natgillin/translations-raw huggingface dataset:
aicina Padomi noteikt stratēģiju, lai nodrošinātu Eiropas Savienības pilsoņu un strādājošo brīvas pārvietošanās tiesības un piekļuvi darba tirgum uzņēmējā dalībvalstī, publiskot pozitīvos sasniegumus un pilsoņu un strādājošo brīvas pārvietošanās ietekmi uz uzņēmējām dalībvalstīm un ES, un aicina Komisiju uzsākt pētījumu, lai noteiktu pašreizējo un gaidāmo darbaspēka trūkumu ES un visu dalībvalstu strādājošo, kam ir pilnīga piekļuve ES darba tirgum, iespējamo ieguldījumu ilgtspējīgā ekonomiskā izaugsmē;
Calls on the Council to define a strategy to ensure the free movement of Union citizens and workers and their access to the labour market in host Member States, to publicise the positive achievements and effects of the free movement of citizens and workers for host Member States and for the EU, and calls on the Commission to launch a study in order to identify current and future labour shortages in the EU, and the potential contribution to sustained economic growth of workers from all Member States having full access to the EU labour market;
aicina Komisiju un dalībvalstis pārskatīt Direktīvā 2004/38/EK paredzētos ierobežojumus un pašreizējos brīvas pārvietošanās tiesību izmantošanas ierobežojumu termiņus saskaņā ar šīs direktīvas 39. pantu un izvērtēt sekas, ko varētu radīt Eiropas Savienības pilsoņu pašreizējās diskriminācijas atcelšana, ļaujot pilnīgi izmantot ar Līgumu piešķirtās brīvas pārvietošanās tiesības un Eiropas Savienības pilsoņu tiesības;
Calls on the Commission and the Member States to review the limitations, restrictions and current time periods provided for in Directive 2004/38/EC to enjoy freedom of movement rights along the lines of Article 39 thereof and to analyse the impact of removing current discrimination between Union citizens in terms of their full enjoyment of free movement rights and Union citizenship rights conferred by the Treaty;
norāda, ka Direktīvas 2004/38/EK neapmierinošā transponēšana apliecina, ka Komisija nav spējusi nodrošināt dalībvalstīs šīs direktīvas saskaņotu un savlaicīgu ievērošanu un tikt galā ar lielo pilsoņu sūdzību skaitu par šīs direktīvas piemērošanu;
Notes that unsatisfactory transposition of Directive 2004/38/EC demonstrates that the Commission has been unable to secure coherent and timely compliance with the Directive by Member States and to handle the large number of complaints from citizens in relation to the application of the Directive;
atbalsta Komisijas ierosināto nostāju, kas paredz pastāvīgi un vispusīgi uzraudzīt Direktīvas 2004/38/EK īstenošanu, palīdzēt dalībvalstīm nodrošināt pilnīgu un pareizu direktīvas piemērošanu, 2009. gada pirmajā pusē izstrādājot pamatnostādnes, un sākt pārkāpuma procedūru pret dalībvalstīm, ja to tiesību akti un/vai prakse ir pretrunā ar direktīvu; prasa Komisijai izstrādāt un iesniegt Parlamentam vienotu, efektīvu un pārredzamu izpildes politiku, kas nodrošinātu brīvas pārvietošanās tiesību ievērošanu; uzskata, ka Komisija šīs direktīvas transponēšanai un ieviešanai ir piešķīrusi par maz cilvēku un finanšu resursu un ka tas nopietni kavē Komisijas spējas droši pārraudzīt šīs direktīvas piemērošanu visās dalībvalstīs un līdz ar to mazina tiesību aktu vienotību šajā jomā, kas ir tik nozīmīga Eiropas Savienības pilsoņiem;
