natgillin/translations-raw huggingface dataset:
piekrīt Komisijas viedoklim, ka iepriekšējie paplašināšanās procesi bijuši ļoti veiksmīgi, kā rezultāta ieguvušas gan jaunās, gan vecās ES dalībvalstis, veicinot ekonomikas izaugsmi, sociālo attīstību un nodrošinot mieru, stabilitāti, brīvību un labklājību Eiropas kontinentā; uzskata, ka ir iespējams mācīties no iepriekšējiem paplašināšanās procesiem un ka citi veidi, kā uzlabot paplašināšanās procesa kvalitāti, jāpamato ar līdz šim uzkrāto pozitīvo pieredzi;
Agrees with the Commission that past enlargements have been a great success, benefiting the old as well as the new EU Member States by fostering economic growth, promoting social progress and bringing peace, stability, freedom and prosperity to the European continent; believes that lessons can be learned from previous accessions and that further ways of improving the quality of the enlargement process must be based on the positive experiences accumulated so far;
vēlreiz apstiprina stingrās saistības pret kandidātvalstīm un valstīm, kurām ir dotas skaidras izredzes uz līdzdalību ES, saprotot, ka pilnīga un stingra atbilstība 1993. gadā Kopenhāgenā noteiktajiem kritērijiem ir obligāta, un ka ES jācenšas nostiprināt tās integrācijas spēja, un pilnībā jāņem vērā tas, kāda ir šī spēja;
Reaffirms its firm commitment to all candidate countries and to those which have been given clear membership prospects, with the understanding that full and rigorous compliance with all the criteria laid down in Copenhagen in 1993 is imperative, that the EU must make efforts to strengthen its integration capacity and that this capacity should be fully taken into account;
šajā sakarā atgādina, ka attiecībā uz bijušās Dienvidslāvijas valstīm stingrs nosacījums ir sadarbība ar Starptautisko kara noziegumu tribunālu bijušajai Dienvidslāvijai, un par šo nosacījumu nekādas diskusijas nav iespējamas;
Recalls in this context that, for the countries of the former Yugoslavia, full cooperation with the International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia is also a sine qua non;
uzskata, ka ES paplašināšanas stratēģijai jāatbilst ES līguma prasībām un jau esošajām ES saistībām, kā arī jāatrod līdzsvars starp ES ģeostratēģiskajām interesēm, politisko notikumu ietekmi ārpus tās robežām un ES integrācijas spēju, tostarp spēju tikt galā ar turpmākām iekšējām un ārējām problēmām un īstenot plānus attiecība uz politisko integrāciju;
Takes the view that the EU's Enlargement Strategy should comply with the provisions of the EU Treaty and reflect the commitments already entered into by the EU, as well as striking a balance between the EU's geo-strategic interests, the impact of political developments outside its borders, and the EU's integration capacity, including its ability to cope with future internal and external challenges and to realise its political integration project;
uzskata, ka integrācijas spējas jēdziens aptver četrus elementus:
Considers that the concept of integration capacity comprises four elements:
pievienošanās sarunvalstīm jāveicina un tās nedrīkst vājināt ES spēju saglabāt tās politisko mērķu īstenošanas tempu;
accession states should contribute to and not impair the ability of the EU to maintain momentum towards the fulfilment of its political objectives;
ES iestāžu sistēmai jāspēj nodrošināt efektīvu un lietderīgu pārvaldību;
the institutional framework of the EU should be able to deliver efficient and effective government;
ES rīcībā jābūt atbilstošiem finanšu līdzekļiem, lai īstenotu uzdevumus saistībā ar sociālo un ekonomisko kohēziju, kā arī ‐ ES kopējās politikas jomām;
the financial resources of the EU should be adequate to meet the challenges of social and economic cohesion and of the EU's common policies;
jābūt izveidotai vispusīgai saziņas stratēģijai, lai informētu sabiedrisko domu par paplašināšanās procesā ietekmi;
a comprehensive communication strategy should be in place to inform public opinion about the implications of enlargement;
uzsver ‐ lai uzlabotu paplašināšanās stratēģijas ticamību un efektivitāti, pilnībā jāievēro Kopenhāgenas kritēriji, un arī dalībvalstīm pilnībā jāatbilst šiem kritērijiem, tādējādi novēršot to, ka no pievienošanās pieteikumvalstīm tiek prasīta augstāku standartu ievērošana, nekā tie, kas tiek piemēroti atsevišķās ES daļās;
