natgillin/translations-raw huggingface dataset:
uzsver sporta būtisko nozīmi iecietības, savstarpējas cieņas un izpratnes veicināšanā; mudina valstu un Eiropas sporta organizācijas turpināt cīņu pret rasismu un ksenofobiju un rosina uzsākt jaunas, stingrākas un daudz tālejošākas iniciatīvas, lai nostiprinātu jau esošos pasākumus;
Underlines the important role of sport in promoting tolerance, mutual respect and understanding; calls on national and European sports bodies to continue their efforts in the fight against racism and xenophobia and encourages the launching of new, stronger and more far-reaching initiatives to build on measures currently in place;
uzsver, ka visu ES pilsoņu taisnīgu un vienlīdzīgu izglītības iespēju kontekstā svarīga nozīme ir plašsaziņas līdzekļu lietotprasmei;
Stresses the important role of media literacy in the context of fair and equal educational opportunities for all citizens of the Union;
aicina dalībvalstis nodrošināt, lai ES dalībvalstu izglītības sistēmās efektīvi integrētu jaunienācējus, it īpaši bērnus un jauniešus no valstīm, kas neietilpst Eiropas Savienībā, un palīdzēt tiem, sekmējot viņu kultūras daudzveidību;
Calls on the Member States to ensure the effective integration of newcomers, especially children and young people, from States outside the European Union into the education systems of the Member States, and to help them by fostering their cultural diversity;
atgādina, ka pamattiesības ir spēkā arī aiz kazarmu durvīm un ka tās pilnībā attiecas arī uz formastērpos ģērbtiem pilsoņiem, un iesaka dalībvalstīm nodrošināt pamattiesību ievērošanu arī bruņotajos spēkos;
Points out that fundamental rights do not stop at barrack gates and that they also fully apply to citizens in uniform, and recommends that the Member States ensure that fundamental rights are also observed in the armed forces;
Starptautiskās aizsardzības un legālās imigrācijas iespējas
Access to international protection and legal immigration
ir satriekts par to personu traģisko likteni, kuri iet bojā, cenzdamies sasniegt Eiropas teritoriju, vai kuri nonāk pārvadātāju vai cilvēku tirgotāju rokās;
Expresses shock at the tragic fate of those who lose their lives in an attempt to reach European territory or who fall into the hands of smugglers or traffickers of human beings;
aicina dalībvalstis, īstenojot spēkā esošās Kopienas direktīvas patvēruma jomā, piemērot ANO Augstā komisāra bēgļu jautājumos pamatnostādnes dzimumu līdztiesības jomā (2002. gads);
Calls on Member States to apply the UNHCR Gender Guidelines (2002) in the implementation of the existing Community directives on asylum;
ir nobažījies par to, ka, pastiprinoties tendencei aizvien vairāk attālināt robežkontroli no ES ģeogrāfiskajām robežām, kļūst ļoti grūti kontrolēt, kas notiek, kad personas, kuras cenšas iegūt bēgļa statusu, un personas, kam vajadzīga starptautiska aizsardzība, nonāk saskarē ar trešo valstu iestādēm;
Is concerned that the trend towards conducting border checks further and further away from the Union's geographical borders is making scrutiny of what happens very difficult when persons seeking refugee status and persons who need international protection come into contact with the authorities of a third country;
pieprasa, lai Komisija un it īpaši Padome steidzami un enerģiski virza mērķtiecīgu Eiropas stratēģiju patvēruma jomā uz II posma īstenošanu, tostarp pārskatot Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvu 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu OV L 326, 13.12.2005., 13. lpp.
Urges the Commission, and the Council in particular, to swiftly and ambitiously push the Union's forward-looking strategy in the field of asylum on the implementation of Phase II, including revision of Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status OJ L 326, 13.12.2005, p.
, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, kā arī izveidojot Eiropas Patvēruma atbalsta biroju;
and the content of the protection granted, and the establishment of a European Asylum Support Office;
aicina Komisiju arī turpmāk stingri vērtēt Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvas 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai OV L 31, 6.2.2003., 18. lpp.
Calls on the Commission to continue to rigorously assess the transposition of Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 on minimum standards for the reception of asylum seekers in the Member States OJ L 31, 6.2.2003, p.
atgādina, ka arī migranti, kas neiesniedz pieteikumu piešķirt patvērumu, ir jāuzņem piemērotās un pielāgotās vietās, kur viņi var iegūt informāciju – ar šādam darbam sagatavotu tulku un vidutāju starpniecību – par tiesībām un iespējām, kas viņiem paredzētas uzņēmējvalsts tiesību aktos, Kopienas tiesību aktos un starptautiskajās konvencijās;
Points out that migrants who do not submit an application for asylum must also be received in specific, suitable facilities where they can be informed – with the aid of interpreters and specially trained cultural mediators – of their rights and the possibilities offered by the law of the host country, Community law and international agreements;
aicina īpašu uzmanību pievērst stāvoklim, kādā atrodas bērni, kas ir bēgļi, patvēruma prasītāji un migranti, un bērni, kuru vecāki ir bēgļi, patvēruma prasītāji vai personas bez dokumentiem, lai nodrošinātu, ka katrs bērns var pilnībā izmantot savas tiesības, kas noteiktas ANO Bērnu tiesību deklarācijā un kas aptver arī tiesības uz nediskrimināciju, visos pasākumos pirmām kārtām ņemot vērā bērna intereses, tādējādi atzīstot vecāku nozīmīgo lomu un atbildību; vērš uzmanību uz dubultas izglītības sistēmas veidošanu dažās dalībvalstīs un uzsver, ka atšķirīgi aprūpes un palīdzības noteikumi pilsoņu bērniem un bērniem, kas nav valstspiederīgie, nedrīkst būt diskriminējoši un ilgstoši un to pamatā jābūt izglītības uzlabošanai visiem bērniem, cita starpā mītnes zemes valodā;
Asks that particular attention be paid to the situation of refugee, asylum seeker and migrant children, and to the children of parents who are asylum seekers, refugees or undocumented, so that every child can fully exercise its rights, as defined in the United Nations Convention on the Rights of the Child, including the right to non-discrimination, with the best interests of the child being given the highest possible priority in all actions taken, though acknowledging the important role and the responsibility of parents; draws attention to the development in some Member States of a two-tier education system and stresses that different care and assistance arrangements for children of nationals and non-nationals should neither be discriminatory nor long-lasting and should be justified in terms of ensuring better education, including in the host country languages, for all children;
aicina īpašu uzmanību pievērst nepilngadīgajiem un bērniem, kas ir šķirti no vecākiem, ierodoties Savienībā kā nelegāliem imigrantiem, un uzsver dalībvalstu pienākumu nepilngadīgajiem un šādiem bērniem sniegt palīdzību un īpašu aizsardzību; aicina visas iestādes – vietējās, reģionālās, valsts – un ES iestādes pastāvīgi sadarboties, lai šos bērnus pasargātu no jebkāda veida vardarbības un ekspluatācijas, nodrošināt tūlītēju aizbildņa iecelšanu, sniegt viņiem juridisku palīdzību, meklēt viņu ģimeni un uzlabot viņu uzņemšanas apstākļus, proti, sagādāt piemērotu mājokli, atvieglot veselības aprūpes, izglītības un mācību iespējas, it īpaši attiecībā uz uzņēmējvalsts oficiālās valodas mācīšanos, arodizglītību un pilnīgu iekļaušanos izglītības sistēmā;
