natgillin/translations-raw huggingface dataset:
D. tā kā pēc traģiskā notikuma valsts garīdznieku plaša apvienība, ko pārstāvēja Jamaate Ahle Sunnat Pakistan , organizācija, kura savukārt pārstāv mēreno Barēlvi sektu, izdeva paziņojumu, kur attaisnoja gubernatora Taseer slepkavību un slavināja viņa slepkavu, sakot, ka „nevienam musulmanim nevajadzētu piedalīties bērēs vai pat mēģināt lūgt par Salmaan Taseer , vai pat paust jebkādu nožēlu vai līdzjūtību par notikušo”, kā arī pieprasīja, lai neviens musulmanis neveiktu bēru lūgšanu un neviens baznīcas pārstāvis nevadītu nogalinātā gubernatora bēres;
D. whereas following the tragic event a broad alliance of the country’s clergy, represented by Jamaate Ahle Sunnat Pakistan, an organisation that speaks on behalf of the moderate Barelvi sect, issued a statement condoning the murder of Governor Taseer and lionising his assassin, saying that ‘no Muslim should attend the funeral or even try to pray for Salmaan Taseer or even express any kind of regret or sympathy over the incident’ and demanding that no Muslim should offer funeral prayers, nor any religious cleric perform the funeral of the assassinated governor,
E. tā kā Pakistānas 1973. gada Konstitūcijas nodaļā „Pamattiesības” tiek garantēta „brīvība sludināt reliģiju un uzturēt kulta ēkas” (20. pants), visu pilsoņu līdztiesība (25. pants) un „minoritāšu likumīgās tiesības un intereses” (26. pants);
E. whereas the ‘Fundamental Rights’ chapter of the 1973 Pakistan Constitution guarantees ‘freedom to profess religion and manage religious institutions’ (Article 20), equality of all citizens (Article 25) and the ‘legitimate rights and interests of minorities’ (Article 26),
F. tā kā 2009. gada 25.decembrī prezidents Asif Ali Zardari atkārtoti uzsvēra Pakistānas Tautas partijas solījumu atbalstīt visu minoritāšu tiesības tikt uzskatītiem par vienlīdzīgiem pilsoņiem;
F. whereas on 25 December 2009 President Asif Ali Zardari reiterated the pledge made by the Pakistan People’s Party to uphold the right of all minorities to be treated as equal citizens,
G . tā kā 1982. un 1986. gadā ieviestās tiesību normas, ko dēvē par „likumiem par zaimošanu”, apdraud reliģiskās un minoritāšu pamattiesības, kuras ir piešķirtas ar Konstitūciju, un tās ļaunprātīgi izmanto ekstrēmistu grupas un tie, kuri vēlas nokārtot personīgos rēķinus, kas ir novedis pie lielākas vardarbības pret reliģisko minoritāšu locekļiem, kā arī pret iedzīvotājiem, kuri uzdrīkstas kritizēt netaisnību;
G. whereas the legal provisions known as the ‘blasphemy laws’, introduced in 1982 and 1986, undermine the fundamental religious and minority rights granted by the Constitution, are misused by extremist groups and those wishing to settle personal scores, and have led to an increase in violence against members of religious minorities and against citizens who dare to raise their voices to criticise injustice,
H. tā kā lielākā par zaimošanu apsūdzēto daļa ir musulmaņi, bet apsūdzības pret minoritāšu ticību personām var izraisīt nesamērīgu vardarbību pret kopienu kā veselumu;
H. whereas the vast majority of people accused under the blasphemy laws are Muslim, but accusations against individuals from minority faiths can trigger disproportionate violence against their community as a whole,
I. tā kā Pakistānas valdība savā 2010. gada 30. decembra manifestā publiski noliedza vēlmi pārskatīt diskriminējošos likumus, politiski paziņojot, ka tai nav plānu atcelt vai grozīt likumus par zaimošanu;
I. whereas on 30 December 2010 the Pakistan Government publicly reneged on its manifesto commitment to review discriminatory laws, announcing in a policy statement that it had no intention of repealing or amending the blasphemy laws,
J. tā kā gubernatora Taseer slepkavība rada bažas par drošību tiesnešiem, kuri izskata zaimošanas lietas, ņemot vērā, ka Pakistānas pirmās instances tiesas tiesneši jau ir piedzīvojuši spiedienu no musulmaņu ekstrēmistiem un pat augstākās tiesas tiesneši varētu nevēlēties pieņemt bezaizspriedumainus lēmumus reliģiskas vajāšanas lietās, baidoties no teroristu uzbrukumiem, kas apdraud viņu dzīvības;