Stresses that, in order to enhance the credibility and the effectiveness of the enlargement strategy, the Copenhagen criteria must be fully respected and complied with by Member States as well, in order to avoid requiring of applicant countries higher standards than those applied in some parts of the EU;
turklāt atgādina, ka katras jaunas dalībvalsts ekonomiskā struktūra un intereses varētu tieši ietekmēt ES politikas jomas un budžetu, un tāpēc nepieciešamā politikas pielāgošana varētu ietekmēt pašas ES būtību; atgādina, ka apvienoties spējīgas valstu un iedzīvotāju kopienas pamatā jābūt saskaņotai politikai un interešu solidaritātei;
Recalls, furthermore, that the economic structure and interests of each new Member State could have an impact on the direction which the EU's policies and budget take and that the policy adaptations required could affect the nature of the EU itself; recalls that a cohesive Community of nations and citizens must be based on coherent policies and solidarity of interests;
uzskata, ka, veicot vidusposma pārskatu 2007.–2013. gada daudzgadu finansējuma shēmai un izstrādājot turpmāku finansējuma shēmu, ir pienācīgi jāņem vērā ietekme uz budžetu, kā arī plašākas ekonomiskās un sociālās sekas, ko radīs iespējami turpmāki paplašināšanās posmi;
Considers that the budgetary as well as the broader economic and social implications of further possible enlargements must be taken into due consideration during the mid-term review of the 2007-2013 multi-annual financial framework and the drafting of subsequent financial frameworks;
ir arī pārliecināts, ka jebkurai valstij, kas pievienojas, vispirms ir jāmēģina atrisināt galvenās iekšējās problēmas, jo īpaši tās, kas attiecas uz teritoriālo un konstitucionālo situāciju, pirms tā var pievienoties ES; uzskata, ka pirms sarunām ar ikvienu šādu valsti un to gaitā ES jāpalīdz šādu jautājumu risināšanā;
Is also convinced that any acceding State should try to resolve its main internal problems, particularly those concerning its territorial and constitutional set-up, before it can join the EU; takes the view that, before and during the negotiations with any such State, the EU should assist in resolving those issues;
atbalsta to, ka īpaša nozīme tiek piešķirta konsolidācijai, nosacītībai un saziņai, kas ir ES paplašināšanās stratēģijas pamatprincipi;
Endorses the emphasis on consolidation, conditionality and communication as guiding principles of the EU Enlargement Strategy;
uzskata, ka pēc katras paplašināšanās jānotiek atbilstošai konsolidācijai un politiskai koncentrācijai, piemēram, ar ES politikas virzienu un līdzekļu nopietnu pārvērtēšanu, lai attaisnotu Eiropas iedzīvotāju cerības un garantētu ES pastāvēšanas spēju, kas ir politisks uzdevums;
Takes the view that every enlargement must be followed by adequate consolidation and political concentration, that is to say, by a serious reassessment of the EU's policies and means in order to respond to the expectations of European citizens and to guarantee the viability of the EU as a political project;
ir nobažījies, ka paplašināšanās bez atbilstošas konsolidācijas un sagatavošanās, varētu negatīvi iespaidot Eiropas Savienības iekšējo kohēziju un nopietni ietekmēt ES spēju rīkoties, jo tas varētu vājināt ES iestādes, padarīt dalībvalstis neaizsargātākas attiecībā uz ārējo spiedienu un mazinātu tās uzticamību pasaules mērogā;
Is concerned that enlargement without adequate consolidation and preparation could negatively influence the EU's internal cohesion and could have serious implications for the EU's capacity to act, since it would weaken its institutions, make Member States more vulnerable to external pressure and undermine the EU's credibility as global actor;
turklāt uzskata, ka paplašināšanās procesa panākumus (un tādējādi politiskās integrācijas panākumus vispārīgi) var sasniegt tikai tad, ja ir skaidrs un ilglaicīgs sabiedrības atbalsts katras kandidātvalsts dalībai Eiropas Savienībā; tāpēc uzskata, ka turpmākos paplašināšanās procesos jāīsteno saskaņota informēšanas politika, iesaistot visas ES iestādes un dalībvalstu valdības, kā arī pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus, un ka par šīs informēšanas politikas uzdevums ir izskaidrot ES pilsoņiem politiskos, ekonomiskos, sociālos un kultūras ieguvumus no paplašināšanās; tāpēc atgādina dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ka viņu pienākums ir pienācīgi informēt sabiedriskās domas pārstāvjus par pozitīviem sasniegumiem, ko devušas iepriekšējās paplašināšanās, pašreizējo situāciju sarunu gaitā un jautājumiem, kas saistīti ar jaunu dalībvalstu pievienošanos;
