natgillin/translations-raw huggingface dataset:
atbalsta ANO apstiprināto "atbildību aizsargāt", kuras mērķis ir spēcināt, nevis ierobežot valstu suverenitāti un uzsver, ka šī koncepcija ES un tās dalībvalstīm ir jāuzskata par sev saistošu; uzsver, ka "atbildība aizsargāt" ir uzskatāma par instrumentu cilvēka drošības veicināšanai; uzsverot, ka pašas valsts galvenais pienākums ir aizsargāt iedzīvotājus no genocīda, kara noziegumiem, etniskās tīrīšanas un noziegumiem pret cilvēci, stingri nosaka, ka katras valsts valdība ir atbildīga par savu pilsoņu aizsardzību; tomēr uzskata ‐ ja valdības nav spējīgas vai nevēlas nodrošināt šādu aizsardzību, atbildība par pienācīgu rīcību kļūst par plašākas starptautiskās sabiedrības kolektīvu atbildību; turklāt atzīmē, ka šādai rīcībai jābūt gan profilaktiskai, gan reaģējošai uz attiecīgo situāciju, un militāra spēka iejaukšanās ir absolūti galējs līdzeklis; atzīst šo par cilvēka drošības principa nozīmīgu jaunu piemērošanas veidu;
Supports "Responsibility to Protect" as affirmed by the UN in order to reinforce rather than undermine state sovereignty and stresses that the EU and its Members States should regard themselves as bound by it; stresses that "Responsibility to Protect" should be considered as a means to promote human security; by stressing that the primary responsibility for the prevention of genocide, war crimes, ethnic cleansing and crimes against humanity against a population lies with the state itself, reinforces the responsibility of each government towards the protection of its own citizens; considers, however, that where governments are unable or unwilling to provide such protection then the responsibility to take appropriate action becomes the collective responsibility of the wider international community; notes further that such action should be preventive as well as reactive, and should only involve the use of coercive military force as an absolute last resort; recognises this as an important new application of the principle of human security;
prasa īstenot šādu toreizējā ANO ģenerālsekretāra Kofi Annana norādi 2000. gada ziņojumā ANO Ģenerālajai asamblejai: "valsts suverenitāte ir saistīta ar atbildību, un galvenā atbildība par valsts iedzīvotāju aizsardzību ir jāuzņemas pašai valstij; ja kādas valsts iedzīvotāji tiek pakļauti nopietnām ciešanām pilsoņu kara, sacelšanās vai valsts sabrukuma dēļ, bet valsts nevēlas vai nespēj to apturēt vai novērst, tad priekšroka dodama starptautiskajam pienākumam aizsargāt, nevis neiejaukšanās politikai";
Demands the implementation of then UN Secretary-General Kofi Annan's declaration made in his report to the 2000 General Assembly: "state sovereignty implies responsibility and the primary responsibility for the protection of its people lies with the state itself; where a population is suffering serious harm as a result of internal war, insurgency, or state failure, and the state in question is unwilling or unable to halt or avert it, the principle of non-intervention yields to the international Responsibility to Protect";
pauž pārliecību, ka miera atjaunošana un valsts veidošana norisinās divos posmos: pirmais ir stabilizācijas posms, kad svarīgākie aspekti ir drošība, likums, kārtība un nodrošināti pamatpakalpojumi, un otrais posms ir valsts veidošana, kad galvenā uzmanība tiek pievērsta pārvaldei un iestādēm, kas šo pārvaldi īstenos, pastāvot šādiem nosacījumiem:
Believes that there are two phases of peace-building and state-building: the stabilisation phase where the emphasis is on security, law and order and provision of basic services; and the second phase of state-building which focuses on governance and the institutions which will deliver it; with the proviso that:
pāreja uz otro posmu nevar notikt, kamēr stāvoklis valstī nav stabilizējies, jo nestabilos apstākļos izveidotās iestādēs atspoguļotos konflikta raksturs un tās nespētu sniegt to, kas valstij vajadzīgs, lai nodrošinātu stabilu un ilgstošu mieru;
the second phase should not take place until the country is stabilised, as institutions created before stabilisation will reflect the character of the conflict and not what the country needs for a stable and enduring peace,
