natgillin/translations-raw huggingface dataset:
atbalstīt dalībvalstu darbu, lai nodrošinātu, ka līdz pamatizglītības un apmācības beigām jaunieši būtu apguvuši pamatprasmes līdz līmenim, kas viņus sagatavo pieaugušo dzīvei un veido pamatu turpmākām mācībām un darba dzīvei, un lai pieaugušie varētu attīstīt un atjaunināt savas pamatprasmes visas dzīves laikā;
support Member States' work in ensuring that by the end of initial education and training young people have developed the key competences to a level that equips them for adult life and which forms a basis for further learning and working life, and that adults are able to develop and update their key competences throughout their lives;
nodrošināt Eiropas līmeņa parauginstrumentu politikas veidotājiem, izglītības sniedzējiem, darba devējiem un pašiem izglītojamajiem, lai veicinātu valstu un Eiropas līmeņa centienus, īstenojot saskaņotus kopējos mērķus;
provide a European level reference tool for policy makers, education providers, employers, and learners themselves to facilitate national and European level efforts towards commonly agreed objectives;
nodrošināt satvaru turpmākai darbībai Kopienas līmenī saistībā gan ar darba programmu "Izglītība un apmācība 2010", gan ar Kopienas izglītības un apmācības programmām.
provide a framework for further action at Community level both within the Education and Training 2010 work programme and within the Community Education and Training Programmes.
Šajā Pamatprincipu kopumā ir noteiktas astoņas pamatprasmes:
The Reference Framework sets out eight key competences:
saziņa dzimtajā valodā;
Communication in the mother tongue;
saziņa svešvalodās;
Communication in foreign languages;
matemātiskās prasmes un pamatprasmes dabaszinībās un tehnoloģijās;
Mathematical competence and basic competences in science and technology;
digitālā prasme;
Digital competence;
mācīšanās mācīties;
Learning to learn;
sociālās un pilsoniskās prasmes;
Social and civic competences;
pašiniciatīva un uzņēmējdarbība; un
Sense of initiative and entrepreneurship; and
kultūras izpratne un izpausme.
Cultural awareness and expression.
Pamatprasmes uzskatāmas par vienlīdz svarīgām, jo katra no tām var nodrošināt veiksmīgu dzīvi zināšanu sabiedrībā.
The key competences are all considered equally important, because each of them can contribute to a successful life in a knowledge society.
Daudzas prasmes pārklājas un savienojas: vienai sfērai būtiskie aspekti attīsta prasmes citā.
Many of the competences overlap and interlock: aspects essential to one domain will support competence in another.
Valodas pamatiemaņu prasme, lasīt un rakstīt prasme, rēķināšanas un informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) prasme ir būtisks mācību pamats un mācīšanās mācīties ir atbalsts visām mācību aktivitātēm.
Competence in the fundamental basic skills of language, literacy, numeracy and in information and communication technologies (ICT) is an essential foundation for learning, and learning to learn supports all learning activities.
Visā Pamatprincipu kopumā atkārtojas vairāki temati: kritiskā domāšana, radošās spējas, iniciatīva, riska novērtējums, lēmumu pieņemšana un lietišķa emociju pārvaldīšana ir nozīmīga visās astoņās pamatprasmēs.
There are a number of themes that are applied throughout the Reference Framework: critical thinking, creativity, initiative, problem solving, risk assessment, decision taking, and constructive management of feelings play a role in all eight key competences.
Saziņa dzimtajā valodā Saistībā ar Eiropas sabiedrību, kurā pastāv kultūras un valodu daudzveidība, ir atzīts, ka dzimtā valoda ne vienmēr ir dalībvalsts oficiālā valoda un ka spēja sazināties oficiālajā valodā ir priekšnoteikums, kas nodrošina indivīda pilnīgu līdzdalību sabiedrības dzīvē.
Communication in the mother tongue In the context of Europe's multicultural and multilingual societies, it is recognised that the mother tongue may not in all cases be an official language of the Member State, and that ability to communicate in an official language is a pre-condition for ensuring full participation of the individual in society.
