natgillin/translations-raw huggingface dataset:
tā kā 2010. gada beigās ECB rīcībā bija ar aktīviem nodrošināti vērtspapīri EUR 480 miljardu apmērā un netirgojami finanšu instrumenti EUR 360 miljardu vērtībā un abu šo kategoriju vērtība kopumā sasniedza 44 % no visiem ECB aktīviem;
whereas at the end of 2010 the ECB held EUR 480 billion in asset-backed securities and EUR 360 billion in non-marketable financial instruments, the two categories making up 44% of its total assets;
tā kā pastāvīgās baumas par parāda pārstrukturēšanu un tās ietekmi uz finanšu tirgiem un plašāka mēroga ekonomiku atkal var aizkavēt ECB nestandarta pasākumu izbeigšanu; tomēr uzskata, ka, lai pārvaldītu valsts parādu, būtu jāmeklē visaptverošs un ilgtspējīgs risinājums, neiesaistot ECB;
whereas persistent rumours of debt restructuring and the impact thereof on the financial markets and the broader economy may once again delay the ECB's exit from non-standard measures; considers, however, that a comprehensive, lasting solution not involving the ECB should be sought for sovereign debt management,
tā kā procentu likmes euro zonā saglabājās 1 % apmērā visu 2010. gadu, bet pēc tam, 2011. gada aprīlī, palielinājās par 25 bāzes punktiem un vēl par 25 bāzes punktiem 2011. gada jūlijā, izraisot likmes palielinājumu līdz 1,5 %;
whereas interest rates in the euro area remained at 1% throughout 2010, but have since been raised by 25 basis points in April 2011 and again by 25 basis points in July 2011, bringing them to 1.5%;
tā kā LESD 282. pants nosaka, ka ECB galvenais mērķis ir uzturēt cenu stabilitāti un ka tai jāatbalsta vispārējā ekonomikas politika, lai veicinātu šā mērķa sasniegšanu, un arī norāda uz darbu finanšu stabilitātes jomā, ko ESRK veic ECB aizgādībā,
whereas Article 282 of the TFEU states that the primary objective of the ECB is to maintain price stability and that the ECB should support general economic policies to help achieve it, and also notes the work by the ESRB under the auspices of the ECB on financial stability;
atzinīgi vērtē to, ka līdz šim ECB ir diezgan veiksmīgi uzturējusi SPCI inflācijas līmeni tuvu 2 %, neraugoties uz vairākiem makroekonomikas triecieniem, nestabilajām preču cenām un to, ka šajā laikā vidējais IKP pieaugums Savienībā ir bijis zems;
Welcomes the fact that so far the ECB has been remarkably successful in maintaining HICP inflation at close to 2% despite a number of macro-financial shocks and volatile commodity prices and at a time when average GDP growth has been low in the Union;
pauž bažas par procentu likmes pieauguma ietekmi uz ekonomikas izaugsmi euro zonā; piebilst, ka tas varētu kavēt jau tā lēno euro zonas un jo īpaši tās vājāko valstu atlabšanu
Expresses concern at the effect of interest rate increases on economic growth in the euro area; adds that this could hinder the already slow recovery in the euro area, particularly in its weakest economies;
uzsver, ka, lai gan kopš 2010. gada sākuma SPCI inflācijas līmenis katru mēnesi visumā ir bijis virs 2 %, monetārajā politikā svarīgs ir nākotnē prognozējamais inflācijas zemais līmenis, kas liecina par ECB augsto uzticamību un neatkarību;
Emphasises that, while month-on-month HICP inflation has generally been above 2% since the beginning of 2010, what matters for monetary policy are future inflation expectations, the low level of which is a testimony to the ECB's high degree of credibility and independence;
uzsver, ka pirms finanšu krīzes pārmērīgi palielinājās privātais parāds, kredīta “burbuļi” un dažos gadījumos arī valsts parāds un ka risku radīja privātā parāda “burbuļi”; turklāt norāda, ka valsts parāda palielināšanās notika tādēļ, ka bija nepieciešamība glābt privāto sektoru, jo īpaši finanšu sektoru;
Stresses that before the financial crisis private debt, as well as credit bubbles and in some cases public debt, increased in an unsustainable way, and that risks were created through private debt bubbles; notes, further, that the increase in government debt was the result of the need to save the private sector, in particular the financial sector;
uzskata, ka, īstenojot efektīvu finansiālās stabilitātes pārraudzību EMS un plašāk visā ES, ļoti svarīgi rādītāji ES un dalībvalstīs ir ne tikai SPCI, bet arī aktīvu cenu tendences un kredītu pieaugums;
