natgillin/translations-raw huggingface dataset:
F. tā kā Irānas varas iestādes nekad nav nosodījušas šo fatvu, kura ir aicinājums uz slepkavību, kā arī nav skaidri noteikušas, ka būtu saucams pie atbildības ikviens aizdomās turētais par kūdīšanu uz uzbrukumiem Rafig Tagi vai Samir Sadagatoglu un par šo noziegumu plānošanu, veikšanu, vai palīdzēšanu tos veikt;
F. whereas the Iranian authorities never condemned this fatwa, which appears to be an incitement to murder, nor have they clarified that anyone suspected of inciting, planning, carrying out or aiding attacks on Rafiq Tagi or Samir Sadaqatoglu should be brought to justice;
G . tā kā ANO Cilvēktiesību komiteja, kas pārrauga Starptautiskās Pilsonisko un politisko tiesību konvencijas, kuras dalībvalsts puse ir Irāna, īstenošanu ( ICCPR ), nesen ir paudusi bažas par Irānas kriminālkodeksa 226. pantu, kurā noteikts, ka: „par slepkavību tiks saņemts sods, ja vien noslepkavotā persona nebija pelnījusi nāvi saskaņā ar islāmisko likumu”; tā kā fatvas tiek izmantotas, kā attaisnojums, jo attiecīgā persona bija „pelnījusi nāvi”;
G. whereas the UN Human Rights Committee, which oversees the implementation of the International Covenant on Civil and Political Rights (ICCPR), to which Iran is a state party, recently expressed concern about Article 226 of the Iranian Penal Code, which states that ‘committing murder will result in retaliation provided the murdered person did not deserve to die in accordance with Islamic law’; whereas fatwas are used to justify the fact that an individual ‘deserves to die’;
H. tā kā Azerbaidžānas varas iestādes nekad nav nepārprotami nosodījušas fatvu un publiskos nogalināšanas draudus, kurus saņēma Rafig Tagi , kad 2007. gadā viņu tiesāja par „neslavas celšanu reliģijai”; tā kā par viņa nāvi tikpat kā netika ziņots valsts kontrolētajā televīzijā un varas iestādes joprojām nav paudušas publisku nosodījumu par viņa slepkavību;
H. whereas the Azerbaijani authorities never clearly condemned the fatwa and public death threats which Rafig Tagi received during his trial for ‘defamation of religion’ in 2007; whereas even his death has only had minimal coverage on state-controlled TV and the authorities have yet to publicly condemn his murder;
I. tā kā Azerbaidžānas varas iestādēm ir ļoti mazi panākumi, izmeklējot uzbrukumus žurnālistiem, tādējādi veicinot baiļu un nesodāmības atmosfēru, kas pēdējo gadu laikā pieņemas spēkā plašsaziņas līdzekļu kontekstā;
I. whereas the Azerbaijani authorities have a poor record of investigating attacks against journalists, contributing significantly to the climate of fear and impunity which is spreading throughout the media landscape over recent years;
J. tā kā Azerbaidžāna aktīvi piedalās Eiropas kaimiņattiecību politikā un Austrumu partnerībā, kā arī ir Euronest dibinātājlocekle un ir apņēmusies ievērot demokrātijas principus, cilvēktiesības un tiesiskumu, kas ir šo iniciatīvu pamatvērtības;
J. whereas Azerbaijan is actively participating in the European Neighbourhood Policy and the Eastern Partnership, is a founding member of Euronest and is committed to respecting democracy, human rights and the rule of law, that are core values of these initiatives;
K. tā kā Azerbaidžāna no 2012. līdz 2013. gadam būs Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes pagaidu locekle, un ir apņēmusies aizsargāt vērtības, kas paustas ANO Cilvēktiesību hartā;
K. whereas Azerbaijan will take up a non-permanent seat in the United Nations Security Council (UNSC) for the period of 2012-2013, and has committed to uphold the values as expressed in UN Human Rights Charter;
L. tā kā Azerbaidžāna ir Eiropas Padomes dalībvalsts un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas līgumslēdzējpuse un tā kā Azerbaidžāna ir parakstījusi daudzus starptautiskos līgumus cilvēktiesību jomā, tostarp Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām,
L. whereas Azerbaijan is a member of the Council of Europe and a party to the European Convention on Human Rights (ECHR), as well as a number of other international human rights treaties, including the International Covenant on Civil and Political Rights;
