natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A. tā kā pēdējās desmitgadēs līdz pat 2007. vai 2008. gadam milzīgo investīciju un finanšu tirgu izaugsmes pamatā bija aizvien nevienlīdzīgākā ienākumu un bagātības pārdale (palielinājās peļņa un bagātība, strauji saruka darbaspēka ienākumu daļa IKP), kas arī spekulatīvu burbuļu rašanās (jaunā interneta ekonomika, nekustamais īpašums u. c.);
A. whereas the increasing inequality in the distribution of income and wealth (rising profits and wealth, steep decline of labour's share in national income) in the last decades up to 2007/2008 was the major driving force behind the giant growth of investment in financial markets and the creation of speculative bubbles (Internet 'New Economy', real estate etc.),
C. tā kā ES politikas virzieni kopumā un Lisabonas stratēģija tādējādi veicināja to, ka dalībvalstis, sacenšoties savā starpā, piekopa stratēģiju, ko varētu raksturot kā „padari par nabagu savu kaimiņu”, radīja labvēlīgus apstākļus parādu veicinātai „burbuļekonomikai” daudzās ES valstīs, kā rezultātā palielinājās to tekošā konta deficīts, un vienlīdz nestabilai, uz konkurētspēju balstītai izaugsmei nelielā skaitā citu ES dalībvalstu, turklāt otrās uzkrāja ļoti lielus tekošā konta pārpalikumus, īstenojot algu deflāciju un vienlaikus apspiežot iekšējo pieprasījumu;
C. whereas EU policies at large and the Lisbon Strategy thus were fuelling a 'beggar thy neighbour' policy of member states to outcompete each other and paved the way for unsustainable 'bubblenomics' debt driven booms in many EU countries resulting in rising current account deficits on the one hand and equally unsustainable competitiveness driven growth in few other EU countries on the other hand, the latter created huge current account surpluses by a policy of wage deflation but depressed internal demand,
D. tā kā Eiropas iestāžu vadītāji un dalībvalstu valdības nepievērsa uzmanību pieaugošajām ekonomikas atšķirībām gan eiro zonas valstīs, gan visās 27 ES dalībvalstīs, jo bija cieši, bet maldīgi pārliecinātas, ka ekonomiska nestabilitāte var rasties tikai inflācijas vai bezatbildīgas fiskālās politikas dēļ;
D. whereas the European Institutions and member states' governments left the growing economic divergences resulting from this competition within the euro-zone and the EU-27 unattended in their firm but mistaken belief that economic instability can only result from inflation or fiscal irresponsibility,
E. tā kā tādēļ Lisabonas līgums un ES projekta monetāriskā struktūra lielā mērā ir vainojamas pie finanšu un ekonomikas krīzes izraisīšanas un nespējas sasniegt pašu izvirzītos Lisabonas mērķus, jo tie radīja labvēlīgu vidi ekonomikas saindēšanai ar „toksiskajiem aktīviem”, atceļot ierobežojumus finanšu tirgū un veicinot spekulatīvu burbuļu veidošanos arī „reālajā ekonomikā”; tā kā argumenti, ka Lisabonas stratēģijas neveiksmes cēlonis ir tās nepietiekama īstenošana dalībvalstīs, kontroles trūkums u. tml., ir nepārliecinoši;
E. whereas, therefore, the Lisbon Strategy and the monetarist architecture of the EU project share a large responsibility for the unravelling of the financial and economic crisis and the failure to achieve their own Lisbon targets, as they paved the way for contagion by 'toxic assets' via financial market deregulation and promoted speculative bubbles also in the 'real economy'; whereas it is not convincing that the failure of the Lisbon Strategy can simply be attributed to its insufficient implementation by member states, lack of control and the like,
F. tā kā Eiropas Savienības vadītāji, turpinot ierasto retoriku par kopēju Eiropas rīcību un solidaritāti, ir sākuši politiku, kuru varētu apzīmēt ar nosaukumu „padari par nabagu savu kaimiņu”, ļaujot konkurēt dalībvalstu shēmām, kas paredzētas finanšu nozares glābšanai un atveseļošanās panākšanai vajadzīgo fiskālo stimulu nodrošināšanai; tā kā Eiropas ekonomikas atveseļošanas programma, ko Padome pieņēma 2008. gada decembrī, tā arī nenodrošināja labāk koordinētu ES reakciju uz krīzi; tā kā līdz šim īstenotie banku glābšanas un stimulēšanas pasākumi izpaudušies kā finanšu nozaru un ražotāju zaudējumu mazināšana, tie ir piebremzējuši lejupslīdi, taču atveseļošana ar tiem nav panākta;
