natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ņemot vērā 2011. gada 5. aprīļa rezolūciju par nestabilitātes radītajām migrācijas plūsmām ‐ ES ārpolitikas darbības joma un nozīme Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0121 .
having regard to its resolution of 5 April 2011 on migration flows arising from instability: scope and role of EU foreign policy Texts adopted, P7_TA(2011)0121 .
ņemot vērā 2011. gada 8. jūnija ieteikumu Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 66. sesiju Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0255 .
having regard to its recommendation to the Council of 8 June 2011 on the 66th Session of the United Nations General Assembly Texts adopted, P7_TA(2011)0255 .
ņemot vērā 2011. gada 13. septembra rezolūciju par efektīvu Eiropas stratēģiju izejvielu nodrošināšanai Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0364 .
having regard to its resolution of 13 September 2011 on an effective raw materials strategy for Europe Texts adopted, P7_TA(2011)0364 .
ņemot vērā 2011. gada 7. jūlija rezolūciju par ES ārpolitiku demokratizācijas atbalstam Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0334 .
having regard to its resolution of 7 July 2011 on EU external policies in favour of democratisation Texts adopted, P7_TA(2011)0334 .
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par finanšu shēmu 2014.–2020. gadam “Budžets stratēģijai ”Eiropa 2020“” ( COM(2011)0500 ),
having regard to the Commission Communication on the Financial Framework 2014-2020, entitled ‘A Budget for Europe 2020’ ( COM(2011)0500 ),
ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu ( A7-0010/2012 ),
having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs and the opinion of the Committee on Development ( A7-0010/2012 ),
tā kā tiek prognozēts, ka 2050. gadā septiņu jaunietekmes valstu (Brazīlija, Krievija, Indija, Ķīna, Indonēzija, Meksika un Turcija) ekonomika būs lielāka nekā G-7 valstu (ASV, Japāna, Kanāda, Apvienotā Karaliste, Vācija, Francija un Itālija) ekonomika kopā; tā kā tiek prognozēts, ka Ķīna līdz 2020. gadam kļūs par pasaules lielāko ekonomiku iekšzemes kopprodukta ziņā; tā kā Indija līdz 2050. gadam varētu kļūt par pasaulē straujāk augošo ekonomiku ; tā kā 2050. gadā Ķīna, ASV un Indija kopā varētu veidot 50 % pasaules ekonomikas; tā kā ES varētu sasniegt līmeni, kas ir ļoti lielā mērā pielīdzināms jebkuras šīs valsts līmenim, ja ES darbotos kā vienota un spēcīga struktūra; tā kā šādam pielīdzināmam līmenim ir ļoti liela nozīme, lai uzturētu politisko ietekmi un turpinātu popularizēt vispārējās vērtības, ņemot vērā paredzamo jauno globālās pārvaldības daudzpolāro sistēmu; tā kā tas būtu paveicams tādas ārpolitikas pieejas ietvaros, kuras mērķis ir veicināt partnerību, sadarbību un kopīgu pārvaldību, balstoties uz kopīgām vērtībām;
whereas seven emerging countries (Brazil, Russia, India, China, Indonesia, Mexico and Turkey) are projected to have larger economies than, collectively, the G-7 countries (USA, Japan, Canada, United Kingdom, Germany, France and Italy) in 2050; whereas, in terms of gross domestic product, China is projected to become the world's largest economy before 2020; whereas India could become the fastest growing economy in the world before 2050; whereas, in 2050, China, the USA and India could together represent 50% of the world's economy; whereas the EU could be of a broadly comparable scale to any of these countries if it acts as a single and robust political entity; whereas such a comparable scale is key to maintaining political leverage and being able to continue to promote universal values in the new multipolar system of global governance that is taking shape; whereas this should be done in the framework of a foreign policy approach aimed at promoting partnership, cooperation and shared governance based on common values;
tā kā starptautiska mēroga jautājumu, piemēram, klimata pārmaiņu, globālo reglamentējuma jautājumu, izejvielu un retzemju elementu pieejamības, terorisma, nevalstisku radikālu kustību apkarošanas, ilgtspējīgas attīstības, globālas politiskās stabilitātes un drošības, risināšanai būs vajadzīga uz tiesību aktiem balstīta, iekļaujoša pieeja, kas balstīta uz partnerību, kopīgām vērtībām, vienprātību, ciešām konsultācijām un sadarbību ar jaunām topošajām lielvarām, un, patiesi strādājot kopīgi, ir iespējams rast risinājumus starptautiska mēroga problēmām; tā kā ES varētu uzņemties iniciatīvu un tai būtu jāuzņemas iniciatīva šajā sakarībā;