Asks for special attention to be given to unaccompanied minors and minors separated from their parents who arrive on EU territory via irregular immigration, and stresses the duty of the Member States to provide them with assistance and special protection; calls on all authorities – local, regional and national – and on the European institutions to put every effort into cooperating to protect these children from all forms of violence and exploitation, to ensure that a guardian is appointed without delay, to provide them with legal assistance, to endeavour to locate their families and to improve their reception conditions by providing appropriate accommodation, easier access to health services, and education, training, particularly in the official language of the host country, vocational training and complete integration into the education system;
atgādina, ka bērniem nedrīkst piemērot administratīvo aizturēšanu un ka bērnus, kas ir kopā ar savu ģimeni, saskaņā ar 3. pantu un 37. panta b) punktu ANO Konvencijā par bērna tiesībām var aizturēt tikai patiešām ārkārtējos apstākļos, uz iespējami visīsāko laiku un tikai tad, ja šāda aizturēšana ir viņu interesēs;
Recalls that administrative detention of children should not exist and that children accompanied by their families should be detained only in truly exceptional circumstances, for the shortest time possible and only if such detention is in their interests, in accordance with Articles 3 and 37(b) of the United Nations Convention on the Rights of the Child;
aicina vairāk koordinēt valstu politikas virzienus par trešo valstu valstspiederīgo integrāciju un ES iniciatīvas šajā jomā; uzsver, ka kopējiem principiem, pēc kuriem jāveido saskaņota ES sistēma šajā jomā, būtu jānodrošina, ka diskriminācijas novēršanas politika ir iekļauta integrācijas politikā, taču integrācijas politika ir plašāka un aptver vairākas jomas, piemēram, nodarbinātību, izglītību un profesionālo izglītību;
Calls for greater coordination of national policies for integrating third-country nationals and of European initiatives in this area; stresses that common basic principles for a coherent European framework in this connection should ensure that integration policy encompasses, but also goes beyond, anti-discrimination policy and extends to a variety of areas, such as employment, education and vocational training;
aicina pilnveidot integrācijas un starpkultūru dialoga programmas, kuru mērķis ir novērst iespējamo spriedzi starp migrantiem, kas ierodas Kopienā, un pamatiedzīvotāju kopienām, ņemot vērā migrāciju pēc paplašināšanās;
Calls for the development of integration and inter-cultural dialogue programmes designed to prevent the tensions that could arise between intra-Community migrants and indigenous communities in the context of the phenomenon of post-enlargement migration;
uzskata, ka ieceļojošām minoritātēm vissteidzamāk vajadzētu integrēties cik iespējams ātri tās valsts sabiedrībā, kurā viņi ir apmetušies uz dzīvi, tomēr nodrošinot, ka tas notiek savstarpīgi; uzskata, ka svarīgi ir arī atzīt – katra persona, kas dzimusi un dzīvo dalībvalstī, var izmantot civiltiesības; uzskata, ka ilgtermiņa rezidentu tiesības piedalīties vietējā politiskajā dzīvē veicinātu sociālo un politisko integrāciju;
Considers that the most urgent need of minorities of immigrant origin is to integrate as soon as possible into the society of the country in which they are resident, while ensuring that this takes place in a spirit of reciprocity; considers that it is equally important to recognise the right of each person who is born and lives in a Member State to have access to civil rights; believes that the right of long-term residents to participate in political life at local level would promote social and political integration;
ir nobažījies par to, ka efektīvas integrācijas politikas trūkums neļauj profesionālajā, sociālajā un politiskajā dzīvē piedalīties simtiem tūkstošiem nepilsoņu un ārvalstnieku un traucē sasniegt ES mērķi palielināt darbaspēka mobilitāti, lai sekmētu konkurētspēju un ekonomisko labklājību; atzīst risku, ka atstumtība var nostādīt personu neaizsargātā situācijā, paverot iespējas radikālisma izpausmēm, cilvēku tirdzniecībai un citām ekspluatācijas formām;
