natgillin/translations-raw huggingface dataset:
un 2005. gada 26. oktobra Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu CESE 1249/2005, OV vēl nav publicēts.
and the European Economic and Social Committee on 26 October 2005 CESE 1249/2005, not yet published in the Official Journal.
ņemot vērā 2005. gada 15. un 16. decembra Eiropadomes secinājumus;
having regard to the conclusions of the European Council of 15 and 16 December 2005,
ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu un Ārlietu komitejas, Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas, Reģionālās attīstības komitejas, Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas, Kultūras un izglītības komitejas, Juridiskās komitejas, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības atzinumus ( A6-0414/2005 ), tā kā
having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs and the opinions of the Committee on Foreign Affairs, the Committee on Industry, Research and Energy, the Committee on Regional Development, the Committee on Agriculture and Rural Development, the Committee on Culture and Education, the Committee on Legal Affairs, the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs and the Committee on Women's Rights and Gender Equality ( A6-0414/2005 ), whereas:
Līgumu par Konstitūciju Eiropai 2004. gada 29. oktobrī parakstīja 25 Eiropas Savienības dalībvalstu valstu un valdību vadītāji, un to vēlreiz apstiprināja Eiropadome tās 2005. gada 18. jūnija deklarācijā;
the Treaty establishing a Constitution for Europe was signed by the Heads of State and Government of the twenty-five Member States of the European Union on 29 October 2004, and confirmed again by the European Council in its Declaration of 18 June 2005,
Konstitūcijas projektu izstrādāja Eiropas Konvents, kas, salīdzinot ar iepriekšējām jaunu līgumu izstrādes procedūrām, nodrošināja atklātības, plurālisma un demokrātiskas leģitimitātes vēl nebijušu līmeni;
the Constitution was drafted by the European Convention which, compared to previous procedures to prepare new treaties, achieved new levels of openness, pluralism and democratic legitimacy,
Eiropas Parlaments tā 2005. gada 12. janvāra rezolūcijā atbalstīja Konstitūciju ar vairāk nekā 2/3 balsu, uzskatot ka tā ir "labs kompromiss un ievērojams spēkā esošo Līgumu uzlabojums .. [šī Konstitūcija] būs stabils un ilgtermiņa pamatdokuments Eiropas Savienības attīstībai nākotnē, kurš pavērs turpmākas paplašināšanās iespējas, vienlaicīgi vajadzības gadījumā nodrošinot mehānismus tā pārskatīšanai";
the European Parliament endorsed the Constitution by a majority of over two-thirds as 'a good compromise and a vast improvement on the existing treaties … [which] will provide a stable and lasting framework for the future development of the European Union that will allow for further enlargement while providing mechanisms for its revision when needed' in its Resolution of 12 January 2005,
reformas, kuras paredz Līgums par Konstitūciju Eiropai, cita starpā ir iecerētas, lai tiktu galā ar Savienības 2004. gada 1. maija paplašināšanās sekām, un gadījumā, ja konstitucionālo tiesību aktu kopumu neratificētu, tiktu apdraudēta šī un turpmākās paplašināšanās;
the reforms for which the Treaty establishing a Constitution for Europe provides are intended, inter alia, to cope with the consequences of the enlargement of the Union on 1 May 2004, and the success of this and future enlargements will be in jeopardy unless a constitutional package is ratified,
trīspadsmit dalībvalstis Vācija, Grieķija, Spānija, Itālija, Kipra, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Ungārija, Malta, Austrija, Slovēnija, Slovākija.
thirteen Member States Austria, Cyprus, Germany, Greece, Hungary, Italy, Latvia, Lithuania, Luxembourg, Malta, Slovakia,Slovenia, Spain.