F. whereas European Union leaders, for all their customary talk of collective European action and solidarity, started a 'beggar thy neighbour' policy of competing national schemes to rescue the financial sector and to provide fiscal stimulus for recovery; whereas the European Economic Recovery Programme adopted by the Council in December 2008 never lead to a more co-ordinated EU response to the crisis; whereas the bank rescue and stimulus measures implemented so far socialised the financial sectors' and industry's losses and slowed down the recession, but did not generate a recovery,
G. tā kā atveseļošanas plāni ir izveidoti, neņemot vērā dzimumu līdztiesības perspektīvu, un tā kā sievietes līdz šim ir bijušas un vēl aizvien lielā mērā ir atstumtas no to lēmumu pieņemšanas, kas attiecas uz ekonomikas un finanšu atveseļošanas pasākumiem; tā kā dažādu stimulēšanas pasākumu ietekme uz sievietēm un vīriešiem ir atšķirīga; tā kā pirmajā posmā krīze īpaši smagi skāra nozares, kurās galvenokārt tiek nodarbināti vīrieši (mašīnbūve, celtniecība u. c.), ir skaidrs, ka vidējā termiņā un ilgtermiņa valstu pieaugošajām parādsaistībām būs ļoti nopietna negatīva ietekme uz nozarēm, kurās galvenokārt strādā sievietes, īpaši uz darba vietām valsts sektorā un valsts organizētām un/vai valsts subsidētām sociālo, veselības un aprūpes pakalpojumu nozarēm;
G. whereas these recovery plans have been designed without taking into account a gender perspective, and whereas women are and have been largely excluded from decision-making on economic and financial recovery measures; whereas different stimulus measures produce different outcomes for women and men; and whereas in a first phase of the crisis male-dominated sectors of the economy were particularly hit (such as the car industry, construction industry, etc.) it is clear that the middle- and long-term effects of state's increased indebtedness will have a very serious effect on sectors where women largely work, and in particular public sectors jobs and publicly organised and/or publicly subsidised social- health-, and care services,
H. tā kā 2009. gadā IKP ES valstīs kopumā saruka par 4,1%; tā kā dažām dalībvalstīm šogad vēl aizvien ir negatīva ekonomiskā izaugsme un prognozes par 2010. gadu liecina, ka 27 ES dalībvalstīs izaugsme būs trausla, lēna un labākajā gadījumā sasniegs 0,7 %, bezdarba līmenis ES 27 kopumā būs rakstāms ar diviem cipariem, algas stagnēs un turpināsies lielā aizņemto līdzekļu īpatsvara mazināšana privātajā sektorā; tā kā privātais sektors vēl aizvien nespēj radīt jaunas investīcijas, jo nespēj darboties ar pilnu jaudu, ekonomikas prognozes ir drūmas un uzņēmumiem vēl aizvien ir grūti dabūt kredītus;
H. whereas GDP contracted by 4.1% in the EU in 2009; whereas some member states still have negative economic growth this year and perspectives for the EU for 2010 offer a fragile and sluggish growth rate of 0.7% for the EU-27 at best, with an EU-27 double digit average unemployment rate, wage stagnation and ongoing deleveraging of high private sector debt positions; whereas the private sector is still not in a position to generate new investment due to low levels of capacity utilisation, bleak economic prospects and persistent problems concerning companies access to credit,
I. tā kā 2009. gada beigās Eiropadome piekrita „izejas stratēģijai” un uzsāka deficīta novēršanas procedūru pret 20 dalībvalstīm, pieprasot, lai tās līdz 2013./2014. gadam vai agrāk samazina savu budžeta deficītu tā, lai tas nepārsniegtu 3 % no IKP; tā kā daudzas dalībvalstis jau ir sākušas samazināt algas un krasi ierobežot izdevumus valsts sektorā un līdz ar to samazinās valsts sektorā strādājošo algas un pensijas, tiek samazināts sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumos strādājošo skaits un šie uzņēmumi tiek privatizēti, tiek palielināts PVN, iemaksas sociālās apdrošināšanas sistēmā un likumā noteiktais pensionēšanās vecums;
