kontekstā, arī šāda persona būtu jāuzskata par patērētāju.
However, if the contract is concluded for purposes partly within and partly outside the person's trade (dual purpose contracts) and the trade purpose is so limited as not to be predominant in the overall context of the supply, that person should also be considered as a consumer.
Šī direktīva neietekmē dalībvalstu brīvību saskaņā ar Savienības tiesību aktiem noteikt, ko tās uzskata par vispārējas ekonomiskas nozīmes pakalpojumiem, kā šie pakalpojumi būtu jāorganizē un jāfinansē saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu un kādi īpaši pienākumi būtu jānosaka šo pakalpojumu sakarā.
This Directive does not affect the freedom of Member States to define, in conformity with Union law, what they consider to be services of general economic interest, how those services should be organised and financed, in compliance with State aid rules, and which specific obligations they should be subject to.
Digitālais saturs nozīmē datus, kas ir radīti un piegādāti digitālā formātā, piemēram, datorprogrammas, lietojumprogrammas, spēles, mūzika, video vai teksti, neatkarīgi no tā, vai tiem piekļūst lejuplādējot vai straumējot, no materiāla datu nesēja vai izmantojot jebkurus citus līdzekļus.
Digital content means data which are produced and supplied in digital form, such as computer programs, applications, games, music, videos or texts irrespective of whether it is accessed through downloading or streaming, from a tangible medium or through any other means.
Līgumiem par digitālā satura piegādi vajadzētu būt iekļautiem šīs direktīvas darbības jomā.
Contracts for the supply of digital content should fall within the scope of this Directive.
Ja digitālo saturu piegādā uz materiāla datu nesēja, piemēram, CD vai DVD, to būtu jāuzskata par preci šīs direktīvas nozīmē.
If digital content is supplied on a tangible medium, such as a CD or a DVD, it should be considered as goods within the meaning of this Directive.
Tāpat kā gadījumā ar līgumiem par ūdens, gāzes vai elektrības piegādi, ja tos nelaiž pārdošanā ierobežotā tilpumā vai noteiktā daudzumā, vai līgumi par centralizētu siltumapgādi, līgumi par digitālo saturu, ko nesniedz materiālā datu nesējā, nebūtu jāuzskata par pārdošanas vai pakalpojumu līgumiem šīs direktīvas nozīmē.
As with contracts for the supply of water, gas or electricity, where they are not put up for sale in a limited volume or set quantity, or district heating, contracts for digital content not supplied on a tangible medium should be classified neither as sales contracts nor as service contracts for the purpose of this Directive.
Šādu līgumu gadījumā patērētājam vajadzētu būt atteikuma tiesībām, ja vien patērētājs nav piekritis izpildījuma sākšanai atteikuma perioda laikā un apstiprinājis, ka viņš pēc tam zaudēs tiesības atteikties no līguma.
For such contracts, the consumer should have a right of withdrawal unless he has consented to the beginning of the performance during the withdrawal period and has acknowledged that he will consequently lose the right to withdraw from the contract.
Papildus vispārējām informācijas prasībām tirgotājam būtu jāinformē patērētāji par digitālā satura funkcionalitāti un attiecīgo savietojamību.
In addition to the general information requirements, traders should inform consumers about the functionality and the relevant interoperability of the digital content.
Norādei uz funkcionalitāti būtu jāattiecas uz veidiem, kā digitālo saturu var izmantot, piemēram, patērētāja uzvedības izsekošanai, kā arī uz jebkādu tehnisko ierobežojumu esamību vai neesamību, piemēram, uz aizsardzību, izmantojot digitālo tiesību pārvaldību vai reģiona kodējumu.
The notion of functionality should refer to the ways in which digital content can be used, for instance tracking of consumer behaviour, as well as the absence or presence of any technical restrictions, for instance protection via Digital Rights Management or region coding.
Norāde uz attiecīgo savietojamību attiecas uz informāciju par standarta aparatūru un programmatūras vidi, ar kuru konkrētais digitālais saturs ir savietojams, piemēram, operētājsistēmu, nepieciešamo versiju un noteiktām aparatūras iezīmēm.
