natgillin/translations-raw huggingface dataset:
atzīmē Vācijas un Portugāles prezidentūru centienus pabeigt Eiropas Savienības cilvēktiesību pamatnostādnes par bērnu tiesībām; cer nākamā gada laikā saņemt īpašo īstenošanas pasākumu projektu, kas koncentrēsies uz pamatnostādņu pamatā esošās visaptverošās un vienotās pieejas īstenošanu;
Takes note of the German and Portuguese Presidencies' drive to finalise European Union human rights guidelines on the rights of the child; is looking forward to receiving within the next year drafts of the specific implementing measures that will concentrate on implementing the holistic and comprehensive approach which the core guidelines develop;
mudina Padomi atjaunināt pamatnostādnes, lai pilnībā atzītu visaugstāko pieejamo veselības standartu kā pamattiesību īstenošanas nozīmīgumu, jo īpaši attiecībā uz atsāpināšanu;
Urges the Council to update the guidelines in order to fully recognise the importance of enjoyment of the highest attainable standard of health as a fundamental right, with particular regard to pain management;
atzinīgi vērtē iepriekš minēto rezolūciju 62/149, ko ANO Ģenerālā asambleja pieņēma 2007. gada 18. decembrī, aicinot visā pasaulē pieņemt nāvessoda moratoriju, un atzīst šādas iniciatīvas pozitīvās starpreģionālās īpašības;
Welcomes the above-mentioned Resolution 62/149 adopted by the United Nations General Assembly on 18 December 2007, calling for a global moratorium on the use of the death penalty, and recognises the positive cross-regional nature of the initiative;
; šajā sakarā atzīst, ka pamatnostādnes par nāvessodu varētu īstenot saskaņotāk, ja dalībvalstis parakstītu un ratificētu šādus protokolus un konvencijas;
; recognises, in that regard, that the guidelines on the death penalty could be implemented more coherently if Member States were to sign up to and ratify such protocols and conventions;
atzinīgi vērtē Tieslietu un iekšlietu padomes 2007. gada 7. decembra lēmumu parakstīt Eiropas Padomes un Eiropas Savienības kopējo deklarāciju, kas izveido Eiropas dienu pret nāvessodu, kura tiks atzīmēta katru gadu 10. oktobrī; atzinīgi vērtē 2007. gada 9. oktobrī Lisabonā notikušās Eiropas konferences darbu, vēlreiz aicinot atcelt nāvessodu Eiropā un veicinot nāvessoda vispārēju atcelšanu;
Welcomes the decision by the Justice and Home Affairs Council on 7 December 2007 to subscribe to the joint Council of Europe/European Union Declaration establishing a European Day against the Death Penalty, which will be celebrated on 10 October each year; welcomes the proceedings of the European Conference in Lisbon on 9 October 2007, calling once again for the eradication of the capital punishment in Europe and promoting the universal abolition of the death penalty;
atzinīgi vērtē nāvessoda atcelšanu Albānijā 2007. gada 25. martā (visiem noziegumiem); Kirgizstānā 2007. gada 27. jūnijā; Ruandā 2007. gada 26. jūlijā; Ņūdžersijas štatā (Amerikas Savienotajās Valstīs) 2007. gada 13. decembrī; un Uzbekistānā 2008. gada 1. janvārī; pauž bažas par iespēju, ka Gvatemalā varētu atkal sākt piemērot nāvessodu; mudina Gvatemalas valdību, tieši otrādi, patiesi uzņemties saistības noteikt vispārēju nāvessoda moratoriju; atzinīgi vērtē to, ka Ķīna ir nolēmusi Augstākajā tiesā pārskatīt visas nāvessoda lietas, bet joprojām pauž bažas par to, ka Ķīna turpina izpildīt lielāko skaitu nāvessodu pasaulē; nosoda nāvessoda izmantošanu Baltkrievijā, kas ir pretrunā Eiropas vērtībām; nosoda Irānas režīma arvien aktīvāko nāvessoda izmantošanu; pauž dziļu satraukumu par to, ka Irānas režīms joprojām piespriež nāvessodu apsūdzētajiem, kas ir jaunāki par 18 gadiem;