Takes the view that, in addition to the HIPC, asset price trends and credit growth in the EU and in Member States are crucial indicators for the effective monitoring of financial stability within the EMU and, more broadly, the EU;
norāda, ka valsts parāds attiecībā pret IKP līmeni euro zonā ir daudz zemāks, nekā tas ir ASV un Japānā;
Notes that the public-debt-to-GDP ratio of the euro area is much lower that that of the US and Japan;
uzticas euro zonas ekonomikas stabilitātei un uzskata, ka euro ir nozīmīga starptautiska valūta;
Believes in the strength of the euro area economy and in the importance of the euro as an international currency;
atgādina, ka saskaņā ar LESD 282. pantu ECB galvenais mērķis ir uzturēt cenu stabilitāti un ka šis mērķis veicina finanšu stabilitāti un finanšu tirgu pienācīgu likviditāti; norāda, ka finanšu nestabilitāte nopietni apdraud cenu stabilitāti vidējā termiņā, jo tā ir traucēklis pareizai monetārās politikas pārneses mehānismu darbībai; atzinīgi vērtē to, ka 2011. gada 1. janvārī ECB aizgādībā tika izveidota ESRK; uzteic ECB par tās izšķirīgo lomu, kāda tai ir bijusi ārkārtas pasākumu veikšanā, lai saglabātu tirgus stabilitāti;
Recalls that, in accordance with Article 282 of the TFEU, the primary objective of the ECB is price stability and that this contributes to financial stability and proper liquidity in financial markets; notes that financial instability poses a serious risk to medium-term price stability in that it hampers the smooth functioning of the transmission mechanisms of monetary policy; welcomes the creation of the ERSB on 1 January 2011 under the auspices of the ECB; congratulates the ECB on the decisive role it has played by taking emergency measures to maintain market stability;
uzsver, ka, pamatojoties uz LESD 127. panta 6. punktu, Padome, pieņemot regulas saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru vienprātīgi un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu un Eiropas Centrālo banku, var noteikt Eiropas Centrālajai bankai konkrētus uzdevumus saistībā ar politiku, kas attiecas uz kredītiestāžu un citu finanšu iestāžu (izņemot apdrošināšanas sabiedrības) konsultatīvu uzraudzību;
Emphasises that under Article 127(6) of the TFEU the Council, acting by means of regulations in accordance with a special legislative procedure, may unanimously, and after consulting the European Parliament and the European Central Bank, confer specific tasks upon the European Central Bank concerning policies relating to the prudential supervision of credit institutions and other financial institutions with the exception of insurance undertakings;
uzsver, ka obligāciju pārpirkšanu otrreizējos tirgos attaisno mērķis atjaunot tādu monetāro politiku, kuras darbība būtu efektīva šajā laikā, kad noteiktu tirgus sektoru darbība ir ārkārtīgi apgrūtināta; norāda, ka šīs obligāciju pārpirkšanas programmas papildina ar programmām, kas neitralizē likviditāti;
Emphasises that the repurchasing of bonds on secondary markets is justified by the aim of restoring a monetary policy which functions effectively, during this period of exceptional malfunctioning of certain sectors of the market; notes that these repurchasing programmes are complemented by programmes neutralising liquidity;
pauž lielu satraukumu par atkārtotiem finanšu satricinājumu gadījumiem ES un par to, ka joprojām starp euro zonas valstīm pastāv ievērojama makrofinansiāla nelīdzsvarotība, turklāt daudzās euro zonas dalībvalstīs ir vērojams deflācijas spiediens;
Is deeply alarmed at the persistence of the renewed financial turmoil in the EU and the persistence of substantial macrofinancial imbalances between the euro area economies and deflationary pressures in many euro-area Member States;
atgādina, ka pastāvīgais un situāciju pat pasliktinošais ekonomikas konverģences trūkums joprojām ir strukturāla vienotās monetārās politikas problēma euro zonā; uzsver, ka euro zonas dalībvalstīs būtiski atšķiras monetārās politikas ietekme; uzskata, ka šī monetārās politikas asimetriskā ietekme visdrīzāk kļūs vēl izteiktāka, ja ECB turpinās paaugstināt likmes, ņemot vērā, ka vairākās dalībvalstīs lielākajai daļai aizdevumu ir noteiktas indeksētas īstermiņa procentu likmes; tādēļ pauž pārliecību, ka ir nepieciešama kopīga ES fiskālā pārvaldība;