I. whereas at the end of 2009 the European Council agreed on an 'exit strategy' and launched deficit procedures against 20 member states, requiring them to cut budget deficits under 3% of GDP by 2013/14 or earlier; whereas many member states have already launched attacks on wages and implemented severe cuts in public spending, driving down public sector wages and pensions, downsizing and privatising public services, as well as measures to raise VAT, social security contributions and the statutory retirement age,
J. tā kā ES „izejas stratēģija” un finanšu nozares rīcība ir ārkārtīgi ciniska — budžeta deficīti ir lieli un valsts parādi krasi pieaug galvenokārt tādēļ, ka valdības glāba finanšu nozari no tās veikto spekulāciju sekām un negatīvās ietekmes uz ekonomiku; tā kā tagad finanšu tirgi vēršas pret valdībām, kas tos izglāba, un tā kā valdības valsts parādu šiem finanšu nozares kreditoriem liek atmaksāt vienkāršajiem strādniekiem, pensionāriem utt., kuru darbs, alga, sociālie pabalsti un tiesības ir apdraudēti;
J. whereas the EU 'exit strategy' and the behaviour of the financial sector expose a deep seated cynicism: deficits are high and public debt is soaring mainly because governments were saving the financial sector from the results of its speculation and the damage it was inflicting on the economy; whereas financial markets now turn on the very same governments that rescued them in the first place, and governments put the burden to repay public debt to the same financial sector creditors on the ordinary population of workers, pensioners etc. whose jobs, wages, social benefits and rights are under attack,
K. tā kā Komisija, 2010. gada 17. un 24. martā un 2010. gada 14. aprīlī novērtējot ES dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmas, mudināja lielāko daļu dalībvalstu vēl vairāk ierobežot valsts izdevumus un veikt vēl vairāk „strukturālo reformu”; tā kā Komisija ierosina dalībvalstu vidēja termiņa budžeta plānos izveidot mehānismus vēl stingrākai deficīta pārraudzībai; tā kā pavasara Padomes secinājumos par „ekonomisko pārvaldību” ir atbalstīta arī (LESD) 136. panta izmantošana, lai panāktu stingrāku budžeta uzraudzību un koncentrētos uz „neatliekamām problēmām, kas saistītas ar konkurētspēju un maksājumu bilances procesiem”;
K. whereas the Commission in its assessment of the stability and convergence programmes of 24 EU member states of 17 and 24 March 2010 and 14 April 2010 urged most of them to go for tougher public spending cuts and more 'structural reforms'; whereas the Commission proposes to establish mechanisms for even tighter deficit oversight of member states' medium-term budgetary planning; whereas the Spring Council's conclusions on 'economic governance' also advocate to use Article 136 of the Treaty (TFEU) as an instrument to achieve tighter budgetary surveillance and to focus on the 'pressing challenges of competitiveness and balance of payments developments',
L. tā kā šādi Komisijas un Padomes atbalstīti un daudzu dalībvalstu īstenoti fiskālie samazinājumi palielina deflācijas spiedienu uz joprojām trauslo un stagnējošo ekonomiku, noārda tādus automātiskos stabilizatorus kā sociālās aizsardzības sistēmas un valsts investīcijas, kas izrādījās efektīvs veids, kā novērst ekonomikas vājināšanos un atkārtotas ekonomiskā lejupslīdes risku, turklāt šie samazinājumi sagrauj cerības, ka valsts parādu var samazināt un var panākt fiskālu konsolidāciju;
L. whereas such fiscal retrenchment as advocated by the Commission and the Council and pursued by most member states increases deflationary pressures on a still fragile and stagnating economy, dismantles the 'automatic stabilisers' such as social protection systems and public investment that proved effective in resisting the downturn and risks to push the economy back into recession, then also dashing all hopes that public debt will be reduced and fiscal consolidation be achieved,