Is concerned that the lack of effective integration policies is causing the exclusion of hundreds of thousands of non-nationals and stateless persons from working life, society and politics, which also undermines the EU's aim of increasing labour mobility in order to enhance competitiveness and economic prosperity; acknowledges the risk that exclusion may put those persons in a vulnerable position, opening the way to radicalisation, trafficking and other forms of exploitation;
uzsver, ka personas vajadzētu repatriēt tikai pēc viņu pieteikuma taisnīgas un pilnīgas izvērtēšanas; uzskata, ka gadījumos, kad atgriešana nav iespējama vai ir nehumāna tāpēc, ka izcelsmes vai tranzīta valstī situācija cilvēktiesību ievērošanas ziņā ir kritiska, dalībvalstīm, ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību tiesas praksi, jāatturas attiecīgās personas nosūtīt atpakaļ;
Stresses that individuals should not be repatriated until after fair and comprehensive consideration of their application; takes the view that, where return would be impossible or inhumane because of a critical situation with regard to compliance with human rights in the country of origin or transit, Member States should refrain from returning them in accordance with ECtHR case-law;
mudina dalībvalstis uzraudzīt repatriēto personu dzīves un integrācijas apstākļus izcelsmes un tranzīta valstī un rīkoties, lai šīm personām nodrošinātu pienācīgu palīdzību;
Urges Member States to monitor the living and integration conditions of individuals repatriated to countries of origin and of transit and to take measures to provide those individuals with appropriate assistance;
Aizturēšana un atpakaļuzņemšanas nolīgumi
Detention and readmission agreements
ir nobažījies par to, ka jau vairākus gadus palielinās ārvalstniekiem paredzētu aizturēšanas centru skaits dalībvalstīs un pie to robežām; pamatojoties uz daudziem ziņojumiem, tostarp uz Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas sagatavoto ziņojumu, kuros norādīts uz biežiem cilvēktiesību pārkāpumiem, aicina veikt turpmāk minētos pasākumus:
Is concerned at the fact that, for several years, there has been an increase in the number of detention centres for foreign nationals in Member States and at their borders; on the basis of a host of reports, including those by delegations from its Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs, which condemn frequent violations of human rights, calls for the following actions to be taken:
piekļuves iespējas nodrošināt nevalstiskajām organizācijām, kas specializējušās migrantu un patvēruma meklētāju pamattiesību aizsardzībā, ar nosacījumu, ka iespēja tām atrasties aizturēšanas centros tiktu noteikta tiesību aktos un nebūtu tikai labas gribas apliecinājums,
ensuring access for NGOs specialising in protecting the fundamental rights of migrants and asylum-seekers so that their presence at detention centres is enshrined in law and not simply the result of good will;
izveidot neatkarīgu kontroles struktūru ES līmenī, kura atbildīga par aizturēšanas centru uzraudzību attiecībā uz cilvēktiesību aizsardzību,
setting up an independent verification body at European level with responsibility for supervising detention centres as regards the protection of human rights;
aicina Aģentūru katru gadu sagatavot pārskatu, kurā analizēta to personu situācija, kas ievietoti aizturēšanas centros, kuri ir dalībvalstu pārziņā un atrodas šo valstu iekšienē vai aiz to robežām, un aicina šo pārskatu iesniegt Parlamentam;
asking the Agency for an annual report analysing the situation of individuals placed in detention centres under the authority of Member States, within or outside their borders, and to submit it to Parliament;
ir nobažījies par to, ka kopš 2002. gada atpakaļuzņemšanas klauzulas ir iekļautas lielākajā daļā divpusējo nolīgumu, kas noslēgti ar trešām valstīm, tostarp tirdzniecības nolīgumos, un ka rezultātā paplašinājusies Eiropas Savienības ārpakalpojumu izmantošana migrācijas politikā, kuru raksturo nepietiekama parlamentārā kontrole gan ES, gan dalībvalstu līmenī; tāpēc aicina Komisiju un Padomi Parlamentu iesaistīt agrīnā tādu sarunu stadijā, kuras notiek par šādu nolīgumu, un regulāri ziņot Parlamentam par to personu skaitu, kas izraidīti no ES, pamatojoties uz šīm klauzulām;
