natgillin/translations-raw huggingface dataset:
atzīst, ka ir ārkārtīgi svarīgi uzlabot orgānu ziedošanas un transplantācijas kvalitāti un drošību; norāda, ka tas samazinātu ar transplantātu izmantošanu saistīto risku un tā rezultātā samazinātos transplantāciju blaknes; atzīst, ka kvalitātes un drošības uzlabošanas pasākumi varētu ietekmēt orgānu pieejamību un otrādi; aicina Komisiju palīdzēt dalībvalstīm uzlabot to spēju izstrādāt un pilnveidot reglamentējošos noteikumus, lai paaugstinātu transplantāciju kvalitāti un drošību;
Recognises that it is vitally important to improve the quality and safety of organ donation and transplantation; points out that this will have an impact on reducing transplant risks and will consequently reduce adverse effects; acknowledges that actions on quality and safety could have an effect on organ availability and vice versa; asks the Commission to help Member States to develop their capacity in creating and developing regulatory frameworks to enhance quality and safety;
uzsver, ka laba sadarbība starp veselības aprūpes speciālistiem un valstu iestādēm vai citām likumīgām organizācijām ir nepieciešama un rada pievienoto vērtību;
Emphasises that good cooperation between health professionals and national authorities or other legitimised organisations is necessary and provides added value;
atzīst svarīgo nozīmi, kāda veiksmīgas transplantācijas nodrošināšanā ir pēctransplantācijas aprūpei, tai skaitā tādu terapijas veidu pareizai izmantošanai, ar kuriem novērš orgānu atgrūšanu; atzīst, ka optimāli pielietojot terapijas veidus, ar kuriem novērš atgrūšanu, var uzlabot pacientu veselību ilglaikā, sekmēt orgāna izdzīvošanu pēc transplantācijas un tādējādi paplašināt orgānu pieejamību, jo mazināsies vajadzība pēc atkārtotas transplantācijas, un apstiprina, ka dalībvalstīm vajadzētu pacientiem nodrošināt piekļuvi labākajiem pieejamajiem terapijas veidiem;
Recognises the important role of post-transplantation care, including the appropriate use of anti-rejection therapies, in the success of transplants; acknowledges that optimum use of anti-rejection therapies can lead to improved long-term health for patients, graft survival and, hence, wider availability of organs owing to the reduced need for retransplantation, and asserts that Member States should ensure that patients have access to the best available therapies;
Eiropas Parlamenta 2010. gada 19. maija rezolūcija par institucionālajiem aspektiem saistībā ar Eiropas Savienības pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai ( 2009/2241(INI) )
European Parliament resolution of 19 May 2010 on the institutional aspects of the accession of the European Union to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms ( 2009/2241(INI) )
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu, Līguma par Eiropas Savienības darbību 216. panta 2. punktu, 218. panta 6., 8. un 10. punktu, kā arī Protokolu par Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu, kas attiecas uz Savienības pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai (turpmāk ‐ ECTK),
having regard to Article 6(2) of the Treaty on European Union, Articles 216(2), 218(6), 218(8) and 218(10) of the Treaty on the Functioning of the European Union and the Protocol on Article 6(2) of the Treaty on European Union concerning the accession of the Union to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (hereafter referred to as the ECHR),
ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Ārlietu komitejas atzinumus ( A7-0144/2010 ),
having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs and the opinions of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs and the Committee on Foreign Affairs ( A7-0144/2010 ),
uzskata, ka, šādi rīkojoties, Eiropas Kopienu Tiesa ir ievērojusi dalībvalstu kopējās konstitucionālajās tradīcijas un tādus dalībvalstu atbalstītus starptautiskos cilvēktiesību aizsardzības instrumentus kā ECTK;
whereas in so doing the Court of Justice of the European Union draws its inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from international instruments concerning the protection of human rights to which the Member States have acceded, such as the ECHR,
tā kā šī judikatūra ar 1993. gada Māstrihtas līgumu par Eiropas Savienību ir iekļauta primārajās tiesībās;
whereas the essence of this case law was incorporated into primary law by the Maastricht Treaty on European Union of 1993,
tā kā Eiropas Savienības Tiesa īpašu uzmanību pievērš Eiropas Cilvēktiesību tiesas prakses attīstībai, ko apliecina pieaugošais tādu spriedumu skaits, kuros ir atsauces uz ECTK noteikumiem;
