natgillin/translations-raw huggingface dataset:
uzsver, ka tieši šī "dalības maksa" ir pastiprinājusi tuvredzīgas diskusijas par t. s. neto maksātājiem, kuri aizmirst par Eiropas Savienības sasniegumiem miera, brīvības, labklājības un drošības ziņā, turklāt "budžeta neto līdzsvarotības" koncepcija ir ļoti neprecīza arī tehniskā ziņā un tā neļauj izdarīt neko vairāk kā tikai pieņēmumus; uzsver, ka ne neto bilances ieņēmumu puse ("Roterdamas efekts"), ne izdevumu puse ("Luksemburgas efekts") pilnībā neatspoguļo reālo situāciju;
Emphasises that it is these "membership fees" that have accentuated the short- sighted net-payer debate that does not do justice to the benefits of the European Union in terms of peace, freedom, prosperity and security, regardless of the fact that the concept of "net budgetary balances" is seriously flawed also in technical terms and does not allow for more than pure approximations; underlines that neither revenue side ("Rotterdam effect") nor expenditure side ("Luxembourg effect") of the net balances fully reflect reality;
ir cieši pārliecināts, ka pašreizējā pašu resursu sistēma, kura ir balstīta uz dalībvalstu iemaksām, ir netaisnīga pret sabiedrību, nedemokrātiska un nepalielina to saistību redzamību, kuru mērķis ir Eiropas integrācija; turklāt, tā kā iemaksas Eiropas Savienības budžetā tiek uzskatītas par papildu slogu valsts budžetam, šāda sistēma nenodrošina visām Savienības politikām pietiekamus līdzekļus; ļoti kritiski vērtē atsevišķām dalībvalstīm sniegtās iespējas oficiāli finansēt tikai tās politikas jomas, kurās tās ir ieinteresētas; pauž bažas, ka tas var aizsākt to vērtību iznīcināšanu, kas iezīmējušas Eiropas Savienības panākumus pagājušajos vairāk nekā 50 gados;
Is deeply convinced that the current system of own resources based on Member States' contributions is both unfair to the general public and anti-democratic, and does not help to highlight the commitment to European integration; furthermore, such a system, since it makes the contribution to the European Union be perceived as an additional burden on national budgets, does not provide the Union with sufficient funds for all its policies; is highly critical of the possibilities being created for individual countries to finance officially only the policies in which they have an interest; fears that this might be the beginning of the destruction of the values that have characterised the European Union's success over the past 50 years;
uzsver, ka pašreizējā sistēma ar tās četriem dažādajiem līdzekļu avotiem un vairākiem atšķirīgiem atlaižu mehānismiem – gan vispārējiem par labu vienai dalībvalstij (piemēram, Apvienotās Karalistes atlaide), gan īpašiem (piemēram, atlaides citu atlaižu finansēšanai) – ir pārāk sarežģīta, nav pārredzama un ir pilnīgi nesaprotama Eiropas pilsoņiem; uzsver, ka ar šīs sistēmas palīdzību neveidojas tieša saikne starp Eiropas Savienību un tās pilsoņiem, kā tas tiek prasīts;
Stresses that the current system, with its four different resources and its several different rebate mechanisms, be they general ones in favour of one Member State such as the British rebate, or special ones such as rebates in financing other rebates, is excessively complex, lacks transparency and is completely incomprehensible to European citizens; underlines that it does nothing towards fulfilling the requirement of establishing a direct link between the Union and its citizens;
atzīmē, ka, pastāvot prasībai lēmumus par pašu resursiem un par finanšu shēmu pieņemt vienbalsīgi, sarunu rezultāti šajās jomās ir atkarīgi no visneatsaucīgāko dalībvalstu – bagātu vai nabadzīgu – labas gribas un finansiālajām iespējām; uzskata, ka nav nekāds pārsteigums, ja rezultāti šajā jomā bieži vien ir neapmierinoši;
Notes that the requirement of unanimity in decisions on "own resources" and "financial frameworks" makes any result of negotiations in these areas dependent on the goodwill and financial possibilities of even the most reluctant Member States, rich or poor; finds it not surprising that the results of this are often disappointing;
