natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Šajā regulā būtu jāņem
This Regulation should respect
vērā dalībvalstīs mantošanas
the different
lietu risināšanai piemērotās
systems for dealing with matters of
Ar jēdzienu “tiesa” turpretim nebūtu jāaptver kādas dalībvalsts ārpustiesas iestādes, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir pilnvarotas nodarboties ar mantošanas lietām, piemēram, notārus vairākumā dalībvalstu, ja tie parasti nepilda tiesas funkcijas.
Conversely, the term ‘court’ should not cover non-judicial authorities of a Member State empowered under national law to deal with matters of succession, such as the notaries in most Member States where, as is the usual case, they are not exercising judicial functions.
Ar šo regulu visiem notāriem, kuriem dalībvalstīs ir kompetence mantošanas lietās, būtu jādod iespēja īstenot savu kompetenci.
This Regulation should allow all notaries who have competence in matters of succession in the Member States to exercise such competence.
Tam, vai notāriem attiecīgajā dalībvalstī ir saistoši šajā regulā izklāstītie noteikumi par jurisdikciju, vajadzētu būt atkarīgam no tā, vai uz tiem attieksies vai neattieksies jēdziens “tiesa” šīs regulas nozīmē.
Whether or not the notaries in a given Member State are bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation should depend on whether or not they are covered by the term ‘court’ for the purposes of this Regulation.
Dalībvalstīs mantošanas lietās izdotu notāru aktu apritei būtu jānotiek saskaņā ar šo regulu.
Acts issued by notaries in matters of succession in the Member States should circulate under this Regulation.
Ņemot vērā iedzīvotāju arvien pieaugošo mobilitāti un lai Savienībā
In view of the increasing mobility of citizens and in order to
nodrošinātu pareizu
ensure the proper
Dažos gadījumos noteikt mirušā pastāvīgo dzīvesvietu varētu būt sarežģīti.
In certain cases, determining the deceased's habitual residence may prove complex.
Tāds jo īpaši varētu būt gadījums, kad mirušais profesionālu vai ekonomisku iemeslu dēļ bija devies dzīvot uz citu valsti, lai tur strādātu, dažkārt uz ilgu laiku, bet bija saglabājis ciešu un stabilu saikni ar savu izcelsmes valsti.
Such a case may arise, in particular, where the deceased for professional or economic reasons had gone to live abroad to work there, sometimes for a long time, but had maintained a close and stable connection with his State of origin.
Attiecībā uz mantošanai piemērojamo tiesību aktu noteikšanu, iestāde, kas nodarbojas ar mantošanas lietu, izņēmuma gadījumos, kad, piemēram, mirušais uz savu pastāvīgās dzīvesvietas valsti ir devies dzīvot neilgi pirms nāves un visi lietas apstākļi rāda, ka viņam nepārprotami bija ciešāka saikne ar citu valsti, varētu secināt, ka mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem vajadzētu būt nevis mirušā pastāvīgās dzīvesvietas valsts tiesību aktiem, bet drīzāk tās valsts tiesību aktiem, ar kuru mirušajam nepārprotami bija ciešāka saikne.
With regard to the determination of the law applicable to the succession the authority dealing with the succession may in exceptional cases – where, for instance, the deceased had moved to the State of his habitual residence fairly recently before his death and all the circumstances of the case indicate that he was manifestly more closely connected with another State – arrive at the conclusion that the law applicable to the succession should not be the law of the State of the habitual residence of the deceased but rather the law of the State with which the deceased was manifestly more closely connected.
Tomēr šāda nepārprotami ciešāka saikne nebūtu jāizmanto kā papildu piesaistes kritērijs, ja ir sarežģīti noteikt mirušā pastāvīgo dzīvesvietu nāves brīdī.
That manifestly closest connection should, however, not be resorted to as a subsidiary connecting factor whenever the determination of the habitual residence of the deceased at the time of death proves complex.
