natgillin/translations-raw huggingface dataset:
norāda, ka Eiropas Savienībai joprojām būtu jāuzsver, ka atbilstība Kopenhāgenas kritērijiem ietver pieejamu, pilnībā funkcionējošu tiesu iekārtu, kas var izskatīt lietas pret tiesību aktu pārkāpumiem cilvēktiesību jomā, pat ja Tribunāla struktūra ir beigusi savu darbu; aicina Padomi izstrādāt skaidras normas Rietumbalkānu valstu tiesu iestāžu darba novērtēšanai pēc Tribunāla darba beigām, tostarp, lai nodrošinātu, ka ieslodzījuma apstākļi atbilst starptautiskiem standartiem un ka tiek ievēroti Tribunāla pieņemtie spriedumi, un aicina ES palielināt atbalstu kara noziegumu vietējai izmeklēšanai un tiesvedībai, piemēram, sniedzot palīdzību tiesībaizsardzības, tiesu un apsūdzības iestādēm, tostarp paredzot finansējumu apmācībai un liecinieku aizsardzībai;
points out that the EU should continue to stress that compliance with the Copenhagen criteria includes having in place a fully functioning judiciary, capable of prosecuting trials for breaches of humanitarian law, even when the framework of the Tribunal is no longer operational; calls on the Council to set forth clear norms for evaluating the performance of the judiciary in the countries of the Western Balkans after the Tribunal's term comes to an end, inter alia so as to ensure that conditions of imprisonment meet international standards and that sentences handed down by the Tribunal are adhered to, and calls on the EU to increase its support for domestic war crime investigations and trials, for example through the provision of assistance to law enforcement, judicial and prosecutorial authorities, including funding for training and witness protection;
norāda, ka noteicoša nozīme, lai nodrošinātu, ka Tribunāla padarītais darbs stiprina principus, kuru dēļ tas tika izveidots, būs skaidram mehānismam, kas veiktu Tribunāla atlikušās funkcijas pēc tam, kad tas būs likvidēts;
notes that having a clear mechanism in place to deal with the Tribunal's residual functions once it has been wound down will be central to ensuring that its legacy is one which reinforces the principles that inspired its establishment;
aicina Padomi atbilstošās ANO iestādēs nekavējoties turpināt procedūras, kas paredzētas mehānismam, lai veiktu tūlītējas un ilgtermiņa atlikušās funkcijas, piemēram, liecinieku aizsardzību, liecinieku aizsardzību pret iebiedēšanu, necieņas pret tiesas darbu novēršanu, pārskatu izstrādāšanu gadījumos, kad saņemti skaidri vainu apstiprinoši pierādījumi, ar reģionu saistītu tiesas procesu uzraudzību (pašreiz tos uzrauga Tribunāla apsūdzības dienests, izmantojot Eiropas Drošības un sadarbības organizāciju (EDSO)), ieslodzījuma apstākļu un jautājumu, kas attiecas uz apžēlošanu un soda maiņu izskatīšanu u. c.; ierosina iesniegt ANO Drošības padomei priekšlikumu par iespējamu kopēja biroja izveidi, kurš veiktu Tribunāla, Starptautiskā Ruandas kara noziegumu tribunāla un Sjerraleones Īpašās tiesas turpmākās atlikušās funkcijas;
invites the Council to pursue without delay, within the appropriate UN structures, the procedures envisaged for a mechanism for dealing with the immediate and longer-term residual functions, concerning for example witness protection, protection from witness intimidation, contempt of court issues, reviews in the event of exculpatory evidence being received, monitoring of trials referred to the region (currently monitored by the Tribunal's Prosecution Service through the Organisation for Security and Co-operation in Europe (OSCE)), conditions of imprisonment and issues relating to pardon or commutation of sentences, etc; suggests that a proposal be put to the UN Security Council for the possible setting-up of a joint office to deal with the future residual functions of the Tribunal and of the International Criminal Tribunal for Rwanda and the Special Court for Sierra Leone;