Recalls that the persistent and even worsening lack of economic convergence continues to be a structural problem for a single monetary policy in the euro area; emphasises that the impact of monetary policy differs considerably between Member States in the euro area; considers that this asymmetric impact of monetary policy is likely to become even more pronounced if the ECB keeps increasing rates, given the prevalence in several Member States of loans indexed to short-term interest rates; is convinced, therefore, of the need for common EU fiscal governance;
aicina Komisiju izveidot Eiropas kredītreitingu iestādi un izvērtēt, kādas priekšrocības un trūkumi būtu to valstu kredītreitingu apturēšanai, kuras īsteno ES un SVF korekciju programmu; turklāt pauž nožēlu par pašreizējo kredītreitingu oligopolu un prasa īstenot pasākumus, lai veicinātu kredītreitingu aģentūru konkurenci un palielinātu šādu aģentūru skaitu;
Calls on the Commission to set up a European credit rating foundation and evaluate the pros and cons of temporarily suspending credit ratings for countries following an EU/IMF adjustment programme; deplores, further, the current credit rating oligopoly and calls for measures to boost competition among rating agencies and increase the number of such agencies;
aicina Komisiju īstenot pasākumus, kas nepieciešami, lai izveidotu Eiropas Monetāro fondu, panākot, ka nav nepieciešamības iesaistīt SVF Eiropas turpmākās kredītu politikas īstenošanā, un tādējādi mazinot dalībvalstu atkarību no citām starptautiskām iestādēm un tirgiem;
Calls on the Commission to take the steps needed to establish a European Monetary Fund and so ensure that the IMF will not need to be involved in Europe's future credit policy, thereby reducing the Member States' dependence on other international institutions and markets;
atzinīgi vērtē Igaunijas pievienošanos euro zonai un uzskata to par vienotās valūtas projekta izturības apliecinājumu;
Welcomes the entry of Estonia into the euro area as proof of the strength of the common currency project;
pauž bažas par notikumiem monetārajā jomā pasaulē un par euro ārējo vērtību, jo vairākumā ESAO valstu nestandarta “likviditātes injekcijas” ir izraisījušas nozīmīga apmēra domino efektu; uzskata, ka ir nepieciešama daudz stingrāka starptautiskā koordinācija, lai pasaules monetārā sistēma kļūtu stabilāka;
Is concerned about global monetary developments and the external value of the euro, as non-conventional liquidity injections in most OECD countries have significant spillover effects; believes that much stronger international coordination is required to make the global monetary system more stable;
atzinīgi vērtē ECB noteikto un proaktīvo nostāju visā krīzes laikā kopš 2007. gada un jo īpaši satraucošās situācijas laikā finanšu tirgos 2007., 2008. un 2010. gadā, kā arī pavisam nesen, 2011. gada vasarā, kad dažas ekonomiski spēcīgākās ES dalībvalstis nokļuva grūtībās citu dalībvalstu ilgstošās neizlēmības dēļ, kas lika ECB uzņemties acīmredzami politisku lomu, reaģējot uz pašreizējo parādu krīzi;
Welcomes the determined and proactive stance taken by the ECB throughout the crisis since 2007, especially during the turmoil on the financial markets in 2007, 2008 and 2010 and, more recently, in the summer 2011 when some major EU economies were in difficulties in the face of continued indecisiveness on the part of the Member States, an attitude which is pushing the ECB into taking on an overtly political role in response to the current debt crisis;
norāda, ka, ņemot vērā gadiem ilgušo nestabilo kredītu pieaugumu, kas galu galā izraisīja krīzi, monetārajai politikai jāuzņemas daļa atbildības par aktīvu “burbuļu” rašanos;
Notes that monetary policy must take a share of the responsibility for the creation of asset bubbles, given the unsustainable credit growth during the years leading up to the crisis;
ņem vērā ECB ierosinājumus krīzes pārvarēšanai gan attiecībā uz ekonomikas pārvaldību, gan attiecībā uz banku darbības noregulējuma mehānismu;
Takes note of the proposals on crisis management made by the ECB both in terms of economic governance and the bank resolution mechanism;
20. pauž nožēlu par to, ka krīzes pārvaldībai nav izveidota piemērota ES ekonomikas politikas sistēma un ka Komisija un dalībvalstis, jo īpaši tās, kurās ir nepieciešamas reformas, vilcinās īstenot krīzes pārvaldību, un mudina Padomi un Komisiju steidzami ierosināt plašus un tālejošus pasākumus, lai aizsargātu euro stabilitāti; 21.
