natgillin/translations-raw huggingface dataset:
atzinīgi vērtē to, ka 2009. gada 1. decembrī ir stājies spēkā Lisabonas līgums, ar ko ECB ir piešķirts ES iestādes statuss, līdz ar to palielinās Parlamenta atbildība, jo EP ir galvenā institūcija, ar kuras starpniecību ECB par savu darbu ir jāatskaitās Eiropas pilsoņiem;
Welcomes the fact that the Treaty of Lisbon came into force on 1 December 2009 and gives the ECB the status of an EU institution, which increases the responsibility of Parliament as the primary institution through which the ECB is accountable to the European citizen;
atzinīgi vērtē monetārā dialoga atsākšanu ar jauno Eiropas Parlamenta sasaukumu pēc 2009. gada jūnija vēlēšanām;
Welcomes the resumption of the Monetary Dialogue with the new European Parliament after the elections of June 2009;
pauž atbalstu euro ieviešanai Igaunijā 2011. gada 1. janvārī;
Favours the adoption of the euro by Estonia on 1 January 2011;
norāda, ka attiecībā uz faktiskajām cenu tendencēm monetārās politikas pasākumi ir tikai viens no daudziem ietekmes faktoriem un ka pēdējos gados spekulatīvas tendences atsevišķos tirgos un paredzamais dabas resursu deficīts ir būtiski ietekmējis cenu pieaugumu;
Points out that, when it comes to actual price trends, monetary policy measures are only one factor among others, and that in recent years speculative tendencies in individual markets and growing and anticipated shortages of natural resources have played a particular part in pushing up prices;
norāda, ka minētā nelīdzsvarotība ievērojami apgrūtina atbilstošas monetārās politikas īstenošanu euro zonā; tādēļ aicina valdības saskaņot to ekonomikas politiku;
Points out that these imbalances pose considerable difficulties for a suitable monetary policy within the euro zone; calls on governments, therefore, to coordinate their economic policies;
norāda, ka vēl aizvien ir vērojamas būtiskas makroekonomiskas atšķirības un nelīdzsvarotība dažādu euro zonas valstu ekonomikā;
Is deeply concerned that substantial macroeconomic imbalances between the euro zone economies continue to exist;
uzskata, ka finanšu krīze dažās euro zonas valstīs ir nopietna problēma visai euro zonai un liecina par euro zonas darbības nepilnībām; norāda, ka euro zonā ir jāīsteno reformas un pastiprināta ekonomikas politiku saskaņošana;
Considers that the financial crisis in some countries within the euro area is a serious matter for the euro area as a whole and reflects a dysfunction of the euro area; this shows the need for reform and for stronger coordination of the economic policies within the euro area;
prasa, lai Komisija un ECB saskaņā ar Bāzeles Banku uzraudzības komitejas priekšlikumu par “Bāzele III” standartiem izstrādā savus priekšlikumus, kuros paredz saistošus noteikumus anticiklisku aizsardzības pasākumu ieviešanai; aicina Padomi, Komisiju un ECB tad, kad Bāzeles komitejas priekšlikumi tiks apstiprināti G20 valstu līmenī, censties konsekventi un ātri tos īstenot;
Urges the Commission and the Central Bank to draw up proposals in line with the proposal by the Basel Committee on Basel III laying down binding rules for the introduction of an anticyclical buffer; calls on the Council, the Commission and the Central Bank to work towards the consistent and speedy implementation of the proposals when the Basel Committee proposals are ratified at G20 level;
norāda, ka Stabilitātes un izaugsmes pakta principi līdz šim ne vienmēr tikuši pilnībā ievēroti; atgādina, ka, lai gan mērķis no jauna panākt valsts finanšu līdzsvarotību un samazināt parādsaistību apmēru ir nepieciešamība tām valstīm, kurām ir pārmērīgi lielas parādsaistības, tas pats par sevi nenovērsīs euro zonas dalībvalstu un visas ES ekonomiskās atšķirības; tādēļ aicina bez ierobežojumiem un saskaņoti piemērot Stabilitātes un izaugsmes paktu; uzskata, ka pakts ir jāpapildina, izstrādājot agrā brīdinājuma sistēmu iespējamu neatbilstību konstatēšanai, piemēram, “Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada” veidā, lai ne tikai sekmētu pārraudzību un ekonomikas politikas ciešāku saskaņošanu nolūkā nodrošināt fiskālo konsolidāciju, bet arī, ņemot vērā plašāku kontekstu nekā tikai budžeta apsvērumi, spētu risināt citas makroekonomiskās nelīdzsvarotības problēmas un paredzēt stingrākus izpildes pasākumus;