, kas pārstāv Savienības dalībvalstu lielāko daļu, ir ratificējušas Konstitūciju atbilstoši savām konstitucionālajām prasībām, tostarp arī ar referendumiem Spānijā un Luksemburgā;
, representing a majority of the Member States of the Union, have since ratified the Constitution in accordance with their own constitutional requirements, including by means of a referendum in both Spain and Luxembourg,
Francija un Nīderlande pēc attiecīgi 2005. gada 29. maijā un 1. jūnijā notikušajiem referendumiem ir atteikušās ratificēt Konstitūciju, tādēļ atlikušo desmit dalībvalstu lielākajā daļā ratifikācijas process ir apstājies;
France and the Netherlands, following referendums held on 29 May and 1 June 2005 respectively, have declined to ratify the Constitution – with the result that the ratification process has subsequently stalled in most of the remaining ten Member States,
Līguma par Eiropas Savienību 48. pants nosaka, ka Konstitūcija stājas spēkā tikai tad, kad to ir ratificējušas visas dalībvalstis;
under Article 48 of the Treaty on European Union, the Constitution will not enter into force unless and until it is ratified by all Member States,
Līgumam par Konstitūciju Eiropai pievienotajā 30. deklarācijā teikts, ka, "ja divus gadus pēc tam, kad ir parakstīts Līgums par Konstitūciju Eiropai, četras piektdaļas dalībvalstu ir to ratificējušas un viena vai vairākas dalībvalstis ir saskārušās ar grūtībām ratificēšanas procesā, šis jautājums tiek darīts zināms Eiropadomei";
declaration 30 annexed to the Treaty Establishing a Constitution for Europe, states that 'if 2 years after the signature of the Treaty Establishing a Constitution for Europe, four fifth of the Member States have ratified and one or more Member States have encountered difficulties with proceeding with ratification, the matter will be referred to the European Council',
balsojumi "pret" drīzāk šķiet kā izpausme neapmierinātībai ar pašreizējo situāciju Eiropas Savienībā nekā tieši pret konstitucionālām reformām vērsts iebildums;
the No votes appear to have been rather more an expression of dissent at the present state of the Union than a specific objection to the constitutional reforms, but, paradoxically, the result of the Noes is to maintain the status quo and block reform,
Eiropadome tās 2005. gada 18. jūnija deklarācijā apstiprināja šo analīzi, pieņemot viedokli, ka "šie rezultāti nerada šaubas par pilsoņu pozitīvo attieksmi pret Eiropas celtniecību", bet ka "pilsoņi tomēr ir pauduši bažas un rūpes, kas jāņem vērā"; Eiropadome tādēļ nolēma, ka nepieciešams "pārdomu laiks .. lai nodrošinātu plašas debates visās mūsu valstīs, iesaistot pilsoņus, pilsonisko sabiedrību, sociālos partnerus, valstu parlamentus un politiskās partijas"; valdību vadītāji vienojās, ka 2006. gada pirmajā pusē viņi "veiks valstīs notiekošo debašu vispārēju izvērtējumu un vienosies par turpmāko darbību";
the European Council confirmed this analysis by taking the view, in its Declaration of 18 June 2005, that 'these results do not call into question citizens" attachment to the construction of Europe' but that 'citizens have nevertheless expressed concerns and worries which need to be taken into account'; the European Council therefore decided on a 'period of reflection ... to enable a broad debate to take place in each of our countries, involving citizens, civil society, social partners, national parliaments and political parties'; the heads of government agreed that in the first half of 2006 they would 'make an overall assessment of the national debates and agree on how to proceed',
šajā deklarācijā valdību vadītāji paziņoja, ka ratifikācijas process turpināsies, un arī vienojās, ka Konstitūcijas sākotnējā spēkā stāšanās diena (2006. gada 1. novembris) ir jāatliek;
in that Declaration, the heads of government declared that the ratification process could continue, and also agreed that the original timetable for the entry into force of the Constitution (1 November 2006) would be extended,