Welcomes the abolition of the death penalty in Albania on 25 March 2007 (for all crimes); in Kyrgyzstan on 27 June 2007; in Rwanda on 26 July 2007; in the State of New Jersey (in the United States) on 13 December 2007; and in Uzbekistan on 1 January 2008; expresses its disquiet at the possibility that the death penalty might again start to be enforced in Guatemala; urges the Guatemalan Government, on the contrary, to genuinely commit itself to the universal moratorium on the death penalty; welcomes the decision by China to have all death penalty cases reviewed by the Supreme Court, but remains concerned that China still carries out the greatest number of executions worldwide; condemns the practising of the death penalty in Belarus, which runs counter to European values; condemns the Iranian regime's increasing use of capital punishment; is very concerned that the Iranian regime still sentences to death defendants under the age of 18;
Spīdzināšana un cita veida nežēlīga, necilvēcīga vai pazemojoša izturēšanās
Torture and other cruel, inhumane or degrading treatment
pauž bažas par to Eiropas Savienības dalībvalstu patieso apņemšanos attiecībā uz cilvēktiesībām, kas atsakās parakstīt iepriekš minēto Starptautisko konvenciju visu personu aizsardzībai no piespiedu pazušanas; lūdz visas Eiropas Savienības dalībvalstis, kas to vēl nav izdarījušas, nekavējoties to parakstīt un ratificēt Konvenciju ir parakstījušas (2007. gada decembra dati): Austrija, Beļģija, Kipra, Dānija, Somija, Francija, Vācija, Īrija, Itālija, Lietuva, Luksemburga, Malta, Portugāle, Slovākija, Slovēnija, Spānija un Zviedrija.
Is concerned about the true commitment to human rights of European Union Member States that refuse to sign the above-mentioned International Convention for the Protection of All Persons from Enforced Disappearance; asks all European Union Member States that have not done so to sign and ratify it promptly Signatories (as of December 2007): Austria, Belgium, Cyprus, Denmark, Finland, France, Germany, Ireland, Italy, Lithuania, Luxembourg, Malta, Portugal, Slovakia, Slovenia, Spain, Sweden.
(Tikai divas valstis ‐ Albānija un Argentīna ‐ ir ratificējušas konvenciju; lai konvencija stātos spēkā, nepieciešamas, lai to ratificētu 20 valstis.).
(Only two countries – Albania and Argentina – have ratified the Convention, which requires 20 ratifications for entry into force.)
aicina Padomi un Komisiju pastiprināt sadarbību ar Eiropas Padomi ar nolūku izveidot visas Eiropas mēroga zonu, kas būtu brīva no spīdzināšanas un cita veida nežēlīgas izturēšanās un kas būtu skaidrs signāls, ka Eiropas valstis ir cieši apņēmušās šāda veida praksi izskaust savā teritorijā;
Calls on the Council and the Commission to enhance the cooperation with the Council of Europe for the purposes of creating a Europe-wide zone free from torture and other forms of ill-treatment, as a clear signal that European countries are firmly committed to eradicating these practices also within their borders;
aicina atjaunināt Eiropas Savienības pamatnostādnes attiecībā uz spīdzināšanu un citu cietsirdīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu apiešanos vai sodu izpildi, ņemot vērā ANO Konvencijas par invalīdu tiesībām 15. pantu, kas attiecas uz aizsargātību pret spīdzināšanu vai citu cietsirdīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu apiešanos vai sodu izpildi;
Calls for an update of the European Union Guidelines on Torture and other Cruel, Inhuman and Degrading Treatment or Punishment in the light of Article 15 of the United Nations Convention on the Rights of Persons with Disabilities, which concerns freedom from torture or cruel, inhuman or degrading treatment or punishment;