Supports the approach proposed by the Commission based on continuous and comprehensive monitoring of the implementation of Directive 2004/38/EC, on assisting Member States in ensuring the full and correct application of the Directive through the drawing-up of guidelines in the first half of 2009 and on bringing proceedings against Member States where their national laws and/or practices conflict with the Directive; requests the Commission to develop and present to Parliament a consistent, effective and transparent enforcement policy ensuring the application of rights of free movement; considers that the lack of human and financial resources allocated within the Commission to deal with the transposition and application of the Directive represents a serious obstacle to the Commission's capacity to credibly monitor the application of the Directive in all Member States and therefore to the unity of law in such a matter, which is so crucial for Union citizens;
aicina dalībvalstis uzsākt procedūras, lai līdz 2009. gada beigām īstenotu pamatnostādnes, pielāgojot valsts tiesību aktus un praksi, un aicina dalībvalstis nosūtīt pamatnostādnes attiecīgajām kompetentajām iestādēm un uzraudzīt to piemērošanu;
Calls on Member States to start procedures to implement the guidelines by the end of 2009 so to adapt their national legislation and practices, and calls on them to provide the guidelines to any competent authority and monitor their application;
aicina Komisiju izstrādāt pamatnostādnes ar kopīgiem kritērijiem par "pietiekamiem līdzekļiem" uzskatāmās minimālās summas noteikšanai un precizēt, kādā veidā dalībvalstīm jāņem vērā "konkrētā indivīda personiskā situācija", kā teikts Direktīvas 2004/38/EK 8. panta 4. punktā;
Calls on the Commission to develop guidelines with common criteria in relation to the minimum amount regarded as "sufficient resources" and to clarify on which basis Member States should take into account "the personal situation of the person concerned" under Article 8(4) of Directive 2004/38/EC.
aicina Komisiju savās pamatnostādnēs izstrādāt tādu normatīvo kategoriju kā "sabiedriskā kārtība", "valsts drošība" un "sabiedrības veselība" vienotas interpretācijas mehānismu un precizēt to, kādā veidā tādu apsvērumu ņemšana vērā kā uzturēšanās ilgums, vecums, veselības stāvoklis, ģimenes un ekonomiskais stāvoklis, sociālā un kultūras integrācija un saiknes ar izcelsmes valsti ir saistīta ar lēmumu par izraidīšanu, kā noteikts Direktīvas 2004/38/EK 28. panta 1. punktā;
Calls on the Commission to develop in its guidelines a uniform interpretation mechanism of the normative categories of "public policy", "public security" and "public health", and to clarify how taking account of considerations such as residence period, age, state of health, family and economic situation, social and cultural integration, and links with the country of origin, are relevant for the expulsion decision provided for in Article 28(1) of Directive 2004/38/EC.
konstatē ierobežojumus attiecībā uz Eiropas Savienības pilsoņu mirstīgo atlieku repatriāciju un aicina Komisiju nākt klajā ar rīcības kodeksu, ko dalībvalstis varētu ievērot, lai nodrošinātu, ka tas izriet no pilsoņu tiesībām uz pārvietošanās brīvības;
Recognises the restrictions on repatriation of mortal remains of Union citizens and calls on the Commission to bring forward a Code of Conduct to which Member States could adhere to, in order to ensure that it is a corollary to the freedom of movement of citizens.
