natgillin/translations-raw huggingface dataset:
tādēļ ierosina kategorijā “Eiropa 2020” izveidot četras apakškategorijas, kuras attiektos uz saistītām politikas jomām, tādējādi arī veicinot labāku koordināciju un īstenošanas sinerģiju to starpā; tādējādi ierosina vienu apakškategoriju, kas apkopotu politikas nostādnes, kas saistītas ar zināšanām; otru apakškategoriju, kas veltīta kohēzijas politikai un atspoguļo tās horizontālo raksturu un ieguldījumu visu “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanā, kā arī sociālo politiku; trešo apakškategoriju, kurā ietvertas ar ilgtspējību un resursu efektīvu izmantošanu saistītas politikas nostādnes; un ceturto apakškategoriju, kurā ietverts pilsoniskums un kurā līdzšinējā DFS 3.a apakškategorija (“Pilsonība”) un 3.b apakškategorija (“Brīvības, drošības un tiesiskuma politikas”) būtu apvienotas vienā apakškategorijā, lai izvairītos no grūtībām, ko rada vairāku mazu programmu apvienojums vienā mazā apakškategorijā;
Proposes to establish under the Europe 2020 heading four subheadings involving linked policies which should also favour better coordination and implementation synergies among them; proposes, thus, a subheading comprising knowledge related policies; a second subheading devoted to cohesion policy reflecting its horizontal nature and its contribution to all Europe 2020 objectives, as well as social policy; a third subheading encompassing sustainability and resource-efficiency related policies; and a fourth subheading on citizenship, which would combine the current MFF subheadings 3a (citizenship) and 3b (freedom, security and justice ) into a single subheading given the previous experienced difficulties which arise when a number of small programmes are brought together within a small subheading;
uzskata, ka nākamajā DFS ir jāparedz tādu lielu projektu norobežošana, kas ir stratēģiski nozīmīgi Savienības līmenī, kategorijā “Eiropa 2020”; uzskata, ka ES budžetā ir jāparedz noteikts ikgadējs ieguldījums šajos projektos, lai nodrošinātu to plānošanas nepārtrauktību un organizatorisko stabilitāti; uzskata, ka gadījumā, ja minētajiem lielajiem projektiem ir nepieciešami papildu finanšu līdzekļi, tie nav jāiegūst uz mazāku veiksmīgu projektu rēķina, kas tiek finansēti no ES budžeta;
Believes that the next MFF should allow for a ring-fencing of large-scale projects, which are of strategic importance for the Union, within the heading ‘Europe 2020’; believes that the EU budget should make a long-term contribution to these projects, in order to ensure their planning continuity and organisation stability; considers that, should additional financial resources be needed for these large-scale projects, those should not be found at the expense of smaller successful projects that are financed by the EU budget;
uzskata, ka, tā kā stratēģija “Eiropa 2020” ir integrēta stratēģija, tad lai nodrošinātu budžeta līdzekļu pienācīgu saskaņojumu ar stratēģijas pakāpenisko attīstību, ir būtiski šo “Eiropa 2020” četru apakškategoriju starpā nodrošināt lielāku elastību;
Considers that, in view of the integrated character of the Europe 2020 strategy, and in order to ensure that budgetary means are appropriately aligned with the progressive development of the strategy, it is essential that a higher degree of flexibility is ensured among the four Europe 2020 subheadings;
atgādina par sarežģījumiem, kas rodas, ja vairākas diezgan nelielas programmas apvieno mazā apakškategorijā; tādēļ ierosina 2007.–2013. gada DFS apakškategorijas 3.a (“Pilsonība”) un 3.b (“Brīvības, drošības un tiesiskuma politika”) apvienot vienā apakškategorijā;
Recalls the difficulties which arise when a number of rather small programmes are brought together within a small subheading; proposes, accordingly, to combine the 2007-2013 MFF subheadings 3a (citizenship) and 3b (freedom, security and justice policies) into a single subheading;
aicina saglabāt kategoriju ārpolitikas virzieniem;
Calls for maintaining a heading for external policies;
aicina saglabāt kategoriju administrācijai;
Calls for maintaining a heading for administration;
aicina izveidot vispārēju DFS rezervi, kas būtu paredzēta visām kategorijām, kuras nepārsniedz kopējo DFS maksimālo apjomu un pārsniedz katrai kategorijai paredzēto atsevišķo rezervi, un kas tiktu mobilizēta ikgadējā budžeta procedūrā; uzskata, ka šādā rezervē vajadzētu novirzīt arī visas iepriekšējā budžeta gada neiztērētās rezerves, kā arī neiztērētās apropriācijas, par kurām atceltas saistības (saistības un maksājumus);