1. asi nosoda Rafig Tagi slepkavību un pauž bažas par Samir Sadagatoglu drošību; pauž neapmierinātību par to, ka Azerbaidžānas varas iestādes nav skaidri paudušas nosodījumu par Rafig Tagi slepkavību un nav nodrošinājušas sabiedrības informētību par to apstākļu izmeklēšanu, kas saistīti ar viņa nāvi;
Strongly condemns the murder of Rafig Tagi and expresses its concern over the safety of Samir Sadagatoglu; is disappointed with the failure of the Azerbaijani authorities to clearly condemn the murder of Rafig Tagi and ensure public awareness of the investigation of the circumstances surrounding his death;
6. uzstāj, ka absolūti nepieņemams ir tas, ka daži reliģiju vai uzskatu sistēmu piekritēji kūda uz vardarbību pret tiem cilvēkiem, kas pauž viedokļus, kuri tiek apzīmēti, kā „apvainojoši”, uzstāj, ka tiem, kas atbildīgi par šādiem draudiem un kūdīšanu, ir jāstājas tiesas priekšā, un ka pilnībā jānodrošina apdraudēto cilvēku vārda brīvība un drošība;
Insists that threats and incitement to violence against individuals expressing views deemed ‘offensive’ by some adherents of religions and beliefs systems are totally unacceptable, that those responsible for such threats and incitement must be prosecuted, and that the freedom of expression and safety of the threatened individuals must be fully guaranteed;
8. aicina Irānas varas iestādes piedāvāt Azerbaidžānas varas iestādēm visu nepieciešamo sadarbību Rafig Tagi slepkavības izmeklēšanā, kā arī nodrošināt, lai Irānas garīdznieki neaicina nevienu noslepkavot, nedz Irānā, nedz ārpus tās;
Calls on the Iranian authorities to offer all necessary cooperation to the Azerbaijani authorities during the investigation of the murder of Rafig Tagi, and to ensure that Iranian clerics do not call for the murder of anyone, whether in Iran or in any other country;
10. pauž nožēlu par to, ka Azerbaidžānas varas iestādes nav piešķīrušas vīzu Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas referentam politieslodzīto jautājumos; aicina Azerbaidžānas valdību dot iespēju referentam apmeklēt valsti, lai viņš varētu izmeklēt iespējamo politieslodzīto situāciju;
Deplores the failure of the Azerbaijani authorities to grant a visa to the rapporteur on political prisoners of the Parliamentary Assembly of the Council of Europe; calls on the Government of Azerbaijan to allow the rapporteur to visit the country in order to investigate the situation of the alleged political prisoners;
par sieviešu stāvokli Afganistānā un Pakistānā
on the situation of women in Afghanistan and Pakistan
Zaļie/ALE grupas vārdā
on behalf of the Verts/ALE Group
PE479.401v01-00 } PE479.403v01-00 } PE479.406v01-00 } PE479.407v01-00 } PE479.410v01-00 } PE479.412v01-00 } RC1 Eiropas Parlamenta rezolūcija par sieviešu stāvokli Afganistānā un Pakistānā
PE479.401v01-00 } PE479.403v01-00 } PE479.406v01-00 } PE479.407v01-00 } PE479.410v01-00 } PE479.412v01-00 } RC1 European Parliament resolution on the situation of women in Afghanistan and Pakistan
– ņemot vērā Parlamenta iepriekšējās rezolūcijas par cilvēktiesībām un demokrātiju Pakistānā, jo īpaši 2011. gada 20. janvāra rezolūciju, kā arī 2010. gada 20. maija un 12. jūlija, 2007. gada 5. oktobra un 15. novembra rezolūcijas,
– having regard to its previous resolutions on human rights and democracy in Pakistan, in particular that of 20 January 2011 and those of 20 May 2010 and 12 July, 5 October and 15 November 2007,
– ņemot vērā Parlamenta iepriekšējās rezolūcijas par Afganistānu, jo īpaši 2009. gada 24. aprīļa rezolūciju par sieviešu tiesībām Afganistānā un 2010. gada 16. decembra rezolūciju par jaunu stratēģiju attiecībā uz Afganistānu;
– having regard to its previous resolutions on Afghanistan, in particular those of 24 April 2009 on women’s rights in Afghanistan and 16 December 2010 on a new strategy for Afghanistan,
– ņemot vērā 2010. gada 16. decembra rezolūciju par gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē 2009. gadā un Eiropas Savienības politiku šajā jomā ( 2010/2202(INI) ),