20 Deplores the lack of an adequate EU economic policy framework for crisis management and the hesitant management of the crisis by the Commission and the Member States, particularly those in which reforms are needed, and urges the Council and the Commission rapidly to put forward the comprehensive and far-reaching measures required to safeguard the stability of the euro; 21.
pauž satraukumu par pastāvīgo spriedzi euro zonas valdību obligāciju tirgos, par ko liecina peļņas likmju starpības palielināšanās divos iepriekšējos gados; norāda, ka riskantāko ieguldījumu instrumentu pārdošana, ko veicināja pašreizējās finanšu krīzes laikā piedzīvotā panika, ir radījuši būtiskus traucējumus tirgū un dārgi izmaksājošu pakārtoto ietekmi; uzteic ECB par tās centieniem ar vērtspapīru tirgu programmu mazināt peļņas likmju starpību neaizsargātajās dalībvalstīs;
Is alarmed at the continuous strains on the euro area sovereign bond markets, as reflected in widening spreads over the last two years; points out that the flight to safety provoked by the waves of panic during the current financial crisis have had massive distorting effects and have created costly negative externalities; commends the efforts made by the ECB by means of its Securities Markets Programme to reduce spreads in vulnerable Member States;
ņem vērā Grieķijas parāda restrukturizāciju ar ES koordinēta brīvprātīga apmaiņas piedāvājuma palīdzību; uzskata, ka Grieķijas parāda sloga mazināšana, par ko tika panākta vienošanās 2011. gada 21. jūlija augstākā līmeņa sanāksmē, nav nekādi līdzējusi atjaunot ilgtspējību attiecībā uz valsts parāda ilgtspējību;
Takes note of the restructuring of Greek debt by means of a coordinated, voluntary EU exchange offer; considers that the Greek debt burden reduction agreed at the 21 July 2011 summit has done nothing to restore public debt sustainability;
norāda ‐ lai gan daļā privātā sektora uzņēmumu un vairākumā dalībvalstu turpinās parādsaistību samazināšana, publiskajā sektorā joprojām izplatīta parādība ir pārlieku liels parāda līmenis, ko izraisīja arī finanšu krīzes seku likvidēšanai paredzētie pasākumi;
Notes that, while deleveraging is continuing in parts of the private sector and most Member States, excessive debt levels are still very widespread in the public sector, not least as a result of measures to absorb the outcome of the financial crisis;
atgādina, ka pirms finanšu krīzes euro zonā valsts parāda līmenis attiecībā pret IKP pazeminājās attiecīgi no 72 % no IKP 1999. gadā līdz 67 % no IKP 2007. gadā, turpretī mājsaimniecību un uzņēmumu parāda līmenis un aizņemto līdzekļu īpatsvars finanšu sektorā šajā pašā laika posmā ievērojami paaugstinājās; jo īpaši atgādina, ka mājsaimniecību parāds euro zonas valstīs tajā pašā laika posmā pieauga no 52 % līdz 70 % no IKP un ka finanšu iestāžu parāds no mazāk nekā 200 % no IKP palielinājās līdz vairāk nekā 250 %; atzīst, ka dažas dalībvalstis, piemēram, Grieķija un Itālija, bija zīmīgi izņēmumi no šīs vispārējās tendences;
Recalls that prior to the outbreak of the financial crisis the public-debt-to-GDP ratio of the euro area had fallen from 72% in 1999 and to 67% in 2007 and that, in contrast, debt levels of households and firms and the level of leverage in the financial sector increased significantly over the same period; points out, in particular, that household debt in the euro area increased from 52% to 70% of GDP during the same period and that financial institutions increased their level of debt from less than 200% of GDP to more than 250%; acknowledges that some Member States, such as Greece and Italy, were significant exceptions to these general trends;