Šīs regulas noteikumi ir izstrādāti ar nolūku nodrošināt, lai iestāde, kas nodarbojas ar mantošanas lietu, vairākumā gadījumu piemērotu savus tiesību aktus.
The rules of this Regulation are devised so as to ensure that the authority dealing with the succession will, in most situations, be applying its own law.
Viens no šādiem mehānismiem būtu attiecīgajām mantošanā iesaistītajām pusēm dot iespēju noslēgt vienošanos attiecībā uz tiesas izvēli par labu tās dalībvalsts tiesām, kuras tiesību akti tika izraudzīti.
One such mechanism should be to allow the parties concerned by the succession to conclude a choice-of-court agreement in favour of the courts of the Member State of the chosen law.
Jo īpaši atkarībā no jautājuma, uz ko attiecas vienošanās par tiesas izvēli, katrā atsevišķā gadījumā būtu jānosaka, vai vienošanās būtu jānoslēdz visām mantošanā iesaistītajām pusēm vai arī dažas no tām varētu piekrist kādu konkrētu jautājumu risināt izvēlētajā tiesā gadījumos, kad tiesas nolēmums par šo jautājumu neskartu citu mantošanas lietas pušu tiesības.
It would have to be determined on a case-by-case basis, depending in particular on the issue covered by the choice-of-court agreement, whether the agreement would have to be concluded between all parties concerned by the succession or whether some of them could agree to bring a specific issue before the chosen court in a situation where the decision by that court on that issue would not affect the rights of the other parties to the succession.
Tiesai, kurā tiesvedība mantošanas lietā ir sākta pēc pašas ierosmes, kā tas ir dažās dalībvalstīs, tiesvedība būtu jābeidz, ja puses vienojas mantošanu nokārtot ārpus tiesas izlīguma ceļā dalībvalstī, kuras tiesību akti tika izraudzīti.
A court seised of the succession of its own motion, as is the case in certain Member States, should close the proceedings if the parties agree to settle the succession amicably out of court in the Member State of the chosen law.
Tā tam būtu jābūt arī gadījumā, ja mantošanai piemērojamie tiesību akti nav minētās dalībvalsts tiesību akti.
This should be the case even if the law applicable to the succession is not the law of that Member State.
nodrošinātu, ka visu dalībvalstu tiesas, balstoties uz vienu un to pašu pamatojumu, var īstenot jurisdikciju attiecībā uz tādu personu atstātu mantojumu, kuru pastāvīgā dzīvesvieta nāves brīdī nav kādā no dalībvalstīm,
ensure that the courts of all Member States may, on the same grounds, exercise jurisdiction in relation to the succession of persons not habitually resident in a Member State at the time of death,
šajā regulā būtu
this Regulation
Lai novērstu situācijas, kad nav pieejama tiesa, šajā regulā vajadzētu paredzēt forum necessitatis, lai kādas dalībvalsts tiesai izņēmuma gadījumos ļautu spriest par mantošanu, kas cieši saistīta ar trešo valsti.
In order to remedy, in particular, situations of denial of justice this Regulation should provide a forum necessitatis allowing a court of a Member State, on an exceptional basis, to rule on a succession which is closely connected with a third State.
Lai atvieglotu to mantinieku un legātāru situāciju
In order to simplify the lives of heirs and legatees
, kuri pastāvīgi
habitually resident
dzīvo citā dalībvalstī, nevis tajā
in a Member State other than that in which the
, legāta vai neatņemamās daļas
allow any person entitled under the law applicable to the succession
pieņemšanu vai atraidīšanu
to make declarations concerning the acceptance or the waiver of
, lai ierobežotu savu atbildību par atstātā mantojuma
the succession, a legacy or a reserved share, or concerning the limitation of his liability for the debts of the estate, to make such declarations in the form
tādā veidā, kā tas ir paredzēts viņu pastāvīgās dzīvesvietas
provided for in the law of the
tiesību aktos, ▌
his habitual residence
Personām, kas izvēlējušās izmantot iespēju izdarīt gribas izteikumus savas pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalstī, par šāda gribas izteikuma esamību pašām būtu jāinformē tiesa vai iestāde, kas nodarbojas vai nodarbosies ar mantošanas lietu, ievērojot visus mantošanai piemērojamajos tiesību aktos noteiktos termiņus.