J. whereas the murder of Governor Taseer raises security concerns for judges who hear blasphemy cases, given that Pakistan’s lower court judges have already been pressured by Muslim extremists and even higher court judges might be reluctant to hand down unbiased rulings in religious persecution cases for fear of terrorist attacks against their lives,
K. tā kā gubernatora Taseer slepkavība pieklusina izteikumus, reliģiskās minoritātes un cilvēktiesību aizstāvji dzīvo arvien lielākā nedrošībā;
K. whereas since Governor Taseer’s assassination moderate voices, religious minorities and human rights defenders have felt increasingly insecure,
L. tā kā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 5. punkts nosaka, ka demokrātijas veicināšana un cilvēktiesību un pilsonisko brīvību ievērošana ir Eiropas Savienības pamatprincipi un mērķi, un tas ir vispārējs pamats attiecībās ar trešām valstīm; tā kā ES tirdzniecība un palīdzība attīstības jomā ir atkarīga no cilvēktiesību un minoritāšu tiesību ievērošanas,
L. whereas Article 3(5) of the Treaty on European Union states that the promotion of democracy and respect for human rights and civil liberties are fundamental principles and aims of the European Union and constitute common ground for its relations with third countries; whereas EU trade and development assistance is conditional on respect for human rights and minority rights,
2. mudina Pakistānas iestādes veikt pilnīgu izmeklēšanu par visiem slepkavības aspektiem un nekavējoties sodīt visus šī nozieguma veicējus, ievērojot likuma bardzību;
Urges the Pakistan authorities to conduct a thorough investigation into all aspects of the murder and bring all the perpetrators of this crime rapidly to justice, in keeping with the strict rule of law;
4. pauž dziļas bažas, ka daļa militāristu, tiesu varas pārstāvju un politiķu klusējot vai pat atklāti atbalstītu Pakistānas politisko un reliģisko ekstrēmistu prasību apmierināšanu;
Is deeply concerned that sections of the military, the judiciary and the political class would tacitly or even openly support the appeasement of political and religious extremists in Pakistan;
10. pauž bažas, ka vārda brīvība, tostarp internetā, pēc gubernatora Taseer slepkavības Pakistānā var tikt ierobežota, jo reliģijas pētnieki no Jamaat e-Ahl e-Sunnat Pakistan ir atklāti pauduši, ka „atbalstītāji ir tikpat vainīgi, cik zaimotāji”, piebilstot, ka „politiķiem, plašsaziņas līdzekļiem un citiem ir jāgūst mācība no šīs paraugnāves”;
Is concerned that free speech, including on the Internet, may be curtailed in Pakistan following Governor Taseer’s assassination, as religious scholars from the Jamaat e-Ahl e-Sunnat Pakistan are openly stating that ‘supporters are equally as guilty as one who committed blasphemy’, adding that ‘politicians, the media and others should learn a lesson from this exemplary death’;
14. vēlreiz aicina Pakistānas valdību rūpīgi pārskatīt likumus par zaimošanu un to pašreizējo piemērošanu, kā arī cita starpā Kriminālkodeksa 295 C sadaļu, kurā paredzēts obligāts nāvessods ikvienam, ko atzīst par vainīgu zaimošanā, kā arī vienlaikus īstenot grozījumus, kurus ierosinājis federālais ministrs minoritāšu jautājumos;
Reiterates its call to the Pakistan Government to carry out a thoroughgoing review of the blasphemy laws and their current application, and – inter alia – of Section 295 C of the Pakistan Penal Code, which prescribes a mandatory death penalty for anyone found guilty of blasphemy, and in the meantime to implement amendments as suggested by the Federal Minister for Minority Affairs;
17. atzinīgi vērtē to, ka Pakistāna ir parakstījusi Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām ( ICCPR ) un Konvencijas pret spīdzināšanu ( CAT ) ratifikācijas instrumentus; aicina Pakistānas valdību ratificēt pilnībā un bez atkāpēm šīs divas konvencijas un nodrošināt ticības brīvību, kas noteikta ANO paktā, paredzot iedzīvotāju aizsardzību, lai viņi varētu brīvi dzīvot saskaņā ar savu reliģiju;