The notion of relevant interoperability is meant to describe the information regarding the standard hardware and software environment with which the digital content is compatible, for instance the operating system, the necessary version, certain hardware features.
Komisijai būtu jāizskata, vai par digitālo saturu ir vajadzīgi turpmāki saskaņoti noteikumi, un nepieciešamības gadījumā jāiesniedz likumdošanas priekšlikums, kā risināt šo jautājumu.
The Commission should examine the need for further harmonised provisions in respect of digital content and submit, if necessary, a legislative proposal for addressing this matter.
▌Distances līguma definīcijai būtu jāattiecas uz visiem gadījumiem, kad
The ▌definition of distance contract should cover all cases where ▌contracts are concluded
vienu vai vairākus distances saziņas līdzekļus (piemēram, pasta pasūtījumu, internetu, telefonu vai telefaksu)
one or more means of distance communication (such as mail order, Internet, telephone or fax) ▌, up to
līdz līguma noslēgšanas brīdim un ieskaitot to
and including
līguma noslēgšana
conclusion of the contract
No otras puses, līgums, par kuru sarunas veic tirgotāja uzņēmuma telpās un beigās noslēdz, izmantojot distances saziņu, nebūtu jāuzskata par distances līgumu.
By contrast, a contract which is negotiated at the business premises of the trader and finally concluded by means of distance communication should not be considered a distance contract.
Tāpat arī līgums, ko ierosina, izmantojot distances saziņu, bet beigās noslēdz tirgotāja uzņēmuma telpās, nebūtu jāuzskata par distances līgumu.
Neither should a contract initiated by distance communication, but finally concluded at the business premises of the trader be considered a distance contract.
Līdzīgā kārtā distances līguma jēdzienā nebūtu jāietver rezervācijas, ko patērētājs veicis, izmantojot distances saziņas līdzekļus, lai lūgtu pakalpojumu no kāda profesionāļa, piemēram, kad patērētājs pa tālruni piesaka apmeklējumu pie friziera.
Similarly, the concept of distance contract should not include the reservations made by a consumer through a means of distance communications to request the provision of a service from a professional, such as in the case of a consumer phoning to request an appointment with a hairdresser.
Norādei uz organizētu distances pārdošanas vai pakalpojumu sniegšanas shēmu būtu jāietver tās shēmas, ko piedāvā kāda trešā puse, kas nav attiecīgais tirgotājs, bet ko tirgotājs izmanto, piemēram, tiešsaistes platforma.
The notion of an organised distance sales or service-provision scheme should include those schemes offered by a third party other than the trader but used by the trader, such as an online platform.
Tomēr tam nebūtu jāattiecas uz gadījumiem, kad tīmekļa vietne tikai sniedz informāciju par tirgotāju, viņa precēm un/vai pakalpojumiem un to, kā var sazināties ar tirgotāju.
It should not, however, cover cases where websites offer purely information on the trader, his goods and/or services and how the trader can be contacted.
uzņēmuma telpām, piemēram, patērētāja mājās vai darbavietā.
, for example at the consumer's home or workplace.
Atrodoties ārpus uzņēmuma telpām, patērētāji
In an off-premises context, consumers
psiholoģisku spiedienu
psychological pressure
Ārpus uzņēmuma telpām noslēgta līguma definīcijā nebūtu jāietver situācijas, kad tirgotājs vispirms ierodas patērētāja mājās tikai nolūkā veikt mērījumus vai sniegt tāmi, kas patērētājam neuzliek nekādas saistības, un līgumu noslēdz tikai vēlāk tirgotāja telpās vai ar distances saziņas līdzekļiem, pamatojoties uz tirgotāja tāmi.
The definition of an off-premises contract should not cover situations in which the trader first comes to the consumer's home strictly with a view to taking measurements or giving an estimate without any commitment of the consumer and where the contract is then concluded only at a later point in time on the trader's premises or via means of distance communication on the basis of the trader's estimate.
Šādos gadījumos uzskatāms, ka līgums nav noslēgts tūlīt pēc tirgotāja piedāvājuma patērētājam, ja patērētājam pirms līguma noslēgšanas ir bijis laiks apsvērt tirgotāja tāmi.