Persons choosing to avail themselves of the possibility to make declarations in the Member State of their habitual residence should themselves inform the court or authority which is or will be dealing with the succession of the existence of such declarations within any time-limit set by the law applicable to the succession.
Personai, kura vēlas ierobežot savu atbildību par mantojuma parādiem, nebūtu jābūt iespējai to darīt ar vienkāršu gribas izteikumu savas pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts tiesās vai citās kompetentās iestādēs, ja mantošanai piemērojamajos tiesību aktos prasīts, lai persona sāktu īpašas juridiskas procedūras kompetentā tiesā, piemēram, inventāra procedūru.
It should not be possible for a person who wishes to limit his liability for the debts under the succession to do so by a mere declaration to that effect before the courts or other competent authorities of the Member State of his habitual residence where the law applicable to the succession requires him to initiate specific legal proceedings, for instance inventory proceedings, before the competent court.
Tālab šajā regulā būtu jāparedz vispārēji
To that end, this Regulation should provide for general
, kas būtu līdzīgi noteikumiem citos Savienības instrumentos saistībā ar tiesu iestāžu sadarbību civillietās
similar to those of other Union instruments in the area of judicial cooperation in civil matters
Viens no šādiem procesuāliem noteikumiem ir lis pendens noteikums, ko piemēros, ja tiesvedība par vienu un to pašu mantošanas lietu ir uzsākta dažādu dalībvalstu dažādās tiesās.
One such procedural rule is a lis pendens rule which will come into play if the same succession case is brought before different courts in different Member States.
Tad ar šo noteikumu tiks noteikts, kurai tiesai būtu jāturpina izskatīt mantošanas lietu.
That rule will then determine which court should proceed to deal with the succession case.
Ņemot vērā to, ka dažās dalībvalstīs mantošanas lietas var izskatīt ārpustiesas iestādes, piemēram, notāri, kuriem šīs regulas noteikumi par jurisdikciju nav saistoši, nevar izslēgt iespēju, ka dažādās dalībvalstīs paralēli tiek sākts ārpustiesas izlīgums un tiesvedība par vienu un to pašu mantošanas lietu vai divi ārpustiesas izlīgumi saistībā ar vienu un to pašu mantošanas lietu.
Given that succession matters in some Member States may be dealt with by non-judicial authorities, such as notaries, who are not bound by the rules of jurisdiction under this Regulation, the possibility cannot be excluded that an amicable out-of-court settlement and court proceedings relating to the same succession, or two amicable out-of-court settlements relating to the same succession, may be initiated in parallel in different Member States.
Ja tās nevar vienoties, tad mantošanas lieta būtu jāizskata un par to būtu jālemj tiesai, kurai saskaņā ar šo regulu ir jurisdikcija.
If they cannot agree, the succession would have to be dealt with and decided upon by the courts having jurisdiction under this Regulation.
Lai ļautu pilsoņiem ar pilnīgu tiesisko noteiktību izmantot iekšējā tirgus piedāvātās priekšrocības, šai regulai būtu jādod viņiem iespēja jau iepriekš zināt, kurus tiesību aktus piemēros viņu mantojumam.