– having regard to its resolution of 16 December 2010 on the Annual Report on Human Rights in the World 2009 and the European Union’s policy on the matter ( 2010/2202(INI) ),
– ņemot vērā Padomes 2009. gada 16. novembrī pieņemtos secinājumus par reliģijas vai ticības brīvību un tajos uzsvērto stratēģisko nozīmi, kāda ir šai brīvībai un cīņai pret reliģisko neiecietību,
– having regard to the Council’s conclusions adopted on 16 November 2009 on freedom of religion or belief, in which it underlined the strategic importance of this freedom and of countering religious intolerance,
– ņemot vērā Padomes secinājumus par neiecietību, diskrimināciju un vardarbību ticības vai pārliecības dēļ, ko tā pieņēma 2011. gada 21. februārī,
– having regard to the Council conclusions on intolerance, discrimination and violence on the basis of religion or belief, adopted on 21 February 2011,
– ņemot vērā ES un Pakistānas 2010. gada 4. jūnija kopīgo paziņojumu, kurā abas puses atkārtoti apstiprināja apņemšanos kopīgi risināt reģionālās un globālās drošības jautājumus, veicināt cilvēktiesību ievērošanu un sadarboties, lai turpinātu stiprināt Pakistānas demokrātisko valdību un iestādes,
– having regard to the EU-Pakistan Joint Statement of 4 June 2010, in which both sides reaffirmed their determination to jointly address regional and global security issues, to promote respect for human rights, and to cooperate to further strengthen Pakistan’s democratic government and institutions,
– ņemot vērā Padomes 2011. gada 18. jūlija un 2011. gada 14. novembra secinājumus par Pakistānu un Afganistānu,
– having regard to the Council conclusions on Pakistan and on Afghanistan of 18 July 2011 and 14 November 2011,
– ņemot vērā ES augstās pārstāves 2011. gada 5. decembra, 2011. gada 20. februāra un 2010. gada 15. decembra paziņojumus par ierosinātajiem tiesību aktiem par sieviešu patversmēm Afganistānā;
– having regard to the statements by the EU High Representative on the proposed legislation on women’s shelters in Afghanistan of 5 December 2011, 20 February 2011 and 15 December 2010,
– ņemot vērā 2011. gada 5. decembrī Bonnā notikušās starptautiskās konferences secinājumus,
– having regard to the conclusions of the International Conference of 5 December 2011 in Bonn,
– ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas 1979. gada 18. decembra Konvenciju par visu veidu sieviešu diskriminācijas izskaušanu ( CEDAW ) un Apvienoto Nāciju Organizācijas 1993. gada 20. decembra deklarāciju par vardarbības izskaušanu pret sievietēm;
– having regard to the United Nations Convention on the Elimination of all Forms of Discrimination against Women (CEDAW) of 18 December 1979 and to the United Nations Declaration on the Elimination of Violence against Women of 20 December 1993,
– ņemot vērā ANO Drošības padomes rezolūcijas Nr. 1325 (2000. g.) un Nr. 1820 (2008. g.) par sievietēm, mieru un drošību un ANO Drošības padomes rezolūciju Nr. 1888 (2009. g.) par seksuālo vardarbību pret sievietēm un bērniem bruņota konflikta situācijas, kurā uzsvērta visu valstu atbildība izbeigt nesodāmību un sākt to personu kriminālvajāšanu, kuras izdarījušas noziegumus pret cilvēci un kara noziegumus, tai skaitā noziegumus, kas saistīti ar seksuālu un cita veida vardarbību pret sievietēm un meitenēm,
– having regard to UN Security Council Resolutions 1325 (2000) and 1820 (2008) on women, peace and security, and to UN Security Council Resolution 1888 (2009) on sexual violence against women and children in situations of armed conflict, which emphasises the responsibility of all states to put an end to impunity and to prosecute those responsible for crimes against humanity and war crimes, including those relating to sexual and other violence against women and girls,
– ņemot vērā nostāju, ko Afganistānas sieviešu tīkls ( AWN ) iesniedza 2011. gada 6. oktobrī notikušajā Bonnas konferencē;
– having regard to the position Paper of the Afghan Women’s Network of 6 October 2011 in preparation for the Bonn Conference,