Views positively the signing by Pakistan of the instruments of ratification of the UN International Covenant on Civil and Political Rights (ICCPR) and the Convention against Torture (CAT); calls on the Pakistan Government to ratify fully and without reservation these two agreements and to guarantee freedom of belief as enshrined in the UN Covenant, providing protection for their citizens in order to enable them to practise their faith freely;
21. aicina Eiropas Ārējās darbības dienestu iekļaut jautājumu par reliģisko iecietību sabiedrībā politiskajā dialogā ar Pakistānu, jo šis jautājums ir ļoti nozīmīgs ilgtermiņa cīņā pret reliģisko ekstrēmismu;
Calls on the European External Action Service to include the issue of religious tolerance in society in its political dialogue with Pakistan, this matter being of central importance to the long-term fight against religious extremism;
24. aicina Eiropas Ārējās darbības dienestu atbalstīt Pakistānas valdību Cilvēktiesību ministrijas attīstībā un ietekmīgas, neatkarīgas un autoritatīvas valsts cilvēktiesību komisijas izveidē;
Calls on European External Action Service to support the Pakistan Government in developing its Ministry for Human Rights and in establishing a meaningful, independent and authoritative National Human Rights Commission;
par Brazīliju — Cesare Battisti izdošana
on Brazil: extradition of Cesare Battisti
PE455.870v01-00 } PE455.876v01-00 } PE455.892v01-00 } PE455.893v01-00 } PE455.894v01-00 } RC1 Eiropas Parlamenta rezolūcija par Brazīliju — Cesare Battisti izdošana
PE455.870v01-00 } PE455.876v01-00 } PE455.892v01-00 } PE455.893v01-00 } PE455.894v01-00 } RC1 European Parliament resolution on Brazil: extradition of Cesare Battisti
un jo sevišķi par tās 1.n punktu, kurā īpaši minēta galīgo lēmumu savstarpēja atzīšana,
, and in particular paragraph 1(n) thereof, which expressly mentions the mutual recognition of final judgements,
– ņemot vērā sadarbības pamatnolīgumu starp Eiropas Kopienu un Brazīlijas Federatīvo Republiku,
– having regard to the Framework agreement for cooperation between the European Community and the Federative Republic of Brazil,
– ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un tajā iekļautos demokrātijas un tiesiskuma principus, uz kuriem balstīta ES,
– having regard to the Treaty on European Union, and the principles enshrined therein concerning democracy and the rule of law, on which the EU is founded,
A. tā kā ES un Brazīlijas partnerība ir veidota uz savstarpēju uzticēšanos un demokrātijas, tiesiskuma un pamattiesību ievērošanu;
A. whereas the partnership between the EU and Brazil is built on mutual confidence and on respect for democracy, the rule of law and fundamental rights,
B. tā kā ekonomiskās, tirdzniecības un politiskās attiecības starp ES un Brazīliju ir lieliskas un plaukstošas, un tās balstās arī uz kopīgiem principiem, piemēram, cilvēktiesību un tiesiskuma ievērošanu;
B. whereas economic, trade and political relations between Brazil and the EU are excellent and buoyant, and are founded on, inter alia, shared principles such as respect for human rights and the rule of law,
C. tā kā Itālijas pilsoni Cesare Battisti vairākās tiesas prāvās atzina par vainīgu un in absentia notiesāja, galīgo slēdzienu pieņēma Itālijas tiesas, par četrām slepkavībām un līdzdalību divos bruņotos grupveida uzbrukumos, laupīšanu un nelikumīgu šaujamieroču glabāšanu un piesprieda viņam divus mūža ieslodzījumus;
C. whereas Cesare Battisti, an Italian citizen, was found guilty at seven trials and convicted in absentia , in final judgements handed down by the Italian courts, of four murders and of involvement in an armed group, robbery and possession of firearms, and sentenced to two terms of life imprisonment,
D. tā kā Cesare Battisti centās izvairīties no soda, līdz 2007. gada martā viņu arestēja Brazīlijā;
