norāda, ka saistībā ar Eiropas kaimiņattiecību politiku pastāv cilvēktiesību apakškomitejas, kurās iesaistītas Vidusjūras dienvidu krasta valstis (Maroka, Tunisija, Libāna, Jordānija, Ēģipte, Izraēla un Palestīniešu pašpārvalde), un aicina Padomi un Komisiju izveidot cilvēktiesību apakškomitejas ar visām kaimiņvalstīm; atkārtoti aicina iesaistīt parlamentāriešus šo apakškomiteju sanāksmju sagatavošanā un informēt viņus par rezultātiem; atzinīgi vērtē to, ka Komisijas delegācija attiecīgajā valstī un attiecīgie Komisijas dienesti Briselē organizē apspriešanos ar civiliedzīvotājiem gan pirms, gan pēc lēmumu pieņemšanas; tomēr apšauba izmantotās metodoloģijas, jo īpaši apakškomitejās organizēto apspriežu novērtēšanas kritēriju efektivitāti un saskaņotību; uzskata, ka šīm apakškomitejām ir jāļauj iekļaut cilvēktiesību jautājumus rīcības plānā, kura izpilde īpaši jāuzrauga, taču uzsver, ka diskusijas par cilvēktiesībām nevar nodot tikai šīm apakškomitejām, un uzsver koordinēšanas nozīmi ar citām apakškomitejām, kas strādā ar cilvēktiesību jautājumiem, piemēram, imigrācijas jautājumu, uzsver nepieciešamību iekļaut šos jautājumus politiskajā dialogā visaugstākajā līmenī, lai palielinātu ES politikas saskaņu šajā jomā; pauž pārliecību, ka tāda Eiropas kaimiņattiecību politika, kāda tā ir izveidota un strukturēta (rīcības plāns, kontroles ziņojums un apakškomitejas) varētu nodrošināt patiesu stimulu, lai veicinātu cilvēktiesību ievērošanu, ja Eiropas Savienība izrādītu neviltotu politisku gribu saskaņoti, sistemātiski un plašā mērogā nodrošināt, ka cilvēktiesību ievērošana ir primāra; tādēļ uzskata, ka cilvēktiesību un demokrātijas principu ievērošanai ir jābūt Eiropas Savienības un trešo valstu attiecību nostiprināšanas priekšnoteikumam; saistībā ar pamatlīguma parakstīšanu ar Lībiju aicina Padomi un Komisiju nodrošināt pienācīgu uzmanību dialogam un sadarbībai cilvēktiesību jautājumos;
Notes the existence of human rights subcommittees involving countries on the southern shore of the Mediterranean (Morocco, Tunisia, Lebanon, Jordan, Egypt, Israel and the Palestinian Authority) in the context of the European Neighbourhood Policy and calls on the Council and the Commission to set up human rights subcommittees with all neighbourhood countries; reiterates its call for parliamentarians to be associated with the preparations for meetings of such subcommittees and to be informed of their outcome; welcomes the consultation with civil society, both before and after, by the Commission delegation in the country concerned and by the Commission's relevant departments in Brussels; questions, however, the effectiveness and coherence of the methodology used, and, in particular, of the criteria for evaluating the discussions held in these subcommittees; believes that these subcommittees should allow the human rights issues included in the action plan to be specifically followed up but stresses that discussions on human rights should certainly not be confined to these subcommittees, and emphasises the importance of coordination with other subcommittees dealing with human rights-related issues, such as migration; highlights the need to include these issues in the political dialogue up to the highest level so as to increase the coherence of the EU's policy in this field; is convinced that the European Neighbourhood Policy as designed and structured (action plan, follow-up report and subcommittees) could give real leverage for the promotion of human rights were the European Union to demonstrate a genuine political will to ensure respect for the primacy of human rights in a coherent, systematic and wide-ranging manner; believes, therefore, that respect for human rights and democratic principles must be a precondition for strengthening relations between the Union and a third country; in the context of concluding a framework agreement with Libya, calls on the Council and the Commission to give due attention to dialogue and cooperation on human rights;