natgillin/translations-raw huggingface dataset:
atzinīgi vērtē mudinājumu dalībvalstīm stiprināt savstarpējo sadarbību, apkarojot HIV/AIDS un citas infekcijas slimības, un atgādina par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu Nr. 851/2004 par Eiropas Centra slimību profilaksei un kontrolei izveidošanu, kura uzdevums ir identificēt, novērtēt un paziņot par pašreizējiem un gaidāmajiem draudiem cilvēka veselībai, kas rodas no infekcijas slimībām un ar veselību saistītām ārkārtas situācijām;
Welcomes the encouragement to Member States to strengthen their cooperation to combat HIV/AIDS and other communicable diseases, and recalls Regulation 851/2004 of the European Parliament and the Council establishing the European Centre for Disease Prevention and Control, whose mission is to identify, assess and communicate current and emerging threats to human health from communicable diseases and other health emergencies;
ievērojot Reglamenta 103. panta 4. punktu, iesniedza
pursuant to Rule 103(4) of the Rules of Procedure, by
– Georg Jarzembowski, Hartmut Nassauer un Ursula Stenzel , PPE-DE grupas vārdā,
– Georg Jarzembowski, Hartmut Nassauer and Ursula Stenzel, on behalf of the PPE-DE Group
– Glyn Ford, Alexandra Dobolyi un Pasqualina Napoletano , PSE grupas vārdā,
– Glyn Ford, Alexandra Dobolyi and Pasqualina Napoletano, on behalf of the PSE Group
– Graham Watson un Annemie Neyts-Uyttebroeck , ALDE grupas vārdā,
– Graham Watson and Annemie Neyts-Uyttebroeck, on behalf of the ALDE Group
– Raül Romeva i Rueda, Cem Özdemir, Helga Trüpel un Claude Turmes, Zaļo/ALE grupas vārdā
– Raül Romeva i Rueda, Cem Özdemir, Helga Trüpel and Claude Turmes, on behalf of the Verts/ALE Group
– Konrad Szymański un Anna Elzbieta Fotyga , UEN grupas vārdā
– Konrad Szymański and Anna Elzbieta Fotyga, on behalf of the UEN Group
par ES attiecībām ar Ķīnu un Taivānu un drošību Tālajos Austrumos
on relations between the EU, China and Taiwan and security in the Far East
ņemot vērā tā 2005. gada 14. aprīļa rezolūciju par KĀDP galvenajiem aspektiem un pamatvirzienu izvēli,
having regard to its resolution of 14 April 2005 on the main aspects and basic choices of CFSP,
ņemot vērā tā 2005. gada 28. aprīļa rezolūciju par Gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē 2004. gadā un ES politiku šajā jomā,
having regard to its resolution of 28 April 2005 on the Annual Report on Human Rights in the World 2004 and the EU's policy on the matter,
ņemot vērā Komisijas 2001. gada 4. septembra paziņojumu “Eiropa un Āzija — stratēģiska sistēma ciešākām partnerattiecībām” ( COM(2001)469 galīgā versija),
having regard to the Commission Communication on 'Europe and Asia: A Strategic Framework for Enhanced Partnerships' ( COM(2001)469 final) of 4 September 2001,
ņemot vērā tā 2000. gada 13. aprīļa rezolūciju par Taivānu,
having regard to its resolution of 13 April 2000 on Taiwan,
tā kā nesenie Ķīnas draudi Taivānai un simtiem raķešu novietošana Ķīnas dienvidu provincēs, kas ir vērstas pret Taivānu, izraisa turpmāku Ķīnas un Taivānas attiecību pasliktināšanos;
whereas relations between China and Taiwan are continuing to deteriorate owing to recent threats by China against Taiwan and the ongoing stationing of hundreds of missiles in the southern provinces of China facing Taiwan,
tā kā Japānas un Ķīnas attiecībās ir radies saspīlējums, kuru izraisīja ķīniešu protesti pret Japānas interesēm un aicinājumi boikotēt Japānas produktus;
whereas tensions have arisen in relations between Japan and China, caused by Chinese riots against Japanese interests as well as calls to boycott Japanese products,
vēlreiz atgādinot, ka Taivāna pēdējos gados izteica gatavību finansiāli un tehniski atbalstīt PVO atbalstītās starptautiskās palīdzības un veselības pasākumus;
reiterating that Taiwan has in recent years expressed a willingness to assist financially and technically in international aid and health activities supported by the WHO,