valsts veidošanas posmā iesaistītajām pusēm ir svarīgi rast kompromisa risinājumus, kas atbilstu attiecīgās valsts iedzīvotāju normām un cerībām, nevis tiekties panākt savus ideālus;
in the state-building phase it is important to compromise to conform to the norms and expectations of the citizens of the nation concerned and not the ideals of the interveners,
valsts veidošanas turpmākajā gaitā iesaistītajām pusēm pakāpeniski būs jānodod atsevišķas institūcijas vietējo iestāžu pārziņā; iespējams, ka tieši šajā posmā gadīsies arī neveiksmes, ko nāksies pieņemt ‐ ar nosacījumu, ka tās neatstāj nopietnas sekas uz valsts progresu;
as the state-building phase progresses interveners will need to hand over individual institutions to the domestic authorities; it is at this time that potential setbacks can occur and need to be accepted, provided they are not fundamental to the progress that the country is making;
īpaši akcentē to, cik svarīgi ir ES un trešo valstu politiskajos dialogos un attīstības sadarbības programmās risināt konfliktu primāros cēloņus, lai izveidotu mehānismus, kas ļautu savlaicīgi brīdināt par valsts sabrukumu, analizējot pilsoniskās vardarbības iespējamos priekšvēstnešus vai pazīmes, piemēram, vēsturiska šķelšanās, etniski un cilšu konflikti, reliģiski konflikti, nevienlīdzība un nabadzība; šajā sakarā īpaši uzsver, ka ir jāpiešķir jauns finansējums pielāgošanās un vides aizsardzības pasākumiem, lai tādējādi novērstu ar klimatu un vidi saistītu konfliktu veidošanos;
Highlights the importance of addressing the root causes of conflicts in EU political dialogues with third countries and in development cooperation programmes so as to develop mechanisms to provide early warning signs of failing states by looking at possible predictors or indicators of civil violence such as historic divisions, ethnic and tribal grievances, religious conflicts, inequity and poverty; in this context, stresses in particular the need to allocate new funding to adaptation and environmental protection as a means of preventing the rise of climate and environment-related conflicts;
aicina Komisiju noteikt, ka konfliktu novēršana ir transversāls attīstības sadarbības jautājums, un iekļaut konfliktu delikātu risināšanu un konfliktu analīzi gan esošos, gan jaunos politikas pasākumos, valstu un reģionu stratēģijas dokumentos un visos ārējai sadarbībai paredzētos noteicošos finanšu instrumentos;
Calls the Commission to designate conflict prevention as a cross-cutting issue in development cooperation and to integrate conflict sensitivity and conflict analysis into existing and new policies, into Country and Regional Strategy Papers, and into all the relevant financial instruments for external cooperation;
atgādina, ka miers nav tikai kara neesamība, ka miers bez tiesiskuma nav iespējams un ka arī karadarbības beigas ne vienmēr sniedz drošību vīriešiem un sievietēm; atgādina arī sieviešu lielo nozīmi konfliktu novēršanas un atrisināšanas un miera veidošanas procesos un uzsver, cik ļoti svarīgi ir nodrošināt sieviešu līdztiesīgu dalību un pilnīgu iesaistīšanos visos pasākumos miera un drošības uzturēšanai un veicināšanai;
Recalls that peace is not only the absence of war, that there is no peace without justice and that, furthermore, the end of hostilities does not necessarily result in security for men and women; also recalls the important role of women in the prevention and resolution of conflicts and in peace-building, and stresses the importance of their equal participation and full involvement in all efforts for the maintenance and promotion of peace and security;
pauž stingru pārliecību, ka ir jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu obligātos pamatpakalpojumus konfliktu zonu iedzīvotājiem, jo īpaši attiecībā uz nodrošinājumu ar pārtiku, tīru ūdeni un sanitāriju, medikamentiem, veselības (tostarp reproduktīvās veselības) aprūpi un personīgo drošību; sākumā svarīgāka nozīme jāpiešķir pamatpakalpojumu nodrošināšanai, ilgtspējas apsvērumiem piešķirot sekundāru nozīmi;