pauž nožēlu, ka 2005. gada Briseles Eiropadome tā vietā, lai izveidotu vienkāršāku un pārredzamāku sistēmu, to ir sarežģījusi vēl vairāk un padarījusi vēl neizprotamāku, saglabājot Apvienotās Karalistes korekciju, t. s. "britu atlaidi" principā neskartu un pievienojot citus izņēmumus un korekcijas citu dalībvalstu interesēs;
Deplores the fact that the 2005 Brussels European Council, instead of creating a simpler and more transparent system, made it even more complicated and obscure by leaving the UK correction, the "British rebate", in principle intact and adding further derogations and corrections benefiting other Member States;
norāda, ka Kopienas budžets pēdējos 13 gados būtu ieguvis papildu 0,2% no NKI gadā, kas līdzinās pieaugumam aptuveni EUR 240 miljardu apjomā, ja būtu pilnībā īstenots 1992. gadā pieņemtais Edinburgas lēmums, kas noteica pašu resursu maksimālo apjomu 1,24% no NKI; uzskata, ka šie līdzekļi, kurus dalībvalstis vienbalsīgi apstiprināja saskaņā ar Apvienotās Karalistes kā prezidentvalsts priekšlikumu, ir nepieciešamais, lai Eiropas Savienība varētu darboties atbilstoši jaunajiem izaicinājumiem un tās pieaugošajai kompetencei, īpaši saistībā ar tās lomu pasaulē Lisabonas mērķu īstenošanas jomā (inovācijas, izglītība, pētniecības infrastruktūra un nodarbinātība), vai arī saskaņā ar to, kā tas ir noteikts Māstrihtas, Amsterdamas un Nicas Līgumā, kā arī Konstitūcijas projektā, un tie ir nepieciešami 27 dalībvalstu Eiropas Savienībai;
Points out that, if the Edinburgh Decision of 1992 setting an own resources ceiling of 1,24% of GNI had been fully used, the Community budget would have gained an annual 0,2% of GNI over the last 13 years, equivalent to an increase of approximately EUR 240 billion; considers these funds, which were unanimously adopted by the Member States according to a proposal by the British presidency, necessary in order to enable the European Union to act in line with its growing challenges and powers, in particular as regards its role in the world; the efforts to achieve the Lisbon objectives (innovation, education, research, infrastructure and employment) or as agreed upon in the treaties of Maastricht, Amsterdam and Nice, let alone in the draft Constitution and for a Union of 27 Member States;
uzsver, ka kopš 1995. gada ES budžets reālā izteiksmē ir pieaudzis tikai par 8,2% un ir samazinājusies tā daļa NKI, bet dalībvalstu budžeti vidēji ir palielinājušies par 23 %, t. i., gandrīz trīs reizes vairāk;
Underlines that, since 1995, the European Budget has increased by only 8,2% in real terms and its share in the GNI has decreased, while at the same time the national budgets have increased by an average of 23%, i.e. nearly three times as much;
dalībvalstu vienlīdzība,
equality between Member States
vienkāršs izklāsts gan vēlētajiem pārstāvjiem, gan pilsoņiem,
simplicity of presentation for elected representatives and citizens alike
dalībvalstu solidaritāte un līdzvērtība,
solidarity and equal dignity amongst Member States
politiskas saiknes izveide starp ieņēmumu reformu un izdevumu pārskatīšanu, kā tas jau ir atbilstīgi noteikts Iestāžu nolīgumā;
establishment of a political link between a reform of revenue and a review of expenditure as it is already correctly included in the Interinstitutional Agreement;
definē "dalībvalstu vienlīdzību" kā budžeta privilēģiju nepiešķiršanu nevienai dalībvalstij; atzīst, ka atsevišķām dalībvalstīm varētu būt grūti atteikties no izsenis piemērotiem īpašiem pasākumiem attiecībā uz ieņēmumiem un attiecībā uz atsevišķiem izdevumu sadales aspektiem, un tāpēc pamatoti būtu jebkuru reformu īstenot tikai pakāpeniski (pakāpeniski attiekties no vecās sistēmas); tomēr atsakās budžeta privilēģiju tradīciju uzskatīt par argumentu sistēmas saglabāšanai, jo tā pēc nepieciešamo reformu īstenošanas vairs nebūs pamatota;