In those cases, the contract is not to be considered as having been concluded immediately after the trader has addressed the consumer if the consumer has taken time to reflect upon the estimate of the trader before concluding the contract.
Par uzņēmuma telpām jāuzskata arī ikviena veida telpas (piemēram, veikali
Business premises should include premises in whatever form (such as shops
vai kravas automašīnas), kuras tirgotājs izmanto kā pastāvīgu
or lorries) which serve as a permanent
vai parastu
or usual
vietu uzņēmējdarbības veikšanai.
place of business for the trader.
Tirgus būdas un stendi gadatirgos būtu jāuzskata par uzņēmuma telpām
Market stalls and fair stands should be treated as business premises
, ja tās atbilst šim nosacījumam
if they fulfil this requirement.
sabiedriskais transports
public transport
, ko tirgotājs savai uzņēmējdarbībai izmanto ārkārtas gadījumos,
, which the trader uses on an exceptional basis for his business activities
kā arī privāti mājokļi vai darbavietas nebūtu jāuzskata par uzņēmuma telpām.
as well as private homes or workplaces should not be regarded as business premises.
Tās personas uzņēmuma telpas, kura rīkojas tirgotāja vārdā vai viņa uzdevumā, kā definēts šajā direktīvā, būtu jāuzskata par uzņēmuma telpām šīs direktīvas nozīmē.
The business premises of a person acting in the name or on behalf of the trader as defined in this Directive should be considered as business premises within the meaning of this Directive.
Pastāvīgam informācijas nesējam būtu jāsniedz patērētājam iespēja saglabāt informāciju tik ilgi, cik nepieciešams to viņa interešu aizsardzībai, kuras izriet no līgumattiecībām ar tirgotāju.
Durable media should enable the consumer to store the information for as long as it is relevant for him to protect his interests stemming from his relationship with the trader.
Atklāta izsole nozīmē, ka tirgotāji un patērētāji personiski piedalās izsolē vai viņiem ir dota iespēja tajā piedalīties.
A public auction implies that traders and consumers attend or are given the possibility to attend the auction in person.
Tirgotājs piedāvā patērētājiem preces vai pakalpojumus, izmantojot dažu dalībvalstu tiesību aktos paredzētu cenu piedāvāšanas procedūru, lai pārdotu preces atklātā pārdošanā.
The goods or services are offered by the trader to the consumer through a bidding procedure authorised by law in some Member States, to sell goods at public sale.
Izsoles uzvarētājam ir pienākums pirkt attiecīgās preces vai pakalpojumus.
The successful bidder is bound to purchase the goods or services.
Izsoli, kuras mērķiem patērētāji un tirgotāji izmanto tiešsaistes platformu, nebūtu jāuzskata par atklātu izsoli šīs direktīvas nozīmē.
The use of on-line platforms for auction purposes which are at the disposal of consumers and traders should not be considered as a public auction within the meaning of this Directive.
Šī direktīva būtu jāattiecina uz līgumiem saistībā ar centralizēto siltumapgādi, tāpat arī uz līgumiem saistībā ar ūdens, gāzes un elektrības piegādi.
Contracts related to district heating should be covered by this Directive, similarly to the contracts for the supply of water, gas and electricity.
Centralizētā siltumapgāde nozīmē siltuma piegādi, tostarp tvaika vai karsta ūdens veidā, no centrāla ražošanas avota, izmantojot pārvades un sadales sistēmu, veicot piegādi vienlaikus vairākām ēkām apsildes vajadzībām.
District heating refers to the supply of heat, inter alia in the form of steam or hot water, from a central source of production through a transmission and distribution system to multiple buildings, for the purpose of heating.
Uz līgumiem saistībā ar nekustamā īpašuma tiesību nodošanu vai tādu tiesību radīšanu, līgumiem attiecībā uz jaunu ēku būvniecību vai esošu ēku būtisku pārbūvi, kā arī līgumiem par dzīvojamo telpu īri dzīvošanas nolūkiem jau attiecas daudzi konkrēti noteikumi valsts tiesību aktos.
Contracts related to the transfer of rights in immovable property or the creation of such rights, contracts for the construction of new buildings or the substantial conversion of existing buildings as well as contracts for rental of accommodation for residential purposes are already subject to a number of specific requirements in national legislation.