Dažās dalībvalstīs dzimtā valoda var būt viena no vairākām oficiālajām valodām.
In some Member States the mother tongue may be one of several official languages.
Pasākumi šādu gadījumu risināšanai ir atsevišķu dalībvalstu ziņā saskaņā ar konkrētām vajadzībām un apstākļiem.
Measures to address such cases, and apply the definition accordingly, are a matter for individual Member States in accordance with their specific needs and circumstances.
Saziņa dzimtajā valodā ir spēja izteikt un interpretēt jēdzienus, domas, jūtas, faktus un viedokli gan mutiski, gan rakstiski (klausīšanās, runāšana, lasīšana un rakstīšana), un atbilstīgā un radošā veidā lingvistiski pilnvērtīgi iekļaujoties sociālajā un kultūras kontekstā - izglītībā un apmācībā, darbā, mājās un brīvajā laikā.
Communication in the mother tongue is the ability to express and interpret concepts, thoughts, feelings, facts and opinions in both oral and written form (listening, speaking, reading and writing), and to interact linguistically in an appropriate and creative way in a full range of societal and cultural contexts; in education and training, work, home and leisure.
Svarīgās zināšanas, prasmes un attieksmes saistībā ar šo prasmi
Essential knowledge, skills and attitudes related to this competence:
Saziņas prasmes pamatā ir dzimtās valodas apguve, kas ir nesaraujami saistīta ar indivīda izziņas spēju attīstību interpretēt pasauli un saistīt sevi ar citiem.
Communicative competence results from the acquisition of the mother tongue, which is intrinsically linked to the development of an individual's cognitive ability to interpret the world and relate to others.
Saziņai dzimtajā valodā indivīdam nepieciešamas pamata vārdu krājuma, funkcionālās gramatikas un valodas funkciju zināšanas.
Communication in the mother tongue requires an individual to have knowledge of vocabulary, functional grammar and the functions of language.
Tas ietver izpratni par verbālās mijdarbības galvenajiem veidiem, literāro un neliterāro tekstu specifiku, dažādu valodas stilu un diapazonu galvenajām īpašībām un valodas un saziņas daudzveidīgumu dažādos kontekstos.
It includes an awareness of the main types of verbal interaction, a range of literary and non-literary texts, the main features of different styles and registers of language, and the variability of language and communication in different contexts.
Indivīdiem vajadzētu būt prasmēm sazināties mutiski un rakstiski dažādās saziņas situācijās un pārvaldīt un piemērot savu saziņu situācijas prasībām.
Individuals should have the skills to communicate both orally and in writing in a variety of communicative situations and to monitor and adapt their own communication to the requirements of the situation.
Šī prasme ietver arī spējas noteikt dažādu veidu tekstu atšķirības un lietot tos, meklēt un apstrādāt informāciju, izmantot palīglīdzekļus, pārliecinoši un atbilstīgi kontekstam formulēt un izteikt savus mutiskos un rakstiskos argumentus.
This competence also includes the abilities to distinguish and use different types of texts, to search for, collect and process information, to use aids, and to formulate and express one's oral and written arguments in a convincing way appropriate to the context.
Pozitīva attieksme pret saziņu dzimtajā valodā ietver atvērtību kritiskam un konstruktīvam dialogam, estētisko vērtību novērtējumu, vēlmi pēc tām censties un interesi mijiedarboties ar citiem.
A positive attitude towards communication in the mother tongue involves a disposition to critical and constructive dialogue, an appreciation of aesthetic qualities and a willingness to strive for them, and an interest in interaction with others.
Tas nozīmē izpratni par valodas ietekmi uz citiem, kā arī izpratni par nepieciešamību saprast un lietot valodu pozitīvi un sociāli atbildīgi.
This implies an awareness of the impact of language on others and a need to understand and use language in a positive and socially responsible manner.