whereas transnational challenges – such as climate change, global regulatory issues, access to raw materials and rare earths, terrorism, the fight against non-State based radical movements, sustainable development, global political stability and security – will require a rule-based, inclusive approach based on partnership, common values, consensus, close consultation and cooperation with the new emerging powers, if truly shared, effective solutions to transnational challenges are to be found; whereas the EU could and should take the initiative in this respect;
tā kā, ņemot vērā pašreizējo ekonomikas krīzi un ES un ASV budžeta ierobežojumus, ir steidzami jāapvieno resursi ar citām topošajām lielvarām, lai nodrošinātu saskanīgu un efektīvu globālo drošības un stabilitātes arhitektūru un efektīvus intervences pasākumus jutīgās jomās, balstoties uz kopīgiem mērķiem un saskaņotām stratēģijām un centieniem;
whereas, in view of the current economic crisis and the budgetary constraints of the EU and the USA, there is an urgent need to pool resources with other emerging powers in order to ensure a coherent and efficient global security and stability architecture and effective intervention in sensitive areas on the basis of common objectives and coordinated strategies and efforts;
tā kā ES ir jāuzņemas būtiska loma globālās ietekmes pārejā, veicinot partnerību un iekļaujošu pārvaldību, tomēr tai ir jārīkojas ātri, ja tā vēlas saglabāt savu pozīciju (pretējā gadījumā ir iespējama tās stratēģiska novirzīšanās); tā kā šis process ietvers stratēģiskas izmaiņas gan ES, gan attiecībā uz tās ārpolitiku, tostarp ieviešot plašāku politikas saskaņošanu;
whereas the EU must play a major role in the global power transition as a promoter of partnership and inclusive governance, but needs to act fast if it wishes to maintain its leverage (or it could be strategically sidelined); whereas this will entail strategic changes both inside the EU and with regard to its foreign policy, inter alia the introduction of greater policy coherence;
tā kā Eiropadomes 2010. gada 16. septembra secinājumos ir uzsvērts, ka saskaņā ar Lisabonas līgumu un Eiropas drošības stratēģiju ES un tās dalībvalstis apņemas rīkoties stratēģiskāk, lai starptautiskā mērogā būtu jūtama Eiropas patiesā ietekme, un ka ES stratēģiskās partnerības, kurās piedalās pasaules vadošie dalībnieki, ir noderīgs instruments Eiropas mērķu sasniegšanai un interešu nodrošināšanai;
whereas the European Council conclusions of 16 September 2010 stressed that, in accordance with the Lisbon Treaty and in line with the European Security Strategy, the EU and its Member States would act more strategically so as to bring Europe's true weight to bear internationally and that the EU's strategic partnerships with key players in the world provide a useful instrument for pursuing European objectives and interests;
tā kā ES būtu proaktīvi jādarbojas tādas iekļaujošas un reprezentējošas Apvienoto Nāciju Organizācijas uz partnerību balstītas sistēmas veidošanā, kas spēj efektīvi sniegt ieguldījumu pasaules mēroga pārvaldībā un risinājumos un sekmēt mieru, drošību, demokrātiju, cilvēktiesības un uz tiesiskumu balstītu starptautisko kārtību; tā kā saskaņā ar LES 21. pantu ES ir oficiāli apņēmusies īstenot efektīvu daudzpusēju sadarbību, kuras centrā ir spēcīga ANO;
whereas the EU should play a proactive part in building an inclusive and representative United Nations system based on partnership, that can effectively contribute to global governance and solutions, peace and security, democracy, human rights and a rule-of-law-based international order; whereas, in accordance with Article 21 of the TEU, the EU is formally committed to effective multilateralism with a strong UN at its core;
tā kā nepieciešams steidzami meklēt risinājumus, kā stiprināt sadarbību Apvienoto Nāciju Organizācijā un lielvaru grupās (G-7, G-20) un uzlabot rīcības koordinēšanu;
whereas there is an urgent need to seek ways of strengthening cooperation within the United Nations system and within the groups of leading countries (G-7, G-20) and improving the way their work is coordinated;