aicina Komisiju palielināt līdzekļus un izveidot konkrētu budžeta pozīciju tādu valsts un vietējo projektu atbalstam, kuru mērķis, kā noteikts Direktīvas 2004/38/EK 2. un 3. pantā, ir integrēt Eiropas Savienības pilsoņus un viņus ģimenes locekļus, kuri dzīvo citā dalībvalstī;
Calls on the Commission to increase funds and to set up a specific budget line for supporting national and local projects aimed at the integration of Union citizens and their family members, as defined by Articles 2 and 3 of Directive 2004/38/EC residing in another Member State;
aicina Komisiju noteikt pamatnostādņu īstenošanas termiņu, kuram beidzoties tiek sākta pārkāpuma procedūra, un aicina visos pasākumos iesaistīt un par procesa virzību regulāri informēt Parlamentu;
Asks the Commission to set a deadline for the implementation of the guidelines, after which proceedings would be brought, and asks to be fully involved and regularly informed of developments in the process;
aicina Komisiju izveidot personu brīvas pārvietošanās savstarpējas novērtēšanas sistēmu, ko veido ekspertu grupas, kuru dalībniekus ar Komisijas un Padomes ģenerālsekretariāta atbalstu ieceļ dalībvalstis un Parlaments, pamatā veicot pārbaudes uz vietas un nepārkāpjot Komisijai ar Līgumiem uzticētās pilnvaras;
Calls on the Commission to set, with regard to the free movement of people, a mutual evaluation system to be carried out by teams composed of experts designated by the Member States and by Parliament, assisted by the Commission and the General Secretariat of the Council, based on on-the-spot visits and without encroaching on the powers with which the Commission is entrusted with by the Treaties;
aicina Komisiju lūgt dalībvalstis regulāri ziņot, tostarp sniedzot ar pārvietošanās brīvību saistītus datus, piemēram, par to gadījumu skaitu, kuros liegtas iebraukšanas un uzturēšanās tiesības, kā arī par īstenotajiem izraidīšanas gadījumiem un to iemesliem;
Calls on the Commission to require from Member States periodic reports including statistical data in relation to freedom of movement, for instance on the number of occasions when entry and residence rights were denied and of expulsions carried out and for which reason;
aicina dalībvalstis palīdzēt saviem pilsoņiem, kas dzīvo citās dalībvalstīs, savās konsulārajās un diplomātiskajās misijās sniedzot visu nepieciešamo informāciju par pārvietošanās brīvību;
Calls on the Member States to assist their nationals residing in other Member States by offering at their consular and diplomatic missions all necessary information on freedom of movement;
atzinīgi vērtē Komisijas ieceri vairot Eiropas Savienības pilsoņu izpratni par viņu tiesībām saskaņā ar Direktīvu 2004/38/EK un izplatīt ES pilsoņiem vienkāršotu ceļvedi, pēc iespējas labāk izmantojot internetu, un atgādina dalībvalstīm, ka saskaņā ar Direktīvas 34. pantu to pienākums ir informēt pilsoņus par brīvas pārvietošanās tiesībām; tādēļ aicina dalībvalstis veidot brīvas pārvietošanās tiesību informācijas un palīdzības dienestus;
Welcomes the Commission's intention to enhance Union citizens' awareness of their rights under Directive 2004/38/EC and to distribute a simplified guide for Union citizens, making the best use of the Internet, and reminds Member States of their duties under Article 34 of the Directive to inform citizens of their rights in relation to free movement; in this regard, calls on Member States to establish information and assistance offices in relation to free movement rights;
Eiropas Parlamenta 2009. gada 2. aprīļa rezolūcija par Eiropas Savienības pilsonības problēmām un nākotnes izredzēm ( 2008/2234(INI) )
European Parliament resolution of 2 April 2009 on problems and prospects concerning European Citizenship ( 2008/2234(INI) )
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un jo īpaši tās V sadaļu "Pilsoņu tiesības",
having regard to the Charter of Fundamental Rights of the European Union, and in particular Title V thereof entitled 'Citizens' Rights',
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā OV, L 158, 30.04.2004., 77. lpp.
having regard to Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States OJ L 158, 30.4.2004, p.