Believes, moreover, that the success of the enlargement process (and, thus, the success of the EU political integration process) can only be achieved if there is clear and long-lasting public support for the EU membership of each candidate country; is therefore of the view that further enlargements should be accompanied by a concerted communication policy involving all EU Institutions and Member States' Governments, as well as representatives of civil society, and that this communication policy should be designed to explain to the EU's citizens the political, economic, social and cultural benefits of enlargement; therefore reminds the governments and parliaments of the Member States that it is their responsibility adequately to inform public opinion about the positive achievements of former enlargements, the status quo of the ongoing negotiations and the issues connected with the accession of new Member States;
uzskata, ka valstīm, kam ir izredzes uz dalību Eiropas Savienībā, ir jādara viss iespējamais, lai izskaidrotu, iesaistītu un sagatavotu sabiedrisko domu integrācijai ES, no paša sākuma iesaistot šajā procesā pilsonisko sabiedrību;
Takes the view that countries with European prospects should make every effort to explain, involve and prepare their public opinion for integration into the EU, involving civil society in this process from the outset;
ir arī pārliecināts, ka vienlaikus ar paplašināšanas stratēģiju ir jāizveido daudzveidīgākas ārējas līgumiskas sistēmas un ka šīs sistēmas varētu strukturēt kā abpusēji pārskatāmus koncentriskus lokus, piedāvājot valstīm iespēju saskaņā ar stingriem, taču skaidriem iekšējiem un ārējiem nosacījumiem pāriet no viena statusa uz citu, ja tās to vēlas un atbilst katrai konkrētai struktūrai piemērojamiem kritērijiem;
Is also convinced that the Enlargement Strategy should be flanked by a more diversified range of external contractual frameworks and that these frameworks could be structured as mutually permeable concentric circles, with countries being offered the opportunity, under strict but clear internal and external conditions, to move from one status to another if they so wish and if they fulfil the criteria pertaining to each specific framework;
apstiprina, ka iesaistīšanās Eiropas kaimiņattiecību politikā ne formāli, ne praksē neaizstāj dalību ES, kā arī nav attīstības posms, kā rezultātā obligāti sekotu dalība ES; uzskata, ka ir jānovērš pastāvošā konceptuālā, juridiskā un politiskā plaisa starp ES paplašināšanas stratēģiju un tās kaimiņattiecību politiku, lai attaisnotu mūsu austrumu kaimiņvalstu cerības; ir pārliecināts, ka ar Komisijas kaimiņattiecību politiku, ko veicina Komisija, šajā sakarā nepietiek, lai gan tā jau atspoguļo pozitīvu soli pareizā virzienā, un ka ir nepieciešamas pamatīgākas kvalitatīvas pārmaiņas;
Affirms that participation in the ENP does not constitute, either in principle or in practice, a substitute for membership or a stage leading necessarily to membership; takes the view that the conceptual, political and legal gap existing between the EU's Enlargement Strategy and its Neighbourhood Policy needs to be filled in order to respond to the expectations of its eastern neighbours; is convinced that the Commission's strengthened neighbourhood policy is not sufficient in this respect, although it represents an already positive step in the right direction, and that a more substantive qualitative change is required;