tā kā Lielais divdesmitnieks (G-20), kura dalībvalstis veido 88% pasaules kopprodukta un pārstāv 65% planētas iedzīvotāju, ir kļuvis par galveno globālās sadarbības forumu un tā kā tomēr ir būtiski atrisināt tā reprezentācijas problēmu un noteikt tā vietu daudzpusējā arhitektūrā,
whereas the Group of 20 (G-20), whose member countries account for 88 % of global GDP and 65 % of the world's population, has become an important forum for cooperation at global level, but the problem of its representativeness needs to be resolved and its precise role in the multilateral architecture determined;
uzsver, ka ES un Krievijas stratēģiskajai partnerībai ir ļoti svarīga loma miera un drošības nodrošināšanā Eiropā, jo tā veicina tirdzniecības un ekonomikas attīstību, garantē energoapgādes drošību un ļauj risināt starptautiskus problēmjautājumus; uzskata, ka ilgtermiņā Āzijas lielvaru izaugsme, iespējams, atvieglos ES un Krievijas interešu saskaņošanu un ciešāku stratēģisko sadarbību; uzskata, ka šādai sadarbībai ir būtiska nozīme globāli svarīgu jautājumu, piemēram, kodolieroču izplatīšanas, terorisma, klimata pārmaiņu vai nelegālās migrācijas problēmas, risināšanā;
Highlights the indispensable role of the EU-Russia strategic partnership in maintaining peace and security in Europe, enhancing trade and economic development, preserving energy security, and addressing transnational challenges; considers that, in the long-term, the rise of Asian powers is likely to facilitate further alignment of interests and closer strategic cooperation between the EU and Russia; believes that such cooperation is vital for progress on issues of global importance, such as nuclear proliferation, terrorism, climate change or illegal migration;
uzsver ES un Indijas stratēģiskās partnerības nozīmi un potenciālu; uzskata, ka pašreizējās globālās ekonomiskās krīzes situācijā tādi jautājumi kā sociālā krīze, klimata pārmaiņas, migrācijas plūsmas un globālā drošība ir jārisina visaptverošākas partnerības veidā starp Indiju un ES; norāda arī, ka pašreizējās pārrunas par brīvās tirdzniecības nolīgumu stiprina ES un Indijas attiecības; tomēr uzskata, ka šādām attiecībām nevajadzētu aprobežoties tikai ar tirdzniecības jautājumiem; atzinīgi vērtētu pretējās puses grupas Eiropas Parlamenta delegācijai attiecībām ar Indiju atkārtotu izveidi, ņemot vērā Indijas un Eiropas draudzības grupas pieredzi, kura Indijas Parlamentā pastāvēja līdz 2009. gada vēlēšanām;
Highlights the importance and potential of the EU-India strategic partnership; considers that, in the current global economic crisis, issues such as the social crisis, climate change, migration flows and global security should be addressed in a more comprehensive partnership between India and the EU; notes also that the ongoing free-trade agreement negotiations are reinforcing EU-India relations: considers, however, that this relationship should not be limited to trade issues; would welcome the re-establishment of a counterpart grouping to the European Parliament Delegation for relations with India ,following the experience of the India-Europe Friendship Group, which existed in the Indian Parliament before its 2009 elections;
uzsver Ķīnas kā svarīga ekonomiskā spēka nozīmi un tās būtisko lomu pasaules ekonomikas atveseļošanā; šajā sakarībā atgādina, ka Ķīnai ir jāpilda tās saistības pret PTO desmit gadus pēc tās pievienošanās; turklāt aicina Eiropas Savienību un tās dalībvalstis un Ķīnu risināt kopējos problēmjautājumus un novērst draudus starptautiskajam mieram un drošībai, jo īpaši uzlabot sadarbību attiecībā uz diplomātiska risinājuma rašanu Irānas kodolkrīzei; prasa abām pusēm veicināt līdzsvarotāku tirdzniecību starp tām, īpaši pastiprināt centienus noslēgt pārrunas par jaunu partnerības un sadarbības nolīgumu, lai šī struktūra varētu īstenot ES un Ķīnas stratēģiskās partnerības potenciālu;