Points to the fact that the principles of the Stability and Growth Pact were not always fully respected in the past; recalls that, if the objective to regain a balance of public finances and reduce indebtedness is a necessity for over-indebted states, this alone will not solve the problem of economic imbalances between countries of the euro area and, more broadly, of the EU; calls therefore for unrestricted and more coherent application of the Stability and Growth Pact; deems that the Pact should be complemented by the development of an early warning system to identify possible inconsistencies, e.g. in the form of a ‘European semester’, in order not only to enhance surveillance and strengthen economic policy coordination so as to ensure fiscal consolidation but also – beyond the budgetary dimension – to address other macroeconomic imbalances and strengthen enforcement procedures;
uzskata, ka ir jārīkojas, lai jau no šī brīža dalībvalstīs sāktu pakāpeniski samazināt budžeta deficītu un atjaunotu uzticību Eiropas publisko finanšu sistēmai;
Believes that action must be taken now in order to start a gradual reduction of fiscal deficits and restore confidence in European public finances;
uzskata, ka tām dalībvalstīm, kas nepilda euro zonas noteikumus par valsts finansēm un ticamu statistikas datu pieejamību, ir jāpiemēro paplašināts papildu pasākumu klāsts, lai nodrošinātu noteikumu stingrāku ievērošanu;
Considers that Member States not following the rules of the euro area with regard to public finances and access to credible statistics should subjected to an enlarged and incremental spectrum of measures to ensure stricter compliance;
uzskata ‐ tādēļ, ka nepastāv iepriekš izstrādāts krīzes pārvaldības mehānisms un ka dažu valstu valdības nevēlējās sadarboties, bija problemātiski rast ātru risinājumu dažu euro zonas valstu parāda krīzei, un tas vājinās EMS spēju ātri reaģēt iespējamās līdzīgās situācijās nākotnē; tādēļ aicina izstrādāt pastāvīgu krīzes pārvaldības sistēmu;
Believes that the lack of a predefined crisis management mechanism and the behaviour of some governments has made a rapid solution to the sovereign debt crisis in some Member States of the euroarea difficult and will weaken the EMU's ability to react quickly in potentially similar situations in the future; calls therefore for a permanent crisis management framework;
prasa finansiālu atbalstu tām ES dalībvalstīm, kurās ir valsts parāda krīze, sniegt tādā veidā, lai veicinātu parādu atmaksu, budžeta līdzsvarošanu un ekonomikas reformas, un uzsver, ka ir bīstami padarīt parādus par finansiāliem ieguldījumiem, sekmējot aizņemšanos un jaunu parādu rašanos;
Urges that financial support to EU countries in a debt crisis must be designed to encourage repayment of loans, budgetary balance and economic reform, and stresses the danger of turning loans into financial contributions while encouraging borrowing and the creation of debts;
tādēļ aicina Komisiju nākt klajā ar priekšlikumiem Stabilitātes un izaugsmes pakta stiprināšanai, iekļaujot tajos īpašus mērķus Eiropas valstu ekonomikas sistēmu konkurētspējas atšķirību mazināšanai, lai stimulētu izaugsmi, kas radīs jaunas darba vietas;
Calls therefore on the Commission to put forward proposals to strengthen the Stability and Growth Pact by including specific targets for closing the competitiveness gap between European economies, in order to stimulate job-creating growth;
pauž bažas par iespējamām spekulācijām pret euro;
Shares concerns about possible speculation against the euro;
uzskata, ka kredītu pieaugums un aktīvu cenu attīstība ES un dalībvalstīs ir ļoti svarīgi rādītāji, īstenojot efektīvu finansiālās stabilitātes pārraudzību EMS un plašāk ‐ visā ES;
Takes the view that credit growth and assets price developments in the EU and in Member States are crucial indicators for an effective monitoring of financial stability within the EMU and, more broadly, the EU;