taču Eiropadomei neizdevās pievērst nepārprotamu uzmanību pārdomu periodam vai definēt metodes un satvaru, lai izdarītu šo debašu secinājumus, un tai ir trūcis politiskās gribas un spējas veicināt un vadīt Eiropas dialogu;
the European Council, however, failed to give a clear focus to the period of reflection or to define the methods and the framework for drawing conclusions from this debate, and has since been seen to lack both the political will and the capacity to stimulate and manage the European dialogue,
Eiropadome 2005. gada decembrī uzticēja Komisijai izstrādāt "pilnīgu, plašu pārskatu, kas aptvertu visus ES izdevumus, tostarp attiecībā uz kopējo lauksaimniecības politiku, un visus resursus, tostarp atlaides Apvienotajai Karalistei" 2008./2009. gadā;
the European Council in December 2005 charged the Commission with delivering a 'full, wide-ranging review covering all aspects of EU spending, including the CAP, and of resources, including the UK rebate' in 2008/2009,
Pārdomu periods ir aizsākts vairāk ar debatēm par kontekstu, nevis tekstu, skarot tādus plaši atspoguļotus jautājumus kā Eiropas sociālā modeļa nākotne, Eiropas ekonomikas izredzes, paplašināšanās ātrums, vidēja termiņa budžets un vienotais tirgus pakalpojumu jomā;
the period of reflection has started with debates on the context rather than the text, with issues such as the future of the European social model, European economic prospects, the speed of enlargement, the medium term budget and the single market in services, all featuring prominently,
Komisija ir publiskojusi tās darba rezultātus saistībā ar pārdomu periodu, lai atjaunotu sabiedrības uzticību Eiropas Savienībai, atbalstot valstu debates un veicinot iniciatīvas kopienas mērogā, taču tam nevajadzētu atturēt visas Eiropas politiskās iestādes no kopīgiem centieniem vai no vadības uzņemšanās, nopietni izturoties pret Konstitūcijas stratēģisko nozīmību un politisko situāciju, kas nosaka tās panākumus;
the Commission has published its contribution on the period of reflection with the aim of restoring public confidence in the European Union by supporting national debates and promoting initiatives at community level, but this should not prevent all of Europe's political institutions from making a combined effort or from exercising leadership which takes seriously the strategic importance of the Constitution and the political reality of the preconditions upon which its success depends,
Q dalībvalstu parlamentu un Eiropas Parlamenta pienākums ir pilnībā uzņemties tiem uzticēto lomu pārdomu periodā, īpaši vairākos kopīgos parlamentāros forumos, kas "veicinātu, ievirzītu un apkopotu" Eiropas dialogu, XXXIV
it is the responsibility of the national parliaments and the European Parliament to play their full part in the period of reflection, in particular through a series of joint parliamentary forums that will 'stimulate, steer and synthesize' the European dialogue XXXIV COSAC meeting, 10-11 October 2005.
Atkārtoti pauž pārliecību, ka Nicas Līgums nav stabils pamats Eiropas integrācijas procesa turpināšanai;
Reaffirms its conviction that the Treaty of Nice is not a viable basis for the continuation of the European integration process;
Apstiprina apņemšanos bez liekas kavēšanās panākt konstitucionālu vienošanos, kas nostiprinātu parlamentāru demokrātiju, pārredzamību un tiesiskumu, stiprinātu pamattiesības, attīstītu pilsoniskumu un veicinātu Savienības spēju efektīvi rīkoties gan savās robežās, gan ārpus tām; pauž bažas, ka bez šādas konstitucionālas vienošanās ES nevar cerēt uz savu pilsoņu atbalstu, turpināt integrācijas procesu vai kļūt par uzticamu partneri starptautiskās lietās; atgādina, ka Parlaments atbalsta Līgumu par Konstitūciju Eiropai kā šo mērķu īstenošanas līdzekli; aicina arī Eiropadomi 2006. gada jūnijā svinīgi pasludināt tādu pašu atbalstu attiecībā uz konstitucionālu vienošanos par Eiropas nākotni;