M. tā kā šajos apstākļos Eiropas Komisija jaunajā stratēģijā „Eiropa 2020” ir ierosinājusi piecus mērķus, kam būtu jāliecina par tās „reālismu”; tā kā šie mērķis lielā mērā ir balstīti uz Lisabonas stratēģijas mērķiem; tā kā pavasara ES Padome nespēja panākt vienošanos par mērķiem, kas saistīti ar jauniešiem, kuri agrā vecumā pamet mācības, augstāko izglītību un nabadzības un sociālās atstumtības mazināšanu; tā kā par to var tikai brīnīties, ņemot vērā dalībvalstu valdību un Padomes aso retoriku par to, ka ir jāinvestē cilvēkos un prasmēs un ka 2010. gadā, kas ir Eiropas gads cīņai pret nabadzību, ir nopietni jāpievēršas nabadzības problēmai;
M. whereas, against this background, the European Commission proposed five targets for the new EU 2020 strategy as a demonstration of its supposed 'realism'; whereas these targets are largely based on former Lisbon Strategy targets; whereas the EU Spring Council could not find agreement on the targets on early school leavers and higher education and on reducing poverty and social exclusion; whereas the latter is remarkable in the light of the fiery rhetoric from member states governments and the Council about the need to invest in people and skills and about seriously addressing poverty in the European Year Against Poverty 2010,
N. tā kā ES politika, Lisabonas stratēģija un jo īpaši stratēģija „Eiropa 2020” gandrīz nepievēršas demogrāfisko pārmaiņu jautājumiem un ar tiem saistītajai iedzīvotāju pārceļošanai (ko iezīmē strauja urbanizācija un valstu demogrāfiskās tendences, kas atspoguļojas pilsētu līmenī);
N. whereas EU policies, the Lisbon Strategy, and in particular the EU 2020 Strategy largely fail to address the issue of demographic transition and the issues of simultaneously occurring spatial transitions linked to that (characterized by swift urbanization patterns as well as by national demographic trends being projected at the urban level),
1. uzsver, ka sadomonetārā ES izejas stratēģija neļaus dalībvalstīm panākt fiskālu konsolidāciju, jo tā vājinās tādus automātiskos stabilizētājus kā sociālā aizsardzība un valsts investīcijas, turpinās stagnēt algas un līdz ar to iekšējais pieprasījums un mazināsies ieņēmumi no nodokļiem; norāda, ka šajā sakarībā Padomes ierosinātā „ES ekonomikas pārvaldība” novedīs pie sociālas regresijas, vēl vairāk novājinās ekonomiku un destabilizēs Eiropas integrāciju un demokrātiju;
Highlights that the sado-monetarist EU exit strategy will not enable member states to achieve fiscal consolidation, as automatic stabilisers such as social protection and public investment will be weakened by it, wages depressed and in return internal demand and tax revenues diminished; points out that 'EU economic governance' as proposed by the Council along these lines will lead to social regression, a further weakened economy and the de-stabilisation of European integration and democracy;
5. norāda uz to, ka, neraugoties uz paviršo retoriku par „videi saudzīgākas ekonomikas” izveidi un sociālo kohēziju, stratēģijā „Eiropa 2020” ir saglabājies Lisabonas stratēģijas neoliberālais gars un politiskā virzība; tiek uzsvērta „konkurētspēja”, vēl lielāka vienotā tirgus liberalizācija, tālākas privatizācijas veicināšana, izmantojot valsts un privātā sektora partnerības, un uzņēmējdarbības gara atdzīvināšana — it kā šāda politika nebūtu sekmējusi ekonomikas krīzes rašanos (piemēram, nepareizu uzņēmējdarbības lomu Jaunās Ekonomikas attīstībā, finanšu burbuļu izveidē un to plīšanā);
Points out that, despite some superficial rhetoric about 'greening the economy' and social cohesion, the neo-liberal spirit and policy direction of EU 2020 remains much the same as the Lisbon Strategy's: focus on 'competitiveness', more liberalisation in the single market, promoting further privatisation via public private partnerships, reviving the spirit of entrepreneurship - as if all these policies had not contributed to the unravelling of the economic crisis (e.g. the role of misguided entrepreneurship in the development of the New Economy and financial innovation bubbles and their consecutive bust);
Efektīvai, koordinētai rīcībai nākamajos 3–5 gados ir izšķiroša nozīme, lai pārvarētu stagnāciju, veicinātu ilgtspējīgu attīstību un cīnītos pret bezdarbu