D. whereas Cesare Battisti went into hiding until he was arrested in Brazil in March 2007,
E. tā kā Cesare Battisti Eiropas Cilvēktiesību tiesā iesniedza apelācijas sūdzību par viņa izdošanu Itālijai, un tā kā 2006. gada decembrī šo pieteikumu atzina par nepieņemamu;
E. whereas Cesare Battisti lodged an application with the European Court of Human Rights in respect of his extradition to Italy, and whereas that application was declared inadmissible in December 2006,
F. tā kā 1989. gada Izdošanas nolīguma starp Itāliju un Brazīlijas Federatīvo Republiku normās un noteikumos ir definēti šo abu valstu varas iestāžu sadarbības pasākumi izdošanas jomā atbilstoši garantijām, kas paredzētas to attiecīgajās tiesību sistēmās;
F. whereas the provisions and rules of the 1989 Extradition Treaty between Italy and the Federative Republic of Brazil seek to define cooperation arrangements between the authorities of the two states in the field of extradition, in full accordance with the guarantees provided for under their respective legal systems,
G. tā kā 2009. gada 18. novembrī Brazīlijas Augstākā tiesa pieņēma lēmumu atļaut Cesare Battisti izdošanu un pilnvaroja toreizējo Brazīlijas Federatīvās Republikas prezidentu ļaut pārvest šo cietumnieku uz Itāliju atbilstoši Izdošanas nolīguma starp Itāliju un Brazīlijas Federatīvo Republiku noteikumiem;
G. whereas on 18 November 2009 the Brazilian Supreme Court decided to allow the extradition of Cesare Battisti and authorised the incumbent President of the Federative Republic of Brazil to release the prisoner to Italy, in accordance with the rules of the Extradition Treaty between Italy and Brazil,
H. tā kā 2010. gada 31. decembrī pie varas esošais prezidents nolēma atteikt Cesare Battisti izdošanu;
H. whereas on 31 December 2010 the then-incumbent President decided to refuse the extradition of Cesare Battisti,
I. tā kā Itālijas valdība šo lēmumu ir pārsūdzējusi Brazīlijas Augstākajā tiesā;
I. whereas that decision is being challenged by the Italian Government before the Brazilian Supreme Court,
J. tā kā Cesare Battisti advokāti šajā tiesā ir oficiāli iesnieguši prasību par viņa nekavējošu atbrīvošanu;
J. whereas Cesare Battisti’s lawyers have formally applied to the same court for his immediate release,
1. atzīst, ka likumības un tiesu neatkarības principa, tostarp arī taisnīgas attieksmes pret notiesātajiem principa ievērošana ir viena no ES, tās dalībvalstu un arī Brazīlijas pamatvērtībām;
Acknowledges that respect for the legality and independence of the judiciary, including fair treatment of those who have been convicted, is one of the basic values of the EU and of its Member States, as well as of Brazil;
4. aicina Eiropas Ārējās darbības dienestu veikt politisku dialogu ar Brazīliju un nodrošināt, ka visi pieņemtie lēmumi pilnībā atbilst ES pamatprincipiem un veicina labas attiecības ar dalībvalstīm;
Calls on the European External Action Service to conduct a political dialogue with Brazil and to ensure that every decision taken complies fully with the EU’s basic principles and is conducive to good relations with the Member States;
par Irānu — Nasrin Sotoudeh lieta
on Iran – the case of Nasrin Sotoudeh
PE455.871v01-00 } PE455.877v01-00 } PE455.895v01-00 } PE455.896v01-00 } PE455.897v01-00 } PE455.898v01-00 } PE455.899v01-00 } RC1 Eiropas Parlamenta rezolūcija par Irānu — Nasrin Sotoudeh lieta
PE455.871v01-00 } PE455.877v01-00 } PE455.895v01-00 } PE455.896v01-00 } PE455.897v01-00 } PE455.898v01-00 } PE455.899v01-00 } RC1 European Parliament resolution on Iran – the case of Nasrin Sotoudeh
– ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Irānu, jo īpaši tās, kas attiecas uz cilvēktiesību jautājumiem un sevišķi 2010. gada 10. februāra OV C 341 E, 16.12.2010., 9. lpp.
– having regard to its previous resolutions on Iran, notably those concerning human rights, and in particular those of 10 February 2010 OJ C 341 E, 16.12.2010, p.