tā kā piektā Āzijas – Eiropas ( ASEM) augstākā līmeņa sanāksme Hanojā 2004. gada 7.-9. oktobrī un ASEM valstu ārlietu ministru septītā tikšanās Kioto 2005. gada 6.-7. maijā vieš cerības, ka ASEM process kļūs stiprāks visos līmeņos, tostarp arī Āzijas – Eiropas parlamentāro partnerattiecību līmenī, lai veicinātu mieru un stabilitāti Tālajos Austrumos;
whereas the fifth Asia-Europe meeting – the ASEM 5 Summit – in Hanoi on 7‑9 October 2004 and the seventh meeting of Foreign Ministers of the ASEM countries on 6‑7 May 2005 in Kyoto raise hopes that the ASEM process will be further strengthened on all levels, including the Asia-Europe Parliamentary Partnership, with a view to fostering peace and stability in the Far East,
atzīmē, ka ņemot vērā plaukstošās ekonomiskās un tirdznieciskās attiecības starp Eiropu un Tālajiem Austrumiem, Eiropas Savienībai kļūst aizvien svarīgāks miers un drošība šajā reģionā,
noting that, with the burgeoning economic and trade relationship between Europe and the Far East, peace and security in the region are increasingly vital for the EU,
izsaka nožēlu par saspīlējumu vairāku Tālo Austrumu valstu starpā un izsaka gatavību atbalstīt visus centienus panākt mieru un stabilitāti Tālajos Austrumos;
Deplores the tensions among various countries in the Far East and expresses its willingness to support all endeavours to support peace and stability in the Far East;
uzsver, ka daudzpartiju demokrātijas pamatprincipi, tiesiskums un vispārējo cilvēktiesību aizsardzības principu ievērošana ir priekšnoteikums ilgstošam mieram un stabilitātei Tālajos Austrumos;
Underlines the basic principles of multi-party democracy, the rule of law and compliance with universal human rights as preconditions for lasting peace and stability in the Far East;
aicina Ķīnu un Taivānu panākt savstarpēju uzticēšanos un cieņu, kā arī meklēt kopīgu pamatu un neievērot atšķirības, ieviest nepieciešamo politisko pamatu savstarpējo attiecību miermīlīgai un nepārtrauktai attīstībai, kā arī atsākt dialogu par šīm attiecībām, stiprināt ekonomisko apmaiņu un sadarbību, jo īpaši veicinot “trīs tiešās saites” pāri Taivānas jūras šaurumam (pasta pakalpojumus, transportu un tirdzniecību);
Calls on China and Taiwan to establish mutual trust and respect and to seek common ground while setting aside differences, to put in place the necessary political basis for a peaceful and steady development of cross-Straits relations and to resume dialogue on those relations, to strengthen economic exchange and cooperation, particularly pushing forward the 'three direct links' across the Taiwan Strait (mail, transport and trade);
atzīmē, ka jebkādu Ķīnas un Taivānas vienošanos var panākt tikai uz abpusēji pieņemama pamata; izsaka viedokli, ka minēto valstu savstarpējo attiecību nākotne būs atkarīga no abu pušu vēlmes parādīt elastīgu pieeju; atbalsta Taivānas sasniegumus, ieviešot pilntiesīgu demokrātisko sistēmu, sociālo plurālismu un ievērojot cilvēktiesību un tiesiskuma principus, kā arī uzskata, ka ir jārespektē un jāņem vērā 23 miljonu Taivānas iedzīvotāju griba un atbalsts, cerot, ka abas puses panāks miermīlīgu attiecību risinājumu;
Points out that any arrangement between China and Taiwan can only be achieved on a mutually acceptable basis; expresses the view that the future of cross-Straits relations will depend on both sides' willingness to demonstrate flexibility; supports Taiwan's achievements as regards the establishment of a fully-fledged democratic system, social pluralism, and respect for human rights and the rule of law, and takes the view that the will and approval of the 23 million people in Taiwan must be respected and taken into account with a view to a hopefully peaceful solution between the parties;
iebilst pret tiesību aktiem pret atšķelšanos, jo tie neatbilst starptautisko tiesību normām un ar tiem nevar panākt “miermīlīgu nacionālu atkal apvienošanos,” kas ir to mērķis, un tādēļ šie tiesību akti pasliktina nestabilo drošības situāciju Tālajos Austrumos;
Objects to the anti-secession law because it does not comply with international law and is a tool that cannot successfully lead to 'peaceful national reunification', which was its declared goal, and it therefore undermines the fragile security balance in the Far East;