pauž bažas par pastāvīgo spriedzi euro zonas valdību obligāciju tirgos, par ko liecina peļņas likmju starpības palielināšanās; uzskata, ka drošības pasākumi, ko veicināja finanšu krīzes laikā piedzīvotā panika, ir radījuši būtiskus traucējumus tirgū un apjomīgas ārējās izmaksas;
Is concerned about continuous strains on the euro area sovereign bond markets reflected in widening spreads; deems that the flight to safety provoked by waves of panic experienced during the current financial crisis has had massive distorting effects and created costly negative externalities;
aicina laikus īstenot regulu par kredītreitingu aģentūrām (Regula (EK) Nr. 1060/2009) un atzinīgi vērtē Komisijas 2010. gada 2. jūnija priekšlikumu grozīt Regulu (EK) Nr. 1060/2009 par kredītreitingu aģentūrām, taču vienlaikus aicina Komisiju turpināt strādāt pie priekšlikumiem par vēl stingrāku minēto aģentūru darbības uzraudzību, kredītreitingu aģentūru atbildības palielināšanu un iespējas izveidot Eiropas kredītreitinga aģentūru izvērtēšanu; uzsver, ka krīzes laikā bija sarežģīti novērtēt euro zonas valstu parādu krīzi;
Asks for a timely implementation of the Regulation on Credit Rating Agencies (Regulation (EC) No 1060/2009) and welcomes the Commission proposal on amending Regulation (EC) No 1060/2009 on Credit Rating Agencies of 2 June 2010, but at the same time calls on the Commission to go further with proposals for the more rigorous surveillance of the operation of these agencies, for improving the liability of Credit Rating Agencies and for assessing the possibility of create a European Credit Rating Agency; underlines the fact that the rating of euro area sovereign debt has proved problematic during the crisis;
uzsver ECB neatkarību;
Highlights the independence of the ECB;
uzskata, ka, ņemot vērā jauno ECB juridisko statusu saskaņā ar Lisabonas līgumu, Padomes izvirzītie ECB Valdes locekļu amata kandidāti ir jāuzklausa īpašās attiecīgo Parlamenta komiteju uzklausīšanas sanāksmēs un pēc tam jāapstiprina ar Eiropas Parlamenta balsojumu; atzīmē, ka turklāt kopš krīzes ECB ir bijusi ļoti svarīga loma, un tādēļ uzskata, ka ir jāparedz pastiprināta ECB darbības pārredzamība un pārskatatbildība;
Considers that, given the new legal status of the ECB under the Lisbon Treaty, the candidates for the Executive Board proposed by the Council should be subject to special hearings by the relevant parliamentary committee and then to a vote by the European Parliament; notes that, in addition, the role of the ECB has been crucial since the crisis and deems therefore that such a role should involve reinforced transparency and accountability;
atzinīgi vērtē juridiska statusa piešķiršanu Eurogrupai saskaņā ar Lisabonas līgumu un ECB dalību tās sanāksmēs;
Welcomes the conferral of legal personality on the Eurogroup by the Lisbon Treaty and the participation of the ECB in its meetings;
norāda uz Eiropas Parlamenta apņēmību turpināt monetāro dialogu kā svarīgu ECB darba demokrātiskas kontroles elementu;
Points out the determination of the European Parliament to continue the Monetary Dialogue as an important element in the democratic scrutiny of the ECB;
atzinīgi vērtē priekšlikumu izveidot Eiropas Sistēmisko risku kolēģiju (ESRK), kas ļaus novērst pašreizējos trūkumus finanšu sistēmas makrouzraudzībā; aicina ECB izstrādāt skaidru kārtību un definīcijas, lai nodrošinātu efektīvu ESRK darbību un pārskatatbildību; piebilst, ka jebkādu jaunu ECB pienākumu noteikšana attiecībā uz ESRK nekādā ziņā neapdraud ECB neatkarību;
Welcomes the proposal to establish a European Systemic Risk Board (ESRB), which will close the current gap in macro-prudential supervision; calls on the ECB to establish clear models and definitions to ensure the effective functioning and accountability of the ESRB; adds that any new tasks conferred upon the ECB with regard to the ESRB will not compromise the independence of the ECB in any way;