Šīs direktīvas noteikumi tādiem līgumiem nav piemēroti.
rovisions of this Directive are not appropriate to those contracts
Būtiska pārbūve ir pārbūve, ko var pielīdzināt jaunas ēkas celtniecībai, piemēram, kad tiek saglabāta tikai vecās ēkas fasāde.
A substantial conversion is a conversion comparable to the construction of a new building, for example where only the façade of an old building is retained.
Pakalpojumu līgumi, it īpaši saistībā ar piebūvju (piemēram, garāžu vai verandu) būvniecību un saistībā ar ēku remontu un atjaunošanu, kas nav būtiska pārbūve, būtu jāiekļauj šīs direktīvas darbības jomā, kā arī iekļauti ir līgumi par nekustamā īpašuma aģenta pakalpojumiem un līgumi par neapdzīvojamu telpu īri.
Service contracts in particular those related to the construction of annexes to buildings (for example a garage or a veranda) and those related to repair and renovation of buildings other than substantial conversion should be included in the scope of this Directive, as well as contracts related to the services of a real estate agent and those related to the rental of accommodation for non-residential purposes.
Transporta pakalpojumi attiecas uz pasažieru un preču pārvadājumiem.
Transport services cover passenger transport and transport of goods.
Pasažieru pārvadājumi būtu jāizslēdz no šīs direktīvas darbības jomas, jo uz to jau attiecas citi Savienības tiesību akti, savukārt uz sabiedrisko transportu un taksometriem ‐ attiecīgs regulējums valstu līmenī.
Passenger transport should be excluded from the scope of this Directive as it is already subject to other Union legislation, or in the case of public transport and taxis, subject to regulation at national level.
Tomēr noteikumi par patērētāju aizsardzību pret pārmērīgu maksu par maksājumu līdzekļu izmantošanu vai pret slēptajām izmaksām būtu jāattiecina arī uz pasažieru pārvadājumu līgumiem.
However, the provisions protecting consumers against excessive fees for the use of means of payment or against hidden costs should apply also to passenger transport contracts.
Attiecībā uz preču pārvadājumiem un automobiļu nomu, kas ir pakalpojumi, uz patērētājiem būtu jāattiecina šajā direktīvā paredzētā aizsardzība, izņemot atteikuma tiesības.
In relation to transport of goods and car rental which are services, consumers should benefit from the protection afforded by this Directive, with the exception of the right of withdrawal.
Lai izvairītos no administratīvā sloga tirgotājiem, dalībvalstis drīkst nolemt nepiemērot šīs direktīvas noteikumus gadījumos, kad ārpus uzņēmuma telpām pārdod nebūtiskas vērtības preces vai pakalpojumus.
In order to avoid administrative burden being placed on traders, Member States may decide not to apply provisions of this Directive where goods or services of a minor value are sold off-premises.
Robežlielums naudas izteiksmē būtu jānosaka pietiekami zems, lai tas neietvertu vienīgi maznozīmīgus pirkumus.
The monetary threshold should be established at a sufficiently low level as to exclude only purchases of small significance.
Dalībvalstīm būtu jāļauj noteikt šo vērtību valsts tiesību aktos ar nosacījumu, ka tā nepārsniedz EUR 50.
Member States should be allowed to define this value in their national legislation provided that it does not exceed EUR 50.
Ja patērētājs vienlaikus noslēdz divus vai vairāk līgumus saistītās jomās, lai piemērotu šo slieksni, būtu jāņem vērā kopējā to vērtība.
When two or more contracts with related subjects are concluded at the same time by the consumer, the total cost thereof should be taken into account for the purpose of applying this threshold.
Sociālajiem pakalpojumiem ir būtiski atšķirīgas iezīmes, kas ir atspoguļotas katrai nozarei paredzētos noteikumos, daļa no kuriem ir Savienības līmenī un daļa ‐ valsts līmenī.
Social services have fundamentally distinct features that are reflected in sector-specific legislation, partially at Union level and partially at national level.