Strongly believes that every effort must be made to ensure minimum standards of basic services for those populations affected by conflict, in particular in relation to access to food, clean water and sanitation, medicines, health care (including reproductive health) and personal security; in the immediate term sustainability concerns must be subordinate to providing basic goods and services;
pauž pārliecību, ka pēckonflikta situācijās saskaņā ar "Ārkārtas palīdzības, rehabilitācijas un attīstības sasaistes novērtējuma" stratēģiju un lai nodrošinātu drošības un attīstības saiknes pastāvīgumu, ir nepieciešams saskaņot miera veidošanas, humānās palīdzības un attīstības pasākumus;
Believes that in post-conflict situations there should be coordination among peace-building, humanitarian aid and development activities, in accordance with the "Linking Relief, Rehabilitation and Development" strategic framework and to ensure coherence in the security and development nexus;
uzskata, ka ir jāņem vērā dzimumu līdztiesības aspekts, strādājot ar bēgļiem un valsts iekšienē pārvietotiem cilvēkiem, tostarp veidojot bēgļu nometnes;
Considers it necessary to take into account the gender dimension when dealing with refugees and internally displaced persons, including in the design of refugee camps;
uzsver nepieciešamību izvērst civilmilitāro koordināciju; uzskata, ka pēckonflikta situācijās iespējami ātrāk ir jāveic pāreja no militārās uz civilo drošību un ka starptautiskie spēki pakāpeniski jāpapildina un jāaizstāj ar profesionāli izglītotiem valsts un reģionālās civilās policijas spēkiem; turklāt jānodrošina, ka prioritāra nozīme ir tam, lai visām konfliktā iesaistītajām grupām tiktu objektīvi piemērots tiesiskuma princips un administratīvās procedūras;
Stresses the need to enhance Civil-Military Coordination; takes the view that in post-conflict situations the transition from military to civilian security must take place as soon as is practicable and that international forces should be gradually supplemented and replaced by a national and regional civilian police force, professionally trained, ensuring that high priority is given to an even-handed application of the rule of law and administrative procedures to all groups involved in the conflict;
uzsver ‐ sniedzot palīdzību attīstības jomā, ir jānodrošina līdzsvars starp civilo un militāro šīs palīdzības komponenti, lai garantētu pamata infrastruktūras darbību un valsts pakalpojumus, nemazinot prasības, ko piemēro valsts atjaunotnes un atveseļošanas procesiem, kā arī demokrātisko un ekonomisko procesu atjaunošanai;
Stresses the need to strike a balance between civilian and military components of development aid in order to guarantee the functioning of basic infrastructure and government services without downplaying requirements for reconstruction, rehabilitation and the relaunching of democratic and economic processes;
prasa veicināt cilvēktiesības, atbalstot armijas un policijas izglītošanu cilvēktiesību jautājumos (tostarp rīkojot cilvēktiesību un pilsoņu tiesību kampaņas skartajām sabiedrības daļām), stiprināt struktūras tālākizglītības nodrošināšanai par policijas un militārās policijas starptautiskajiem standartiem, izveidot rīcības kodeksu drošības personālam, tajā nošķirot policijas un armijas kompetences jomas, kā arī izveidot cilvēktiesību ombuda birojus un cilvēktiesību komisijas un rīkot apmācības cilvēktiesību jautājumos rajonu pašvaldībām un civildienesta ierēdņiem;
Calls for the promotion of human rights, by supporting human rights training for the army and police (including human and civil rights campaigns for affected sections of the population), the coaching of staff in colleges on international standards of policing and military police, and the creation of a code of conduct for security personnel, delineating areas of responsibility between the police and army, the creation of offices of human rights ombudsmen and human rights commissions as well as human rights training for district authorities and civil servants;