tāpēc ierosina, ka attiecībā uz tām austrumu kaimiņvalstīm, kurām, ņemot vērā to politisko, ekonomisko un sociālo situāciju un ES pašreizējo integrācijas spēju, šobrīd nav izredžu uz līdzdalību ES, taču kuras tajā pašā laikā atbilst noteiktiem demokrātiskiem un ekonomiskiem nosacījumiem, Eiropas Savienībai ir jānosaka uz kopējo politiku balstīta joma, kas jo īpaši aptver tiesiskuma, demokrātijas un cilvēktiesību jautājumus, kā arī tos, kas attiecas uz sadarbību ārpolitikā un drošības politikā, ekonomikas un finanšu jautājumus, tirdzniecības, enerģētikas, transporta un vides jautājumus, tieslietu, drošības, migrācijas, bezvīzu pārvietošanās un izglītības jautājumus; uzskata, ka šīs kopējās politikas jomas risinās vispārējo mērķi palīdzēt austrumu kaimiņvalstīm pakāpeniski sasniegt ES standartus un tādējādi ļaut ciešāk integrēties Eiropas valstu pulkā; turklāt ir pārliecināts, ka iepriekš minētās kopējās politikas jomas jāizstrādā kopīgi ar iesaistītajām valstīm, pamatojoties uz īpašiem lēmumu pieņemšanas mehānismiem, un to īstenošanai jānodrošina atbilstoša finansiālā palīdzība; pozitīvi vērtē Polijas un Zviedrijas priekšlikumu par Austrumu partnerību, kas tika iesniegts Vispārējo lietu un Ārlietu padomes sanāksmē 2008. gada 26.–27. maijam, ar nosacījumu, ka šajā priekšlikumā iekļautā iniciatīva tiek turpināta Eiropas Savienības ietvaros;
Suggests, therefore, that, as regards those eastern neighbours which, in view of their political, economic and social situation and the EU's current integration capacity, at present do not enjoy membership prospects but at the same time fulfil certain democratic and economic conditions, the EU should establish an area based on common policies covering, in particular, the rule of law, democracy and human rights, foreign and security policy cooperation, economic and financial issues, trade, energy, transport, environmental issues, justice, security, migration, visa-free movement and education; takes the view that these common policies should pursue the overall goal of assisting the eastern neighbours gradually to achieve EU standards and thus open the way for their closer integration into the European fold; is also convinced that the common policies referred to above should be shaped jointly with the participating countries on the basis of specific decision-making mechanisms, and should be underpinned by adequate financial assistance; takes a positive view of the Polish-Swedish proposal for an Eastern Partnership submitted to the meeting of the General Affairs and External Relations Council of 26-27 May 2008, provided that the initiative which that proposal involves is pursued within the framework of the EU;
atzinīgi vērtē "Barselonas procesa ‐ Eiropas un Vidusjūras reģiona savienības" atkārtotu izveidi, jo tas pozitīvi attīsta ES attiecības ar dienvidu kaimiņvalstīm; uzskata, ka pašreiz notiekošais nostiprina argumentu par labu konkrētām līgumiskām daudzpusējām attiecībām arī ar ES austrumu kaimiņvalstīm, kurām, atšķirībā no to dienvidu partnervalstīm, ir skaidri ar Eiropu saistīti mērķi un perspektīvas; atgādina, ka vispirms saistībā ar šo attiecību attīstību jāpanāk brīvās tirdzniecības zonas izveide, pēc tam jāpanāk ciešākas attiecības saistībā ar EEZ +, Eiropas sadraudzību vai konkrētām reģionālās sadarbības sistēmām;
Welcomes the re-launch, within the framework of the EU, of the "Barcelona Process: A Union for the Mediterranean" as a positive step in the EU's relations with the southern neighbours; believes that this new development strengthens the argument in favour of specific contractual multilateral relations also with the EU's eastern neighbours, which, compared to the southern partners, have clear European ambitions and perspectives; recalls that, as a first step, these relations should translate themselves into the establishment of a Free Trade Area, to be followed by closer relations along the lines of a European Economic Area Plus (EEA +), of a European Commonwealth or of specific regional cooperation frameworks;
vēlreiz atgādina sakarā ar iepriekš minētajām reģionālajām sadarbības sistēmām, cik svarīgi ir izstrādāt sarežģītāku un visaptverošāku ES stratēģiju attiecībā uz Melnās jūras reģionu, kas būtu plašāka par pašreizējo sinerģijas iniciatīvu un paredz tāda sadarbības nolīguma izstrādāšanu Melnās jūras reģionā, kurā būtu jāiekļauj ES, Turcija un visas Melnās jūras piekrastes valstis ar līdztiesīgu partneru statusu, tajā pašā laikā cenšoties panākt pilnīgu Krievijas iesaistīšanos, un kurš vēlākā laika posmā varētu attīstīties, pārtopot par Melnās jūras reģiona valstu savienību; uzskata, ka šāda daudzpusēja sistēma ne tikai sniegtu iesaistītajām valstīm iespēju stiprināt sadarbību ar ES visdažādākajās politikas jomās, bet arī ļautu Eiropas Savienībai aktīvāk darboties, meklējot miermīlīgus risinājumus reģiona konfliktiem, tādējādi dodot labvēlīgu ieguldījumu reģiona drošībā;