Underscores the importance of China as a major economic power and highlights its essential role in global economic recovery; recalls, in this connection, the need for China to meet its agreed WTO obligations, ten years after its accession; calls on the EU and its Member States and China, furthermore, to tackle common challenges and threats to international peace and security, in particular through improved cooperation on a diplomatic solution to Iran's nuclear crisis; urges both sides to foster more balanced trade between them, notably by stepping up their efforts to conclude negotiations on a new partnership and cooperation agreement, in order for this framework to fulfil the potential of the EU-China strategic partnership;
uzsver ES un Dienvidāfrikas attiecību stratēģisko dabu; atzinīgi vērtē ceturtā ES un Āfrikas sammita, kas norisinājās 2011. gada septembrī, pozitīvo rezultātu, jo īpaši viedokļu konverģenci attiecībā uz situāciju Lībijā; prasa ES un Dienvidāfrikai pēc iespējas ātrāk noslēgt pārrunas par jaunu ekonomisko un partnerības nolīgumu; uzskata, ka Dienvidāfrikai, ņemot vērā tās panākumus attiecībā uz sekmīgu un mierīgu pāreju uz demokrātiju un tās reģionālā spēka lomu, var būt nozīmīga loma demokrātijas un labas pārvaldības popularizēšanā, reģionālās ekonomiskās integrācijas veicināšanā un nacionālā izlīguma atbalstīšanā Āfrikas teritorijā un tā var kļūt par ES vadošo partneri šajos centienos; uzsver ES un Dienvidāfrikas ciešas sadarbības nozīmi klimata pārmaiņu, ilgtspējīgas attīstības un starptautisko institūciju reformu jautājumu risināšanā;
Underscores the strategic nature of EU-South Africa relations; welcomes the positive outcome of the fourth EU-Africa summit of September 2011, in particular the convergence of views on the situation in Libya; urges the EU and South Africa to conclude, as soon as possible, negotiations on a new Economic and Partnership Agreement; contends that South Africa, given its record of successful and peaceful transition to democracy and its role as a regional power, can be a major force in promoting democracy and good governance, fostering regional economic integration, and supporting national reconciliation across Africa, and a key partner for the EU in these efforts; stresses the importance of close cooperation between the EU and South Africa on climate change, sustainable development and reforms of international institutions;
uzskata, ka pašreizējā valsts parāda krīze būs būtisks pārbaudījums G-20 kā efektīvam stratēģiska politiskā dialoga forumam, lai veicinātu patiesi globālu ekonomikas un finanšu pārvaldības sistēmu, atspoguļojot savstarpējo atkarību starp attīstītajām valstīm un jaunattīstības valstīm, izveidojot pamatu sistēmiskā līdzsvara trūkuma novēršanai, kurš var būt ļoti kaitējošs gan attīstītajām valstīm, gan ilgtermiņā jaunattīstības valstīm, kā arī sekmējot solidaritāti tādos starptautiskos forumos kā, piemēram, Starptautiskajā Valūtas fondā;
Believes that the current sovereign debt crisis will be an important test for the G-20 as an effective forum for strategic political dialogue able to promote a truly global system of economic and financial governance reflecting the interdependence between developed economies and emerging ones, creating the foundations for the elimination of systemic unbalances which can be particularly damaging both for developed economies and, in a longer-term perspective, emerging ones, and promoting solidarity in international financial fora such as the International Monetary Fund;
uzskata, ka ES līmeņa saskaņota ārpolitikas pieeja ietver arī labāku koordināciju Eiropadomes priekšsēdētāja, Augstās pārstāves, Padomes, Parlamenta un Komisijas starpā attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar G-7, G-8 un G-20 plāniem;
Takes the view that a coherent foreign policy approach at EU level also entails enhanced coordination between the President of the European Council, the High Representative, the Council, Parliament and the Commission on issues related to the agendas of the G-7, G-8 and G-20;
uzskata, ka Parlamentam ir jāpiedalās divpusējos sammitos starp ES un tās stratēģiskajiem partneriem;
Believes that Parliament should participate in the bilateral summits between the EU and its strategic partners;
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Eiropadomes priekšsēdētājam, Komisijas priekšsēdētājam, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei / Eiropas Savienības Augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, Padomei, ES Padomes Polijas prezidentūrai, Komisijai un ASV Valsts departamentam.