Is concerned at the fact that, since 2002, readmission clauses have been included in most bilateral agreements concluded by the EU with third countries, including trade agreements, thus resulting in increasing externalisation of the Union's migration policy, which is characterised by insufficient parliamentary oversight at both European and national level; calls therefore on the Commission and the Council to involve Parliament at an early stage in negotiations on such agreements and to report to it regularly on the number of individuals expelled from the EU on the basis of those clauses;
aizstāv vārda brīvību kā ES pamatvērtību; uzskata, ka šī brīvība jāīsteno saskaņā ar tiesību aktiem, tai jāpastāv līdztekus personiskajai atbildībai un tās pamatā jābūt citu personu tiesību respektēšanai;
Champions freedom of expression as a fundamental value of the Union; considers that it must be exercised within the constraints of legislation, co-exist with personal responsibility and be based on respect for the rights of others;
atzinīgi vērtē kopumā apmierinošo situāciju attiecībā uz preses brīvību dalībvalstīs, ņemot vērā, ka visas 27 dalībvalstis ir iekļautas pirmo 56 valstu skaitā organizācijas "Reportieri bez robežām" 2007. gada pasaules preses brīvības rangu tabulā;
Welcomes the overall satisfactory situation with regard to press freedom in the Member States, given that all 27 Member States are among the top 56 in the World Wide Press Freedom Index 2007 produced by Reporters without Borders;
aicina tās dalībvalstis, kurās pēdējos gados tiesu iestādes ir izmantotas, lai pārkāptu ziņu reportieru tiesības neatklāt informācijas avotu un žurnālistu un redaktoru tiesības publicēt informāciju, vai kuras plāno grozīt savus tiesību aktus šādā veidā, pilnveidot savus tiesību aktus un praksi saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas 1996. gada 27. marta nolēmumu un Eiropas Padomes Ministru komitejas ieteikumu par žurnālistu tiesībām neatklāt informācijas avotu Ieteikums R (2000)7.
Calls on those Member States which over the last few years have used their judicial institutions, or are planning to change their legislation in that way, to violate the right of reporters to confidentiality of sources as well as of journalists and of editors to publish information, to improve their legislation and their practices in keeping with the ECtHR's judgment of 27 March 1996 and the Recommendation of the Committee of Ministers of the Council of Europe on the right of journalists not to disclose their sources of information Recommendation R (2000)7.
, jo šo tiesību pārkāpums patlaban rada lielākos draudus žurnālistu vārda brīvībai Eiropas Savienībā un pēdējos gados šī situācija nav būtiski mainījusies;
, since violation of that right is nowadays the greatest threat to reporters" freedom of expression in the EU and there has been no significant improvement in this situation over the last few years;
uzskata vārda brīvību un preses neatkarību par vispārējām tiesībām, ko nedrīkst apdraudēt neviens indivīds vai grupa, kas jūtas aizskarti teiktā vai rakstītā dēļ; vienlaikus uzsver, ka jābūt iespējai pēc nepatiesas ziņas publiskošanas vai neslavas celšanas gadījumā garantēt tiesības gūt gandarījumu tiesā saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem;
Regards freedom of opinion and the independence of the press as universal rights which may not be compromised by any individual or group that feels attacked by what is written or said; stresses at the same time that the right of reparation in the event of false report or defamation must be guaranteed by the courts in accordance with existing legislation;
uzskata, ka preses brīvību vienmēr vajadzētu īstenot likuma robežās, taču tajā pašā laikā ir nobažījies, ka mēģinājumi pēdējos gados aizliegt publiskas diskusijas par atsevišķiem tematiem daudzās dalībvalstīs rada neoficiālu cenzūru vai plašsaziņas līdzekļu pašcenzūru;