In order to allow citizens to avail themselves, with all legal certainty, of the benefits offered by the internal market, this Regulation should enable them to know in advance which law will apply to their succession.
tā ir cieši saistīta
which it is closely
nolūkā un lai izvairītos no mantojuma sadrumstalotības, ar minētajiem
and in order to avoid the fragmentation of the succession, that
, neatkarīgi no
that is to say, all of the property forming part of
savlaicīgi plānot savu mantojumu,
citizens to organise their succession in advance by
Šo izvēli
That choice should be
vajadzētu ierobežot, to attiecinot vienīgi uz viņu valstspiederības valsti, lai nodrošinātu saikni starp mirušo un izvēlētajiem tiesību aktiem un lai izvairītos no situācijas, kad tiesību akti tiek izvēlēti ar nolūku pārkāpt to personu
limited to the law of a State of their nationality in order to ensure a connection between the deceased and the law chosen and to avoid a law being chosen with the intention of frustrating
tiesisko paļāvību
the legitimate expectations of
, kurām ir tiesības uz mantojuma neatņemamo daļu
persons entitled to a reserved share
Tiesību aktu izvēle būtu nepārprotami jāpaziņo gribas izteikumā pēdējās gribas rīkojuma veidā vai arī jāizsaka tādā rīkojumā.
A choice of law should be made expressly in a declaration in the form of a disposition of property upon death or be demonstrated by the terms of such a disposition.
Tiesību aktu izvēlei saskaņā ar šo regulu vajadzētu būt spēkā pat tad, ja izvēlētajos tiesību aktos nav paredzēta tiesību aktu izvēle mantošanas lietās.
A choice of law under this Regulation should be valid even if the chosen law does not provide for a choice of law in matters of succession.
Šīs regulas piemērošanas nolūkos personas valstspiederības vai vairāku valstspiederību noteikšanu vajadzētu atrisināt kā sākotnēju jautājumu.
For the purposes of the application of this Regulation, the determination of the nationality or the multiple nationality of a person should be resolved as a preliminary question.
Jautājums par to, vai kāda persona ir kādas valsts valstspiederīgais, nav šīs regulas darbības jomā un uz to attiecas valsts tiesību akti, tostarp – attiecīgā gadījumā – starptautiskās konvencijas, pilnībā ievērojot Eiropas Savienības vispārējos principus.
The issue of considering a person as a national of a State falls outside the scope of this Regulation and is subject to national law, including, where applicable, international Conventions, in full observance of the general principles of the European Union.
Par mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem noteiktajiem tiesību aktiem vajadzētu reglamentēt mantošanu no mantojuma atklāšanās brīža līdz brīdim, kad mantojuma saņēmējiem, kas noteikti saskaņā ar minētajiem tiesību aktiem, nodod īpašumtiesības uz mantojumam piederošo mantu.
The law determined as the law applicable to the succession should govern the succession from the opening of the succession to the transfer of ownership of the assets forming part of the estate to the beneficiaries as determined by that law.
Šajā regulā paredzētie noteikumi attiecībā uz jurisdikciju var dažos gadījumos radīt situāciju, kad tiesa, kurai ir jurisdikcija spriest par mantošanu, nepiemēros savas valsts tiesības.
The rules of jurisdiction laid down by this Regulation may, in certain cases, lead to a situation where the court having jurisdiction to rule on the succession will not be applying its own law.
Tas neskar jebkādu pušu izdarītu izvēli nokārtot mantojumu bez tiesas iejaukšanās, savstarpēji vienojoties, kādā citā dalībvalstī, ja tāda iespēja ir paredzēta saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem.
This should be without prejudice to any choice made by the parties to settle the succession amicably out of court in another Member State where this is possible under the law of that Member State.
Lai nodrošinātu vienveidīgu koordināciju starp tiesību aktiem, kas piemērojami mantošanai, un tās dalībvalsts tiesībām, kuras tiesa ieceļ pārvaldītāju, tiesai būtu jāieceļ persona(-as), kurām būtu tiesības pārvaldīt mantojumu saskaņā ar tiesību aktiem, ko piemēro attiecībā uz mantojumu, piemēram, mirušā gribas izpildītāju vai pašus mantiniekus, vai, ja to prasa tiesību akti attiecībā uz mantošanu, pārvaldītāju, kas ir neieinteresēta persona.
In order to ensure a smooth coordination between the law applicable to the succession and the law of the Member State of the appointing court, the court should appoint the person(s) who would be entitled to administer the estate under the law applicable to the succession, such as for instance the executor of the will of the deceased or the heirs themselves or, if the law applicable to the succession so requires, a third-party administrator.