whereas the Court of Justice of the European Union devotes particular attention to the development of the case law of the European Court of Human Rights, as demonstrated by the growing number of judgments which refer to provisions of the ECHR,
tā kā Eiropas Cilvēktiesību tiesa parasti par pamatu izmanto “pieņēmumu par saderību” starp Savienības dalībvalsts rīcību un ECTK, ja šī dalībvalsts tikai īsteno Eiropas Savienības tiesības;
whereas in principle the European Court of Human Rights makes a ‘presumption of compatibility’ of the conduct of a Member State of the Union with the ECHR when the State is merely implementing Union law,
tā kā Eiropas Savienības Tiesa 1996. gada 28. marta atzinumā konstatēja, ka Eiropas Kopiena, neizdarot grozījumus līgumā, nav pilnvarota pievienoties ECTK, jo Kopienai nav tādai rīcībai nepieciešamās skaidri noteiktās vai netiešās kompetences;
whereas, in an opinion of 28 March 1996, the Court of Justice of the European Union found that the European Community could not accede to the ECHR without a previous amendment to the Treaty because the Community did not have an explicit or implicit competence to do so,
tā kā pievienojoties ir jāievēro Lisabonas līgumā un tam pievienotajos protokolos noteiktie ierobežojumi un jo īpaši Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punkts un Lisabonas līguma 8. protokols; tā kā šie noteikumi nenozīmē vien Savienības iespēju pievienoties, bet arī pienākumu Savienības iestādēm šādi rīkoties, tā kā nolīgumā par Savienības pievienošanos ECTK ir jāatspoguļo nepieciešamība saglabāt Savienības un tās tiesību raksturīpatnības;
whereas the limits set by the Lisbon Treaty and the Protocols thereto must be upheld at the time of accession and, more specifically, Article 6(2) of the Treaty on European Union and Protocol No 8 to the Lisbon Treaty; whereas these provisions do not merely constitute an option allowing the Union to accede but require the Union institutions to act accordingly, and whereas the agreement on the accession of the Union to the ECHR must reflect the need to retain the specific features of the Union and of Union law,
tā kā pēc 14. protokola pieņemšanas, ar ko groza ECTK, Savienības pievienošanās iespēja ir atrisināta tām valstīm, kas ir ECTK dalībvalstis, un tā kā par pievienošanās noteikumiem un kārtību ir jāvienojas starp Savienību, no vienas puses, un ECTK dalībvalstīm, no otras puses;
whereas, due to the conclusion of Protocol No 14 amending the ECHR, it is now possible for the Union to accede on behalf of the signatory states to the ECHR and whereas the accession terms and conditions must be agreed at the time of accession between the Union, of the one part, and the signatory states to the ECHR of the other part,
tā kā nolīgumā būtu jāizskata arī administratīvie un tehniskie jautājumi, piemēram, princips par Savienības iemaksām ECT izmaksu segšanai; tā kā šajā kontekstā ir jāparedz autonoma Eiropas Cilvēktiesību tiesas budžeta izveide, lai vienkāršotu attiecīgo iemaksu noteikšanu;
whereas such an agreement should also deal with administrative and technical issues, such as the principle of a contribution from the Union to the operating costs of the European Court of Human Rights; whereas in that context plans should be made to establish an autonomous budget for the European Court of Human Rights to facilitate assessment of the various contributions,
tā kā, pievienojoties ECTK, Savienība tiks iekļauta tās pamattiesību aizsardzības sistēmā un papildus iekšējai Eiropas Savienības Tiesas judikatūras nodrošinātajai tiesību aizsardzībai tās rīcībā būs arī ārēja starptautiska līmeņa aizsardzības iestāde;
whereas, as a result of acceding to the ECHR, the Union will be integrated into its fundamental rights protection system and, in addition to the internal protection of these rights by the case law of the Court of Justice of the European Union, will have the benefit of an external protection body which is international in character,
tā kā ECTK ir izstrādāta ne tikai ar papildprotokolu palīdzību, bet arī ar citu konvenciju, hartu un nolīgumu palīdzību, un tādējādi ir izveidota par cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības sistēmu, kas nepārtraukti attīstās;
whereas the ECHR has been developed not only through the additional Protocols, but also through other Conventions, Charters and Agreements, resulting into a continuously evolving system of protection of Human Rights and Fundamental Freedoms,
uzsver šādus svarīgākos argumentus, kuri liecina par labu tam, ka Savienībai ir jāpievienojas ECTK:
Stresses the main arguments in favour of accession of the Union to the ECHR, which may be summarised as follows:
pievienošanās ir solis uz priekšu Eiropas integrācijas procesā un ir vēl viens solis ceļā uz politisku savienību;