Confirms its commitment to achieving without undue delay a constitutional settlement which strengthens parliamentary democracy, transparency and the rule of law, anchors fundamental rights, develops citizenship, and enhances the capacity of the enlarged Union to act effectively at home and abroad; fears that without such a constitutional settlement it will not be possible for the Union to expect the support of its citizens, to maintain the momentum of integration and to become a credible partner in world affairs; recalls its endorsement of the Treaty establishing a Constitution for Europe as achieving these objectives; calls also on the European Council of June 2006 solemnly to declare the same commitment to a constitutional settlement on the future of Europe;
atzīst, ka Konstitūcijas ratifikācija tagad ir saskārusies ar grūtībām, kuras var izrādīties nepārvaramas, ja netiks veikti pasākumi, kas novērstu Francijā, Nīderlandē un citur paustās bažas;
Acknowledges that the ratification of the Constitution has now encountered difficulties which may prove to be insurmountable unless measures can be taken to meet the concerns expressed in France, the Netherlands and elsewhere;
Uzsver, ka pēc Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās nav iespējams Savienību paplašināt tālāk, pamatojoties uz Nicas Līgumu;
Stresses that it is not possible to further enlarge the Union after the accession of Bulgaria and Romania on the basis of the Treaty of Nice;
Atgādina, ka politiskas problēmas un institucionāls vājums, kā novēršanai izveidoja Konventu, saglabāsies un pat pieaugs, kamēr nebūs īstenotas Līgumā par Konstitūciju Eiropai iestrādātās reformas;
Recalls that the political problems and institutional weakness that the Convention was set up to address will persist – and, indeed, grow – unless and until the reforms enshrined in the Treaty establishing a Constitution for Europe are brought into force;
Atzīmē, ka bažas lielā mērā pauž par vispārējām vai specifiskām problēmām šajā sakarā nevis par tekstu kā tādu; uzskata, ka, ja izdotos panākt progresu šajos jautājumos, būs vieglāk rast risinājumu attiecībā uz tekstu;
Notes that many of the concerns expressed relate more to general and specific problems of context than to the text itself; considers that if progress can be made in such issues, it will be easier to find a solution regarding the text;
Iestājas pret priekšlikumiem veidot atsevišķas grupas, kas sastāvētu no konkrētām dalībvalstīm, kamēr turpinās konstitucionālais process; izsaka nožēlu par jebkuru priekšlikumu veidot atsevišķu dalībvalstu koalīcijas ārpus ES sistēmas; atgādina, ka paplašinātajai sadarbībai jāsekmē ES mērķu izpilde, jāaizsargā tās intereses un jāpadziļina tās integrācijas process, kā arī jebkurā brīdī jābūt atvērtai visām dalībvalstīm; bez tam uzsver, ka šādai sadarbībai nevajadzētu būt par šķērsli pēc iespējas ātrākai Konstitūcijas Eiropai pieņemšanai;
Resists proposals to establish core groups of certain Member States while the constitutional process is still in train; deplores any suggestion that coalitions of certain Member States could be formed outside the EU system; points out that forms of enhanced cooperation should promote the achievement of the Union's aims, preserve its interests and reinforce the process of integration, and be open to all the Member States at any time; also stresses that these possible forms of cooperation should not be implemented to the detriment of the efforts being made to arrive at a Constitution for Europe without undue delay;
Brīdina, ka stratēģija, kas balstīta uz selektīvu Konstitūcijas piemērošanu, var izjaukt vienprātību, kas nodrošināja līdzsvaru starp iestādēm un starp dalībvalstīm, tādējādi saasinot uzticības krīzi;
Warns that a strategy based on the selective implementation of the Constitution risks destroying the consensus that achieved a balance between the institutions and among Member States, thereby aggravating the crisis of confidence;