Effective co-ordinated action within the next 3 - 5 years is decisive to overcome stagnation, promote sustainable development and fight unemployment
24. aicina Padomi izveidot ES līmeņa vispārējo finanšu darījumu nodokli (FDN), lai samazinātu spekulācijas un nodrošinātu, ka finanšu sektors godīgi veicina ekonomikas atveseļošanos un refinansē valstu glābšanas darbību radīto fiskālo slogu; norāda, ka saskaņā ar jaunākajiem pētījumiem vispārējais FDN 0,1 % apmērā gada ieņēmumus varētu palielināt par 2,1 % no IKP (aptuveni 262 miljardiem eiro); ierosina, iekasējot vispārējo FDN gūtos ieņēmumus, izmantot attīstības palīdzībai, pretkrīzes pasākumiem un ilgtspējīgas attīstības veicināšanai;
Calls on the Council to establish an EU level general Financial Transaction Tax (FTT) to curb speculation and to ensure that the financial sector contributes fairly towards economic recovery and re-financing the fiscal burden of public rescue operations; points out that according to recent studies, in Europe a general FTT of 0.1 per cent could raise annual revenues of 2.1 per cent of GDP (approximately 262 billion EUR); proposes that revenues from a general FTT should be used for development assistance, anti-crisis measures and for promoting sustainable development;
Citas piezīmes par stratēģijas „Eiropa 2020” mērķiem un politikas virzieniem
Further remarks on Europe 2020 targets and policy areas
34. pauž nožēlu, ka Komisija energotaupību un dabas resursu un izejmateriālu saglabāšanu ir pilnībā iekļāvusi jomā „mūsu ražošanas un ekonomikas konkurētspēja nākotnē”, tādējādi atbalstot to uzņēmēju intereses, kuri uzskata, ka pieņemami ir tikai pasākumi, kas nes tūlītēju peļņu; aicina pārskatīt tīras attīstības mehānismu un emisiju tirdzniecības sistēmu, kas pašreiz nopietni apdraud CO 2 emisiju samazināšanas mērķa izpildi ES un pasaulē;
Regrets the fact that the Commission puts the conservation of energy, natural resources and raw materials entirely in the context of the "future competitiveness of our industry and our economies", making it thus hostage to business interests who will insist that only those measures which bring immediate profits are acceptable; calls for a revision of the Clean Development Mechanism and the Emission Trade system, actually undermining seriously the target of reducing CO2 emissions in the EU and worldwide;
38. ļoti kritiski vērtē Komisijas un Padomes apņemšanos saistībā ar ES stratēģiju 2020. gadam turpināt labāka regulējuma programmu un tikko pieņemto progresīvā regulējuma iniciatīvu, kuru mērķis ir ierobežot valsts iestāžu regulatīvās pilnvaras; uzsver, ka ne jau finanšu krīzes skarbā pieredze vien ir pierādījusi, cik aktuāli ir pašos pamatos nostiprināt publisko regulējumu; norāda, ka ir jānostiprina obligātu ilgtspējības novērtējumu veikšana attiecībā uz vides, sociālajiem un dzimumu līdztiesības mērķiem, kā arī jāizvērtē darbības un bezdarbības izmaksas; uzsver, ka dalībvalstīm ir jābūt tiesīgām ieviest cenu kontroli, lai koriģētu plaša patēriņa preču cenu pieaugumu;
Strongly criticises the Commission's and the Council's commitment to continue with the 'better regulation' agenda, newly baptised 'smart regulation' in the framework of EU 2020, which aims at limiting the regulatory capacity of the public authorities; underlines that not only the bitter results of the financial crisis have demonstrated the urgency of a fundamental strengthening of public regulation; points out the need to strengthen compulsory sustainability assessments on environment, social, gender and equality objectives and assess costs of action and inaction; underlines that member states must have the right to establish price controls in order to adjust rising basic goods prices;
43. ņem vērā, ka Ekonomikas un finanšu padome uzsvēra vajadzību nodrošināt strauju progresu finanšu tirgu regulēšanā un uzraudzībā, jo īpaši attiecībā uz atvasināto vērtspapīru tirgiem un uz kredītreitinga aģentūru lomu, kā arī uz finanšu nozares būtisko ietekmi uz krīžu smagumu; aicina Komisiju un Padomi šajos jautājumos paātrināt efektīvu risinājumu priekšlikumu izstrādi;