Calls for the creation of a ‘global MFF margin’ serving all headings below the overall MFF ceiling and above the separate available margins of each heading to be mobilised in the framework of the annual budgetary procedure; believes that such margin should also receive the unspent margins as well as the decommitted and unspent appropriations (commitments and payments) of the previous budgetary year;
turklāt uzskata, ka, lai uzlabotu pārredzamību un pamanāmību, vajadzētu izmantot papildu “rezerves rezervi”, kas būtu mazāka par pašu līdzekļu maksimālo apjomu un lielāka par DFS maksimālo apjomu, un kurā iekļautu maksājumu saistību neizpildes riskus, kas saistīti ar Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma aizdevumu garantijām un ar mehānismu vidēja termiņa finanšu palīdzībai to dalībvalstu budžetiem, kuras nav euro zonas dalībnieces, kā arī iespējamai ES budžeta intervencei Eiropas stabilitātes mehānismā pēc 2013. gada;
Considers, moreover, that in order to improve transparency and visibility an additional ‘reserve margin’ below the own resources ceiling and above the MFF ceiling should be used for including the risks of defaults linked to the loan guarantees of the European Financial Stabilisation Mechanism and the Facility providing medium-term financial assistance to non-Euro area Member States' balances of payments, as well as a possible intervention of the EU budget in the European Stability Mechanism after 2013;
aicina Komisiju ES budžeta pielikumā iekļaut visus ES izdevumus, kas rodas ārpus ES budžeta pēc starpvaldību procedūras piemērošanas; uzskata, ka, sniedzot šo informāciju katru gadu, tiks sniegts pilnīgs ieskats par visiem ieguldījumiem, kurus dalībvalstis piekrīt veikt ES līmenī;
Urges the Commission to provide in an annex to the EU budget all EU related expenditure that occurs –following an intergovernmental procedure- outside the EU budget; believes that this information provided on an annual basis will give a complete picture of all investments that Member States agree to undertake at the EU level;
ierosina, ka ES budžetā vajadzētu skaidri norādīt (iespējams, pielikumā) visus ieguldījumus, kādi veikti katrā ES politikas jomā un kas veikti arī no citām ES budžeta daļām; vienlaikus uzskata, ka Komisijai vajadzētu sniegt arī aprēķinu par paredzamo vajadzīgo ieguldījumu apmēru visā plānošanas periodā;
Suggests that the EU budget should clearly identify - possibly in an annex - all investments that are made in each EU policy field, originating also from different parts of the EU budget; believes, at the same time, that the Commission should also provide an estimate of the investment needs that are foreseen for the whole duration of the programming period;
mudina Komisiju iekļaut detalizētu informāciju par ES budžeta ieņēmumu daļu budžeta projektā, kurš ir iesniegts ES budžeta lēmējinstitūcijā; norāda, ka vienlaikus publiskot gan budžeta ieņēmumu, gan izdevumu daļu faktiski ir standartprakse attiecībā uz visiem valstu budžetiem; uzskata, ka šādā veidā tiks uzturētas pastāvīgas debates par Savienības finansēšanas sistēmu, vienlaikus pilnībā atzīstot, ka budžeta lēmējinstitūcijai patlaban nav nekādas kompetences ierosināt izmaiņas šajā budžeta daļā;
Urges the Commission to include detailed information on the revenue side of the EU budget in its Draft Budget, as transmitted to the EU budgetary authority; notes that a joint presentation of the revenue and expenditure side of the budget is actually standard practice for all national budgets; strongly believes that in this way a permanent debate on the financing system of the Union will be maintained, while fully acknowledging that the budgetary authority does not have at present any competence to propose changes to this part of the budget;
tāpēc piedāvā izveidot šādu nākamās DFS struktūru:
Proposes, therefore, the following structure for the next MFF:
“Eiropa 2020”
Europe 2020
, ka ir absolūti nepieciešams nodrošināt vairāk elastīguma gan budžeta pozīcijas robežās, gan starp vairākām budžeta pozīcijām, lai Savienība spētu darboties, ne vien risinot jaunās problēmas, bet arī veicinot lēmumu pieņemšanas procesu iestādēs;
, that more flexibility within and across headings is an absolute necessity for the functioning capacities of the Union not only to face the new challenges but also to facilitate the decision-making process within the institutions;
Vidusposma pārskats 144.