Saziņa svešvalodās Svarīgi ir apzināties, ka daudzi eiropieši dzīvo divvalodu vai daudzvalodu ģimenēs un kopienās, un tās valsts, kurā viņi dzīvo oficiālā valoda var nebūt viņu dzimtā valoda.
Communication in foreign languages It is important to recognise that many Europeans live in bilingual or multilingual families and communities, and that the official language of the country in which they live may not be their mother tongue.
Tādām grupām šī prasme drīzāk var attiekties uz oficiālo valodu, nevis svešvalodu.
For these groups, this competence may refer to an official language, rather than to a foreign language.
Viņu vajadzības, motivācija un sociāli ekonomiskie iemesli šīs prasmes attīstīšanai, veicinot savu integrāciju, būs atšķirīgi, piemēram, no to cilvēku vajadzībām, motivācijas un sociāli ekonomiskajiem iemesliem, kas apgūst svešvalodu ceļošanas vai darba dēļ.
Their need, motivation, and social and/or economic reasons for developing this competence in support of their integration will differ, for instance, from those learning a foreign language for travel or work.
Pasākumi šo jautājumu risināšanai, kā arī definīcijas piemērošanai ir katras atsevišķas dalībvalsts ziņā, saskaņā ar tās konkrētajām vajadzībām un apstākļiem.
Measures to address such cases, and apply the definition accordingly, are a matter for individual Member States in accordance with their specific needs and circumstances.
Saziņai svešvalodās un saziņai dzimtajā valodā plašā nozīmē galveno prasmju aspekti ir kopīgi: tā balstās uz spēju saprast, izteikt un interpretēt jēdzienus, domas, jūtas, faktus un viedokļus gan mutiski, gan rakstiski (klausīšanās, runāšana, lasīšana un rakstīšana) attiecīgajā sociālā un kultūras konteksta diapazonā – izglītībā un apmācībā, darbā, mājās, brīvajā laikā – saskaņā ar indivīda vēlmēm vai vajadzībām.
Communication in foreign languages broadly shares the main skill dimensions of communication in the mother tongue: it is based on the ability to understand, express and interpret concepts, thoughts, feelings, facts and opinions in both oral and written form (listening, speaking, reading and writing) in an appropriate range of societal and cultural contexts (in education and training, work, home and leisure) according to one's wants or needs.
Saziņai svešvalodās nepieciešamas arī tādas prasmes kā informācijas atlase un starpkultūru izpratne.
Communication in foreign languages also calls for skills such as mediation and intercultural understanding.
Indivīda lietpratības līmenis būs atšķirīgs četros aspektos (klausīšanās, runāšanas, lasīšanas un rakstīšanas), kā arī atšķirīgs dažādām valodām, kā arī atkarīgs no indivīda sociālās un kultūras iepriekšējās pieredzes, vides vajadzībām un /vai interesēm.
An individual's level of proficiency will vary between the four dimensions (listening, speaking, reading and writing) and between the different languages, and according to that individual's social and cultural background, environment, needs and/or interests.
Svešvalodu prasmēm nepieciešamas vārdu krājuma funkcionālās gramatikas un valodas funkciju zināšanas un izpratne par galvenajiem verbālās mijiedarbības un valodas diapazonu veidiem.
Competence in foreign languages requires knowledge of vocabulary and functional grammar and an awareness of the main types of verbal interaction and registers of language.
Svarīgas ir sabiedrības tradīciju zināšanas un valodu kultūras aspekts un mainīgums.
Knowledge of societal conventions, and the cultural aspect and variability of languages is important.
Būtiskās prasmes saziņai svešvalodās ietver spējas saprast runāto vēstījumu, sākt, uzturēt un nobeigt sarunas un lasīt, saprast un veidot tekstus, kas indivīdam nepieciešami.
Essential skills for communication in foreign languages consist of the ability to understand spoken messages, to initiate, sustain and conclude conversations and to read, understand and produce texts appropriate to the individual's needs.
Indivīdiem vajadzētu spēt pareizi izmantot palīglīdzekļus un mācīties valodas arī neformāli kā daļu no mūžizglītības.