atzīmē, ka koncepcija, ar kuru saskaņā ESRK tikai sniedz brīdinājumus un ieteikumus, neparedzot nekādas izpildes darbības, nav pietiekama, ja vēlas nodrošināt minēto ieteikumu efektīvu īstenošanu un vajadzīgo atbildību; pauž nožēlu, ka ESRK pati nevar izsludināt ārkārtas situāciju;
Notes that the concept whereby the ESRB only gives warnings and recommendations with no actual enforcement is not satisfactory in terms of effective implementation and responsibility; regrets that the ESRB cannot declare the emergency by itself;
atzinīgi vērtē priekšlikumu rīkot ESRK priekšsēdētāja uzklausīšanu Eiropas Parlamentā, ievērojot citu kārtību nekā monetārajā dialogā;
Welcomes the proposal to hold hearings of the Chair of the ESRB before the European Parliament, in a different framework from the Monetary Dialogues;
uzskata, ka ekonomiskās aktivitātes atjaunošanās 2009. gada otrajā pusē notika tādēļ, ka valdības un centrālās bankas visā pasaulē kopš 2008. gada beigām veica ārkārtas pasākumus, garantējot banku saistības, veicot kapitāla ieguldījumus un īstenojot aktīvu atbalsta shēmas;
Believes that the revival of economic activity in the second half of 2009 was a result of the extraordinary measures taken by governments and central banks worldwide since the end of 2008 in the form of guarantees for bank liabilities, capital injections and asset support schemes;
atzīmē, ka finanšu krīze euro zonā ir maksātspējas krīze, kas sākotnēji izpaudās kā likviditātes krīze; uzskata, ka šādu situāciju ilgtermiņā nevar atrisināt, vienkārši izsniedzot jaunus kredītus un iepludinot skaidras naudas līdzekļus valstīs, kurām ir pārmērīgi lielas parādsaistības, vienlaikus mēģinot īstenot paātrinātus fiskālās konsolidācijas plānus;
Notes that the financial crisis in the euro area is a solvency crisis that initially manifested itself as a liquidity crisis; deems that such a situation cannot be resolved in the long term by simply pouring new debt and liquidity into highly indebted economies in combination with accelerated plans for fiscal consolidation;
uzskata, ka krīze liecina par pēdējo gadu ekonomikas politikas tendencēm, kuru dēļ daudzās valstīs patlaban ir liels valsts parāda un privāto parādsaistību apmērs, kura mazināšanai nāksies strādāt daudzus gadus; uzskata, ka daļai Eiropas valstu būs sarežģītāk nekā citām izkļūt no krīzes un panākt ilgtspējīgu ekonomisko izaugsmi, izstrādāt jauninājumus un izveidot jaunas darba vietas; uzsver, ka visā Eiropā ir jāveic reformas;
Believes, similarly, that the crisis revealed a trend in the economic policies of recent years which have contributed to the current high level of public and private debt which will take many years to correct; deems that some parts of Europe will find it more difficult than others to tackle the consequences and developments of the crisis and achieve sustainable economic growth, new innovations and the creation of new jobs; underlines the need for reforms throughout Europe;
atgādina, ka pirms finanšu krīzes sākšanās euro zonas un visas ES kopējā valstu parāda īpatsvars pret IKP, kā arī minētais īpatsvars lielākajā daļā dalībvalstu laika posmā no 1999. līdz 2007. gadam ir mazinājies, turpretī mājsaimniecību un uzņēmumu parādsaistību apjoms un finanšu sektora aizņemto līdzekļu īpatsvars šajā pašā periodā būtiski palielinājās;
Recalls that, before the outbreak of the financial crisis, the ratio of public debt to GDP of the euro area and the EU as a whole, as well as the ratio for the majority of Member States, declined between 1999 and 2007 and that, by contrast, debt levels of households, firms and the leverage of the financial sector experienced a significant increase over the same period;
atgādina, ka milzīgo valsts parāda pieaugumu kopš 2008. gada daudzās dalībvalstīs ir veicinājis tas, ka šīm valstīm nācās saskarties ar pārmērībām, ko iepriekš bija izraisījis neilgtspējīgs privāto parādsaistību pieaugums un milzīgi “finanšu burbuļi”; uzskata, ka pašreizējā krīze apliecināja ‐ fiskālā situācija nav ilgtspējīga, ja nav ilgtspējīgas privātā sektora finansēšanas;