pieprasa regulāru prezidentūras vai Padomes sekretariāta klātbūtni attiecīgajās ANO komitejās, kā arī turpmāku sadarbību ar Eiropas Padomi un tās Spīdzināšanas novēršanas komiteju, lai sasniegtu nozīmīgu un lietderīgu materiālo ieguldījumu lēmumu pieņemšanā attiecībā uz demaršiem pret noteiktām valstīm;
Requests the regular presence of the Presidency or the Council Secretariat in the relevant United Nations Committees as well as further cooperation with the Council of Europe and its Committee for the Prevention of Torture in order to achieve substantial and useful material input into decision-making concerning demarches towards certain countries;
atzinīgi vērtē ANO ģenerālsekretāra īpašā pārstāvja bērnu un bruņotu konfliktu lietās ziņojumu, kas publicēts 2007. gada 13. augustā un kurā izdarīts secinājums, ka ANO dalībvalstīm ir jāīsteno konkrēti un mērķtiecīgi pasākumi pret nepakļāvīgiem pārkāpējiem;
Welcomes the report of the Special Representative of the United Nations Secretary-General for Children and Armed Conflict, published on 13 August 2007, concluding that Member States of the United Nations should apply concrete and targeted measures against recalcitrant violators;
atzinīgi vērtē sasniegto progresu, piemērojot starptautiskos bērnu aizsardzības standartus attiecībā uz iespējamo noziedznieku saukšanu pie atbildības, piemēram, SKT izvirzītās apsūdzības pret dažādu Kongo Demokrātiskajā Republikā karojošo grupējumu galvenajiem vadītājiem un apsūdzības, kas izvirzītas pret "Svētās pretošanās armijas" četriem galvenajiem dalībniekiem; uzskata par ievērojamu sasniegumu Sjerraleones Īpašās tiesas spriedumu, ka bērnu, kas jaunāki par 15 gadiem, vervēšana vai izmantošana karadarbībā ir kara noziegums saskaņā ar starptautiskajām paražu tiesībām un to, ka tā nesen notiesāja militāros komandierus par bērnu vervēšanu;
Welcomes the progress made in the application of international child protection standards as regards holding alleged perpetrators to account, such as the charges brought by the ICC against senior leaders of various fighting factions in the Democratic Republic of the Congo and the charges brought against four senior members of the Lord's Resistance Army in Uganda; regards as notable achievements the ruling by the Special Court for Sierra Leone that the recruitment or use of children aged under 15 in hostilities is a war crime under customary international law and its recent conviction of military commanders for recruiting children;
atzinīgi vērtē aktīvāku bērnu jautājuma iekļaušanu plaša mēroga sarunās, nolīgumos, miera veidošanas un miera uzturēšanas pasākumos, darba kārtībās un līgumos; tomēr uzsver, ka miera nolīgumu klauzulām par bērniem ir jābūt konkrētām un ka ir jāsasniedz to mērķi;
Welcomes the increased attention paid to children's rights in a wide range of negotiations, agreements, peace-building and peace-keeping efforts, agendas and treaties; emphasises, however, that clauses on children in peace agreements should be specific and that their goals should be achievable;
atzinīgi vērtē bērnu jautājuma aktīvo iekļaušanu atbildības par noziegumiem mehānismos saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem (šajā sakarā atzīstot Libērijas Taisnības un samierināšanas komisijas centienus 2007. gadā) kā svarīgu līdzekli, ar kura palīdzību īstenot bērnu tiesības piedalīties tādu lēmu pieņemšanā, kas ietekmē viņu dzīvi; tomēr uzsver, ka labākajām bērnu interesēm ir jābūt jebkādas šādas iesaistīšanas pamatā, tostarp īstenojot vecumam piemērotas politikas un procedūras un veicinot cietušo bērnu rehabilitāciju un reintegrāciju;