Tajā dalībvalstī iecelto pārvaldītāju īstenotās pilnvaras, kuras tiesā saņemts iesniegums, ir pārvaldīšanas pilnvaras, kuras tie var īstenot saskaņā ar tiesību aktiem, ko piemēro mantošanai.
The powers exercised by the administrators appointed in the Member State of the court seised should be the powers of administration which they may exercise under the law applicable to the succession.
Ja pārvaldīšanas pilnvaras, kuras var īstenot saskaņā ar tiesību aktiem, ko piemēro mantošanai, ir pietiekamas, lai saglabātu mantojuma mantu vai aizsargātu kreditoru vai citu personu tiesības, kuras galvojušas par mirušā parādiem, tajā dalībvalstī ieceltais(-ie) pārvaldītājs(-i), kuras tiesā saņemts iesniegums, var veikt papildu pārvaldības funkcijas kas šim nolūkam ir paredzētas šīs dalībvalsts tiesību aktos.
Where the powers of administration which may be exercised under the law applicable to the succession are not sufficient to preserve the assets of the estate or to protect the rights of the creditors or of other persons having guaranteed the debts of the deceased, the administrator(s) appointed in the Member State of the court seised may, on a residual basis, exercise powers of administration to that end provided for by the law of that Member State.
Pārvaldītājam īstenojot darbības atbilstoši papildu pilnvarām, būtu jāievēro mantojumam piemērojamie tiesību akti attiecībā uz mantojamās mantas īpašumtiesību nodošanu, tostarp jebkuru darījumu, kuru noslēguši mantojuma saņēmēji pirms pārvaldītāja iecelšanas, attiecībā uz atbildību par parādiem, kas izriet no mantojuma, un uz mantojuma saņēmēju tiesībām, tostarp vajadzības gadījumā tiesībām pieņemt mantojumu vai atteikties no tā.
The acts performed by an administrator under the residual powers should respect the law applicable to the succession as regards the transfer of ownership of succession property, including any transaction entered into by the beneficiaries prior to the appointment of the administrator, the liability for debts under the succession and the rights of the beneficiaries, including, where applicable, the right to accept or to waive the succession.
Šādas darbības varētu, piemēram, varētu izpausties vienīgi mantas atsavināšana vai parādu nomaksāšana, ja tas būtu atļauts saskaņā ar mantošanai piemērojamām tiesībām.
Such acts could, for instance, only entail the alienation of assets or the payment of debts where this would be allowed under the law applicable to the succession.
Ja saskaņā ar mantošanai piemērojamām tiesībām neieinteresētas personas iecelšana par pārvaldītāju maina mantinieku atbildību, šādas izmaiņas būtu jāņem vēra.
Where under the law applicable to the succession the appointment of a third-party administrator changes the liability of the heirs, such a change of liability should be respected.
Ar šo regulu nevajadzētu izslēgt to, ka kreditori, piemēram, ar pārstāvju starpniecību, var veikt šādus papildu pasākumus, kas valsts tiesību aktos paredzēt , vajadzības gadījumā atbilstoši izmantojot attiecīgos Savienības instrumentus, viņu tiesību aizsargāšanai.
This Regulation should not preclude creditors, for instance through a representative, from taking such further steps as may be available under national law, where applicable, in accordance with the relevant Union instruments, in order to safeguard their rights.
Ar šo regulu būtu jāatļauj informēt par mantojuma atklāšanos iespējamos kreditorus citās dalībvalstīs, kurās atrodas manta.
This Regulation should allow for potential creditors in other Member States where assets are located to be informed of the opening of the succession.
Saistībā ar šīs regulas piemērošanu būtu jāapsver iespēja izveidot mehānismu, vajadzības gadījuma ar e–tiesiskuma tīmekļa portāla starpniecību, kas ļautu kreditoriem citās dalībvalstīs piekļūt attiecīgajai informācijai, lai viņi varētu pieteikt savus prasījumus.