Instructs its President to forward this resolution to the President of the European Council, the President of the Commission, the Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy, the Council, the Polish Presidency of the Council of the European Union, the Commission, and the US State Department.
Eiropas Parlamenta 2012. gada 2. februāra ieteikums Padomei par konsekventu politiku attiecībā uz režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus, kad to vadītāji īsteno personīgās un komerciālās intereses ES teritorijā ( 2011/2187(INI) )
European Parliament recommendation to the Council of 2 February 2012 on a consistent policy towards regimes against which the EU applies restrictive measures, when their leaders exercise their personal and commercial interests within EU borders ( 2011/2187(INI) )
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas cilvēktiesību konvencijas un tām pievienotos fakultatīvos protokolus,
having regard to the United Nations human rights conventions and the optional protocols,
ņemot vērā Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un tā divus fakultatīvos protokolus,
having regard to the International Covenant on Civil and Political Rights and the two optional protocols,
ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju (Eiropas Cilvēktiesību konvencija),
having regard to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (the European Convention on Human Rights),
ņemot vērā ANO Drošības padomes 2006. gada aprīļa rezolūciju Nr. 1674, kurā atkārtoti apstiprināti 2005. gada pasaules augstāko amatpersonu sanāksmes gala dokumenta noteikumi attiecībā uz iedzīvotāju aizsardzību pret genocīdu, kara noziegumiem, etnisko tīrīšanu un noziegumiem pret cilvēci;
having regard to UNSC Resolution 1674 of April 2006 which reaffirms the provisions of the 2005 World Summit Outcome Document regarding the responsibility to protect populations from genocide, war crimes, ethnic cleansing and crimes against humanity,
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes (ANO DP) Rezolūciju Nr. 1267 (1999) par situāciju Afganistānā un Rezolūciju Nr. 1371 (2001) par situāciju Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā,
having regard to Resolutions 1267 (1999) on the situation in Afghanistan and 1371 (2001) on the situation in the Former Yugoslav Republic of Macedonia of the United Nations Security Council (UNSC),
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 21. panta 2. punktu, 22. un 36. pantu,
having regard to Articles 21(2), 22 and 36 of the Treaty on European Union (TEU),
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. pantu,
having regard Article 215 of the Treaty on the Functioning of the European Union,
ņemot vērā Padomes 2004. gada 22. janvāra dokumentu “Ārlietu padomnieku darba grupas ”Sankciju' struktūras izveide (RELEX/Sankcijas)' (5603/2004),
having regard to the Council document entitled ‘Establishment of a Sanctions formation of the Foreign Relations Counsellors Working Party (RELEX/Sanctions)’ of 22 January 2004 (5603/2004),
ņemot vērā Padomes 2004. gada 7. jūnija dokumentu “Pamatprincipi par ierobežojošu pasākumu (sankciju) izmantošanu” (10198/1/2004),
having regard to the Council document entitled ‘Basic Principles on the Use of Restrictive Measures (Sanctions)’ of 7 June 2004 (10198/1/2004),
ņemot vērā Padomes 2007. gada 9. jūlija dokumentu “ES paraugprakse ierobežojošu pasākumu efektīvai īstenošanai”,
having regard to the Council document entitled ‘EU Best Practices for the effective implementation of restrictive measures’ of 9 July 2007 (11679/2007),
ņemot vērā Padomes 2007. gada 21. jūlija dokumentu “Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP īstenošana” (10826/1/2007),