Defines "equality between Member States" by the absence of any budgetary privilege for any Member State; admits that it may be difficult for certain Member States to agree to give up a long history of special arrangements on the revenue side and of a certain distribution of expenditure which may justify any reform only being progressively applied ("phasing out" of the old system); refuses, however, to accept the long history of budgetary privileges as an argument in favour of maintaining a system which, once the necessary reforms are on their way, will no longer be justifiable;
uzsver, ka svarīgi ir par uzlaboto sistēmu informēt pēc iespējas vienkāršākā veidā, lai Eiropas iedzīvotājiem tā būtu saprotama un pārredzama; pauž nožēlu par to, cik slikti tiek izklāstīti lēmumi, kuri ietekmē visu Eiropas iedzīvotāju dzīvi, kā tas notika ar 2005. gada decembra Briseles Eiropadomes prezidentūras secinājumiem par ES finansēm;
Underlines the importance of the improved system being presented in the simplest possible way so that it is comprehensible and transparent for European citizens; deplores presentations of decisions affecting all European citizens" lives which are completely incomprehensible, such as the presidency conclusions relating to EU finances of the 2005 Brussels European Council;
pauž pārliecību, ka politiska saikne starp ieņēmumu reformu un izdevumu pārskatīšanu ir neizbēgama un pilnīgi pamatota, it īpaši, kamēr viens no Savienības vadošajiem principiem ir Kopienas politiku finansēšana no ieņēmumiem, kas nāk no dalībvalstu budžetiem;
Is convinced that the political link between a reform of revenue and a review of expenditure is inevitable and perfectly reasonable, especially as long as the logic of financing Community policies through revenue stemming from national budgets is still the Union's guiding principle;
norāda, ka uzlabota pašreizējā sistēma kā pirmā pakāpe ierosinātajā divu posmu pieejā ir jāuzskata par provizorisku un pagaidu risinājumu, jo dalībvalstu iemaksu sistēmas ievērojamie trūkumi neļauj tai būt politiski ilgtspējīgai;
Points out that any improved current system as a first stage of the suggested two-step approach has to be considered provisional and transitional because the profound weaknesses of the Member States" contributions system make it politically unsustainable;
, ka pamatīga Kopienu pašu resursu sistēmas reforma ir ļoti grūti īstenojama, ja šādas reformas apspriešanu tieši apvieno ar sarunām par atsevišķām Kopienas politikas jomām paredzēto finanšu līdzekļu maksimālo apjomu un izdevumu summām saskaņā ar daudzgadu finanšu plānu, kā tas vairākkārt ir noticis Eiropadomes iepriekšējās sanāksmēs;
that thorough reform of the Communities" system of own resources is very difficult to achieve if the discussion of such a reform is directly combined with negotiations on financial ceilings and amounts to be spent for Community policies under a multiannual financial framework, as has repeatedly been the case in the European Council's discussions in the past;
iesniegtie priekšlikumi, saskaņā ar kuriem:
according to which:
visas dalībvalstis neatkarīgi no to labklājības līmeņa iegūst tiesības uz atlaidi brīdī, kad to iemaksas ES budžetā sasniedz 0,35% no NKI;
every Member State, regardless of its wealth, is entitled to a rebate which is triggered when its contribution to the EU budget reaches a threshold of 0,35% of GNI,
kompensācija izpaustos kā šīs dalībvalsts neto iemaksas samazinājums par 66 %,
the refund would be in form of a 66% abatement of the Member State's net contribution, and
kopējais kompensācijas maksimālais apjoms, visām atlaidēm kopā ir EUR 7,5 miljardi gadā;
the overall maximum refund available for all rebates is capped at EUR 7,5 billion per year;
tomēr pauž pārliecību, ka atlaides vispārēja piemērošana, pat ja tiek noteikts neto bilances maksimālais apjoms, būtu divkārša kļūda, jo tas tikai nostiprinātu Kopienas principiem neatbilstošo sistēmas raksturu un tuvredzīgo pieeju noteikt "taisnīgas kompensācijas" apjomu; neatlaidīgi uzsver, ka vienīgais iespējamais risinājums ir uz visiem laikiem atcelt neto bilances sistēmu, vienlaicīgi veicot izdevumu shēmas reformu; uzsver, ka ES izdevumu raksturīga iezīme ir tieši to pievienotā vērtība, kuras pamats ir finansiālas solidaritātes princips;