A. tā kā, lai gan situācija Afganistānā un Pakistānā ir atšķirīga un savstarpēji nesaistīta, gan fiziska, gan morāla vardarbība pret sievietēm joprojām ir viens no galvenajiem cilvēktiesību pārkāpumiem, par kuru esamību ziņots Afganistānā un Pakistānā, it īpaši dažos reģionos;
A. whereas, although the situations in Afghanistan and Pakistan are different and of independent relevance, both physical and moral violence against women remain among the major human rights violations reported in Afghanistan and Pakistan, particularly in certain regions;
B. tā kā sievietes un meitenes joprojām bieži tiek pakļautas skābes uzbrukumiem un vardarbībai ģimenē, cilvēku tirdzniecībai, piespiedu laulībām, tostarp bērnu laulībām, un viņas pārdod strīdu izšķiršanas vajadzībām; tā kā policijas, tiesu un citu tieslietu iestāžu amatpersonas reti izskata sieviešu sūdzības par ļaunprātīgu izmantošanu, tostarp sišanu, izvarošanu un citiem seksuālās vardarbības veidiem, un tās sievietes, kas cenšas izvairīties no minētajām kaitnieciskajām darbībām, var pat nonākt cietumā;
B. whereas women and girls often continue to face acid attacks and domestic violence, trafficking, forced marriages, including child marriages, and being traded in settlement of disputes; whereas the police, courts and other justice-sector officials seldom address women’s complaints of abuse, including beating, rape and other forms of sexual violence, and those fleeing those hardships may even find themselves in prison;
C. tā kā vairumā gadījumu tie, kas veic vardarbību pret sievietēm, paliek nesodīti;
C. whereas, in most cases, the perpetrators of violence against women remain unpunished;
D. tā kā dažu likumu, jo īpaši ģimenes likumu, piemērošana izraisa sieviešu cilvēktiesību pārkāpumus;
D. whereas the application of some laws, notably family laws, leads to women’s human rights being violated;
E. tā kā Afganistānas valdība 2009. gada augustā pieņēma likumu par vardarbības pret sievietēm izskaušanu un Afganistānas Ministru Padome 2011. gada 5. septembrī apstiprināja regulu par sieviešu aizsardzības centriem;
E. whereas the Government of Afghanistan enacted the law on the elimination of violence against women in August 2009 and the Afghanistan Council of Ministers approved a regulation on women’s protection centres on 5 September 2011;
F. tā kā kopš 2001. gada ir panākts progress attiecībā uz sieviešu stāvokli Afganistānā tādās jomās kā veselība, izglītība un sieviešu loma politikā valsts un reģionālā līmenī un pilsoniskajā sabiedrībā;
F. whereas progress has been achieved since 2001 as regards the situation of women in Afghanistan in various fields such as health, education and the role of women in politics at national and regional levels and in civil society;
G. tā kā Afganistāna ir līgumslēdzēja puse vairākās starptautiskās konvencijās, jo īpaši Konvencijā par visu veidu sieviešu diskriminācijas izskaušanu, un tā kā Afganistānas konstitūcijas 22. pantā noteikts, ka vīriešiem un sievietēm likuma priekšā ir vienādas tiesības un pienākumi;
G. whereas Afghanistan is a party to several international conventions, particularly the Convention on the Elimination of all Forms of Discrimination against Women, and whereas Article 22 of the Afghan Constitution stipulates that men and women have equal rights and duties before the law;
H. tā kā tomēr afgāņu sieviešu stāvoklis joprojām ir satraucošs, jo Afganistānā ir viens no augstākajiem māšu mirstības grūtniecības un dzemdību laikā un zīdaiņu mirstības līmeņiem pasaulē;
H. whereas, however, the situation of Afghan women remains worrying, with the rate of maternal mortality during pregnancy and childbirth and the infant mortality rate in Afghanistan being among the highest in the world;
I. tā kā dažās nemiernieku grupējumu kontrolē esošajās Afganistānas teritorijās tiek pat izpildīts nāvessods, nomētājot ar akmeņiem, aizbildinoties ar „šariata likumu”, kā tas notika ar sievieti un viņas meitu 2011. gada 12. novembrī Gazni;