accession constitutes a move forward in the process of European integration and involves one further step towards political Union
tā kā Savienības pamattiesību aizsardzības sistēma ir papildināta un nostiprināta, Pamattiesību hartu iekļaujot pamattiesību lokā, Savienības pievienošanās ECTK skaidri apliecinās tās saskaņu ar Eiropas Padomes valstīm un tās visu Eiropu aptverošā cilvēktiesību sistēmu; šī pievienošanās palielinās arī Savienības ticamību to trešo valstu acīs, kuras Savienība divpusējo attiecību kontekstā regulāri aicina ievērot ECTK;
while the Union's system for the protection of fundamental rights will be supplemented and enhanced by the incorporation of the Charter of Fundamental Rights into its primary law, its accession to the ECHR will send a strong signal concerning the coherence between the Union and the countries belonging to the Council of Europe and its pan-European human rights system; this accession will also enhance the credibility of the Union in the eyes of third countries which it regularly calls upon in its bilateral reports to respect the ECHR,
pievienošanās ECTK pilsoņiem nodrošinās tādu aizsardzību Savienības darbības sakarībā, kas ir līdzvērtīga aizsardzībai, kas viņiem jau ir nodrošināta attiecībās ar visām dalībvalstīm; tas ir īpaši svarīgi, jo dalībvalstis ir nodevušas Savienībai nozīmīgas kompetences;
accession to the ECHR will afford citizens protection against the action of the Union similar to that which they already enjoy against action by all the Member States; this is all the more relevant because the Member States have transferred substantial powers to the Union,
Savienības un ECTK tiesību sistēmas tiesību aktu un judikatūras saskaņošana cilvēktiesību jomā veicinās saskanīgu abu Eiropas tiesu judikatūras attīstību cilvēktiesību jomā, īpaši pastāvot palielinātai dialoga un sadarbības nepieciešamībai un izveidos visaptverošu sistēmu, kurā abas tiesas strādās vienoti;
legislative and case law harmonisation in the field of human rights of the rule of law of the EU and the ECHR will contribute to the harmonious development of the two European courts in the field of human rights, particularly because of the increased need for dialogue and cooperation, and thus will create an integral system, in which the two courts will function in synchrony,
pievienošanās zināmā mērā novērsīs arī to, ka Eiropas Savienības Tiesas darbība tādos jautājumos kā ārpolitika un drošības politika un policijas un drošības politika ir nedaudz ierobežota un nodrošinās visu ES aktivitāšu efektīvu ārējo tiesisko uzraudzību;
accession will also compensate to some extent for the fact that the scope of the Court of Justice of the European Union is somewhat constrained in the matters of foreign and security policy and police and security policy by providing useful external judicial supervision of all EU activities,
pievienošanās neierobežos Savienības tiesību autonomijas principu, jo Eiropas Savienības Tiesa arī turpmāk būs augstākais un vienīgais tiesnesis to jautājumu sakarībā, kas saistīti ar Savienības tiesībām un tās tiesību aktu spēkā esamību, jo Eiropas Cilvēktiesību tiesa uzskatāma par iestādi, kas tikai nodrošina ārēju kontroli pār to, kā Savienība ievēro starptautisko tiesību pienākumus, kuri tai ir saistoši pēc pievienošanās ECTK; abu šo Eiropas tiesu attiecības nenoteiks hierarhija, bet gan katras tiesas specializācija; tādējādi Eiropas Savienības Tiesas statuss būs līdzīgs tam, kāds pašlaik ir dalībvalstu tiesām salīdzinājumā ar Eiropas Cilvēktiesību tiesu;
accession will not in any way call into question the principle of the autonomy of the Union's law, as the Court of Justice of the European Union will remain the sole supreme court adjudicating on issues relating to EU law and the validity of the Union's acts, as the European Court of Human Rights must be regarded not only as a superior authority but rather as a specialised court exercising external supervision over the Union's compliance with obligations under international law arising from its accession to the ECHR; the relationship between the two European courts shall not be hierarchical but rather a relationship of specialisation; thus the Court of Justice of the European Union will have a status analogous to that currently enjoyed by the supreme courts of the Member States in relation to the European Court of Human Rights;
atgādina, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 6. pantu un 8. protokolu pievienošanās neizraisa Savienības kompetenču paplašināšanos un jo īpaši neizveido vispārēju Savienības kompetenci cilvēktiesību jomā un ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 2. punktu un 6. panta 3. punktu ir jāievēro dalībvalstu tradīcijas un konstitucionālā identitāte;