Is convinced, however, that generalising the rebate even when accompanying it by a ceiling for the net budgetary balances would be a double mistake since it would only strengthen the anti-communitarian character of the system and cement the short-sighted approach of a quantifiable "juste retour"; insists that the only possible solution is the abolition of the net balances system once and for all in parallel with a reform of the pattern of expenditure; emphasises that what sets European spending apart is precisely its added value based on the principle of financial solidarity;
kategoriski noraida citos reformas priekšlikumos pausto domu izslēgt strukturālos un kohēzijas izdevumus no visiem aprēķiniem, ar kuru palīdzību nosaka dalībvalstu iemaksas un ar šīm iemaksām saistītās atlaides, jo šāds solis nozīmētu izdevumu dalījumu "neapšaubāmos" un "šaubīgos", tādējādi paverot ceļu Eiropas Savienībai
Rejects categorically the idea included in other reform proposals of excluding structural and cohesion expenditure from all computations for the purpose of establishing Member States' contributions or rebates on these contributions since such a step would bring in differentiation between "noble" and "suspicious" expenditure, thus opening the door for a European Union
, kurā politikas virzienus gala rezultātā finansētu tikai tās dalībvalstis, kuras ir ieinteresētas attiecīgajā jomā;
where policies would ultimately be financed solely by the Member States which have an interest in them;
atzīmē Somijas 2004. gada aprīļa priekšlikumu Eiropas Savienības pašreizējo finansēšanas sistēmu aizstāt ar uz NKI balstītu sistēmu, bet saglabāt tradicionālos pašu resursus, kas nozīmētu NKI daļas izmantot kā bāzi, lai aprēķinātu dalībvalstu iemaksas Savienības pašas resursos, likvidēt PVN resursu tā pašreizējā formā, jo tas ir tikai matemātisks pamats valstu iemaksu aprēķināšanai, un līdz 2013. gadam pakāpeniski likvidēt Apvienotās Karalistes atlaidi;
Notes the proposal put forward by Finland in April 2004 on replacing the current financing system of the European Union, while leaving in place traditional own resources, by a GNI based system, taking GNI shares as the basis for the Member States' contributions towards the Union's own resources, abolishing the VAT resource in its current form, as it is only a mathematical basis for calculating the national contributions, and progressively suppressing the British rebate to zero in 2013;
uzsver, ka šāda sistēma būtu vienkārša un pārredzama un, iespējams, ka tā būtu solis ceļā uz Eiropas Savienības īstas pašu resursu sistēmas izveidi un ka tādējādi ieguvējas būtu visas dalībvalstis, kas pašlaik finansē Apvienotās Karalistes atlaidi, un arī pati Apvienotā Karaliste, jo tiktu pārtraukta līdzekļu iegūšana no PVN pašreizējā veidā; uzsver, ka tas neizslēdz iespēju izmantot PVN citā veidā ES finansēšanai ilgtermiņā;
Underlines the fact that this system would have the advantage of being simple and transparent and of constituting a possible step towards the establishment of a genuine own resources system for the Union and that all Member States contributing to the UK rebate at the moment would benefit, as would the UK itself, through the abolition of the VAT resource in its current form; stresses that this does not prejudice the long-term inclusion of an altered VAT in the financing of the European Union;
atzīst, ka NKI resurss ir mazāk pamanāms no pilsoņu viedokļa, bet tas ļauj taisnīgāk samērot iemaksas ar vispārējo dalībvalstu labklājības līmeni un solidaritātes principa ievērošanu starp tām;
Recognises that the GNI resource is less visible for citizens but equitable in relating contributions to the general level of prosperity of Member States and an expression of solidarity between them;
apzinās, ka vienošanās par jaunu finansēšanas sistēmu atbilstoši Somijas priekšlikumam ir politiski pieņemama tikai tad, ja notiek visaptverošas sarunas, kurās tiek apspriesti arī izdevumi; aicina Komisiju ņemt vērā iepriekš aprakstīto uz NKI balstīto sistēmu, gatavojot jebkādus jaunus ar ES ieņēmumiem saistītus priekšlikumus atbilstoši pārskatīšanas procesam, kas noteikts 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā;