stingri iesaka Padomei un Komisijai neatcelt ieroču embargo, līdz Ķīnā tiek panākta lielāka virzība cilvēktiesību jomā un attiecībās ar Taivānu, kā arī līdz tam laikam, kad ES Rīcības kodekss par ieroču tirdzniecību kļūst juridiski saistošs;
Strongly recommends to the Council and the Commission that the arms embargo remain intact until greater progress is made on human rights issues in China and on cross-Straits relations, as well as until the EU makes its code of conduct on arms sales legally binding;
aicina Ķīnu pakāpeniski īstenot vispārējos cilvēktiesību principus un jo īpaši nekavējoties ratificēt Starptautisko Paktu par pilsoņu un politiskām tiesībām;
Calls on China gradually to implement universal human rights and especially to ratify promptly the International Covenant on Civil and Political Rights;
atzinīgi vērtē Ķīnas — Tibetas dialoga ceturtā sarunu raunda pirmās sesijas atsākšanu, kas notika no 30. jūnija līdz 1. jūlijam Bernē (Šveicē), un aicina to turpināt;
Welcomes the resumption of the first session of the fourth round of talks in the framework of the Sino-Tibetan dialogue which took place in Bern (Switzerland) from 30 June to 1 July, and calls for it to continue;
aicina labāk pārstāvēt Taivānu starptautiskās organizācijās un atkārto aicinājumu Komisijai un dalībvalstīm atbalstīt Taivānas pieteikumu novērotājas statusam Pasaules Veselības organizācijā;
Calls for a better representation of Taiwan in international organisations and reiterates its call on the Commission and the Member States to support Taiwan's application for observer status in the World Health Organisation;
izsaka nopietnas bažas sakarā ar to, ka Ziemeļkoreja 2005. gada 10. februārī paziņoja, ka tās rīcībā ir kodolieroči un ka tā uz nenoteiktu laiku aptur piedalīšanos sešpusējās sarunās par tās kodolprogrammu;
Is deeply concerned that North Korea declared on 10 February 2005 that it possesses nuclear weapons and suspended its participation in the six-party talks on its nuclear programme for an indefinite period of time;
mudina Ziemeļkoreju atkal pievienoties KNL, atsaukt savu lēmumu par nepiedalīšanos sešpusējās sarunās un atsākt sarunas, lai rastu mierīgu risinājumu krīzei Korejas pussalā;
Urges North Korea to rejoin the NPT, to revoke its decision to withdraw from the six-party talks and to allow the resumption of negotiations in order to find a peaceful solution to the crisis in the Korean peninsula;
aicina Padomi un Komisiju finansiāli atbalstīt smagās degvielas piegādes, lai nodrošinātu Ziemeļkorejas primārās enerģijas vajadzības, ar noteikumu, ka ir pārbaudīta Jongbionas kodolreaktora apturēšana; atzinīgi vērtē ES dalību Korejas pussalas enerģētikas attīstības organizācijā ( KEDO ); izsaka nožēlu, ka Charles Kartman kandidatūra KEDO vadītāja amatam tika bloķēta; aicina Komisiju un Padomi veikt pasākumus, kas vajadzīgi saistībā ar pilnīgu ES dalību turpmākajās sešpusējās sarunās;
Calls on the Council and the Commission to offer financial support for heavy fuel oil supplies to remedy North Korea's primary energy needs, subject to a verified freezing of the Yongbyon plant; welcomes the EU participation in the Korean Energy Development Organisation (KEDO); regrets the blocking of Charles Kartman's reappointment as head of KEDO; asks the Commission and the Council to make the necessary approaches regarding full EU participation in future six-party talks;
aicina Japānas, Ķīnas un Korejas pussalas valdības izbeigt visas savstarpējās naidīgās darbības, veicināt tautu dialogu formālā un neformālā līmenī, lai panāktu vienotu vēstures izpratni un galīgu samierināšanu starp to valdībām un tautām, tādējādi radot stingru pamatu Tālo Austrumu mieram un stabilitātei;
Calls on the governments of Japan, China and the Korean peninsula to stop any adversary action against each other, to facilitate dialogue among the nations at official and unofficial level with a view to reaching a common understanding of history, and to come to a final reconciliation between their governments and peoples as an important basis for peace and stability in the Far East;