I. whereas in some areas of Afghanistan under the control of insurgent formations even executions by stoning occur under the pretext of ‘Sharia Law’, as happened to a woman and her daughter in Ghazni on 12 November 2011;
J. tā kā joprojām piemēro „ baad ” praksi — sievietes vai meitenes pārdošanu kā kompensāciju par noziegumu vai sodu, par ko nolemj vietējā Jirga —, lai gan tas tiek uzskatīts par noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar Afganistānas Kriminālkodeksa 517. pantu;
J. whereas the practice of ‘baad’ – the sale of a woman or a girl in reparation for a crime or as a punishment decided by a local Jirga – is still in use, although considered a criminal offence under Article 517 of the Afghan penal code;
K. tā kā saistībā ar gaidāmo Rietumu bruņoto spēku aiziešanu no Afganistānas rodas riski, kas apdraud sieviešu emancipācijas jomā panākto progresu, jo Taliban varētu atgūt kontroli pār teritorijām, kurās sievietes brīvi izmanto savas jaunās tiesības;
K. whereas the impending withdrawal of Western forces from Afghanistan risks endangering the progress made in the emancipation of women, as the Taliban could regain control over territories where women are freely exercising their new rights;
L. tā kā valdības kontrolētajās teritorijās sievietēm ir lielākas iespējas piekļūt izglītībai, veselības aprūpei un darba iespējām, bet jomās, ko būtiski ietekmē nemiernieku grupējumi, sievietes saskaras ar ievērojamu diskrimināciju attiecībā uz piekļuvi izglītībai, veselības aprūpei un iespējām ekonomikas un kultūras jomā;
L. whereas in government-controlled areas women have greater access to education, health care and work opportunities, but in areas heavily affected by insurgent groups women face significant discrimination in terms of access to education, health care and economic and cultural opportunities;
M. tā kā, jo īpaši dažos reģionos, Pakistānas varas iestādes izrāda biedējošu nespēju nodrošināt mazākumtautību aizsardzību un sieviešu aizsardzību pret sociālo netaisnību, ko uzsvērti parāda tādi tiesas spriedumi kā Pakistānas Augstākās tiesas 2011. gada 21. aprīļa lēmums, ar ko attaisnoja visus sešus vīriešus, izņemot vienu, kuri bija apsūdzēti Mukhtar Mai grupveida izvarošanā;
M. whereas, particularly in certain regions, the Pakistani authorities also show a worrisome failure to provide protection for minorities and women against social injustice, as has been underlined by court rulings such as the Pakistani Supreme Court decision of 21 April 2011, which acquitted all but one of the six men accused of gang-raping Mukhtar Mai;
N. tā kā 2002. gadā gan Pakistānā, gan citviet pasaulē sabiedrība bija satriekta par Mukhtar Mai lietu, kurā viņa atbilstoši ciema padomes lēmumam tikai pakļauta grupveida izvarošanai, lai atriebtu viņas brāļa šķietamo pārkāpumu, un kuru viņa veiksmīgi turpināja pārsūdzēt zemākajās tiesās, lai sauktu uzbrucējus pie atbildības;
N. whereas in 2002 the public both in Pakistan and abroad was shocked by the case of Mukhtar Mai, who was gang-raped on the order of a village council to avenge her brother’s supposed misconduct and who went on to successfully challenge her attackers in the lower courts;
O. tā kā Āzijas Cilvēktiesību komisijas ( AHRC ) NVO uzsver, ka Pakistānā, jo īpaši tās Pendžabas provincē, satraucošos apmēros palielinājies to kristīgo sieviešu skaits, kuras tiek izvarotas, lai piespiestu viņas pāriet islāma ticībā, un daudzos gadījumos jaunas kristiešu meitenes tiek nolaupītas, izvarotas un nogalinātas;
O. whereas the Asia Human Rights Commission (AHRC) NGO highlights an alarming increase in Pakistan, especially in its Punjab province, in the numbers of Christian women being raped in order to force them to convert to Islam, and multiple cases of young Christian girls being kidnapped, raped, and murdered;
P. tā kā traģiskais gadījums saistībā ar Uzma Ayub , kura tika nolaupīta pirms gada, turēta nebrīvē un kuru atkārtoti izvaroja vairāki policijas darbinieki, satraucoši parāda to, ka netiek ievērots tiesiskums, jo arestēto virsnieku ģimenes locekļi nogalināja cietušās brāli, kad Ayub atteicās vienoties par ārpustiesas izlīgumu;