īpaši norāda, ka ir ārkārtīgi svarīgi arī turpmāk veidot Eiropas drošības un aizsardzības politikas (EDAP) militāro veiktspēju, lai ES un tās dalībvalstis varētu sekmīgāk veicināt stabilizācijas un attīstības procesus pēckonflikta sabiedrībās;
Stresses the essential need to continue to develop the military capacity of the European Security and Defence Policy (ESDP) in order for the EU and its Member States to be better able to contribute to the stabilisation and development of post-conflict societies;
14 uzskata, ka ir būtiski svarīgi stabilitātes trūkuma cēloņus un pēckonflikta sabiedrībā aktuālas problēmas novērst gan ar civilu, gan militāru pasākumu palīdzību; norāda, ka bez drošības garantijām, ko sniedz attiecīgajā teritorijā izvietoti miera uzturēšanas spēki, vispār nav iespējams pildīt būtisku stabilitātes priekšnoteikumu konflikta šķeltā sabiedrībā (t. i., personu un to īpašuma drošību);
Considers it vitally important that the causes of instability and the problems of post-conflict societies be tackled by a combination of civil and military measures; points out that without the security guarantees of peacekeeping forces on the ground the essential precondition for stability in conflict-torn societies (i.e. the security of individuals and their property) cannot generally be fulfilled;
uzsver, ka DSR var būt lietderīgs instruments, lai stiprinātu diplomātiju un aizsardzību un vienlaikus mazinātu ilgtermiņa drošības apdraudējumus, palīdzot veidot stabilas, pārtikušas un mierpilnas sabiedrības; DSR jāparedz arī tādu institūciju un ministriju vadošo amatu atjaunota izveide vai reformēšana, kuru uzdevums ir saglabāt un uzraudzīt uzņemošās valsts un tās iedzīvotāju drošību;
Stresses that SSR can be an effective tool for reinforcing diplomacy and defence while reducing long-term security threats by helping to build stable, prosperous, and peaceful societies; SSR must involve re-establishing or reforming institutions and key ministerial positions that maintain and provide oversight for the safety and security of the host nation and its people;
aicina Eiropas Savienību, atbalstot pēckonflikta DSR, iekļaut tajā dzimumu līdztiesības aspektu, nodrošinot apmācību dzimumu līdztiesības jautājumos un sniedzot zināšanas par konstitūciju, vēlēšanām, policiju un tiesu iestādēm;
Asks the EU, when supporting post-conflict SSR, to include a gender perspective by providing gender training and expertise on constitutions, elections, the police and the judiciary;
uzskata, ka bijušajiem kaujinieku līderiem ir jāatsakās no vardarbības pirms iesaistīšanas oficiālās institucionālās struktūrās, kas veicina varas dalīšanu, vienlaikus nodrošinot, ka sabiedrība un visas ieinteresētās personas tiek aktīvi informētas un iesaistītas visās debatēs par varas sadalījumu;
Takes the view that former combatant leaders must renounce violence entirely before being brought into formal institutional structures which encourage power sharing, whilst ensuring that the public and all relevant stakeholders are kept actively informed and involved in all debates concerning power sharing arrangements;
kā nozīmīgu faktoru uzsver to, ka pārrunas par miera nolīgumiem ir jāveic un šie nolīgumi ir jāpilda, pamatojoties uz dzimumu līdztiesības principu, lai veicinātu sieviešu tiesību konstitucionālu aizsardzību;
Stresses the importance of adopting a gender perspective when negotiating and implementing peace agreements, so as to promote the constitutional protection of women's rights;
ņemot vērā, ka konfliktsituācijās vairums bojāgājušo ir kājnieku ieroču un vieglo ieroču upuri, aicina Padomi un Komisiju steidzami rīkoties saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas 2008. gada 20. maija nolēmumu par Kopienas atbildību attiecībā uz kājnieku ieroču un vieglo ieroču izplatīšanu Lieta C-91/05, Komisija pret Padomi.
Calls, due to the fact that a majority of victims in conflict situations are killed by small arms and light weapons (SALW), upon the Council and the Commission to urgently follow up on the Court of Justice decision of 20 May 2008 on Community competence in combating the proliferation of SALW Case C-91/05, Commission v. Council.