Reiterates, in the context of the above-mentioned specific regional cooperation frameworks, the importance of devising a more sophisticated and comprehensive EU strategy for the Black Sea region, that goes beyond the current synergy initiative and envisages the establishment of a Black Sea Cooperation Agreement, which should include the EU, Turkey and all Black Sea littoral states as equal partners, while seeking the full involvement of Russia, and which could, at a later stage, develop into a Union of the Black Sea; believes that such a multilateral framework would not only offer the countries involved the possibility of strengthening their cooperation with the EU across a wide variety of policy fields, but would also allow the EU to play a more active role in finding peaceful solutions to the region's conflicts, thus contributing positively to security in the region;
tajā pašā laikā uzskata, ka valstīm, kurām ir nepārprotamas izredzes uz līdzdalību ES, taču vēl aizvien ir daudz jāpaveic, pirms tās panāks atbilstību kandidātvalsts statusa iegūšanai nepieciešamajiem politiskajiem, ekonomiskajiem un sociālajiem nosacījumiem, varētu būt lietderīga brīvprātīga iesaistīšanās pasākumos, kas atbilst iepriekš minētajām divpusējām un daudzpusējām sistēmām; atgādina, ka šāds starpposma pasākums veicinātu visu Eiropas Savienībai pieejamo instrumentu ieviešanu, lai palīdzētu attiecīgajām valstīm centienos, kuru mērķis ir pilntiesīga dalība ES;
Believes at the same time that countries which enjoy recognised membership prospects but still have considerable ground to cover before they can attain the political, economic and social conditions necessary to achieve candidate status, could usefully participate, on a totally voluntary basis, in arrangements similar to the above-mentioned bilateral or multilateral frameworks; recalls that such an intermediate step would facilitate the deployment of all instruments available to the EU in order to help the countries concerned on their path towards full membership;
tādēļ atzinīgi vērtē Komisijas 2008. gada 5. marta paziņojumu "Rietumbalkāni: Eiropas perspektīvas stiprināšana" ( COM(2008)0127 ), kurā noteikta virkne pasākumu šā reģiona valstu atbalstīšanai ES integrācijas procesā un ES attiecību padziļināšanai, piemēram, tirdzniecības, enerģētikas, izglītības un/vai pētniecības jomā; pauž gandarījumu par stabilizācijas un asociācijas nolīguma parakstīšanu ar Serbiju 2007. gada 7. novembrī un ar Bosniju un Hercegovinu 2008. gada 16. jūnijā, kas no Parlamenta viedokļa turpina nostiprināt saikni starp attiecīgo reģionu un ES; šajā sakarā aicina paātrināt sarunas par vīzu režīma liberalizēšanu attiecībā uz Rietumbalkānu valstīm, lai veicinātu šo valstu līdzdalību Kopienas programmās;
Welcomes in this context the Commission Communication on the Western Balkans: Enhancing the European Perspective, of 5 March 2008 ( COM(2008)0127 ), which outlines a range of measures for supporting the countries in the region in their efforts towards EU integration and for deepening the EU's relations with them, whether in the areas of trade, energy, education and/or research; expresses satisfaction at the signing of the Stabilisation and Association Agreement on 7 November 2007 with the Republic of Serbia and on 16 June 2008 with Bosnia-Herzegovina, which it regards as a further step in consolidating the ties between the region concerned and the EU; calls in this respect for the negotiations for visa liberalisation with the countries of the western Balkans to be speeded up, in order to facilitate their participation in Community programmes;
mudina Komisiju izstrādāt konkrētus priekšlikumus daudzveidīgākai ārpolitikai attiecībā uz ES kaimiņvalstīm saskaņā ar šajā rezolūcijā noteiktajām vadlīnijām un, apsverot savas administratīvās struktūras, vismaz nodrošināt saikni starp darbībām, ko veic Paplašināšanās ģenerāldirektorāts un Ārējo sakaru ģenerāldirektorāts;
Urges the Commission to come up with concrete proposals for a more diversified external relations policy towards the EU's neighbours, along the lines outlined in the present resolution, and, when considering its own administrative set-up, at least to establish a link between the activities carried out by the Enlargement and the RELEX Directorates-General;
ņemot vērā Parlamenta iepriekšējās rezolūcijas par Zimbabvi, jo īpaši 2008. gada 24. aprīļa rezolūciju Pieņemtie teksti, P6_TA(2008)0184 .