Recalls that the huge increase of public debt since 2008 in several Member States has been triggered by the fact these countries had to face excesses previously caused by an unsustainable growth of private debt and huge financial bubbles; believes therefore that the current crisis made it clear that the fiscal position is unsustainable if the financing of the private sector is unsustainable;
norāda, ka krīze kopā ar vēlāk veiktajiem palīdzības pasākumiem un ekonomikas stimulēšanas instrumentiem ir novedusi pie tālejošiem un stingriem pasākumiem, kas bieži vien ir pārspīlēti un vienlaikus būtiski ierobežo valdību spēju rīkoties;
Notes that the crisis, together with subsequent ‘bail-outs’ and economic stimulus packages, has led to far-reaching austerity measures which are often overdue but which at the same time heavily constrain the capacity of governments to act;
brīdina, ka šai bargajai pieejai nevajadzētu novest pie pasākumiem, kuri varētu būtiski traucēt ekonomikas atveseļošanos, jo tai vajadzīgs jauns ekonomikas pārvaldības modelis, kurā izmanto instrumentus un grafiku, ar ko nodrošina līdzsvaru starp fiskālās konsolidācijas procesu un nepieciešamo pasākumu veikšanu attiecībā uz ieguldījumiem jaunu darba vietu izveidē un ilgtspējīgā attīstībā;
Warns that these austerity packages should not lead to measures which could seriously dampen the economic recovery, which requires a new model of economic governance with instruments and a time schedule that will provide a balance between the process of fiscal consolidation and safeguarding needs in terms of investment in jobs and sustainable development;
uzsver, ka kredītlīdzekļu nenonākšanu reālajā ekonomikā, jo īpaši MVU rīcībā, ir veicinājis zemāks pieprasījuma līmenis, jo ir mazinājusies aktivitāte reālajā ekonomikā, kā arī tas, ka bankas vilcinājās izsniegt kredītus;
Underlines that the lack of credit reaching the real economy, specifically for SMEs, stemmed from lower demand due to diminished activity in the real economy as well as from the reluctance of banks to grant credit;
uzsver, ka daudzu dalībvalstu bankas bija pārmērīgi atkarīgas no ECB nodrošinātās likviditātes;
Underlines that several Member States' banks have been excessively reliant on liquidity provided by the ECB;
norāda, ka nestandarta pasākumi, ko ECB ir ieviesusi kopš 2008. gada oktobra, lai stimulētu kreditēšanu, ir bijuši veiksmīgi un ļāvuši izvairīties no vēl dziļākas recesijas un papildu finanšu satricinājumiem; atkārtoti norāda, ka šo pasākumu atcelšanai ir jāizvēlas piemērots laiks un tā rūpīgi jāsaskaņo ar valstu valdībām un to rīcību, jo īpaši ņemot vērā kolektīvo un vienlaicīgo stingrības pasākumu veikšanu daudzās dalībvalstīs;
Notes that the non-standard measures which the ECB has introduced since October 2008 to support credit have been successful in avoiding a deeper recession and additional financial turmoil; reiterates that lifting these measures needs to be well timed and carefully coordinated with national governments and their activities, especially in view of the collective and simultaneous resorting to austerity measures in many Member States;
tomēr pauž bažas par iespējamo asimetrisko ietekmi, kāda varētu būt ECB krīzes pārvarēšanas stratēģijai, ņemot vērā būtiskās atšķirības dažādās euro zonas dalībvalstīs saistībā ar uzņēmējdarbības ciklu;
Is concerned, however, with the potential asymmetric impact of ECB's exit strategy, given the substantial differences between euro area Member States regarding the business cycle;
atbalstītu Eiropas Centrālās bankas vispārēju pāreju uz euro zonas valstu valdību obligāciju kā vērtspapīru pieņemšanu pārdošanas ar atpirkšanu līgumu kontekstā, tādējādi ievērojot jau izmēģinātu un pārbaudītu praksi, ko savā darbībā izmanto Anglijas Banka un Federālo rezervju banka;
Would welcome a move from the European Central Bank generally to accept government bonds from euro area countries as security in the context of repurchase agreements, thereby following the tried and tested practice used by the Bank of England and the Federal Reserve Bank;
uzsver, ka pakāpeniska budžeta deficīta mazināšana un publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspējība ir ļoti svarīga visai euro zonai;