atzīmē Japānas saprotamo vēlmi pārskatīt savu konstitūciju, kuru izstrādāja pēc Otrā pasaules kara, un atzīmē simbolisko nozīmi saistību saglabāšanai attiecībā uz atturēšanos no agresīvām militārām darbībām;
Notes Japan's understandable wish to revise its constitution drafted in the aftermath of World War II and notes the symbolic importance of retaining a commitment to refraining from aggressive military action;
mudina visas Tālo Austrumu valstis iesaistīties divpusējos nolīgumos, lai atrisinātu šī reģiona neatrisinātos teritoriālos strīdus, it īpaši:
Urges all countries in the Far East to seek bilateral agreements to resolve the outstanding territorial disputes in the region, in particular:
a) “Ziemeļu teritoriju” atgriešanu Japānai, kuras Otrā pasaules kara beigās okupēja Padomju Savienība un pašlaik ir okupējusi Krievija;
(a) the return to Japan of the 'Northern territories' that were occupied by the then Soviet Union at the end of World War II and are currently occupied by Russia;
b) īpašumtiesību strīdu par Dokdo/Takešimas salām starp Dienvidkoreju un Japānu;
(b) the dispute over the ownership of the Dokdo/Takeshima Islands between South Korea and Japan;
c) īpašumtiesību strīdu par Senkaku–Daiojutai, kas atrodas starp Japānu un Taivānu;
(c) the dispute over the ownership of Senkaku–Daioyutai between Japan and Taiwan;
aicina Tālo Austrumu valstis sešdesmit gadus pēc Otrā pasaules kara panākt samierināšanos savā starpā un nodibināt savstarpējas sapratnes un sadarbības sistēmu, lai nodrošinātu ilgstošu mieru un stabilitāti Tālajos Austrumos, kā arī paziņo par savu gatavību atbalstīt šādus centienus;
Calls on all countries in the Far East to seek reconciliation among themselves sixty years after the end of World War II and to establish a system of mutual understanding and cooperation in order to secure lasting peace and stability in the Far East, and declares its willingness to support these endeavours;
uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ANO Ģenerālsekretāram un šajā rezolūcijā minēto valstu valdībām un parlamentiem.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments and parliaments of the Member States, the Secretary-General of the United Nations and the governments and parliaments of the countries mentioned in this resolution.
ievērojot Reglamenta 103. panta 4. punktu, iesnieguši
pursuant to Rule 103(4) of the Rules of Procedure, by
– José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra , Doris Pack , Elmar Brok un Anna Ibrisagic EPP-ED grupas vārdā,
– José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Doris Pack, Elmar Brok and Anna Ibrisagic, on behalf of the PPE-DE Group
– Hannes Swoboda , Panagiotis Beglitis , Borut Pahor un J an Marinus Wiersma PES grupas vārdā,
– Hannes Swoboda, Panagiotis Beglitis, Borut Pahor and Jan Marinus Wiersma, on behalf of the PSE Group
– Jelko Kacin ALDE grupas vārdā,
– Jelko Kacin, on behalf of the ALDE Group
– Daniel Marc Cohn-Bendit , Monica Frassoni , Angelika Beer , Joost Lagendijk , Raül Romeva i Rueda , Gisela Kallenbach un Sepp Kusstatscher Zaļo/ALE grupas vārdā,
– Daniel Marc Cohn-Bendit, Monica Frassoni, Angelika Beer, Joost Lagendijk, Raül Romeva i Rueda, Gisela Kallenbach and Sepp Kusstatscher, on behalf of the Verts/ALE Group
– Francis Wurtz , André Brie , Erik Meijer un Jonas Sjöstedt GUE/NGL grupas vārdā,
– Francis Wurtz, André Brie, Erik Meijer and Jonas Sjöstedt, on behalf of the GUE/NGL Group
– Brian Crowley , Adriana Poli Bortone , Ģirts Valdis Kristovskis UEN grupas vārdā
– Brian Crowley, Adriana Poli Bortone, Ģirts Valdis Kristovskis, on behalf of the UEN Group
par Srebreņicu
on Srebrenica
ņemot vērā tā iepriekšējās rezolūcijas par Bosniju un Hercegovinu un Rietumbalkāniem, jo īpaši 2005. gada 14. aprīlī pieņemto rezolūciju par Rietumbalkānu reģionālās integrācijas gaitu,