atgādina Padomei, ka ES būtu īpaši jāinteresējas par Tribunāla mantojuma nodrošināšanu, paredzot, ka tā arhīva materiāli tiek droši uzglabāti drošā un piemērotā vietā, iespējams, Rietumbalkānu reģionā, ka tie ir cik vien iespējams pilnīgi un pieejami un ka šāda dokumentācija ir pieejama tīmeklī; ierosina, ka atbilstošas garantijas brīvi piekļūt dokumentācijai būtu jāsniedz visiem prokuroriem un advokātiem, un pēc atbilstoša laika vēsturniekiem un pētniekiem;
reminds the Council that the EU should take a particular interest in securing the legacy of the Tribunal by ensuring that its archives are safely stored in a suitable secure location, possibly in the region of the Western Balkans, that they are as complete and as accessible as possible, and that documentation is accessible on the world-wide web; suggests that suitable guarantees of free access should also be given to all prosecutors and defence counsel and, after a suitable period of time, to historians and researchers;
uzsver, ka Tribunāla mantojumam vajadzētu būt saistītam ar vispārējo izlīguma procesu; šajā sakarībā aicina Rietumbalkānu valstis un ES atbalstīt darbu, ko veic nevalstiskās organizācijas un citas iestādes, kas palīdz cietušajiem, veicina dažādu tautību dialogu un savstarpēju sapratni un palīdz rast patiesību un panākt samierināšanu;
stresses that the legacy of the Tribunal should also be linked to the overall reconciliation process; in this context, calls on the Western Balkan states and the EU to support the work of non-governmental organisations and other institutions that aid victims, promote inter-ethnic dialogue and understanding, and aid the pursuit of truth and reconciliation;
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Padomei un informēšanas nolūkā Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības Padomei un Starptautiskā bijušās Dienvidslāvijas kara noziegumu tribunāla priekšsēdētājam.
Instructs its President to forward this recommendation to the Council and, for information, to the Commission, the governments and parliaments of the Member States, the United Nations Security Council and the President of the International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia.
ņemot vērā pirmo četru Pasaules ūdens forumu, kas notika attiecīgi Marakešā (1997.g.), Hāgā (2000.g.), Kioto (2003.g.) un Mehiko (2006.g.) nobeiguma deklarācijas,
having regard to the ministerial declarations of the first four World Water Fora, held in Marrakech (1997), The Hague (2000), Kyoto (2003) and Mexico (2006),
ņemot vērā Dublinas konferences (1992.g.) deklarāciju par ūdeni ilgtspējīgas attīstības kontekstā, kurā ieteikts pieņemt integrētu ūdens pārvaldību, atzīstot ūdens vērtību visos tā izmantošanas veidos, un kurā ieviests ūdens tarifikācijas princips,
having regard to the Statement of the Dublin Conference on Water and Sustainable Development (1992), which recommends adopting integrated water management and recognises the value of water in all its uses and introduces the principle of water pricing,
ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas rezolūciju A/RES/58/217, kurā 2005. –2015. gads pasludināts par Starptautisko rīcības desmitgadi ūdens jomā un 22. marts pasludināts par Pasaules ūdens dienu;
having regard to resolution A/RES/58/217 of the UN General Assembly declaring the period 2005-2015 International Decade for Action "Water for Life" and declaring 22 March of each year "World Water Day",
ņemot vērā Starptautiskās konferences par ūdeni, kas notika Bonnā 2001. gadā, ministru deklarāciju, kurā uzsvērta neatliekamā nepieciešamība veicināt jaunu finansējumu no visām iespējamajām investoru kategorijām, kā arī nepieciešamība stiprināt publisko finansējumu ūdenim attiecībā pret privāto kapitālu, vienlaikus veicinot vietēja līmeņa pasākumus,
having regard to the ministerial declaration of the International Conference on Freshwater held in Bonn in 2001, which stresses the urgent need to stimulate new financing from every possible category of investor and the need to strengthen public funding of water through the contribution of private capital, while encouraging action at local level,