Takes note that the ECOFIN Council underlined the need to make rapid progress on financial market regulation and supervision, in particular with regard to derivative markets and the role of rating agencies and also with regard to a substantial contribution of the financial sector to the cost of the crises; calls on the Commission and the Council to speed up delivering effective proposals on this;
46. uzstāj, ka saistībā ar debatēm par vienoto tirgu ES primārajos tiesību aktos jāievieš sociālās attīstības klauzula, nosakot, ka pamattiesības kopumā un tiesības streikot, rīkot protesta akcijas, kolektīvās sarunas utt. ir prioritāras, salīdzinot ar iekšējā tirgus pamatbrīvībām;
Insists, with a view to the debate on the single market, on the introduction of a Social Progress Clause in EU primary law, stipulating that fundamental rights in general and the right to strike and industrial action, to collective bargaining etc. always have primacy over the 'fundamental freedoms' of the internal market;
14.6.2010 B7-0355/2010 REZOLŪCIJAS PRIEKŠLIKUMS iesniegts, noslēdzot debates par Padomes un Komisijas paziņojumiem,
14.6.2010 B7-0355/2010 MOTION FOR A RESOLUTION to wind up the debate on statements by the Council and Commission
par stingrākas ekonomiskās pārvaldības nepieciešamību
on the need for strengthened economic governance
PE441.937v01-00 B7‑0355/2010 Eiropas Parlamenta rezolūcija par stingrākas ekonomiskās pārvaldības nepieciešamību
PE441.937v01-00 B7‑0355/2010 European Parliament resolution on the need for strengthened economic governance
– ņemot vērā Komisijas uzsākto sabiedrisko apspriešanu par Eiropas stratēģiju 2020. gadam un šīs apspriešanas rezultātus (SEC(2010)116),
– having regard to the public consultation on EU 2020 launched by the Commission, and its outcome (SEC(2010)116),
A. tā kā stratēģijai „Eiropa 2020” būtu jāveicina ekonomiskā izaugsme un darbavietu izveide; tā kā iekšzemes kopprodukta (IKP) kritums par 4 %, rūpnieciskās ražošanas samazināšanās un vairāk nekā 23 miljoni sieviešu un vīriešu bezdarbnieku liecina par sarežģītu sociālu un ekonomisku problēmu;
A. whereas the EU 2020 strategy should promote economic growth and create jobs, whereas the 4% drop in GDP, falling industrial production and a total of more than 23 million unemployed women and men represent a social and economic challenge,
C. tā kā dalībvalstīm būtu jāuzlabo ekonomiskās darbības rādītāji, ieviešot strukturālas reformas, lai samazinātu valsts izdevumus un birokrātiju, vairotu pilsoņu atbildības sajūtu, sekmētu uzņēmējdarbību un jauninājumus, pielāgotu tiesību aktus MVU atbalstam un dotu iedzīvotājiem iespēju realizēt savas iespējas, nevis būt atkarīgiem no valsts sociālās labklājības sistēmas;
C. whereas Member States should increase their economic performance by introducing structural reforms in order to reduce public expenditure, decrease bureaucracy, increase the self-responsibility of citizens, encourage entrepreneurship and innovation, make legislation more SME-friendly and provide people with the opportunity to maximise their potential instead of being dependent on social welfare,
Eiropas Finanšu stabilizācijas mehānisms euro zonas stabilitātes nodrošināšanai kā svarīgs pirmais solis
European Financial Stabili s ation Mechanism to guarantee stability of the eurozone important first step
2. uzskata to par svarīgu pirmo soli, lai Eiropas Savienībā nodrošinātu stabilu un ilgtspējīgu monetārās politikas sistēmu; uzskata, ka šīs programmas sekmīgai īstenošanai izšķiroša ir finansiālās grūtībās nonākušo dalībvalstu spēja pārveidot darba tirgus, savest kārtībā banku nozares, palielināt ražīgumu un ātrāk veikt fiskālās korekcijas;
Considers it to be an important first step to give the European Union a robust and sustainable framework for monetary policy; believes that the success of this programme depends critically on whether the Member States in financial difficulties can reform their labour markets, sort out their banking sectors, improve productivity and speed up fiscal adjustments;