In the application of this Regulation, consideration should therefore be given to the possibility of establishing a mechanism, if appropriate by way of the e-Justice portal, to enable potential creditors in other Member States to access the relevant information so that they can make their claims known.
Mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem būtu jānosaka, kas ir saņēmēji katrā konkrētā mantošanas gadījumā.
The law applicable to the succession should determine who the beneficiaries are in any given succession.
Vairumā tiesību aktu termins “saņēmēji” aptvertu mantiniekus un legatārus, kā arī personas, kurām ir tiesības uz neatņemamo daļu, tomēr, piemēram, legatāru juridiskais stāvoklis nav vienāds visos tiesību aktos.
Under most laws, the term ‘beneficiaries’ would cover heirs and legatees and persons entitled to a reserved share although, for instance, the legal position of legatees is not the same under all laws.
Dažos tiesību aktos ir noteikts, ka legātārs var saņemt tiešu mantojuma daļu, savukārt saskaņā ar citiem tiesību aktiem legātārs var iegūt tikai prasību pret mantiniekiem.
Under some laws, the legatee may receive a direct share in the estate whereas under other laws the legatee may acquire only a claim against the heirs.
Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību personām, kuras vēlas iepriekš plānot mantojumu, šajā regulā būtu jāparedz konkrētas tiesību kolīziju normas attiecībā uz pēdējās gribas rīkojuma pieņemamību un spēkā esamību pēc būtības.
In order to ensure legal certainty for persons wishing to plan their succession in advance, this Regulation should lay down a specific conflict-of-laws rule concerning the admissibility and substantive validity of dispositions of property upon death.
Lai nodrošinātu šā noteikuma vienādu piemērošanu, šajā regulā vajadzētu uzskaitīt apstākļus, kas uzskatāmi par apstākļiem, kuri raksturo spēkā esamību pēc būtības.
To ensure the uniform application of that rule, this Regulation should list which elements should be considered as elements pertaining to substantive validity.
Pārbaude par pēdējās gribas rīkojuma spēkā esamību pēc būtības var novest pie secinājuma, ka pēdējās gribas rīkojumam nav juridiska spēka.
The examination of the substantive validity of a disposition of property upon death may lead to the conclusion that that disposition is without legal existence.
Mantojuma līgums ir pēdējās gribas rīkojuma veids, kura pieņemamība un atzīšana dalībvalstīs atšķiras.
An agreement as to succession is a type of disposition of property upon death the admissibility and acceptance of which vary among the Member States.
Lai vienkāršotu ar mantojuma līgumu iegūtu mantošanas tiesību atzīšanu dalībvalstīs, šajā regulā būtu jānosaka, ar kādiem tiesību aktiem jāreglamentē tādu līgumu pieņemamība, to spēkā esamība pēc būtības un saistošais spēks starp pusēm, tostarp to laušanas nosacījumi.
In order to make it easier for succession rights acquired as a result of an agreement as to succession to be accepted in the Member States, this Regulation should determine which law is to govern the admissibility of such agreements, their substantive validity and their binding effects between the parties, including the conditions for their dissolution.
Tiesību aktiem, kuri saskaņā ar šo regulu reglamentēs pēdējās gribas rīkojuma pieņemamību un spēkā esamību pēc būtības un – attiecībā uz mantojuma līgumiem – šāda līguma saistošo spēku starp pusēm, nevajadzētu skart tādas personas tiesības, kurai saskaņā ar mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem ir tiesības uz neatņemamo mantojuma daļu vai citas tiesības, kuras tai nevar atņemt persona, uz kuras mantojumu tas attiecas.
The law which, under this Regulation, will govern the admissibility and substantive validity of a disposition of property upon death and, as regards agreements as to succession, the binding effects of such an agreement as between the parties, should be without prejudice to the rights of any person who, under the law applicable to the succession, has a right to a reserved share or another right of which he cannot be deprived by the person whose estate is involved.