, proti, straujāk īstenot ES stratēģiju nelikumīgas kājnieku ieroču un vieglo ieroču, kā arī to munīcijas uzkrāšanas un tirdzniecības apkarošanai un ātrāk saplānot tos EK līdzekļus, kas no Eiropas Attīstības fonda un izmantojot Stabilitātes instrumentu ir jāpiešķir ar kājnieku ieročiem un vieglajiem ieročiem saistītu vietējo programmu finansēšanai; prasa daudzpusējām un reģionālajām finanšu iestādēm vajadzības gadījumā veikt pasākumus, lai, veicot atjaunošanu un rehabilitāciju pēckonflikta teritorijās un cenšoties konsolidēt valsts pārvaldi, izveidotu ar kājnieku ieročiem un vieglajiem ieročiem saistītas programmas, stiprinātu tiesību normas un uzlabotu tiesībaizsardzības iestāžu darbības spēju attiecībā uz kājnieku ieročiem un vieglajiem ieročiem; aicina Padomi un Komisiju visos divpusējos un daudzpusējos līmeņos arī turpmāk veicināt starptautiska juridiski saistoša nolīguma par ieroču tirdzniecību izstrādi;
by accelerating the implementation of the European Strategy to combat illicit accumulation and trafficking of SALW and their ammunition, and by stepping up planning for EC funding, namely from the European Development Fund and the Stability Instrument, to be spent on SALW-related programmes on the ground; requests that multilateral and regional financial institutions take measures, where appropriate, to establish SALW programmes in the framework of reconstruction and rehabilitation efforts in post-conflict areas and in efforts to consolidate governance issues, to strengthen legislation and to improve the operational capacity of law enforcement agencies regarding SALW; calls on the Council and the Commission to continue promoting the creation of an international, legally-binding Arms Trade Treaty in all bilateral and multilateral settings;
uzskata, ka bēgļu un valsts iekšienē pārvietotu personu brīvprātīga atgriešanās ir jānosaka par vienu no svarīgākajām prioritātēm, nodrošinot šiem cilvēkiem stabilu iztiku, jo īpaši sniedzot funkcionālus veselības aprūpes un izglītības pakalpojumus (tostarp sieviešu analfabētisma likvidēšanas kampaņas) un darba iespējas, un ka tai jānotiek, nodrošinot grupu savstarpēju dialogu, izglītošanu par mieru, starptautisku iesaistīšanos, aizspriedumu mazināšanu, apmācību par daudzveidību, bijušo kaujinieku iesaistīšanu kopienā un zemes prasību atrisināšanas un pēctraumatiskās aprūpes procesus; ievērojot etnisko vai reliģisko profilu, valsts iekšienē pārvietotām personām jābūt vienmērīgi izvietotām visā valsts teritorijā un izmitinātām viņu izcelsmes dzīvesvietā, nepieļaujot lielu grupu koncentrāciju, jo tas var izraisīt konfliktus un vardarbību;
Considers that the voluntary return of refugees and internally displaced people (IDPs) must be a high priority while ensuring them security in a viable livelihood, in particular by providing functional health and education services (including literacy campaigns for women) and job opportunities, and that it must take place by means of inter-group dialogue, peace education, international accompaniment, prejudice reduction and diversity training, ex-combatant-community engagement, processes for handling land claims and trauma healing; provided that the ethnic or religious profile is compatible, considers that IDPs should be spread across the country and resettled in their original villages or towns and not concentrated in large groups which can lead to conflict and violence;
uzsver nepieciešamību nodrošināt to, lai, konfliktam beidzoties, sievietes atsāktu vai turpinātu iegūt izglītību un apmācību; šajā sakarā uzskata, ka valsts izveides procesā ir aktīvi jāveicina iespējas atsākt mācības;
Stresses the need for women to resume or further their education and training post-conflict; considers, in this connection, that the resumption of teaching should be actively promoted during nation-building processes;