Mid-term Review 144.
uzsver, ka gadījumā, ja DFS periods ir ilgāks nekā 5 gadi, ir obligāti vajadzīgs vidusposma pārskats, kas dotu iespēju veikt kvantitatīvu, kā arī kvalitatīvu analīzi un inventarizāciju par DFS darbību; uzsver, ka turpmāk vidusposma pārskatam vajadzētu kļūt par juridiski saistošu pienākumu, kas paredzēts DFS tiesiskajā regulējumā, norādot tādu konkrētu procedūru, tostarp saistošus termiņus, kura nodrošinātu, ka Parlaments kā likumdošanas un budžeta lēmējinstitūcija ir pilnībā iesaistīts; uzsver, ka, ja šai pārskatā tiktu konstatēta atlikušā perioda maksimālā apjoma neatbilstība, būtu jānodrošina reāla iespēja to pārskatīt;
Stresses the need, if the MFF period is longer than 5 years, for an obligatory Mid-term Review allowing for a quantitative as well as qualitative analysis and stock-taking on the functioning of the MFF; underlines that, in the future, the Mid-term Review should become a legally binding obligation enshrined in the MFF regulation, with a specific procedure including a binding calendar, which ensures full involvement of the Parliament in its role of legislative and budgetary authority; stresses that, if the review should establish the inadequacy of the ceilings for the rest of the period, a real possibility to revise them should be guaranteed;
Maksimālo apjomu pārskatīšana 145.
Revising the ceilings 145.
uzstāj, ka pārskatīšanas mehānisma faktiski nodrošinātā elastības pakāpe ir atkarīga no procedūras, kādā to izmanto, un ir vērojama Padomes vispārēja nevēlēšanās to izmantot; uzskata, ka, lai joprojām saglabātu reālu iespēju mainīt izdevumu maksimālos apjomus, turpmākajos pārskatīšanas mehānismos ir būtiski paredzēt vienkāršotu procedūru tādu izmaiņu veikšanai, kas nepārsniedz saskaņoto robežvērtību; turklāt aicina saglabāt iespēju palielināt kopējo DFS maksimālo apjomu;
Insists that the degree of flexibility actually provided by the revision mechanism is dependent on the procedure for exercising it, and faces a general reluctance of the Council to using it; considers it essential -if the adjustment of expenditure ceilings is to remain a realistic option- that the future mechanisms for revision foresee a simplified procedure for changes under an agreed threshold; calls, in addition, for the possibility to increase the overall MFF ceiling to be maintained;
Pietiekamu robežu un elastības nodrošināšana maksimālā apjoma ietvaros 146.
Ensuring sufficient margins and flexibility below the ceilings 146.