Recalls that, pursuant to Article 6 of the Treaty on European Union and Protocol No 8, accession does not entail any extension of the powers of the Union and in particular does not create a general human rights competence for the Union, and that, pursuant to Article 4(2) and Article 6(3) of the Treaty on European Union, the Member States' traditions and constitutional identities must be respected;
apliecina, ka saskaņā ar Lisabonas līguma 8. protokola 2. pantu nolīgumam par Eiropas Savienības pievienošanos ECTK ir jānodrošina, lai pievienošanās neietekmētu dalībvalstu īpašo iekšējo stāvokli saistībā ar ECTK un tās protokoliem vispār, kā arī saistībā ar dalībvalstu iespējamām atkāpēm un atrunām konkrēti, un ka tas nedrīkst ietekmēt Savienības nostāju pret ECTK;
Notes that, pursuant to Article 2 of Protocol No 8 to the Lisbon Treaty, the agreement on the accession of the Union to the ECHR must ensure that accession will not affect the particular internal situation of the Member States in relation to the ECHR and its protocols in general and with regard to any derogations and reservations made by Member States in particular, and that such circumstances should not influence the position taken by the Union in relation to the ECHR;
konstatē, ka ECTK sistēma ir papildināta ar virkni papildprotokolu par tādu tiesību aizsardzību, uz kurām neattiecas ECTK, un iesaka Komisiju pilnvarot sarunām arī par pievienošanos visiem tiem protokoliem, kuri attiecas uz tiesībām, kuras atbilst Pamattiesību hartai neatkarīgi no ratifikācijas Savienības dalībvalstīs;
Observes that the ECHR system has been supplemented by a series of additional protocols concerning the protection of rights which are not covered by the ECHR and recommends that the Commission be mandated also to negotiate accession to all the protocols concerning rights corresponding to the Charter of Fundamental Rights, regardless of whether they have been ratified by the Member States of the Union;
uzsver ‐ tā kā ES pievienošanās ECTK ir tādas puses, kas nav valsts pievienošanās juridiskam, valstīm paredzētam instrumentam, tā ir jāīsteno, nepārveidojot ECTK raksturīgās iezīmes un pēc iespējas mazāk izmainot tās tiesu sistēmu; uzskata, ka gan no Eiropas Savienībā, gan no trešās valstīs dzīvojošu personu, kas ir vērsušās tiesā, viedokļa ir svarīgi, lai priekšroka tiktu dota tādiem pievienošanās pasākumiem, kuriem būs vismazākā ietekme uz Eiropas Cilvēktiesību tiesas darba apjomu;
Stresses that, as the accession of EU to the ECHR is an accession of a non-State Party to a legal instrument created for States, it should be completed without altering the features of the ECHR and modifications to its judicial system should be kept to a minimum; considers it important, in the interests of those in both the Union and third countries who are seeking justice, to give preference to accession arrangements that will have the least impact on the workload of the European Court of Human Rights;
uzsver, ka līdzās politiskajām saistībām ir ārkārtīgi svarīgi rast piemērotas atbildes un risinājumus galvenajiem tehniskajiem jautājumiem, lai ES pievienošanās ECTK būtu pilsoņiem izdevīga; norāda, ka neatrisināti un neskaidri aspekti var izraisīt pārpratumus un apdraudēt pašu pievienošanās jēgu; tomēr uzsver, ka nav pieļaujama procesa iekavēšana tehnisku šķēršļu dēļ;
Emphasises that, in tandem with the necessary political commitment, it is of the utmost importance that adequate answers and solutions be found to the main technical questions in order to enable the EU's accession to the ECHR to be used for the benefit of citizens; points out that unresolved and unclear details may create confusion and endanger the very purpose of the accession; stresses, however, that technical impediments should not be allowed to delay the process;
uzsver, ka, pievienojoties ECTK, Savienība nekļūst par Eiropas Padomes locekli, taču tai vismaz daļēji ir jāiesaistās konvencijas struktūrās, lai nodrošinātu veiksmīgu Savienības integrāciju šīs konvencijas sistēmā, un ka tāpēc Savienībai būtu nepieciešamas noteiktas tiesības, īpaši:
Stresses that accession to the ECHR does not make the Union a member of the Council of Europe but that a degree of participation by the Union in the ECHR bodies is necessary in order to ensure proper integration of the Union into the ECHR system and that, therefore, the Union should have certain rights in this domain, particularly:
tiesības iesniegt triju tiesneša amata kandidātu sarakstu, lai Eiropas Padomes Parlamentārā asambleja vienu no viņiem ievēlētu par Savienības pārstāvi, kam jāpiedalās Tiesas darbā vienlīdzīgi ar pārējiem tiesnešiem, ievērojot ECTK 27. panta 2. punktu; Eiropas Parlaments kandidātu saraksta sastādīšanā piedalās saskaņā ar procedūru, kas ir tāda pati kā Līguma par Eiropas Savienības darbību 255. pantā paredzētā procedūra, kuru piemēro kandidātiem uz Eiropas Kopienu tiesas tiesneša vietu;