ņemot vērā tā Reglamenta 45. pantu un 112. panta 2. punktu,
having regard to Rule 45 and Rule 112(2) of its Rules of Procedure,
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas, Juridiskās komitejas, Konstitucionālo jautājumu komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumus ( A6-0182/2009 ),
having regard to the report of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs and the opinions of the Committee on the Internal Market and Consumer Protection, Committee on Legal Affairs, Committee on Constitutional Affairs and Committee on Women's Rights and Gender Equality ( A6-0182/2009 ),
tā kā kopējā tirgus un ekonomikas integrācija tuvojas noslēgumam, bet Eiropas Savienības pilsonības tiesiskais pamats joprojām ir attīstības stadijā;
whereas the common market and economic integration are nearing true completion, although the legal basis for Union citizenship is still at the development stage,
tā kā saskaņā ar EK līguma 17. pantu, ko ar Māstrihtas līgumu pievienoja EK līgumam, "ikviena persona, kam ir kādas dalībvalsts pilsonība, ir Savienības pilsonis", un šo principu vēl vairāk nostiprina Amsterdamas līgums, kurš nosaka, ka "Savienības pilsonība papildina, nevis aizstāj valsts pilsonību";
whereas Article 17 of the EC Treaty introduced by the Maastricht Treaty states that 'every person holding the nationality of a Member State shall be a citizen of the Union', and that principle was further developed by the Treaty of Amsterdam which stipulates that 'citizenship of the Union shall complement and not replace national citizenship',
tā kā tādēļ ES pilsonība papildina dalībvalsts pilsonību, un tās kā tādas piešķiršanu nosaka katra dalībvalstis, pamatojoties uz tās tiesību aktiem, kas dalībvalstīs atšķiras;
whereas Union citizenship is therefore an addition to the citizenships of the Member States and, as such, its granting is regulated by each Member State on the basis of its own laws, which differ among the Member States,
tā kā Eiropas Savienības pilsoņa identitātes pamatā var būt vienīgi nacionālā identitāte, un Komisijai uzmanību vajadzētu vērst uz to, ka dziļā nabadzībā dzīvojošiem cilvēkiem un cilvēkiem ar zemu izglītības līmeni, arī romiem, nav pieejams tāds informācijas daudzums, kas varētu palielināt viņu informētību par ES jautājumiem; tā kā šo personu aizvien lielākā atstumtība no ES sabiedrībā samazina gan viņu pilsonības, gan Eiropas Savienības pilsonības vērtību;
whereas identity as a Union citizen can be based only on national identity, and the Commission's attention should be drawn to the fact that people living in deep poverty, and people with a low level of schooling - among them Roma - do not have access to the amount of information that could motivate their European awareness; whereas their growing exclusion from European societies devalues both their citizenship and Union citizenship,
tā kā tomēr, neskarot atsevišķu dalībvalstu pilnvaras noteikt pilsonības iegūšanas un atņemšanas veidus, 1999. gada 15. un 16. oktobra Tamperes Eiropadome atbalstīja "mērķi, ka trešo valstu valstspiederīgajiem, kas ilgtermiņā likumīgi uzturas kādā dalībvalstī, ir jāpiedāvā iespēja iegūt tās dalībvalsts pilsonību, kurā viņi uzturas";
whereas, however, without prejudice to the power of individual Member States to determine the ways of acquiring and losing citizenship, the Tampere European Council of 15 and 16 October 1999 endorsed "the objective that long-term legally resident third-country nationals be offered the opportunity to obtain the nationality of the Member State in which they are resident",
tā kā ikvienam Eiropas Savienības pilsonim ir tiesības balsot un kandidēt pašvaldību un Eiropas Parlamenta vēlēšanās dalībvalstī, kas ir tā pastāvīgā dzīves vieta, ar tādiem pašiem nosacījumiem, kā šīs valsts pilsoņiem;