Welcomes the increased attention paid to children's rights in mechanisms for accountability for crimes under international law (recognising in this regard the efforts made by the Liberian Truth and Reconciliation Commission to that end in 2007) as an important means by which to give effect to the right of children to participate in decisions that affect their lives; emphasises, however, that the best interests of the child must guide any such involvement, including through the implementation of age-appropriate policies and procedures and the promotion of the rehabilitation and reintegration of child victims;
atzinīgi vērtē progresu, kas panākts politikas formulēšanā attiecībā uz integrētajiem atbruņošanas, demobilizācijas un reintegrācijas standartiem (2006), Parīzes Principiem un pamatnostādnēm par bērniem, kas saistīti ar bruņotajiem spēkiem vai bruņotām grupām (2007); tomēr uzsver, ka tagad tie ir efektīvi jāīsteno;
Welcomes the progress made in policy formulation with regard to the Integrated Disarmament, Demobilisation and Reintegration Standards (2006), the Paris Principles and the Guidelines on Children Associated with Armed Forces or Armed Groups (2007); stresses, however, that effective implementation is now required;
atzinīgi vērtē to, ka vēl papildu septiņas valstis (Argentīna, Horvātija, Gvatemala, Laosa, Mauritānija, Maroka un Ukraina) ir uzņēmušās starptautiskās saistības apturēt bērnu vervēšanu bruņotos konfliktos, kas pazīstamas kā Parīzes Saistības un Principi, un pauž nožēlu, ka Amerikas Savienotās Valstis nav parakstījušas šo dokumentu, jo tās iebilst pret klauzulu attiecībā uz SKT;
Welcomes the fact that seven more nations (Argentina, Croatia, Guatemala, Laos, Mauritania, Morocco and Ukraine) have joined the international commitment to stop the recruitment of children in armed conflicts known as the Paris Commitments, and regrets that the United States has not signed because of its opposition to the clause concerning the ICC;
atzinīgi vērtē to, ka 11 Eiropas Savienības dalībvalstis ir parakstījušas Ženēvas Deklarāciju par bruņotu vardarbību un attīstību, tādējādi palielinot līgumslēdzēju valstu kopējo skaitu līdz 42; mudina pārējās 16 Eiropas Savienības dalībvalstis, kas vēl nav parakstījušas Ženēvas Deklarāciju, nekavējoties to izdarīt;
Welcomes the fact that 11 European Union Member States have signed the Geneva Declaration on Armed Violence and Development, thereby bringing the total number of States Parties to 42; urges the remaining 16 European Union Member States that have yet not signed the Geneva Declaration to do so without delay;
aicina tās dalībvalstis, kas vēl nav parakstījušas un ratificējušas Konvencijas par bērnu tiesībām fakultatīvos protokolus Konvencijas par bērnu tiesībām fakultatīvo protokolu par bērnu tirdzniecību, bērnu prostitūciju un bērnu pornogrāfiju (2007. gada novembrī) nav ratificējusi Čehija, Somija, Vācija, Grieķija, Ungārija, Īrija, Luksemburga, Malta un Apvienotā Karaliste.
Calls on those Member States that have not done so to sign and ratify without delay the optional protocols to the Convention on the Rights of the Child Optional Protocol to the Convention on the Rights of the Child on the sale of children, child prostitution and child pornography (as of November 2007): not ratified by the Czech Republic, Finland, Germany, Greece, Hungary, Ireland, Luxembourg, Malta, the United Kingdom.
Konvencijas par bērnu tiesībām fakultatīvo protokolu par bērnu iesaistīšanu bruņotā konfliktā (2007. gada oktobrī) nav ratificējusi Igaunija, Grieķija, Ungārija un Nīderlande un nav nedz ratificējusi, nedz parakstījusi Kipra.
Optional Protocol to the Convention on the Rights of the Child on the involvement of children in armed conflict (as of October 2007): not ratified by Estonia, Greece, Hungary, the Netherlands; neither ratified nor signed by Cyprus.