Is aware of the fact that an agreement on a new financing system along the lines of the Finnish proposal is only politically acceptable within the framework of a global negotiation process which also includes expenditure; calls on the Commission to consider the GNI based system described above when making any new proposals on EU revenue following the review process as laid down in the Interinstitutional Agreement of 17 May 2006;
uzsver, ka saistība starp ieņēmumiem un izdevumiem jāņem vērā, apsverot pāreju uz jaunu sistēmu; noraida jebkuru mēģinājumu atkārtoti nacionalizēt kopējo lauksaimniecības politiku;
Stresses that the link between revenue and expenditure should form an aspect of the considerations concerning the changeover to a new system; rejects any attempt to renationalise the Common Agricultural Policy;
iesaka reformas pirmo posmu sākt tūlīt pēc nepieciešamās vienošanās ratifikācijas; dalībvalstu iemaksu sistēma kā tāda tiktu saglabāta, bet tā kļūtu vienkāršāka, pārredzamāka un pilnīgi atbilstu katras dalībvalsts relatīvajai labklājībai; tomēr uzsver šāda posma pagaidu raksturu, jo tā vienīgais mērķis būtu sagatavot pamatu patiešām jaunas pašu resursu sistēmas ieviešanai;
Recommends that the first phase of the reform could start immediately after the ratification of the agreement to be reached; while keeping the system of national contributions as such, it would become simpler, more transparent and absolutely in proportion with the relative wealth of each Member State; emphasises, however, the temporary nature of such a phase, in that its sole aim would be to prepare the ground for the introduction of a genuinely new own resources system;
apstiprina agrāk pausto viedokli, ka Kopienas ieņēmumu reformas mērķim jābūt īstu pašu resursu radīšanai Eiropas Savienībā, lai aizstātu pašreizējos mehānismus; atgādina, ka ne šis mērķis, ne priekšlikumi tā sasniegšanai nav ne mazākajā mērā revolucionāri – tie vienīgi cenšas atdzīvināt dibināšanas līgumu burtu un garu;
Confirms the views which it has expressed earlier, to the effect that the aim of the reform of Community revenue must be the creation of a genuine own resource for the European Union to replace the existing mechanisms; recalls that this objective and the proposals to achieve it are not in the least revolutionary but merely seek to revive the letter and spirit of the founding treaties;
par turpmākās pašu resursu sistēmas pamatu uzskata šādus kopīgi ar dalībvalstu parlamentiem izvirzītus principus:
Considers the following principles, which have emerged in all contacts with national parliaments, as cornerstones for any future own resources system:
pilnīga dalībvalstu fiskālās neatkarības principa ievērošana,
Full respect for the principle of fiscal sovereignty of the Member States
fiskālā neitralitāte,
Fiscal neutrality
ES budžeta apjoma noteikšanas kārtība netiek mainīta,
No changes to the order of magnitude of the EU budget
jaunās sistēmas pakāpeniska ieviešana;
Progressive phasing-in of the new system
nepārprotamas politiskās saiknes izveide starp ieņēmumu reformu un izdevumu reformu,
Establishment of a clear political link between a reform of revenue and a reform of expenditure;
uzskata, ka saskaņā ar Līgumos un Konstitūcijas projektā noteikto dalībvalstis paliek fiskāli neatkarīgas, taču tās var pilnvarot Eiropas Savienību noteiktu laiku, ko iespējams pārtraukt jebkurā brīdī, tiešu iemaksu veidā saņemt noteiktu nodokļu daļu, kā tas lielākajā daļā dalībvalstu notiek saistībā ar vietējo un reģionālo pārvaldi;
Considers that, as stated in the Treaties and in the draft Constitution, fiscal sovereignty will remain with the Member States who might, however, authorise the Union, for a limited period to be revoked at any time, to benefit directly from a certain share of a tax as is the case in most Member States with regional or local authorities;
Fiskālā neitralitāte
Fiscal neutrality