Sociālie pakalpojumi, no vienas puses, ir pakalpojumi, kas paredzēti personām īpaši nelabvēlīgā situācijā vai ar zemiem ienākumiem, kā arī pakalpojumi cilvēkiem un ģimenēm, kam ir vajadzīga palīdzība parastos, ikdienas darbos, un, no otras puses, pakalpojumi visiem cilvēkiem, kuriem ir īpaša vajadzība pēc palīdzības, atbalsta, aizsardzības vai uzmundrinājuma kādā konkrētā dzīves posmā.
Social services include, on the one hand, services for particularly disadvantaged or low income persons as well as services for persons and families in need of assistance in carrying out routine, everyday tasks and, on the other hand, services for all people who have a special need for assistance, support, protection or encouragement in a specific life phase.
Cita starpā tie ietver pakalpojumus bērniem un jauniešiem, palīdzības pakalpojumus ģimenēm, vientuļiem vecākiem un vecākiem cilvēkiem un pakalpojumus migrantiem.
These cover, inter alia, services for children and youth, assistance services for families, single parents and older persons, and services for migrants.
Tie ietver gan īstermiņa, gan ilgtermiņa aprūpes pakalpojumus, ko, piemēram, sniedz mājas aprūpes dienesti, aprūpes namos un veco ļaužu namos vai mājokļos (pansionātos).
They cover both short-term and long-term care services, for instance provided by home care services, in assisted living facilities and residential homes or housing (‘nursing homes’).
Sociālie pakalpojumi ir ne tikai valsts nodrošinātie pakalpojumi valsts, reģionālā vai vietējā līmenī, ko veic valsts pilnvaroti pakalpojumu sniedzēji vai valsts atzītas labdarības organizācijas, bet arī privātu uzņēmēju sniegti pakalpojumi.
Social services are not only those provided by the State at a national, regional or local level by providers mandated by the State or by charities recognised by the State but also those provided by private operators.
Šīs direktīvas noteikumi nav piemēroti sociālajiem pakalpojumiem, tādēļ tie nebūtu jāiekļauj šīs direktīvas darbības jomā.
The provisions of this Directive are not appropriate to social services which should be thus excluded from its scope.
Veselības aprūpei ir vajadzīgi īpaši noteikumi tās tehniskās sarežģītības dēļ, jo tā veido svarīgus vispārējas nozīmes pakalpojumus, kā arī tai ir nepieciešams apjomīgs publiskais finansējums.
Healthcare requires special regulations because of its technical complexity, its importance for services of general interest as well as its extensive public funding.
Veselības aprūpe Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 9. marta Direktīvā 2011/24/ES par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē
Healthcare is defined in Directive 2011/24/EU of the European Parliament and of the Council of 9 March 2011 on the application on patients' rights in cross-border healthcare
OV L 88, 4.4.2011., 45. lpp.
OJ L 88, 4.4.2011, p.
Veselības nozares darbinieks minētajā Direktīvā definēts kā ārsts, vispārējās aprūpes māsa, zobārsts, vecmāte vai farmaceits saskaņā ar Direktīvu 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu
Health professional is defined in that Directive as a doctor of medicine or a nurse responsible for general care or a dental practitioner or a midwife or a pharmacist within the meaning of Directive 2005/36/EC of 7 September 2005 on the recognition of professional qualifications
vai cits veselības aprūpes nozares darbinieks, kas saskaņā ar Direktīvas 2005/36/EK 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu darbojas reglamentētā profesijā.
or another professional exercising activities in the healthcare sector which are restricted to a regulated profession as defined in point (a) of Article 3(1) of Directive 2005/36/EC.
Šīs direktīvas noteikumi nav piemēroti veselības aprūpei, tādēļ tā nebūtu jāiekļauj šīs direktīvas darbības jomā.
The provisions of this Directive are not appropriate to healthcare which should be thus excluded from its scope.
Azartspēles nebūtu jāiekļauj šīs direktīvas darbības jomā.
Gambling should be excluded from the scope of this Directive.
Azartspēļu darbības ir tādas darbības, kas ietver naudā izsakāmas likmes nejaušības spēlēs, tostarp loterijas, kazino azartspēles un derību darījumus.
Gambling activities are those which involve wagering at stake with pecuniary value in games of chance, including lotteries, gambling in casinos and betting transactions.