uzsver, cik svarīgi ir nodrošināt pietiekamas rezerves katrai kategorijai; ar interesi norāda uz Komisijas priekšlikumu rezervēm ieviest fiksētu procentuālu daļu; tomēr uzskata, ka šī iespēja varētu nodrošināt labāku elastību tikai tad, ja maksimālie apjomi turpmāk būtu noteikti pietiekami augsti, kas atstātu manevrēšanai šādu papildu iespēju;
Stresses the importance of ensuring sufficient reserves for each heading; notes with interest the Commission's proposal to establish a fixed percentage for margins; considers, however, that this option could provide better flexibility only if the future ceilings were set at a sufficiently high level, allowing for such additional room for manoeuvre;
uzsver, ka maksimālā apjoma ietvaros elastība būtu jāveicina visos iespējamos veidos, un atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumus, kas iesniegti budžeta pārskatīšanā,
Points out that flexibility below the ceilings should be enhanced in all possible ways and welcomes the Commission's proposals put forward in the Budget Review;
uzskata, ka ir svarīgi saglabāt iespēju izdevumu kategorijas daudzgadu piešķīruma robežās izdevumus pārcelt no iepriekšējā perioda beigām vai uz nākamā perioda sākumu, paverot iespēju rīkoties pretcikliski un saprātīgi reaģēt lielu krīžu gadījumā; šajā saistībā uzskata, ka pašreizējā tiesību aktu elastības sistēma pašreizējā DFS ir darbojusies pietiekami sekmīgi; tādēļ aicina nākamajā DFS saglabāt elastības robežvērtību, kas būtu par 5 % augstāka vai zemāka nekā vērtības, kuras noteiktas saskaņā ar koplēmuma procedūru;
Considers important to maintain the possibility to front or backload spending within a heading's multi-annual envelope, to allow for countercyclical action and a meaningful response to major crises; considers, in this respect, that the current system of flexibility for legislative acts has worked sufficiently well in the current MFF; calls, therefore, for the flexibility threshold of 5% above or below the amounts fixed under codecision to be maintained in the next MFF;
ir pārliecināts, ka viena gada budžeta neizlietotās rezerves, atceltās un neizmantotās apropriācijas (gan saistības, gan maksājumus) ir jāpārceļ uz nākamā gada budžetu un ka tām jāveido vispārēja DFS rezerve, kas piešķirama dažādām kategorijām atbilstoši to aprēķinātajām vajadzībām; tādēļ uzskata, ka ES budžetam piešķirtie naudas līdzekļi ir izlietojami tikai šajā saistībā un nav atdodami dalībvalstīm, kā tas notiek patlaban;
Is convinced that unused margins, de-committed and unused appropriations (both commitments and payments) in one year's budget should be carried over to the next year and constitute a global MFF margin to be attributed to the different headings according to their estimated needs; believes, therefore, that the money allocated to the EU budget should only be spent in this context and not returned to the Member States, as is currently the case;
turklāt uzskata, ka šie priekšlikumi ir jāpapildina ar pārdales elastību starp kategorijām attiecīgajā gadā un ar lielāku elastību starp apakškategorijām;
Believes, in addition, that these proposals must be complemented by a reallocation flexibility to transfer between headings in a given year and by increased flexibility between sub-headings;
atkārto, ka lēmumu pieņemšanas process ir jāveido tā, lai varētu efektīvi izmantot šos instrumentus;
Reiterates that the decision-making process must be designed so as to allow for the effective use of these instruments;
Elastības mehānismi 152.
Flexibility mechanisms 152.
uzskata, ka ir būtiski saglabāt īpašos instrumentus (elastības fonds, Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds, Eiropas Savienības Solidaritātes fonds, ārkārtas gadījumiem paredzētā rezerve), kuru var mobilizēt pēc pieprasījuma, turpinot vienkāršot šo mehānismu pielietojumu un nodrošinot tos ar pietiekamu finansējumu, kā arī turpmāk, iespējams, radot jaunus instrumentus; uzsver, ka šādu papildu finansējuma avotu mobilizēšana jāveic pēc Kopienas metodes;
Considers it crucial to maintain special instruments (Flexibility Instrument, European Globalisation Adjustment Fund, European Union Solidarity Fund, Emergency Aid Reserve), which can be mobilised on an ad-hoc basis, by further simplifying their use and providing them with sufficient envelopes, as well as by possibly creating new instruments in the future; stresses that the mobilisation of such additional sources of funding must abide by the Community method;