the right to submit a list of three candidates for the post of judge, one of whom is elected by the Parliamentary Assembly of the Council of Europe on behalf of the Union and participates in the work of the Court on a footing of equality with the other judges, pursuant to Article 27(2) of the ECHR; the European Parliament being involved either in drawing up the list of candidates in line with a procedure similar to that provided for in Article 255 of the Treaty on the Functioning of the European Union for candidates for the position of judge at the Court of Justice of the European Union,
tiesības ar Eiropas Komisijas starpniecību piedalīties ar tiesībām balsot ES vārdā Ministru komitejas sanāksmēs, kad tā darbojas kā Eiropas Cilvēktiesību tiesas spriedumu izpildes kontroliere vai kad tā lemj par nepieciešamību lūgt ECT atzinumu, kā arī tiesības būt pārstāvētai Cilvēktiesību koordinācijas komitejā (Ministru komitejas apakšstruktūra);
the right to attend via the European Commission, with voting rights on behalf of the EU, meetings of the Committee of Ministers when it performs its task of monitoring the execution of judgments given by the European Court of Human Rights or when it decides on the desirability of seeking an opinion from the Court and the right to be represented on the Steering Committee for Human Rights (a subsidiary body of the Committee of Ministers),
Eiropas Parlamenta tiesības izvirzīt/nosūtīt noteiktu skaitu pārstāvju uz Eiropas Padomes Parlamentāro asambleju Eiropas Cilvēktiesību Tiesas tiesnešu ievēlēšanas laikā;
the right of the European Parliament to appoint/send a certain number of representatives to the Parliamentary Assembly of the Council of Europe when the latter elects judges to the European Court of Human Rights;
uzskata, ka dalībvalstīm, pievienojoties ECTK, būtu jāapņemas savā starpā un attiecībās ar Savienību neizmantot ECTK 33. pantā paredzētās tiesības iesniegt starpvalstu pieteikumu par pārkāpumu, ja šī strīda pamatā esošā rīcība vai bezdarbība ir Savienības tiesību piemērošanas jomā, jo tāda rīcība būtu pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 344. pantam;
Considers that the Member States should undertake, at the time of accession to the ECHR, with respect to one another and in their mutual relations with the Union, not to bring interstate applications concerning an alleged failure of compliance pursuant to Article 33 of the ECHR when the act or omission in dispute falls within the scope of Union law, as this would be contrary to Article 344 of the Treaty on the Functioning of the European Union;
uzskata, ka galvenā pievienotā vērtība, ko sniegs ES pievienošanās ECTK, ir individuāla vēršanās pret Savienības iestāžu vai dalībvalstu rīcību, īstenojot Savienības tiesības, un ka tāpēc jebkura fiziskas vai juridiskas personas prasība par kādas Savienības iestādes vai struktūras rīcību vai pārkāpumu ir jāvērš tikai pret to; tāpat jebkura prasība, kas attiecas uz Savienības tiesību īstenošanas pasākumiem kādā no dalībvalstīm, ir jāvērš tikai pret konkrēto dalībvalsti, taču tas nevar kļūt par šķērsli prasības iesniegšanai vienlaikus pret Savienību un dalībvalsti tajos gadījumos, kad varētu rasties šaubas par atbildības sadalījumu;
Considers that the principal added value of the accession of the EU to the ECHR lies in recourse for individuals against acts by means of which the law of the Union is implemented by its institutions or the Member States and that consequently any application by a natural or legal person concerning an act or failure to act by an institution or body of the Union should be directed solely against the latter and that similarly any application concerning a measure by means of which a Member State implements the law of the Union should be directed solely against the Member State, without prejudice to the principle that, where there might be any doubt about the way in which responsibility is shared, an application may be brought simultaneously against the Union and the Member State;
konstatē, ka pēc ES pievienošanās ECTK varētu gadīties, ka atsevišķas lietas ir gan Eiropas Cilvēktiesību tiesas, gan Eiropas Savienības Tiesas jurisdikcijā, un norāda, ka nebūs atļauts ar vienu un to pašu lietu vienlaikus vērsties abās divās tiesās;
Notes that, following the EU's accession to the ECHR, it might occur that both the European Court of Human Rights and the Court of Justice of the European Union have jurisdiction in certain cases, and points out that simultaneous referrals to the two Courts will not be admissible;