Atzīmē, ka šajā posmā var ieviest vienīgi atsevišķas demokrātiskas reformas, neveicot izmaiņas Līgumos, bet pārskatot Reglamentu vai Iestāžu nolīgumu, - tādas kā likumdošanas procesa pārredzamība Padomē, pilsoņu iniciatīvas iespējas ieviešana, komitoloģijas procedūras uzlabojumi, pilnīga "tilta" klauzulu izmantošana tieslietu un iekšlietu jomā un stingrāka kontrole, ko veiktu katras dalībvalsts parlaments, izskatot savas valdības darbību ES lietu jomā;
Notes that there are only a limited number of democratic reforms that can be introduced at this stage without treaty change but by revision of rules of procedure or inter-institutional agreement – such as transparency of law-making in the Council, introduction of a form of citizens" initiative, improvements to the comitology procedure, full use of the 'passerelle' clauses in the field of justice and home affairs, and the more rigorous scrutiny by each national parliament of its government's conduct of EU affairs;
Ierosina izmantot pašreizējo pārdomu periodu, lai atsāktu konstitucionālo projektu, balstoties uz plašām sabiedrības debatēm par Eiropas integrācijas nākotni; nolemj, ka šim Eiropas dialogam, par kura rezultātiem nevajadzētu spriest pāragri, jācenšas padarīt skaidrāku, padziļināt un demokratizēt vienprātību ar Konstitūciju saistītos jautājumos, kā arī reaģēt uz kritiku un rast risinājumus tajos gadījumos, kad nav panākts cerētais;
Proposes to use the current period of reflection to re-launch the constitutional project on the basis of a broad public debate about the future of European integration; resolves that this European dialogue – whose results should not be prejudged – should aim to clarify, deepen and democratise the consensus around the Constitution and address criticisms and find solutions where expectations have not been met;
Atzinīgi vērtē plašas diskusijas uzsākšanu par Eiropas Savienības politikas virzienu, taču uzsver, ka tai jānotiek konstitucionālās krīzes novēršanas kontekstā un ka politiskiem risinājumiem ES mērogā jābūt tieši saistītiem ar ES iestāžu noteikumiem, pilnvarām un procedūrām, kā arī kompetencēm, kuras dalībvalstis nodevušas ES, un tiem jānosaka jautājumi, kas ir kopīgi visai Eiropai;
Welcomes the beginnings of a broad debate about the Union's policy direction but stresses that this must take place within the context of overcoming the constitutional crisis, and that policy prescriptions at EU level must relate directly to the rules, powers and procedures of the EU institutions as well as to the competences conferred on the EU by the Member States and should identify the issues that are common throughout Europe;
Ierosina, ka šis jaunais dialogs, kas jāuztver kā Eiropas demokrātijas veicināšanas iespēja, jāveido un jākoordinē visā Savienībā, jābalsta uz kopīgām tēmām un reāli iespējamām fāzēm saskaņā ar izvērtēšanas sistēmu, par ko panākta vienošanās, un tas jārisina tā, lai rezultātā tiktu izdarīta izšķirīga politiska izvēle;
Suggests that this new dialogue, which should be seen as a chance to promote European democracy, should be conducted and coordinated across the Union, structured by common themes and in realistic stages according to an agreed framework for evaluation, and designed to lead to decisive political choices;
Uzstāj, ka sabiedrības debatēm jānotiek gan Eiropas, gan dalībvalstu līmenī; brīdina, ka šauras debates dalībvalsts mērogā maz palīdzēs mainīt valstī valdošos stereotipus un ka uzspiests dialogs bez politiskiem mērķiem kļūtu neskaidrs, pat tukšs, izraisot aizvien lielāku neapmierinātību Eiropas pilsoņu vidū;
Insists that the public debate be engaged within both the European and the national framework; warns that narrowly focused national debates will do little to change national stereotypes, and also that an imposed dialogue without political goals would become nebulous, even vacuous, thereby giving rise to increased disaffection on the part of European citizens;
ierosina Eiropas Parlamentam un dalībvalstu parlamentiem kopīgi organizēt konferences - "parlamentāros forumus" -, lai veicinātu diskusijas un pakāpeniski nonāktu pie attiecīgiem politiskiem secinājumiem; citas ES iestādes tiks aicinātas dot savu ieguldījumu šajos forumos;