uzskata, ka Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds (EGPF) ir sekmīgi nodrošinājis ES solidaritāti un atbalstu darba ņēmējiem, kas tika atlaisti globalizācijas negatīvās ietekmes un globālās finanšu un ekonomikas krīzes dēļ, tāpēc tas ir saglabājams jaunajā DFS; tomēr uzskata, ka EGPF atbalsta īstenošanas procedūras ir pārāk laikietilpīgas un apgrūtinošas; aicina Komisiju ierosināt, kādā veidā šīs procedūras turpmāk vienkāršot un saīsināt;
Considers that the European Globalisation Adjustment Fund (EGF) has been successful in providing EU solidarity and support to workers made redundant because of the adverse effects of globalisation and the global financial and economic crisis and should, therefore, be maintained under the new MFF; believes, however, that the procedures for implementing the support from the EGF are too time consuming and cumbersome; calls on the Commission to propose ways in which these procedures can be simplified and shortened for the future;
uzskata, ka elastības instrumentam, kas ir visplašāk izmantotais elastības mehānisms, ir bijusi būtiska nozīme papildu elastības nodrošināšanā; ierosina būtiski palielināt elastības instrumenta sākotnējo summu, pēc tam DFS periodā to katru gadu palielinot, un saglabāt iespēju neizmantoto ikgadējo apjomu pārcelt līdz pat n +2 gadam;
Believes that the Flexibility Instrument, which has been the most fully implemented of the flexibility mechanisms, has been essential in providing for additional flexibility; proposes to significantly increase the initial amount for the Flexibility Instrument, with a subsequent yearly increase over the period of the MFF, and to keep the possibility to carryover the portion of the unused annual amount up to year n+2;
atzīmē, ka pēdējos gados pieejamais finansējums steidzamai rīcībai dabas un humanitāro katastrofu gadījumos nav bijis pietiekams; tādēļ aicina būtiski palielināt finansējumu ārkārtas gadījumiem paredzētajai rezervei, kā arī radīt iespēju šā instrumenta daudzgadu mobilizēšanai;
Notes that in recent years the funds available to address urgent natural and humanitarian disasters have been insufficient; calls, accordingly, for a substantial increase of the envelope of the Emergency Aid Reserve as well as the possibility for a multi-annual mobilisation of the instrument;
uzsver, ka, izvēloties nākamās DFS periodu, vajadzētu rast pareizo kompromisu starp plānošanas ciklu stabilitāti un atsevišķo politikas virzienu īstenošanu un starp iestāžu, jo īpaši Eiropas Komisijas un Eiropas Parlamenta, politiskā cikla periodu; atgādina, ka ilgākam periodam vajadzīga lielāka elastība;
Underlines that the choice of the duration of the next MFF should strike the right balance between stability for programming cycles and implementation of individual policies, and the duration of the institutions' political cycles –in particular those in the European Commission and the European Parliament-; recalls that a longer period requires greater flexibility;
atzīmē, ka 10 gadu DFS, kādu ierosina Komisija budžeta pārskatīšanā, finanšu plānošanas periodā varētu nodrošināt būtisku stabilitāti un paredzamību, taču, tā kā vispārējais maksimālais apjoms un galvenie tiesību akti būtu fiksēti uz 10 gadiem, DFS kļūtu neelastīgāka un īpaši apgrūtināta būtu pielāgojumu veikšanu jaunām situācijām; savukārt uzskata, ka 5+5 gadu ciklu varētu noteikt vienīgi tad, ja ar Padomi tiktu panākta tāda vienošanās par maksimālu elastības pakāpi, paredzot obligātu termiņa vidusposma pārskatīšanu, kas tiktu ietverta DFS tiesiskajā regulējumā;
Notes that the 10-year MFF, as proposed by the Commission in the Budget Review, could provide substantial stability and predictability for the financial programming period but, as the overall ceilings and the core legal instruments would be fixed for ten years, it will increase the rigidity of the MFF and render the adjustments to new situations extremely difficult; considers, however, that a 5+5 cycle could only be envisaged if an agreement on a maximum level of flexibility, including an obligatory mid-term review, was reached with the Council and enshrined in the MFF regulation;