P. whereas the tragic example of Uzma Ayub, who was kidnapped a year ago, held captive and repeatedly raped by several members of the police force, shows a worrying disregard for the rule of law, since family members of the arrested officers killed the brother of the victim when Ayub rejected an out-of-court deal;
Q. tā kā pēc 1977. gada militārā apvērsuma Pakistānā tika atceltas 1973. gada konstitūcijā garantētās pamattiesības uz nediskriminēšanu dzimuma dēļ;
Q. whereas after the 1977 military coup in Pakistan, the fundamental right to be free of discrimination on the basis of sex as guaranteed in the 1973 Constitution was suspended;
R. tā kā Pakistānā ir ieviesti vairāki tiesību akti, ar kuriem sieviešu statusu likumos kodificē kā pakārtotu un dažos gadījumos sievietes liecība ir uz pusi mazāk vērta nekā vīrieša sniegta liecība, tostarp Hudūda likumos un tiesību aktos pierādījumu iegūšanas jomā, un tādā veidā netiek ievērots sieviešu statuss un tiesības;
R. whereas a series of laws has been introduced in Pakistan that codify women’s status as subordinate in law and in some cases give their testimony half the weight of a man’s, including the Hudood Ordinances and the Law of Evidence, which violate the status and rights of women;
S. tā kā Pakistānā apstāv vairāki sievietes diskriminējoši likumi, tostarp Musulmaņu ģimenes tiesību likums, Rietumpakistānas Ģimenes tiesas likums, Bērnu laulību ierobežošanas likums, Rietumpakistānas Līgavas pūra likums (aizliegums to uzrādīt), Līgavas pūra un kāzu (ierobežojumu) likums;
S. whereas a number of other discriminatory laws against women exist in Pakistan, including the Muslim Family Law Ordinance, the West Pakistan Family Court Act, the Child Marriage Restraint Act, the West Pakistan Dowry (Prohibition on Display) Act and the Dowry and Bridal (Restriction) Act,
T. tā kā ES atkārtoti apliecināja savas saistības veidot stipras ilgtermiņa partnerattiecības ar Pakistānu, pamatojoties uz savstarpējām interesēm un kopīgām vērtībām, atbalstot Pakistānas demokrātiskās iestādes un pilsonisko pārvaldi, kā arī pilsonisko sabiedrību;
T. whereas the EU has reaffirmed its commitment to building a strong long-term partnership based on mutual interests and shared values with Pakistan, supporting Pakistan’s democratic institutions and civilian government, as well as civil society;
U. tā kā ES, lai arī gatava turpināt sadarbību, tomēr paļaujas uz to, ka Pakistāna ievēros savas starptautiskās saistības, jo īpaši drošības un cilvēktiesību, tostarp sieviešu tiesības, jomā;
U. whereas the EU, while ready to pursue cooperation, counts on Pakistan to respect its international commitments, in particular in the field of security and human rights, including women’s rights;
1. pauž nopietnas bažas par sieviešu un meiteņu stāvokli un atkārtotajiem ziņojumiem par brutāliem sieviešu tiesību pārkāpumiem Afganistānā un Pakistānā; uzsver, ka pastiprināta starptautiskā uzmanība steidzami jāvelta sieviešu un meiteņu stāvoklim šajās valstīs;
Is deeply concerned about the situation of women and girls and the repeated reports of brutal violations of women’s rights in Afghanistan and Pakistan; stresses that closer international attention must be paid as a matter of urgency to the situation of women and girls in those countries;
5. atzinīgi vērtē pozitīvās pārmaiņas saistībā ar sieviešu iecelšanu augsta līmeņa politiskos un administratīvos amatos Afganistānā, piemēram, H. Sarabi iecelšana par Bāmjānas provinces gubernatori; mudina Afganistānas valdību turpināt centienus palielināt sieviešu skaitu valsts amatos, jo īpaši reģionālajā pārvaldē;
Welcomes positive developments in the form of appointments of women to high-ranking political and administrative positions in Afghanistan, such as that of Mrs Sarabi as Governor of Bamyan; encourages the Afghan Government to pursue its efforts to increase the number of women exercising public responsibilities, in particular in provincial administration;