atgādina, ka nav panākta galīgā vienošanās par neatrisinātiem konfliktiem Eiropas kaimiņattiecību politikas (EKP) valstīs; uzsver, ka šāda situācija rada kontekstu, kurā tiek atstāts novārtā tiesiskums un cilvēktiesību pārkāpumi to teritorijās, kā arī ir ievērojams šķērslis tam, lai nodrošinātu un ievērotu visas bērnu tiesības; aicina kā prioritāti risināt jautājumus, kas saistīti ar bērnu un viņu ģimeņu īpašo situāciju neatrisināto konfliktu teritorijās EKP valstīs, tās rīcības kontekstā, ko šajā jomā īsteno ES;
Recalls the absence of a final settlement of unresolved conflicts in the ENP countries; stresses that such situations create a context in which the rule of law and human rights violations in their areas are neglected, as well as representing a major impediment to ensuring and respecting all the rights of the child; calls for the specific situation of children and their families in the areas of unresolved conflicts in ENP countries to be addressed as a matter of priority in the context of the action taken by the EU in this field;
sagaida, ka Pamatnostādņu attiecībā uz cilvēktiesību aizstāvjiem noteikšanai par Eiropas Savienības cilvēktiesību ārpolitikas prioritāru elementu sekos vietējo stratēģiju pamatnostādņu attiecībā uz 120 valstīm efektīva īstenošana; norāda, ka Eiropas Savienības pasākumu trūkums, lai atbalstītu cilvēktiesību aizstāvjus noteiktās valstīs, piemēram, Ķīnā, Tunisijā, Etiopijā, Irānā un Krievijā, šķiet, liecina par Eiropas Savienības dalībvalstu vienprātības trūkumu, turklāt katra dalībvalsts nosaka dažādas prioritātes ārpolitikā, un tādējādi nav iespējama vienota rīcība;
Expects that the identification of the Guidelines on Human Rights Defenders as a priority element of the European Union's human rights foreign policy will be matched by the effective implementation of those Guidelines in local strategies concerning 120 countries; points out that the lack of European Union demarches on behalf of human rights defenders in certain countries, such as in China, Tunisia, Ethiopia, Iran and Russia, appears to reflect a lack of consensus among EU Member States, with individual Member States prioritising different foreign policy interests and thus making collective action impossible;
uzskata, ka saskaņotai pieejai arī jākoncentrējas uz cilvēktiesību aktīvistu jaudas veidošanas stiprināšanu un konsultāciju un mijiedarbības mehānismu veicināšanu viņu un viņu valdību starpā demokrātisku reformu un cilvēktiesību veicināšanas jautājumos, jo īpaši gadījumos, kad runa ir par demokratizācijas procesiem;
Considers that a consistent approach should also focus on strengthening capacity-building among human rights activists, including those committed to defending economic, social and cultural rights, and fostering consultation and interaction mechanisms between them and their governments on issues of democratic reform and human rights promotion, in particular when processes of democratisation are at stake;
aicina Padomi un Komisiju aktīvi mudināt cilvēktiesību aizstāvjus izplatīt informāciju par nevardarbības teoriju un praksi un mēģināt veicināt zināšanas par labāko praksi un tās apmaiņu savā starpā, pamatojoties uz tiešu faktisko pieredzi;
Calls on the Council and the Commission to actively encourage human rights defenders to disseminate information on non-violent theory and practice and seek to promote knowledge of and exchanges between them on best practice, based on first-hand experience in the field;
lūdz Padomi un dalībvalstis steidzami izskatīt jautājumu par ārkārtas vīzām cilvēktiesību aizstāvjiem, iekļaujot skaidru atsauci uz cilvēktiesību aizstāvju īpašo situāciju jaunajā Kopējā vīzu kodeksā un tādējādi izveidojot īpašu un paātrinātu vīzu procedūru, kurā varētu izmantot pieredzi, kas šajā jautājuma ir Īrijas un Spānijas valdībai; uzskata, ka Eiropas Savienības demaršu konfidencialitāte par labu cilvēktiesību aizstāvjiem dažkārt ir lietderīga, bet lūdz par spīti šai konfidencialitātei Eiropas Savienības vietējos spēkus vienmēr informēt vietējās NVO par šādiem demaršiem konfidenciālā veidā;
Asks the Council and the Member States to consider urgently the matter of emergency visas for human rights defenders by including a clear reference to the specific situation of human rights defenders in the new Common Code on Visas and thus creating a specific and accelerated visa procedure which could draw on the experience of the Irish and Spanish governments in this matter; considers that the confidentiality of European Union demarches in favour of human rights defenders is sometimes useful but asks that, despite this confidentiality, European Union local staff should always inform NGOs on the ground about such demarches in a confidential manner;