uzskata, ka nākamajai DFS vēlamais pārejas risinājums būtu 7 gadu cikls, kas noteikts līdz 2020. gadam, jo tā varētu nodrošināt lielāku stabilitāti, nodrošinot programmu nepārtrauktību ilgākam laikam un veidojot skaidru saikni ar stratēģiju “Eiropa 2020”; tomēr uzsver, ka visas iespējas attiecībā uz nākamās DFS periodu ir atkarīgas no finansējuma pietiekamības un no adekvātas un labi nodrošinātas elastības šajā shēmā un ārpus tās, lai izvairītos no problēmām, kas pieredzētas 2007.–2013. gada periodā;
Takes the view that for the next MFF a 7-year cycle, set until 2020, should be the preferred transitional solution as it could provide for more stability by ensuring the continuity of the programmes for a longer period, and also make a clear link with the Europe 2020 strategy; stresses, however, that all options for the duration of the next MFF are subject to sufficient funding and an adequate and well-resourced flexibility within and outside the framework to avoid the problems encountered during the 2007-2013 period;
uzskata, ka lēmums par jaunu 7 gadu DFS nedrīkst liegt iespēju no 2021. gada izvēlēties 5 gadu vai 5+5 gadu periodu; atkārtoti pauž pārliecību, ka finanšu plānošanas saskaņošana ar Komisijas un Eiropas Parlamenta pilnvarojumu vairos demokrātisko atbildību, pārskatatbildību un leģitimitāti;
Believes that a decision on a new 7-year MFF should not pre-empt the possibility of opting for a 5 or 5+5 year period as of 2021; reiterates its conviction that a synchronisation of the financial programming with the mandate of the Commission and the European Parliament will increase democratic responsibility, accountability and legitimacy;
pilnībā apzinās, ka daudzas dalībvalstis budžetā veic smagas fiskālās korekcijas, un atkārto, ka Eiropas pievienotās vērtības un stabilas finanšu pārvaldības ‐ efektivitātes, lietderības, ekonomiskuma ‐ nodrošināšana vairāk nekā jebkad agrāk ir uzskatāma par ES budžeta galvenajiem principiem;
Is fully conscious of the difficult fiscal adjustments that many Member States are making to their national budgets and reiterates that achieving EAV and ensuring sound financial management -efficiency, effectiveness, economy- should be, more than ever, guiding principles of the EU budget;
atkārto, ka par spīti iespējamajiem ietaupījumiem ES budžets, kura pašreizējais vispārējais līmenis ir 1 % no IKP, nespēj segt finansējuma iztrūkumu, ko rada no Līguma, kā arī no spēkā esošajām politikas prioritātēm un saistībām izrietošās papildu finanšu vajadzības, piemēram:
Emphasises that regardless of realisable savings, the EU budget, at its current overall level of 1 % of GNI, is not capable of closing the financing gap deriving from additional financing needs arising from the Treaty as well as from existing policy priorities and commitments such as:
“Eiropa 2020” galveno mērķu sasniegšana nodarbinātības, pētniecības un izstrādes, klimata un enerģētikas, izglītības un nabadzības samazināšanas jomā;
the achievement of the Europe 2020 headline targets in the fields of employment, R&D, climate and energy, education and poverty reduction;
pētniecības un inovācijas izdevumu pieaugums no pašreizējiem 1,9 % no IKP līdz 3 % no IKP, kas nozīmētu publiskā un privātā sektora kopējos izdevumus aptuveni EUR 130 miljardu apmērā gadā;
the increase of research and innovation spending from currently 1.9 % of GDP to 3 % of GDP, adding up to approximately EUR 130 billion of public and private spending per year;
nepieciešamie ieguldījumi infrastruktūrā;
the necessary investments in infrastructure;
šobrīd vēl neaprēķināmās papildu apropriācijas, kas vajadzīgas kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā, tostarp Eiropas Ārējās darbības dienestam un Eiropas kaimiņattiecību politikai;
the not yet quantifiable additional appropriations needed in the field of Common Foreign and Security Policy, including the European External Action Service and the European Neighbourhood Policy;
ar turpmāk paredzamo ES paplašināšanos saistītās vajadzības pēc papildu finansējuma;
the additional financing needs related to the future enlargement of the EU;
pastāvošā Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma un Eiropas stabilitātes mehānisma finansēšana pēc 2013. gada, lai euro zonā un ES nodrošinātu fiskālo stabilitāti, kas nepieciešama parādu krīzes pārvarēšanai;
the financing of the existing European Financial Stabilisation Mechanism and the European Stability Mechanism after 2013 in order to provide the Eurozone and the EU with the fiscal stability required in order to overcome the debt crisis;