stingri uzsver nepieciešamību sniegt konsultācijas un atbalstu vietējām sieviešu organizācijām un sieviešu starptautiskām miera veicināšanas apvienībām; iesaka sniegt politisku un finansiālu atbalstu, apmācību, palielināt veiktspēju un sniegt tehnisko atbalstu, tostarp miera sarunām un konfliktu nevardarbīgai risināšanai;
Strongly emphasises the need to consult and support local women's organisations and international networks of women for peace; recommends the provision of political and financial support, training, capacity-building and technical assistance, including on peace negotiations and on non-violent conflict resolution;
uzskata, ka dalībvalstīm ir morāls pienākums sniegt patvērumu bēgļiem no konfliktu reģioniem; ir pārliecināts, ka šo pienākumu var pildīt, vienīgi pamatojoties uz pienākumu sadali starp dalībvalstīm; turklāt uzskata, ka dalībvalstīm ir aktīvi jāpalīdz atgriezties savās valstīs tiem bēgļiem, kuri pēc vardarbīga konflikta beigām to vēlas darīt;
Is of the opinion that Member States have a moral obligation to shelter refugees fleeing from conflict areas; believes that this obligation can only be fulfilled on the basis of burden-sharing between Member States; further believes that Member States should actively assist refugees wishing to return to their countries of origin after the end of violent conflict;
apstiprina, ka ir ļoti svarīgi īstenot taisnīgu migrācijas politiku attiecībā uz jaunattīstības valstīm; norāda, ka migrāciju var pārveidot par pozitīvu spēku attīstības procesā, jo īpaši pateicoties ES dzīvojošo migrantu veiktajiem naudas pārvedumiem, kā arī mazinot intelektuālā darbaspēka emigrāciju, veicinot migrantu atgriešanos savā valstī un novēršot cilvēku tirdzniecību;
Affirms the vital importance of fair migration policies towards developing countries; notes that migration can be turned into a positive force in the development process, notably by means of remittances sent by migrants living in the EU, by curtailing the brain drain, by facilitating return migration and by preventing trafficking in human beings;
uzsver, ka jārīkojas, lai veicinātu bruņotu konfliktu skarto ģimeņu atkalapvienošanos un bērnu reintegrāciju un lai nodrošinātu piekļuvi izglītības programmām, arodizglītībai un psiholoģiskam atbalstam, šajā sakarā ņemot vērā meiteņu īpašās vajadzības;
Stresses that action must be taken to promote family reunification and reintegration of children affected by armed conflict and to ensure access to educational programmes, vocational training and psychological support, taking into account the specific needs of girls;
prasa efektīvi īstenot Komisijas priekšlikumu par bijušo kaujinieku atbruņošanu, demobilizāciju un reintegrāciju (ADR), tostarp: reintegrēt kaujiniekus pilsoniskajā sabiedrībā, nodrošinot viņu apgādi ar ēdienu, teltīm, segām un civilo apģērbu; nodrošināt viņiem transportēšanu uz izcelsmes vietu vai citu galamērķi; atbalstīt pensionēšanās programmas vadošā līmeņa politiķiem un militārpersonām, bijušo kareivju nodrošināšanu ar dzīvokļiem un algas atbalsta pasākumus; nodrošināt apmācības pasākumus bijušajiem kareivjiem pilsoniskās audzināšanas jomā un psiholoģiskās aprūpes programmas bijušajiem kaujiniekiem, kā arī mērķtiecīgi paredzēt papildu resursus nodarbinātības un darbavietu izveides programmām;
Calls for the effective implementation of the Commission's proposal for DDR of former combatants; including the reintegration of combatants into civil society by the provision of food, tents, blankets, medical support and civilian clothes; the transportation of ex-soldiers to their community of origin or destination of choice; support retirement programmes for political or military officers, re-housing of ex-soldiers, and salary support schemes; civic education classes for ex-soldiers and psychological regeneration programmes for ex-combatants with specific allocation of additional resources for employment schemes and job creation programmes;
norāda, ka ADR programmās ir jāparedz īpaši noteikumi bijušajām sievietēm kaujiniecēm;
Points out that DDR programmes should include specific provisions for female ex-combatants;