Individuals should also be able to use aids appropriately, and learn languages also informally as part of lifelong learning.
Pozitīva attieksme ietver kultūras daudzveidības novērtējumu un interesi un zinātkāri par valodām un starpkultūru saziņu.
A positive attitude involves the appreciation of cultural diversity, and an interest and curiosity in languages and intercultural communication.
Matemātiskās prasmes un pamatprasmes dabaszinībās un tehnoloģijās
Mathematical competence and basic competences in science and technology
Matemātiskās prasmes ir spēja attīstīt un piemērot matemātisko domāšanu, lai risinātu problēmu loku ikdienas situācijās.
Mathematical competence is the ability to develop and apply mathematical thinking in order to solve a range of problems in everyday situations.
Par pamatu ņemot labas rēķināšanas iemaņas, tiek uzsvērts process un aktivitāte, kā arī zināšanas.
Building on a sound mastery of numeracy, the emphasis is on process and activity, as well as knowledge.
Matemātiskās prasmes līdz noteiktiem līmeņiem ietver spējas un vēlmi izmantot matemātiskās domāšanas veidus (loģisko un telpisko) un tās izpausmes (formulas, modeļus, konstrukcijas, grafikus/diagrammas).
Mathematical competence involves, to different degrees, the ability and willingness to use mathematical modes of thought (logical and spatial thinking) and presentation (formulas, models, constructs, graphs, charts).
Prasme dabaszinībās attiecas uz spēju un vēlmi izmantot zināšanu un metožu kopumu, ko izmanto dabas izskaidrošanai, lai noskaidrotu jautājumus un izdarītu uz liecībām pamatotus secinājumus.
Competence in science refers to the ability and willingness to use the body of knowledge and methodology employed to explain the natural world, in order to identify questions and to draw evidence-based conclusions.
Prasmi tehnoloģijās uzskata par zināšanu un metožu izmantojumu, reaģējot uz noteiktām cilvēku vēlmēm vai vajadzībām.
Competence in technology is viewed as the application of that knowledge and methodology in response to perceived human wants or needs.
Prasme dabaszinībās un tehnoloģijās ietver cilvēku darbības radīto izmaiņu izpratni un individuālu pilsonisko atbildību.
Competence in science and technology involves an understanding of the changes caused by human activity and responsibility as an individual citizen.
Matemātikā nepieciešamās zināšanas ietver labas zināšanas par skaitļiem, matemātiskām vērtībām un struktūrām, pamatdarbībām un pamatpaņēmieniem, matemātisko terminu un jēdzienu izpratni un tādu jautājumu izpratni, uz kuriem matemātika piedāvā atbildes.
Necessary knowledge in mathematics includes a sound knowledge of numbers, measures and structures, basic operations and basic mathematical presentations, an understanding of mathematical terms and concepts, and an awareness of the questions to which mathematics can offer answers.
Indivīdam vajadzētu būt prasmēm izmantot vienkāršos matemātiskos principus un procesus ikdienā mājās un darbā, kā arī sekot un novērtēt neatkarīgo mainīgo virknes.
An individual should have the skills to apply basic mathematical principles and processes in everyday contexts at home and work, and to follow and assess chains of arguments.
Indivīdam būtu jāspēj matemātiski pamatot, saprast matemātiskos pierādījumus, sazināties matemātikas valodā un izmantot atbilstīgus palīglīdzekļus.
An individual should be able to reason mathematically, understand mathematical proof and communicate in mathematical language, and to use appropriate aids.
Svarīgās zināšanas dabaszinībās un tehnoloģijās ietver dabas pasaules principus, fundamentālos zinātniskos jēdzienus, principus un metodes, tehnoloģijas un to produktus un procesus, kā arī izpratni par zinātnes un tehnoloģiju ietekmi uz dabas pasauli.
For science and technology, essential knowledge comprises the basic principles of the natural world, fundamental scientific concepts, principles and methods, technology and technological products and processes, as well as an understanding of the impact of science and technology on the natural world.