having regard to its previous resolutions on Zimbabwe, in particular that of 24 April 2008 Texts adopted, P6_TA(2008)0184
ņemot vērā Padomes 2008. gada 18. februāra Kopējo nostāju 2008/135/KĀDP OV L 43, 19.2.2008., 39. lpp.
having regard to Council Common Position 2008/135/CFSP OJ L 43, 19.2.2008, p.39.
, ar ko līdz 2009. gada 20. februārim pagarina pret Zimbabvi vērstos ierobežojošos pasākumus, kurus ieviesa ar Kopējo nostāju 2004/161/KĀDP OV L 50, 20.2.2004., 66. lpp.
of 18 February 2008 renewing until 20 February 2009 the restrictive measures against Zimbabwe imposed under Common Position 2004/161/CFSP OJ L 50, 20.2.2004, p.66.
ņemot vērā Padomes secinājumus par Zimbabvi, kurus pieņēma 2008. gada 29. aprīlī un 2008. gada 26. un 27. maijā,
having regard to the Council Conclusions on Zimbabwe adopted on 29 April 2008 and on 26-27 May 2008,
ņemot vērā Eiropadomes 2008. gada 19. un 20. jūnija sanāksmes prezidentvalsts secinājumus, kuros apstiprināta ES gatavība pieņemt papildu pasākumus pret personām, kuras ir atbildīgas par vardarbību,
having regard to the Presidency Conclusions of the European Council of 19-20 June 2008, which reiterated the readiness of the EU to adopt additional measures against those responsible for the violence,
ņemot vērā Dienvidāfrikas attīstības kopienas (DAK) Vēlēšanu novērošanas misijas sākotnējo paziņojumu par Zimbabves prezidenta vēlēšanu pēdējo kārtu un par Asamblejas palātas 2008. gada 29. jūnija papildvēlēšanām;
having regard to the preliminary statement of the Southern African Development Community (SADC) Election Observer Mission on the Zimbabwe presidential run-off and House of Assembly by-elections of 29 June 2008,
ņemot vērā Āfrikas Savienības (ĀS) Vēlēšanu novērošanas misijas Zimbabvē 2008. gada 29. jūnija sākotnējo paziņojumu,
having regard to the preliminary statement of the African Union (AU) Observer Mission to Zimbabwe of 29 June 2008,
ņemot vērā rezolūciju par Zimbabvi, kuru pieņēma ĀS 11. augstākā līmeņa sanāksmē Šarmelšeihā, Ēģiptē, 2008. gada 30. jūnijā–1. jūlijā,
having regard to the resolution on Zimbabwe adopted by the AU Assembly at the 11th AU Summit, held in Sharm el-Sheikh, Egypt, on 30 June-1 July 2008,
tā kā uzraudzītāji no DAK, Panāfrikas parlamenta un ĀS paziņoja, ka vēlēšanu pēdējo kārtu negatīvi ietekmēja vardarbība, tā neatbilda ĀS un DAK standartiem un neatspoguļoja tautas gribu;
whereas monitors from the SADC, the Pan-African Parliament and the AU said the run-off vote was undermined by violence, fell short of AU and SADC standards and did not reflect the will of the people,