pauž pārliecību, ka vienlīdzīgos apstākļos jaunā sistēma nedrīkst palielināt kopējos valsts izdevumus vai pilsoņu nodokļu slogu; secina, ka gadījumā, ja jaunā sistēma Eiropas Savienībai piešķirtu kādu nodokli tieši – pilnīgi vai daļēji, kas būtu skaidri redzams visiem iedzīvotājiem, citur būtu jāveic līdzvērtīgs samazinājums; ierosina aicināt dalībvalstu revīzijas iestādes un Eiropas Revīzijas palātu pārbaudīt un nodrošināt šā principa ievērošanu;
Is convinced that, all other things being equal, the new system must not increase overall public expenditure nor the tax burden for citizens; concludes that, should a new system directly allocate a tax, visible for all citizens, partly or in full, to the European Union, an equivalent reduction would have to be made elsewhere; suggests that the national courts of auditors and the European Court of Auditors should be invited to check and guarantee compliance with this principle;
uzskata, ka jaunas pašu resursu sistēmas izstrādē jāņem vērā dalībvalstu centieni koordinēt savu nodokļu politiku;
Considers that the development of a new system of own resources must take into consideration the efforts of Member States to coordinate their policies in the field of taxation;
ES budžeta aptuvenais apjoms netiek mainīts, bet ir jānodrošina pietiekami ES budžeta ieņēmumi saskaņā ar ES politiskajām prioritātēm
No changes to the order of magnitude of the EU budget but securing sufficient EU budget revenue to meet EU political priorities
šobrīd neuzskata par vajadzīgu mainīt 1,24% no NKI kā maksimālo apjomu, kas jau nodrošina ievērojamu rīcības brīvību; atgādina, ka neviens budžets nekad nav pietuvojies šim maksimālajam apjomam, kuru dalībvalstis noteica 1992. gadā Lielbritānijas prezidentūras laikā, un ka maksājumu apropriācijas augstāko līmeni sasniedza 1993. gadā, veidojot 1,18% no NKI; uzsver, ka, neskatoties uz to, ka finanšu shēmā 2007.–2013. gadam paredzēti 1,045 % no NKI, pirmā šajā laika posmā pieņemtā budžeta apjoms bija tikai 0,99% no NKI;
Sees no need at the moment to alter the ceiling of 1,24% of GNI which already allows for a sizeable margin of manoeuvre; recalls that no budget has ever come close to this ceiling, agreed by the Member States themselves in 1992 under British presidency, with payment appropriations reaching their maximum level in 1993 at 1,18% of GNP; underlines that, although the financial framework foresees a percentage of 1,045% of GNI for the years 2007 – 2013, the first budget of this period was adopted at a level as low as 0,99% of GNI;
aicina 2014. gadā uzsākt pakāpenisku jaunās sistēmas ieviešanu; atbalsta pārejas perioda atļaušanu, lai nodrošinātu vecās finansēšanas sistēmas un visu tās tradicionālo īpašo pasākumu pakāpenisku atcelšanu, neizraisot sarežģījumus;
Calls for a gradual introduction of the new system starting in 2014; is in favour of allowing for a transitional period in order to guarantee a smooth phasing-out of the old financing system with all its historical special arrangements;
norāda, ka ES ieņēmumu struktūras reformai jānotiek vienlaicīgi ar ES izdevumu struktūras reformu, kā tas paredzēts 2006. gada 17. maija jaunā Iestāžu nolīguma pielikumā iekļautajā 3. deklarācijā;
Points out that a reform of the structure of EU revenue and a reform of the structure of EU expenditure have to go hand in hand, as foreseen in Declaration No 3 annexed to the Interinstitutional Agreement of 17 May 2006;
atzīmē, ka pašu resursu sistēma, kas nodrošina ES budžeta ieņēmumu izmaiņas saskaņā ar labklājības pieaugumu dalībvalstīs, uzlabos budžeta lēmumu pieņemšanas politisko gaisotni, ļaujot lēmumu pieņēmējiem koncentrēties uz svarīgākajām prioritātēm, kurām ir ES pievienotā vērtība, nevis kaulēties par izdevumu līmeni;
Notes that an own resources system which ensures EU budget revenue evolution following the growth of wealth in the Member States will improve the political climate of budgetary decision-making, enabling decision-makers to concentrate on key priorities with EU added value instead of bargaining on expenditure levels;