Pēc tam šīm prasmēm būtu jādod indivīdiem iespēja labāk izprast zinātnes izmantojuma un tehnoloģiju priekšrocības, ierobežojumus un zinātnes teoriju riskus sabiedrībā kopumā (saistībā ar lēmumu pieņemšanu, vērtībām, morāles jautājumiem, kultūru utt.).
These competences should enable individuals to better understand the advances, limitations and risks of scientific theories, applications and technology in societies at large (in relation to decision-making, values, moral questions, culture, etc).
Prasmes ietver spēju lietot un rīkoties ar tehnoloģiskajiem instrumentiem un iekārtām, kā arī ar zinātniskajiem datiem, lai uz pierādījumu pamata sasniegtu mērķi, pieņemtu lēmumu vai izdarītu secinājumu.
Skills include the ability to use and handle technological tools and machines as well as scientific data to achieve a goal or to reach an evidence-based decision or conclusion.
Indivīdiem būtu arī jāzina zinātnisko pētījumu būtiskie raksturlielumi un vajadzētu būt spējīgiem runāt par secinājumiem un pamatojumu, saskaņā ar kuriem tie izdarīti.
Individuals should also be able to recognise the essential features of scientific inquiry and have the ability to communicate the conclusions and reasoning that led to them.
Prasme ietver kritiska vērtējuma un zinātkāru attieksmi, interesi par ētikas jautājumiem drošības un ilgtspējas aspektā – īpaši saistībā ar zinātnes un tehnoloģiju progresu, kas attiecas uz personisko dzīvi, ģimeni, sabiedrību un globāliem jautājumiem.
Competence includes an attitude of critical appreciation and curiosity, an interest in ethical issues and respect for both safety and sustainability, in particular as regards scientific and technological progress in relation to oneself, family, community and global issues.
Digitālā prasme ietver pārliecinošu un kritisku informācijas sabiedrības tehnoloģiju (IST) izmantojumu darbā, brīvajā laikā un saziņā.
Digital competence involves the confident and critical use of Information Society Technology (IST) for work, leisure and communication.
Pamatiemaņas IKT veicina datoru izmantošanu, lai iegūtu, novērtētu, uzglabātu, radītu, sniegtu informāciju un apmainītos ar to, un komunicētos un piedalītos sadarbības tīklos ar interneta palīdzību.
It is underpinned by basic skills in ICT: the use of computers to retrieve, assess, store, produce, present and exchange information, and to communicate and participate in collaborative networks via the Internet.
Tā ietver tādas galvenās datoru izmantojuma jomas kā tekstapstrāde, elektroniskās tabulas, datu bāzes, informācijas uzglabāšana un vadība un izpratni par interneta un saziņas iespējām un potenciālo risku, izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus (e-pastu, tīkla rīkus) darbam, atpūtai, informācijas pārraidei un sadarbībai tīklā, mācībām un pētījumiem.
This includes main computer applications such as word processing, spreadsheets, databases, information storage and management, and an understanding of the opportunities and potential risks of the Internet and communication via electronic media (e-mail, network tools) for work, leisure, information sharing and collaborative networking, learning and research.
Indivīdiem būtu jāizprot, kā IST var veicināt radošu pieeju un inovāciju, un vajadzētu zināt arī ar pieejamo informāciju saistītos spēkā esamības un ticamības aspektus un ar IST interaktīvo lietojumu saistītos juridiskos un ētikas principus.
Individuals should also understand how IST can support creativity and innovation, and be aware of issues around the validity and reliability of information available and of the legal and ethical principles involved in the interactive use of IST.
Nepieciešamās prasmes ietver: spēju meklēt, savākt un apstrādāt informāciju un izmantot to kritiski un sistēmiski, novērtējot tās nozīmi un atšķirot reālo no virtuālā, tajā pašā laikā apzinoties to saikni.
Skills needed include the ability to search, collect and process information and use it in a critical and systematic way, assessing relevance and distinguishing the real from the virtual while recognising the links.