– ņemot vērā ANO augstās komisāres cilvēktiesību jautājumos Navy Pillay 2010. gada 23. novembra deklarāciju, kurā tika paustas bažas par Nasrin Sotoudeh lietu, paziņojot, ka šī lieta ir daļa no plašākām represijām un ka cilvēktiesību aizstāvju stāvoklis Irānā kļūst aizvien sarežģītāks;
– having regard to the declaration made by the UN High Commissioner for Human Rights, Navy Pillay, on 23 November 2010, expressing concern about the case of Nasrin Sotoudeh and stating that this was part of a much broader crackdown and that the situation of human rights defenders in Iran was growing more and more difficult,
– ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Deklarāciju par cilvēktiesību aizstāvjiem, ko Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālā asambleja vienprātīgi pieņēma 1998. gadā un kurā ir noteikts, ka valstis „veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka kompetentās iestādes aizsargā cilvēktiesību aizstāvjus pret jebkādu vardarbību, draudiem, represijām, faktiskas vai oficiālas diskriminācijas, spiediena vai jebkādām citām patvaļīgām darbībām”, ko izraisījuši viņu likumīgie centieni veicināt cilvēktiesību ievērošanu,
– having regard to the United Nations Declaration on Human Rights Defenders, which the United Nations General Assembly adopted by consensus in 1998, stipulating that states ‘shall take all necessary measures to ensure the protection by the competent authorities of human rights defenders against any violence, threats, retaliation, de facto or de jure adverse discrimination, pressure or any other arbitrary actions’ as a consequence of their legitimate efforts to promote human rights,
– ņemot vērā Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām ( ICCPR ), Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām ( ICESC ) un Konvenciju par bērna tiesībām, kuru dalībvalsts ir arī Irāna,
– having regard to the International Covenant on Civil and Political Rights, the International Covenant on Economic, Social and Cultural and the Convention on the Rights of the Child, to which Iran is a party,
– ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 2010. gada 21. decembra rezolūciju par cilvēktiesību stāvokli Irānas Islāma Republikā,
– having regard to the United Nations General Assembly resolution of 21 December 2010 on the situation of human rights in the Islamic Republic of Iran,
A. tā kā ievērojamu irāņu juristi cilvēktiesību jomā Nasrin Sotoudeh notiesāja, piespriežot viņai 11 gadu ilgu cietumsodu par “darbību, kas vērsta pret valsts drošību”, “dalību Cilvēktiesību aizstāvju centrā”, hidžaba (islāmticīgo apģērba) nevalkāšanu videoieraksta laikā un “propagandu pret režīmu”; tā kā 20 gadus pēc soda izciešanas viņai arī ir aizliegts nodarboties ar jurisprudenci un ceļot;
A. whereas Nasrin Sotoudeh, a prominent Iranian human rights lawyer, was sentenced to 11 years in jail on charges of ‘acting against national security’, ‘membership of the Centre for Human Rights Defenders’, not wearing hejab (Islamic dress) during a videotaped message, and ‘propaganda against the regime’; whereas she was also banned from practising law and travelling for 20 years after completion of her sentence,
B. tā kā divu bērnu māti N. Sotoudeh apcietināja 2010. gada 4. septembrī, ilgu laiku turēja izolācijā, spīdzināja, liedza sazināties ar ģimenes locekļiem un juristu un tā kā viņa bija tuvu nāvei pēc bada streika, ko viņa uzsāka, protestējot pret apcietinājuma apstākļiem un pareizas procesuālās kārtības pārkāpumiem;
B. whereas Sotoudeh, a mother of two children, was arrested on 4 September 2010, held for long periods in solitary confinement, reportedly tortured and denied contact with her family and lawyer, and whereas she came close to death after a hunger strike to protest against her prison conditions and violations of due process,
C. tā kā N. Sotoudeh vīru Reza Khandan 15. janvārī izsauca uz policijas iecirkni un aizturēja uz nakti, atbrīvojot tikai nākamajā dienā pret trešās personas sniegtu garantiju, un tā kā pret viņu ir uzsākts tiesas process par to, ka viņš aizstāv savu sievu;