having regard to its previous resolutions on Bosnia-Herzegovina and the western Balkans, in particular that on the state of regional integration in the western Balkans adopted on 14 April 2005,
ņemot vērā 1999. gadā ES uzsākto Rietumbalkānu valstu Stabilizācijas un asociācijas procesu (SAP), lai veicinātu demokratizāciju, tiesiskumu, saskaņu un mieru šajā reģionā,
having regard to the Stabilisation and Association Process (SAP) for the countries of the western Balkans initiated by the EU in 1999 in an effort to promote democratisation, justice, reconciliation and peace in the region,
ņemot vērā 2003. gada 21. jūnija ES Saloniku sammita secinājumus, uzsverot to Rietumbalkānu valstu nākotni Eiropā, kas kļūs par neatņemamu ES daļu pēc noteikto kritēriju izpildīšanas,
having regard to the conclusions of the EU Thessaloniki summit of 21 June 2003 highlighting the European perspective of the western Balkan countries, which will become an integral part of the EU once they meet the established criteria,
ņemot vērā pēdējās Eiropadomes Briseles sanāksmes secinājumus 2005. gada 16.-17. jūnijā, vēlreiz apstiprinot tās saistības attiecībā uz Saloniku dienas kārtības pilnīgu īstenošanu,
having regard to the conclusions of the last European Council meeting held in Brussels on 16-17 June 2005 reaffirming its commitment to full implementation of the Thessaloniki agenda,
ņemot vērā ANO Drošības padomes 1993. gada 25. maija rezolūciju Nr. 827, 1999. gada 10. jūnija rezolūciju Nr. 1224, 2004. gada 9. jūlija rezolūciju Nr. 1551 un 2004. gada 22. novembra rezolūciju Nr. 1575,
having regard to UN Security Council Resolutions 827 of 25 May 1993, 1244 of 10 June 1999, 1551 of 9 July 2004 and 1575 of 22 November 2004,
ņemot vērā Starptautiskās Bijušās Dienvidslāvijas kara noziegumu krimināltiesas virsprokurora Carla del Ponte ziņojumu ANO Drošības padomei 2005. gada 13. jūnijā,
having regard to the report by the Chief Prosecutor of the ICTY, Carla del Ponte, to the UN Security Council on 13 June 2005,
tā kā 1995. gada 11. jūlijā Rietumbosnijas pilsēta Srebreņica, ko ANO Drošības padome saskaņā ar 1993. gada 16. aprīļa rezolūciju bija pasludinājusi par drošu zonu, nonāca ģenerāļa Ratko Mladic vadītā Bosnijas serbu karaspēka rokās un Republika Srpska prezidenta Radovan Karadzic pakļautībā;
whereas on 11 July 1995 the eastern Bosnian town of Srebrenica, which was proclaimed a safe area by the UN Security Council resolution of 16 April 1993, fell to the Bosnian Serb forces led by General Ratko Mladic and under the direction of the then president of the Republika Srpska, Radovan Karadzic,
tā kā pēc Srebreņicas krišanas dažās slaktiņa dienās vairāk kā 8000 musulmaņu vīriešus un zēnus, kurus šajā zonā aizsargāja ANO Aizsardzības spēki ( UNPROFOR ), nogalināja ģenerāļa Mladic vadītais Bosnijas serbu karaspēks un paramilitārās vienības, tostarp Serbijas policijas vienības, kas Bosnijas teritorijā ienāca no Serbijas;
whereas during several days of carnage after the fall of Srebrenica more than 8000 Muslim men and boys, who had sought safety in this area under the protection of the United Nations Protection Force (UNPROFOR), were summarily executed by Bosnian Serb forces commanded by General Mladic and by paramilitary units, including Serbian irregular police units which had entered Bosnian territory from Serbia,
tā kā šī traģēdija, ko par genocīdu atzina Starptautiskā Bijušās Dienvidslāvijas kara noziegumu krimināltiesa ( ICTY ), notika ANO pasludinātā droša patvēruma zonā, un tādējādi tā uzskatāma par simbolu starptautiskās sabiedrības nespējai iejaukties konfliktā un aizsargāt nevainīgus cilvēkus;
whereas this tragedy, declared an act of genocide by the International Criminal Tribunal for the Former Yugoslavia (ICTY), took place in a UN-proclaimed safe haven, and therefore stands as a symbol of the impotence of the international community to intervene in the conflict and protect the innocent,
ņemot vērā pret Srebreņicas musulmaņu civiliedzīvotājiem vērstos Bosnijas serbu karaspēka daudzos Ženēvas Konvencijas pārkāpumus, tostarp vairāku tūkstošu sieviešu, bērnu un vecu cilvēku deportācijas un daudzskaitlīgas sieviešu izvarošanas;