whereas all Union citizens are entitled to vote and stand for election in local and European elections in the Member State of their residence under the same conditions as citizens of that Member State,
tā kā ir svarīgi Eiropas Savienības pilsoņiem piešķirt tiesības balstot un kandidēt vietējo pašvaldību vēlēšanās dzīvesvietas dalībvalstī, lai radītu patiesu piederības sajūtu šai dalībvalstij;
whereas granting the right to vote and stand for election in local elections in the Member State of residence is essential for Union citizens in order to create a sense of genuinely belonging in that Member State,
tā kā dažās dalībvalstīs patlaban ir apdraudētas EK līguma 19. pantā noteiktās Eiropas Savienības pilsoņu tiesības balsot un kandidēt vietējo pašvaldību un Eiropas Parlamenta vēlēšanās, jo Eiropas Savienības iedzīvotājiem, kuri ir citas dalībvalsts pilsoņi, nav tiesību kļūt par politisko partiju biedriem tajā dalībvalstī, kur viņi varētu izmantot šīs tiesības;
whereas in some Member States, the right conferred on Union citizens by Article 19 of the EC Treaty to vote and stand in local and European elections is currently undermined to the extent that Union citizens who are nationals of another Member State are not entitled to become members of political parties in the Member State where they are supposed to exercise that right,
tā kā tiesības iesniegt lūgumrakstu Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejai un vērsties pie Eiropas Ombuda ir būtisks Eiropas Savienības pilsoņiem pieejams līdzeklis strīdu izšķiršanai ārpustiesas ceļā,
whereas recourse to Parliament's Committee on Petitions and to the European Ombudsman is an important non-judicial means of redress available to Union citizens,
tā kā pēc Eiropas Savienības paplašināšanās ievērojami ir pieaudzis to Eiropas Savienības pilsoņu skaits, kas dzīvo dalībvalstī, kas nav to izcelsmes valsts,
whereas the enlargement of the European Union has resulted in a considerable increase in the number of Union citizens residing outside their Member State of origin,
tā kā EK līguma 20. pants ‐ lai arī diemžēl ierobežots, jo attiecas tikai uz tām situācijām, kad kādas dalībvalsts pilsonis uzturas trešā valstī, kurā nav šīs dalībvalsts pārstāvniecības ‐ ikvienam Eiropas Savienības pilsonim paredz tiesības uz jebkuras šajā trešā valstī pienācīgi pārstāvētas dalībvalsts diplomātisko un konsulāro iestāžu aizsardzību; tā kā šīs tiesības nevar atbilstīgi izmantot, ja nav skaidri noteiktu un saistošu praktisku noteikumu un protokolu, kas jāievēro konsulārajām iestādēm;
whereas Article 20 of the EC Treaty, although unfortunately restricted to the situation where a citizen of a Member State is in the territory of a third country where that Member State is not represented, entitles every Union citizen to the diplomatic or consular protection of any Member State which is duly represented in that third country; whereas, that right cannot be properly exercised in the absence of clear and binding practical rules and protocols to be followed by the consular authorities,
tā kā līdz šim ir pieņemts tikai viens saistošs tiesību akts, proti, Lēmums 95/553/EK Padomes Sanāksmē Pieņemtais Dalībvalstu Valdību Pārstāvju 1995. gada 19. decembra lēmums par Eiropas Savienības pilsoņu aizsardzību diplomātiskajās un konsulārajās pārstāvniecībās (OV L 314, 28.12.1995., 73. lpp.).
whereas although that same Article 20 of the EC Treaty imposes an obligation on the Member States to "establish the necessary rules among themselves and start the international negotiations required to secure this protection", the fact remains that only one binding act has so far been adopted, namely Decision 95/553/EC Decision of the Representatives of the Governments of the Member States meeting within the Council of 19 December 1995 regarding protection for citizens of the European Union by diplomatic and consular representations (OJ L 314, 28.12.1995, p.