atzīmē, ka ECB aizņemto līdzekļu īpatsvars ir strauji paaugstinājies, ņemot vērā kapitāla un rezerves kapitāla attiecību pret tās aktīviem, lai gan aizņemto līdzekļu īpatsvaru centrālajām bankām nevar piemērot tādā pašā veidā kā komercbankām; tomēr norāda, ka līdz 2011. gada augusta vidum ECB bilances rādītāji jau bija samazinājušies par 10 % no labākā apjoma, lai gan pēc tam tie atkal ātri palielinājās; norāda ‐ lai gan arī citu centrālo banku bilancēs ir vērojams aizņemto līdzekļu palielinājums, ECB aizņemto līdzekļu īpatsvars pārsniedz citu līdzīgu centrālo banku aizņemto līdzekļu īpatsvaru, izņemot tās bankas, kas ir īstenojušas kvantitatīvās mīkstināšanas programmas, un šīs bankas ir, piemēram, Federālo rezervju sistēma un Anglijas Banka;
Notes the rapid increase in the leverage ratio of the ECB, as measured by its capital and reserves in relation to its assets, even though the leverage ratio cannot be applied to central banks in the same way as it can to commercial banks; notes, however, that by mid-August 2011 the ECB's balance sheet had already shrunk by around 10% from its peak, although it has been increasing rapidly since then; notes that, while there has been also a substantial expansion in the balance sheets of other central banks, the ECB's leverage ratio is higher than that of other comparable central banks, with the exception of those which have implemented quantitative easing programmes, such as the Federal Reserve or the Bank of England;
norāda un atzinīgi vērtē to, ka ECB bilances palielināšana nav izraisījusi inflāciju; uzsver, ka arvien palielinās tās nozīme kā euro zonas banku galvenajai darījumu partnerei, ko atspoguļo gan īslaicīga starpniecības pāreja no starpbanku tirgus uz Eirosistēmu, gan Eirosistēmas rīcībā esošo to euro zonas aktīvu palielinājums, kuri laika gaitā tiks dzēsti; turklāt norāda, ka likviditātes nodrošināšana maksātspējīgām bankām nav obligāti saistīta ar apgrozībā esošo naudas līdzekļu palielināšanu, un atzīmē, ka nestandarta pasākumiem ir īslaicīgs raksturs; pauž pārliecību, ka visas šīs norises un ārēji faktori ir nodrošinājuši inflācijas nemainīgu noturību aptuveni 2 % līmenī;
Points out and welcomes the fact that the ECB's balance-sheet expansion has not led to inflation; highlights its increasing role as a central counterparty between euro area banks, which reflects a temporary shift in intermediation from the interbank market to the Eurosystem and an increase in euro area assets held by the Eurosystem which will mature over time; points out, further, that providing liquidity to solvent banks does not necessarily entail an increase in monetary supply and notes that the non-standard measures are of a temporary nature; is convinced that all these developments, together with external factors, have ensured that inflation has consistently remained around 2%;
atkārtoti vērš uzmanību uz daudzu euro zonas banku pārmērīgo paļaušanos uz ECB nodrošināto likviditāti laikā, kad neeksistē pilnībā funkcionējošs starpbanku tirgus; atzīmē, ka 2010. gadā, kad Eirosistēma kā nodrošinājumu pieņēma ar aktīviem nodrošinātus vērtspapīrus EUR 488 miljardu apmērā, atbilstības kritēriji Eirosistēmas kredītoperācijām ar vērtspapīriem, kuri nodrošināti ar aktīviem, kļuva daudz stingrāki, kam laika gaitā vajadzētu izraisīt šīs summas samazināšanos;
Draws attention once again to the worrying overreliance of many euro area banks on the liquidity provided by the ECB, in the absence of a fully functional interbank market; notes that while in 2010 the Eurosystem accepted EUR 488 billion of asset-backed securities (ABS) as collateral the eligibility criteria for ABS in Eurosystem credit operations have been tightened significantly, which should lead to a reduction in this amount over time;