Indivīdiem vajadzētu būt prasmēm izmantot rīkus, lai radītu, prezentētu un saprastu sarežģītu informāciju, un spējai piekļūt, meklēt un izmantot interneta pakalpojumus.
Individuals should have skills to use tools to produce, present and understand complex information and the ability to access, search and use internet-based services.
Indivīdiem arī būtu jāspēj lietot IST, lai veicinātu kritisku domāšanu, radošu pieeju un inovāciju.
Individuals should also be able use IST to support critical thinking, creativity, and innovation.
IST izmantošanai nepieciešama kritiska un pārdomāta attieksme pret pieejamo informāciju un atbildīga interaktīvo plašsaziņas līdzekļu izmantošana.
Use of IST requires a critical and reflective attitude towards available information and a responsible use of the interactive media.
Interese līdzdarboties apvienībās un tīklos kultūras, sabiedriskā un/vai profesionālā nolūkā arī veicina šo prasmi.
An interest in engaging in communities and networks for cultural, social and/or professional purposes also supports this competence.
Mācīšanās mācīties
Learning to learn
"mācīšanās mācīties" ir spēja uzņemties un turpināt mācības, organizēt savas mācības, tostarp efektīvi plānojot laiku un informāciju, gan individuāli, gan grupās.
"Learning to learn" is the ability to pursue and persist in learning, to organise one's own learning, including through effective management of time and information, both individually and in groups.
Šī prasme ietver izpratni par savu mācību procesu un vajadzībām, nosakot pieejamās iespējas un spēju pārvarēt šķēršļus, lai mācītos veiksmīgi.
This competence includes awareness of one's learning process and needs, identifying available opportunities, and the ability to overcome obstacles in order to learn successfully.
Šī prasme nozīmē jaunu zināšanu un prasmju ieguvi, apstrādi un uzņemšanu un vadošu norādījumu meklēšanu un izmantošanu.
This competence means gaining, processing and assimilating new knowledge and skills as well as seeking and making use of guidance.
Mācīšanās mācīties iesaista izglītojamo iepriekšējo zināšanu un dzīves pieredzes papildināšanā, lai izmantotu zināšanas un prasmes dažādos kontekstos – mājās, darbā, izglītībā un apmācībā.
Learning to learn engages learners to build on prior learning and life experiences in order to use and apply knowledge and skills in a variety of contexts: at home, at work, in education and training.
Indivīda prasmei galvenais ir motivācija un ticība sev.
Motivation and confidence are crucial to an individual's competence.
Ja mācības ir vērstas uz konkrētu darbu vai karjeras mērķiem, indivīdam vajadzētu būt zināšanām par tiem nepieciešamajām prasmēm, zināšanām, iemaņām un kvalifikācijām.
Where learning is directed towards particular work or career goals, an individual should have knowledge of the competences, knowledge, skills and qualifications required.
Visos gadījumos mācīšanās mācīties prasa, lai indivīds zinātu un izprastu tā izvēlētās mācīšanās stratēģijas, viņa prasmju un kvalifikāciju stiprās un vājās puses un būtu spējīgs meklēt izglītības un apmācības iespējas un tam pieejamos vadošos norādījumus un/vai atbalstu.
In all cases, learning to learn requires an individual to know and understand his/her preferred learning strategies, the strengths and weaknesses of his/her skills and qualifications, and to be able to search for the education and training opportunities and guidance and/or support available.
Mācīšanās mācīties prasmes, pirmkārt, prasa tādas fundamentālās pamatiemaņas kā lasīt un rakstīt prasme, rēķināšanas prasme un IKT prasme, kas nepieciešamas turpmākām mācībām.
Learning to learn skills require firstly the acquisition of the fundamental basic skills such as literacy, numeracy and ICT skills that are necessary for further learning.
Pamatojoties uz šīm prasmēm, indivīdam vajadzētu būt spējīgam piekļūt, iegūt, apstrādāt un uzņemt jaunas zināšanas un prasmes.
Building on these skills, an individual should be able to access, gain, process and assimilate new knowledge and skills.