tā kā, jo īpaši krīzes situācijā un personīgo ciešanu laikā, efektīva diplomātiskā un konsulārā aizsardzība, ko sniedz ārpus Eiropas Savienības teritorijas, ievērojot vienlīdzīgu attieksmi pret visām dalībvalstīm un visiem Eiropas Savienības pilsoņiem, ievērojami uzlabotos pilsoņu vērtējums attiecībā uz priekšrocībām, ko rada dalība Eiropas Savienībā,
whereas, in particular in a situation of crisis and personal suffering, effective consular and diplomatic protection granted outside the territory of the European Union without distinction by all Member States to all Union citizens would significantly contribute to the appreciation by those citizens of the advantages of being part of the European Union,
atzinīgi vērtē to, ka Lisabonas līgums nodrošina iespēju vienam miljonam Eiropas Savienības pilsoņu no dažādām dalībvalstīm kopīgi aicināt Komisiju iesniegt likumdošanas iniciatīvas, un uzskata, ka šādas tiesības ievērojami uzlabos eiropiešu informētību par Eiropas Savienības pilsonību; atgādina, ka pārredzamība un demokrātiskā līdzdalība jānodrošina, izmantojot dažādu veidu partnerību starp ES un dalībvalstīm, reģionālām un vietējām iestādēm, sociālajiem partneriem un pilsonisko sabiedrību; aicina Komisiju izstrādāt pārskatāmas un viegli saprotamas procedūras "pilsonības iniciatīvas" īstenošanai, lai Eiropas Savienības pilsoņiem nodrošinātu iespēju efektīvi ierosināt tiesību aktus tūlīt pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā; lai gan cer, ka tas nebūs nepieciešams, uzsver, ka Komisijai būtu jāiestrādā šīs iniciatīvas iesniegšanas tiesības savās politikās neatkarīgi no līguma galīgā statusa;
Welcomes the fact that the Treaty of Lisbon makes it possible for one million Union citizens from different Member States collectively to invite the Commission to submit legislative proposals, and believes that such a legal right will significantly raise awareness of Union citizenship among Europeans; recalls that transparency and democratic participation must be achieved by a variety of forms of partnership among the EU and Member States, regional and local institutions, social partners and civil society; calls on the Commission to prepare transparent and easily understandable procedures implementing the "citizenship initiative", so that Union citizens are able to effectively initiate legislation immediately after the Treaty of Lisbon enters into force; while it hopes that it will not be necessary, stresses that the Commission should incorporate this right of initiative into its policies regardless of the final status of the Treaty;
atzīmē, ka Eiropas Savienības pilsoņu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā nedrīkst skatīt atrauti no citām ES tiesībām un pamatprincipiem, piemēram, darba ņēmēju pārvietošanās brīvības un pakalpojumu sniegšanas brīvības; un tādēļ aicina dalībvalstis atcelt savus pašreizējos šķēršļus, kas izveidoti saskaņā ar pievienošanās līgumiem, lai ikvienam pilsonim ļautu izmantot visas savas tiesības;
Notes that the right of Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States cannot be viewed in isolation from other rights and basic principles of the European Union, such as the freedom of movement of workers and the freedom to provide services; and therefore calls on the Member States to lift their existing barriers set up pursuant to the Accession Treaties in order to enable all citizens to exercise all of their rights;
ņemot vērā Līgumā ietvertos brīvas pārvietošanās, nediskriminācijas un pilsoņu tiesību pamatprincipus, ierosina Komisijai turpināt izmantot visus pieejamos līdzekļus, lai pēc iespējas drīz panāktu visu jaunajām dalībvalstīm piemēroto pārejas režīmu atcelšanu;
Recommends, in the light of the fundamental EC Treaty principles of free movement, non-discrimination and citizens' rights, that the Commission continue to use all available means to achieve the lifting of the remaining transitional arrangements imposed on the 'new' Member States as soon as possible;
aicina Komisiju sagatavot to šķēršļu sarakstu, ar ko saskaras Eiropas Savienības pilsoņi, kuri vēlas pilnībā un netraucēti izmantot personu brīvas pārvietošanās tiesības un citas ES pilsoņu priekšrocības, turklāt aicina Komisiju rezultātus iekļaut pārskatā, lai nodrošinātu šo šķēršļu pilnīgu un efektīvu likvidēšanu;
Calls on the Commission to produce a list of the obstacles facing Union citizens wishing to make full and unhindered use of the free movement of persons and other established advantages for Union citizens, and asks the Commission to incorporate the results in a scoreboard so as to ensure that such obstacles are dealt with thoroughly and effectively;
ar nožēlu konstatē, ka Piektajā ziņojumā par Eiropas Savienības pilsonību nav iekļauts neviens konkrēts priekšlikums par pilsoņu tiesību izmantošanu, kā arī par dalībvalstu pienākumu aizsargāt šīs tiesības praksē; aicina Sestajā ziņojumā nākt klajā ar iniciatīvu šajā jautājumā;
Notes with regret that the Fifth Report on Citizenship of the Union contains no concrete proposals concerning the exercise by citizens of their rights and the duty of the Member States to safeguard those rights in practice; asks that the Sixth Report be more proactive in this respect;