Takes the view that freedom of the press should always be exercised within the limits of the law, but is at the same time concerned by the fact that the temptation in recent years to exclude certain subjects from public debate leads in many Member States to a form of unofficial censorship or to self-censorship by the media;
Vardarbība, nabadzība un darbs
Violence, poverty and work
nosoda jebkādu vardarbību pret bērniem un it īpaši uzstāj, ka jānovērš visizplatītākie vardarbības veidi, kas sastopami dalībvalstīs: pedofilija, seksuāla vardarbība, vardarbība ģimenē, miesassodi skolās un dažādu veidu pārkāpumi iestādēs; aicina ieviest drošus, uzticību raisošus un pieejamus pasākumus, kas dotu iespēju bērniem visās dalībvalstīs ziņot par vardarbību, un plaši informēt par šiem pasākumiem;
Condemns all forms of violence against children, and stresses in particular the need to combat the forms of violence most frequently encountered in the Member States: paedophilia, sexual abuse, domestic violence, corporal punishment in schools and other forms of abuse in institutions; calls for reliable, confidential, accessible mechanisms to be put in place to allow children in all the Member States to report violence, and for those mechanisms to be given wide publicity;
aicina dalībvalstis īstenot efektīvus pasākumus, lai aizliegtu dažādus bērnu ekspluatācijas veidus, tostarp izmantošanu prostitūcijai, tādu pornogrāfisku materiālu ražošanai, kuros izmantoti bērni, narkotiku tirdzniecībai, kabatzagļu darbībai, ubagošanai un citiem ekspluatācijas veidiem;
Calls on the Member States to implement effective measures to forbid the various forms of exploitation of children, including for the purposes of prostitution, for the production of child pornography, drug trafficking, pickpocketing and begging, and any other form of exploitation;
aicina dalībvalstis veikt pasākumus, lai izbeigtu praksi neoficiāli apprecināt nepilngadīgas, bieži vien ļoti jaunas, personas; uzskata, ka šāda prakse ir seksuālās varmācības veids, kas kaitē bērnu attīstībai un veicina mācību pārtraukšanu;
Calls on the Member States to take measures to put an end to the practice of unofficial marriage of minors, often at a very young age; believes this practice to be a form of sexual abuse which damages child development and is an incitement to drop out of school;
aicina tās 13 dalībvalstis, kurām nav tiesību aktu šajā jomā, pilnībā aizliegt miesassodus saskaņā ar ANO 2006. gada pētījumu par vardarbību pret bērniem, kurā miesassodi raksturoti kā biežāk sastopamā pret bērniem vērstā vardarbība;
Calls on the thirteen Member States that do not have the relevant legislation totally to ban corporal punishment, in accordance with the 2006 United Nations report on violence towards children, which calls it the most widespread form of violence against children;
uzsver, ka jānodrošina, lai visās politikas nostādnēs gan ES, gan dalībvalstu līmenī ņemtu vērā jebkāda bērnu darba izskaušanu; uzskata, ka pilna laika izglītība ir labākais līdzeklis problēmas risināšanai, lai novērstu gan tādus pārkāpumus, gan vēlāk pārtrauktu burvju loku "analfabētisms – nabadzība";
Stresses the need to ensure that all policies, at both EU and national level, take account of eliminating child labour in all its forms; takes the view that full-time education is the best way of solving the problem, both in terms of preventing such abuse and of breaking the vicious circle of illiteracy and poverty in the future;
atzīmē, ka dažās dalībvalstīs tūkstošiem bērnu ir iesaistīti grūtos darbos pilsētās un laukos, un tāpēc aicina dalībvalstis enerģiski risināt šo problēmu, stingri piemērojot savus tiesību aktus, kā arī rīkojot valsts mēroga izglītošanas kampaņas, kuru mērķauditorija ir gan vecāki, gan bērni;
Notes that in some Member States thousands of children are engaged in the worst forms of work in urban and rural areas, and calls on the Member States in consequence to confront this problem head on by rigorously applying their national laws and organising national education campaigns targeting both parents and children;