having regard to the Council document entitled ‘Implementation of Common Position 2001/931/CFSP’ of 21 July 2007 (10826/1/2007),
ņemot vērā Padomes 2008. gada 24. aprīļa dokumentu “ES paraugprakses ierobežojošu pasākumu efektīvai īstenošanai atjaunināšana” (08666/1/2008),
having regard to the Council document entitled ‘Update of the EU Best Practices for the effective implementation of restrictive measures’ of 24 April 2008 (08666/1/2008),
ņemot vērā Padomes dokumentu “Pamatnostādnes par ierobežojošu pasākumu (sankciju) īstenošanu un novērtēšanu saistībā ar ES Kopējo ārpolitiku un drošības politiku”, kas pēdējo reizi pārskatīts 2009. gada 15. decembrī (17464/2009),
having regard to the Council document entitled ‘Guidelines on implementation and evaluation of restrictive measures (sanctions) in the framework of the EU Common Foreign and Security Policy’, last reviewed on 15 December 2009 (17464/2009),
ņemot vērā dalībvalstu ārpolitikas resursus,
having regard to the foreign policy resources of the Member States,
ņemot vērā Reglamenta 121. panta 3. punktu,
having regard to Rule 121(3) of the Rules of Procedure,
ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu ( A7-0007/2012 ),
having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs ( A7-0007/2012 ),
tā kā jaunajā LES 21. pantā, ko ieviesa ar Lisabonas līguma 1. panta 24. punktu, atzīts, ka Savienības sankciju piemērošanas pamatā ir “demokrātija, tiesiskums, universāls un nedalāms cilvēktiesību un pamatbrīvību princips, cilvēka cieņas neaizskaramība, vienlīdzības un solidaritātes princips, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un starptautisko tiesību ievērošana”,
whereas the new Article 21 of the TEU, as introduced by Article 1(24) of the Treaty of Lisbon, recognises that the Union's actions shall be guided by ‘democracy, the rule of law, the universality and indivisibility of human rights and fundamental freedoms, respect for human dignity, the principles of equality and solidarity and respect for the principles of the United Nations Charter and international law’;
tā kā sankcijas tiek piemērotas, īstenojot KĀDP mērķus, kas noteikti LES 21. pantā un kas ietver starptautiskā miera un drošības, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanas, tiesiskuma, demokrātijas un labas pārvaldības veicināšanu;
whereas sanctions are applied in pursuit of CFSP objectives as set out in Article 21 of the TEU which include promoting international peace and security, respect for human rights, fundamental freedoms, rule of law and consolidating democracy and good governance;
tā kā, īstenojot KĀDP, sankcijas vai ierobežojoši pasākumi tiek uzskatīti par piespiedu līdzekļiem, kas nav pietiekami efektīvi, piemēram, ieroču embargo, tirdzniecības sankcijas, finansiālās un ekonomiskās sankcijas, aktīvu iesaldēšana, lidojumu aizliegumi, uzņemšanas ierobežojumi, diplomātiskās sankcijas, sporta un kultūras pasākumu boikots un sadarbības pārtraukšana ar kādu trešo valsti;
whereas, within the framework of the CFSP, sanctions or restrictive measures are regarded as coercive measures short of force, such as arms embargoes, trade sanctions, financial and economic sanctions, freezing of assets, flight bans, restrictions on admission, diplomatic sanctions, boycotts of sports and cultural events and suspension of cooperation with a third country;
tā kā sankciju vai ierobežojošu pasākumu piemērošana ir efektīva, ja to iekļauj Eiropas Savienības un tās dalībvalstu saskaņotā un vispārējā stratēģijā cilvēktiesību jomā;
whereas the application of sanctions and restrictive measures is effective only if this forms part of a cohesive overarching EU and Member State strategy on human rights;