uzsver, ka Eirosistēma ir atteikusies atklāt metodi, ko izmantoja, lai noteiktu to samazinātas vērtības aktīvu “teorētisko cenu”, kuri saskaņā ar pastiprināto kreditēšanas atbalsta programmu atbilst Eirosistēmas likviditātes operāciju veikšanai; uzsver, ka tādēļ nav iespējams pārbaudīt, vai ECB darbībām ir bijusi kvazifiskāla nozīme; tādēļ aicina ECB atklāt vērtēšanas metodes, kuras tā ir izmantojusi visā krīzes laikā;
Stresses that the Eurosystem has refused to disclose the method used to determine the ‘theoretical price’ of impaired assets eligible for its liquidity operations in the framework of the Enhanced Credit Support programme; emphasises that it is therefore impossible to verify whether the ECB has played a quasi-fiscal role; calls, therefore, on the ECB to disclose the valuation methods it has used throughout the crisis,
uzsver ‐ tā kā nebija pienācīgas sistēmas krīzes risināšanai euro zonā, ECB bija spiesta uzņemties tādas ar risku saistītas darbības, kuras neietilpa tās pilnvarās;
Emphasises that given the lack of a proper euro area crisis framework the ECB was pushed to take risks not covered by its mandate;
aicina ECB būt atklātākai par tās rīcībā esošo vērtspapīru kvalitāti un kvantitāti, tostarp par vērtspapīriem, kas nodrošināti ar aktīviem un ir pieņemti kā nodrošinājums, kā arī monetāriem nolūkiem paredzētiem citiem tirgojamiem un netirgojamiem vērtspapīriem, un vērtspapīriem, kuri nav paredzēti monetāriem nolūkiem;
Asks the ECB to be more open about the quality and quantity of the securities it holds, including ABS accepted as collateral and other marketable and non-marketable securities held for monetary purposes and securities not held for monetary purposes;
atzīst nepieciešamību pēc nestandarta monetārās politikas pasākumiem un norāda, ka tiem jābūt pagaidu pasākumiem, tomēr aicina pakāpeniski pārtraukt šīs programmas, tiklīdz būs stabilizējušies finanšu tirgi un būs atrisināta valsts parāda krīze, ar noteikumu, ka tiek izveidota Kopienas sistēma, kas pienācīgi pievērsīsies finanšu stabilitātes problēmu risināšanai; prasa īstenot pasākumus, lai izveidotu integrētāku ekonomikas pārvaldību;
Acknowledges the need for non-standard monetary policy measures and notes their temporary nature, but calls for a those programmes to be phased out as soon as the financial markets have stabilised and the sovereign debt crisis has been resolved and provided that a Community framework is established to deal properly with financial instability; calls for measures to establish more integrated economic governance;
aicina ECB vērtspapīru tirgu programmā ietvert pazeminātu likmju mehānismu, ko būtu iespējams koriģēt, ja konkrētajam vērtspapīram vairākums kredītreitinga aģentūru turpina pazemināt reitingu, tādējādi nodrošinot, ka ECB neiepērk pārmērīgi daudz riskanto aktīvu; turklāt uzskata, ka ECB būtu jāapsver iespēja plašāk izmantot tādu pieeju, ka jābūt vismaz diviem kredītreitingiem, pirms tā pieņem vērtspapīru kā aizņēmuma nodrošinājumu un tā jāattiecina ne tikai uz vērtspapīriem, kuri nodrošināti ar aktīviem, bet arī uz visiem pārējiem nodrošinājuma veidiem, attiecībā uz kuriem šobrīd tiek prasīts tikai viens vērtējums, un aicina ECB izstrādāt pašai savu riska novērtēšanas sistēmu;
Calls on the ECB to introduce as part of the Security Markets Programme a discount rate mechanism that can be adjusted if a given security is further downgraded by most credit rating agencies, with a view to ensuring that the ECB does not end up with too many risky assets; believes, further, that the ECB should consider the possibility of extending the policy of requiring at least two credit ratings before accepting a security as collateral from only ABS to all other types of collateral for which only one rating is currently required, and calls on the ECB to develop its own risk-assessment framework;