Emphasises that a gradual exit from public deficits and the long-term sustainability of public finances are of crucial importance for the euro area as a whole;
norāda, ka Eiropas Savienībā ir daudz priekšlikumu, lai papildinātu uzraudzības pasākumus, pārvaldītu krīzi un regulētu ēnu banku sektoru;
Notes the number of proposals in the EU to complete the prudential arrangements, to manage the crisis and to regulate the shadow banking sector;
pauž bažas par pašreizējo normatīvo, uzraudzības, grāmatvedības un nodokļu noteikumu cikliskajiem aspektiem, kuri pastiprina tirgus ekonomikas darbībai raksturīgās svārstības;
Shares concerns about the pro-cyclical aspects of the current regulatory, prudential, accounting and taxation rules which amplify the fluctuations that are inherent in the functioning of a market economy;
norāda uz nepieciešamību būtiski palielināt banku kapitāla rezerves un uzlabot kapitāla kvalitāti un atzinīgi vērtē Bāzeles Banku uzraudzības komitejas priekšlikumus par šaurāku pamatkapitāla definīciju un augstāku kapitāla rādītāju ieviešanu; vērš uzmanību arī uz finanšu un reālās ekonomikas saikni un to, ka vienas minētās jomas regulēšana var ietekmēt otru;
Highlights the need for a decisive increase in banks' capital buffers and to enhance the quality of capital, and welcomes the Basel Committee's proposals for a narrower definition of core capital and the introduction of higher capital ratios; also draws attention to the link between the financial and the real economy and the impacts that regulating one can have on the other;
uzskata, ka pasaules finanšu sistēma ir jāpadara izturīgāka un ka pēc krīzes jāizdara secinājumi pasaules mērogā, lai mazinātu sistēmisko risku, risinātu “finanšu burbuļu” radītās problēmas, un uzlabotu riska pārvaldības kvalitāti un finanšu tirgu pārredzamību, atkārtoti apliecinot, ka to pamatuzdevums ir finansēt reālo ekonomiku;
Considers that the global financial system needs to be made less fragile and that lessons from the crisis must be drawn on a global level in order to reduce systemic risk, tackle financial bubbles and improve the quality of risk management and the transparency of financial markets, reaffirming that their basic role is to finance the real economy;
norāda, ka 2009. gadā euro valūta bija ieguvusi starptautiskas valūtas statusu, taču 2010. gadā tai nācās saskarties ar būtisku spiedienu;
Notes that the euro had gained status as an international currency throughout 2009, but was subject to heavy pressure in 2010;
norāda, ka valūtas maiņas kursa augsta svārstīguma laikā euro ir kļuvis vērtīgāks, it īpaši pret ASV dolāru un renminbi, un pauž bažas, ka tas varētu negatīvi ietekmēt euro zonas konkurētspēju;
Points out that, during a period of high-level exchange rate volatility, the euro has increased its strength, particularly against the US dollar and the renminbi, and expresses concern that this could have a detrimental effect on the competitiveness of the euro area;
atzīst, ka euro valūtas stiprās pozīcijas daļēji bija skaidrojamas ar ASV vājo ekonomisko aktivitāti, tekošā konta deficītam 2009. gadā strauji samazinoties zem 3 % no IKP un federālā budžeta deficītam 2009. finanšu gadā palielinoties līdz aptuveni 10 % no IKP, savukārt euro valūtas pozīciju vājināšanās cita starpā bija saistīta ar pasaules tirgū vērojamo uzticības trūkumu atsevišķām ES dalībvalstīm, kurās bija liels valsts parāda apmērs; pauž bažas par naudas masas palielināšanos ASV un mazākā mērā Eiropas Savienībā;
Acknowledges that the strength of the euro was partly due to weak economic activity in the US, where the current account deficit narrowed sharply to below 3% of GDP in 2009 and the federal budget deficit widened to about 10% of GDP in the fiscal year 2009, while the decline of the euro was, among other things, also connected to the lack of trust in global markets in some highly-indebted EU Member States; shares concerns about the expansion of the volume of money in the US and, to a lesser extent, in the EU;