Proposes that the European Parliament and national parliaments should jointly organise conferences – 'Parliamentary Forums' – in order to stimulate the debate and to shape, step by step, the necessary political conclusions; will invite the other EU institutions to contribute to the Forums;
atzīst, cik ļoti svarīgi Eiropas Savienībai un it īpaši Parlamentam ir izvairīties no vēl vienas neveiksmes konstitucionālajā procesā; tādēļ apņemas uzņemties vadošo lomu Eiropas dialogā kopā ar valstu parlamentiem, it īpaši publicējot "Eiropas lapas" par visiem Eiropas Savienībai nozīmīgiem jautājumiem, ko var izmantot kā kopēju Eiropas modeli dalībvalstu debatēs un kas kopā ar dalībvalstu parlamentu devumu jāizmanto par pamatu diskusijām parlamentārajos forumos;
Recognises the critical importance for the European Union and in particular for Parliament of avoiding another setback in the constitutional process; commits itself therefore to playing a leading role in the European dialogue in association with the national parliaments, in particular by publishing 'European Papers' on each of the big issues facing the Union, which may be used as a common European template for the national debates and which, together with contributions from national parliaments, should be used as the basis for the deliberations of the Parliamentary Forums;
Atzīst, ka politiskajām iestādēm ir stratēģiski svarīgi veicināt plašsaziņas līdzekļu (it īpaši televīzijas, preses un vietējā radio) proaktīvu attieksmi un iegūt to atbalstu, lai pievērstu uzmanību debatēm un padarītu tās intensīvākas;
Recognises that it is strategically important for political institutions to encourage a pro-active attitude on the part of the media (in particular television, the press and local radio) and to enlist them for the purpose of publicising and intensifying the debate;
ierosina pirmo parlamentu forumu sasaukt 2006. gada pavasarī pirms Eiropadomes tikšanās jūnijā, lai uzklausītu gan dalībvalstu, gan Eiropas parlamenta deputātu priekšlikumus, par mērķi nosakot visaptverošu ieteikumu sniegšanu Eiropadomei par to, kā Savienībai rīkoties tālāk, lai izkļūtu no krīzes;
Proposes that a first interparliamentary Forum be convened in the spring of 2006, in advance of the June meeting of the European Council, in order to hear parliamentarians, both national and European, the aim being to make comprehensive recommendations to the European Council about how the Union should proceed to find the way out of the crisis;
Ierosina pirmajā parlamentārajā forumā noteikt ierobežotu skaitu to galveno jautājumu saistībā ar Eiropas nākotni un Eiropas Savienības pārvaldi, kam pievērsties nākamajos forumos un plašākās sabiedrības debatēs:
Proposes that the first Parliamentary Forum should identify a limited number of priority questions about the future of Europe and the governance of the Union which should be addressed in subsequent Forums and in the broader public debate, such as:
Kāds ir Eiropas integrācijas mērķis?
what is the goal of European integration?
Kādai jābūt Eiropas lomai pasaulē?
what role should Europe have in the world?
ņemot vērā globalizāciju, kāda ir Eiropas sociālā un ekonomikas modeļa nākotne?
in the light of globalisation, what is the future of the European social and economic model?
Kā mēs definējam Eiropas Savienības robežas?
how do we define the boundaries of the European Union?
Kā mēs veicinām brīvību, drošību un tiesiskumu?
how do we enhance freedom, security and justice?
Kā mēs finansējam Savienību?
how do we finance the Union?
Uzskata, ka plašas debates par šiem pamatjautājumiem pavērs jaunas perspektīvas Eiropas integrācijai un sagatavos pamatu kopējo politiku reformai tajās jomās, kur pastāv domstarpības;
Believes that a rich debate on these fundamental issues will open up new perspectives for European integration and prepare the ground for reform of the common policies in those areas where dissension exists;