C. whereas Sotoudeh’s husband, Reza Khandan, was summoned by the police on 15 January and detained overnight, released on a third-person guarantee and is under prosecution because of his advocacy on behalf of his wife,
E. tā kā N. Sotoudeh tiesas spriedums ir viens no sistemātiskajiem uzbrukumiem pret juristiem cilvēktiesību jomā un cilvēktiesību aktīvistiem Irānā, starp kuriem var minēt arī Cilvēktiesību reportieru komitejas līdzdibinātājas un ievērojamas aktīvistes Shiva Nazarahari notiesāšanu 2011. gada 7. janvārī, piespriežot viņai četru gadu cietumsodu un 74 sitienus ar pletni, kā arī ievērojama jurista Mohammad Seifzadeh notiesāšanu 2010. gada 30. oktobrī, piespriežot viņam deviņu gadu cietumsodu un desmit gadu ilgu aizliegumu nodarboties ar jurisprudenci; tā kā cilvēktiesību jomas jurists Mohammad Oliyafar izcieš vienu gadu ilgu cietumsodu par savu klientu aizstāvēšanu; tā kā starp cilvēktiesību aizstāvjiem, kuriem nenovēršami draud stāšanās tiesas priekšā, ir arī Mohammad Ali Dadkhah , Abdolfattah Soltani un Houtan Kian ;
E. whereas Sotoudeh’s sentence is part of a systematic assault on human rights lawyers and activists in Iran, which includes the sentencing on 7 January 2011 of Shiva Nazarahari, co-founder of Committee of Human Rights Reporters and a prominent activist, to four years in prison and 74 lashes and the sentencing on 30 October 2010 of a prominent lawyer, Mohammad Seifzadeh, to nine years in prison and a ten-year ban from practising law; whereas human rights lawyer Mohammad Oliyafar is serving a one-year sentence for his advocacy on behalf of his clients; whereas other human rights defenders facing imminent prosecution in Iran are Mohammad Ali Dadkhah, Abdolfattah Soltani and Houtan Kian,
F. tā kā vairāk nekā gadu pēc Ašūras dienas demonstrācijām 2009. gada decembrī simtiem Irānas pilsoņu, kas tika apcietināti, joprojām atrodas cietumā, un pēdējā gada laikā iestādes ir turpinājušas apcietināt iedzīvotājus, jo īpaši saistībā ar Studentu dienu 2010. gada 7. decembrī, un tā kā saskaņā ar organizācijas Amnesty International ziņojumiem joprojām ir aizturēti vairāk nekā 70 studenti;
F. whereas, over one year after the Ashura demonstrations in December 2009, hundreds of Iranian citizens who were arrested still linger in prison and the authorities have continued to make arrests throughout the year, in particular on the occasion of Students’ Day of 7 December 2010, and whereas according to reports by Amnesty International over 70 students are still detained,
G. tā kā joprojām notiek vēršanās pret žurnālistiem un blogu autoriem, un saskaņā ar ziņojumiem pašlaik apcietinājumā atrodas vairāk nekā 30 žurnālistu, un vārda brīvība tiek liegta pat atzītiem Irānas kultūras pārstāvjiem, piemēram, filmu režisoram Jafar Panahi , kuram 2010. gada decembrī uz 20 gadiem aizliedza nodarboties ar filmu veidošanu un kuram piesprieda sešu gadu cietumsodu;
G. whereas journalists and bloggers also continue to be targeted, with reportedly over 30 journalists behind bars at the moment, and even acclaimed representatives of Iranian culture, such as film director Jafar Panahi, who in December 2010 was banned from film-making for 20 years as well as sentenced to 6 years’ imprisonment, are denied freedom of expression,
H. tā kā Irānā joprojām ir plaši izplatīta ar spēku panākta atzīšanās, spīdzināšana un nežēlīga izturēšanās pret ieslodzītajiem, miega traucēšana, ieslodzījums vienatnē, slepena aizturēšana, nežēlīga, nehumāna un pazemojoša izturēšanās, fiziska, tostarp seksuāla, vardarbība, kā arī valsts pārstāvju nesodāmība, kas liek šaubīties par tiesas procesa taisnīgumu un pārredzamību šajā valstī;
H. whereas forced confessions, torture and ill-treatment of prisoners, sleep deprivation, solitary confinement, clandestine detention, cruel, inhumane and degrading treatment, physical abuse, including sexual violence, and impunity for State agents continue to be widespread in Iran, giving rise to serious doubts as to the fairness and transparency of the judicial process in that country,