having regard to the multiple violations of the Geneva Convention perpetrated by Bosnian Serb troops against Srebrenica's Muslim civilians, including deportations of thousands of women, children and elderly and the rape of a large number of women,
tā kā, neskatoties uz līdz pat šodienai veiktajām meklētāju milzīgajām pūlēm atklāt un ekshumēt masu un individuālos apbedījumus un identificēt upurus, joprojām nav panākta Srebreņicas un tās apkaimē notikušo notikumu pilnīga rekonstrukcija;
whereas in spite of the enormous efforts made to date to discover and exhume mass and individual graves and identify the bodies of the victims, the researches conducted until now do not offer a complete reconstruction of the events in and around Srebrenica,
tā kā nav iespējams nodrošināt pilnīgu mieru bez tiesiskuma uzvaras, un pilnīga un neierobežota sadarbība ar Starptautisko Bijušās Dienvidslāvijas kara noziegumu krimināltiesu ir pamatnoteikums turpmākai Rietumbalkānu valstu integrācijas procesa ES nodrošināšanai;
whereas there cannot be a real peace without justice, and full and unrestricted cooperation with the ICTY remains a basic requirement for further continuation of the process of integration into the EU for the countries of the Western Balkans,
tā kā Bosnijas serbu armijas ģenerālis Radislav Krstic ir pirmā persona, ko Starptautiskā Bijušās Dienvidslāvijas kara noziegumu krimināltiesa ir atzinusi par vainīgu Srebreņicas genocīda atbalstīšanā un līdzdalībā, bet divas visvairāk uzrādītās personas Ratko Mladic un Radovan Karadzic desmit gadus pēc traģiskajiem notikumiem joprojām ir brīvībā;
whereas General Radislav Krstic of the Bosnian Serb army is the first person found guilty by the ICTY of aiding and abetting the Srebrenica genocide, but the two most prominently indicted persons, Ratko Mladic and Radovan Karadzic, are still at large ten years after the tragic events,
tā kā arī lēmumu pieņemšanas mehānisma trūkumi ES un īsteni kopējas ārpolitikas un drošības politikas neesība negatīvi ietekmē šo notikumu izmeklēšanu;
whereas the shortfalls in the EU decision-making mechanisms and the lack of a genuine common foreign and security policy also played a negative role in the determination of the events,
tā kā ES budžeta dotācijas attiecībām ar Rietumbalkānu valstīm kopš 2002. gada ir pastāvīgi un ievērojami samazinātas; tā kā reģionam jāpiešķir pienācīgs finansējums, ņemot vērā pakāpenisko pāreju no materiālo vērtību atjaunošanas uz institucionālo struktūru veidošanu un pirmpievienošanās atbalstu, kā arī reģiona stratēģisko nozīmi ES;
whereas the EU budgetary allocations for relations with the western Balkans have been constantly and significantly reduced every year since 2002; whereas the region must be allocated adequate funding to take into account the gradual shift from physical reconstruction to institution-building and pre-accession assistance, as well as its strategic importance to the EU,
tā kā Bosnija un Hercegovina sarunas no Deitonas ir pārcēlusi uz Briseli, un ES nākotnes projektam ir liels iedzīvotāju atbalsts valstī;
whereas Bosnia-Herzegovina has moved its negotiating table from Dayton to Brussels, and the project of an EU future enjoys great popular support in the country,
pilnībā nosoda Srebreņicas slaktiņu; piemin un godina zvēriski nogalinātos upurus; izsaka līdzjūtību un solidarizējas ar upuru ģimenēm, no kurām daudzas dzīvo, nesaņēmušas galīgu apstiprinājumu par tēvu, dēlu, vīru vai brāļu likteņiem; atzīst, ka šīs pastāvīgās sāpes vairo nespēja saukt nodarījumu vaininiekus pie atbildības;
Condemns in the strongest possible terms the Srebrenica massacre; commemorates and honours the victims of the atrocities; expresses its condolences to and solidarity with the families of the victims, many of whom are living without final confirmation of the fate of their fathers, sons, husbands or brothers; recognising that this continuing pain is aggravated by the failure to bring those responsible for these acts to justice;