atzīmē, ka, neraugoties uz nozīmīgām ekonomiskām reformām, joprojām notiek sistemātiski politisko tiesību un cilvēktiesību pārkāpumi attiecībā uz tādiem jautājumiem kā politiski apcietinājumi, uzbrukumi advokātiem un cilvēktiesību aizstāvjiem un viņu iebaidīšana, neatkarīgas tiesu sistēmas trūkums, piespiedu darbs, vārda un reliģijas brīvība, reliģisko un etnisko minoritāšu tiesības, personu patvaļīga aizturēšana, Laogai nometnes sistēma un apgalvojumi par orgānu tirdzniecību; joprojām pauž bažas par žurnālistu un cilvēktiesību aktīvistu, tostarp Dalailamas, viņa sabiedroto un falunguņ praktizētāju, iekļaušanu melnajos sarakstos;
Notes that, despite significant economic reforms, systematic violations of political and human rights still persist in China, taking such forms as political imprisonment, attacks on, and intimidation of, lawyers, human rights defenders and journalists including the weiquan movement, the lack of an independent judiciary, forced labour, the suppression of freedom of expression and religion and of the rights of religious and ethnic minorities, arbitrary detentions, the Laogai camp system and alleged organ harvesting; remains equally concerned about the blacklisting of journalists and human rights activists, the Dalai Lama and his associates and Falun Gong practitioners;
pauž nožēlu par to, ka Baltkrievijā ir palikušas tikai piecas reģistrētas cilvēktiesību organizācijas un ka iestādes pastāvīgi cenšas iebaidīt un kontrolēt šīs grupas, vienlaikus atkārtoti noraidot pieteikumus, ko iesniedz citas cilvēktiesību grupas, lai legāli reģistrētos; atzinīgi vērtē ANO Ģenerālās asamblejas 2007. gada maija lēmumu noraidīt Baltkrievijas pieteikumu uz vietu Cilvēktiesību padomē, norādot uz tās slikto situāciju cilvēktiesību jomā; atkārtoti mudina Baltkrievijas iestādes izbeigt izmantot iebaidīšanu, aizskaršanu, mērķtiecīgus arestus un politiski motivētu vajāšanu pret cilvēktiesību aizstāvjiem un pilsoniskās sabiedrības aktīvistiem Baltkrievijā;
Regrets the fact that only five human rights organisations remain registered in Belarus and that the authorities continually seek to intimidate and control those groups whilst repeatedly refusing applications by other human rights groups to register legally; welcomes the decision of the UN General Assembly in May 2007 to reject Belarus' bid for a seat on the UNHRC, pointing to its poor human rights record; once again urges the Belarus authorities to stop using intimidation, harassment, targeted arrests and politically motivated prosecutions against human rights defenders and civil society activists in Belarus;
pauž nopietnas bažas, ka 2007. gadā Irānas iestādes pastiprināja neatkarīgu cilvēktiesību aizstāvju un juristu vajāšanu, cenšoties nepieļaut, ka viņi publicē un izmeklē cilvēktiesību pārkāpumus; pauž nožēlu par to, ka Irānas valdība slēgusi NVO, kuras veicina pilsoniskās sabiedrības līdzdalību un palielina informētību par cilvēktiesību pārkāpumiem, tostarp tās, kas sniedz juridisko un sociālo palīdzību sievietēm, kuras cietušas no vardarbības;
Is greatly concerned that in 2007 the Iranian authorities intensified their harassment of independent human rights defenders and lawyers in an attempt to prevent them from publicising and pursuing human rights violations; regrets the closure by the Iranian government of NGOs that encourage civil society participation and raise awareness of human rights violations, including those providing legal and social aid to women victims of violence;
aicina Padomi un Komisiju uzsākt pamatnostādņu attiecībā uz cilvēktiesību dialogiem visaptverošu novērtēšanu un izstrādāt skaidrus katra dialoga ietekmes rādītājus, kā arī kritēriju dialogu uzsākšanai, pārtraukšanai un atsākšanai;
Calls on the Council and the Commission to initiate a comprehensive evaluation of the guidelines on human rights dialogues and to develop clear indicators for the impact of each dialogue and criteria for the initiation, cessation and resumption of dialogues;
atkārtoti aicina cilvēktiesību dialogus paplašināt, iekļaujot situāciju gan trešās valstīs, gan Eiropas Savienībā, lai palielinātu attiecīgā dialoga ticamību;
Reiterates its call for human rights dialogues to be extended to include the situation both in third countries and in the European Union, so as to enhance the credibility of the dialogue in question;