ņemot vērā ANO Ekonomikas komisijas Eiropai konvenciju, kas pieņemta 1992. gadā Helsinkos un stājās spēkā 1996. gadā, kas radīja juridisku pamatu reģionālajai sadarbībai pārrobežu ūdensceļu un starptautisko ezeru aizsardzībai un izmantošanai,
having regard to the "United Nations Economic Commission for Europe" (UNECE) Convention, which was adopted in Helsinki in 1992 and entered into force in 1996, and which provides a legal framework for regional cooperation on the protection and use of transboundary watercourses and international lakes,
ņemot vērā ANO pasaules augstākā līmeņa sanāksmi par tūkstošgadi (Ņujorkā 2000. gada 6. –8. septembrī), kurā tika izstrādāti Tūkstošgades attīstības mērķi (TAM), paredzot līdz 2015. gadam uz pusi samazināt to iedzīvotāju īpatsvaru, kuriem nav patstāvīgas piekļuves dzeramajam ūdenim,
having regard to the UN World Summit on the Millennium (New York, 6-8 September 2000) which drew up the Millennium Development Goals (MDGs), which provided for the halving by 2015 of the proportion of people without sustainable access to safe drinking water,
ņemot vērā 2008. gada Saragosas hartu "Jauna visaptveroša vīzija par ūdeni" un 2008. gada Saragosas Starptautiskās izstādes pēdējā diena - 2008. gada 14. septembrī - pieņemtos "Ūdens tribīnes" ieteikumus, kas nosūtīti ANO ģenerālsekretāram,
having regard to the Zaragoza Charter of 2008 "A New Comprehensive Vision of Water" and the recommendations of the Water Tribune adopted on 14 September 2008, the closing day of the 2008 Zaragoza International Exhibition and forwarded to the Secretary-General of the United Nations,
ņemot vērā 2006. gadā publicēto ANO Pasaules ziņojumu par ūdens resursu pārvaldību: "Ūdens – kopēja atbildība",
having regard to the second UN World Water Development Report, entitled 'Water, a shared responsibility',
ņemot vērā 2004. gada 11. marta rezolūcijas par stratēģiju iekšējam tirgum (2003-2006) OV C 102 E, 28.4.2004., 857. lpp.
having regard to its resolution of 11 March 2004 on the Internal Market Strategy - Priorities 2003-2006 OJ C 102 E, 28.04.2004, p.
ņemot vērā ANO Attīstības programmas 2006. gada pārskatu par cilvēces attīstību "Ūdens starp varu un nabadzību", kurā šī ANO aģentūra parādīja, ka nabadzība, nevis fizisks ūdens trūkums ir galvenais iemesls tam, ka vairāk nekā miljards cilvēku nevar piekļūt ūdenim;
having regard to the UNDP "Human Development Report 2006" concerning "water between power and poverty" in which it demonstrated that poverty, rather than the physical shortage of water, is the main reason for which over one billion people are being denied access to water,
ņemot vērā Eiropas Savienības pilsoniskās sabiedrības nozīmīgo ierosmi attiecībā uz ūdeni un visu cilvēku piekļuves tiesībām dzeramajam ūdenim, kas norisinājās Eiropas Parlamentā, jo īpaši " Deputātu un pilsoņu pasaules asambleja par ūdeni (2007. gada 18. –20. martā" un "Ūdeni - mieram" (2009. gada 12.–13. februārī), kā arī "memorandu par Pasaules ūdens protokolu", kas tika apspriests;
having regard to the major initiatives by European civil society regarding water and the right of access to drinkable water for all, organised within the European Parliament, namely the World Water Assembly for Elected Representatives and Citizens (AMECE, 18-20 March 2007) and "Peace with Water" - "faire la Paix avec l'Eau" (12-13 February 2009) and the "Memorandum for a World Water Protocol" which was discussed,
tā kā ūdens un sanitārijas trūkums izraisa 8 miljonus nāves gadījumu gadā un vairāk nekā miljardam cilvēku nav ērtas piekļuves dzeramajam ūdenim par pieņemamu cenu un ap divarpus miljardiem cilvēku rīcībā nav nekādu sanitārijas līdzekļu;
whereas the shortage of water and sanitation is causing 8 million deaths a year, whereas more than one billion people have no convenient access to drink water at an acceptable price and whereas around two-and-a-half billion have no access to sanitation,
tā kā 2,8 miljardi cilvēku dzīvo vietās, kuras skar pieejamo ūdens resursu trūkums un šis skaitlis līdz 2030. gadam palielināsies līdz 3,9 miljardiem cilvēku;
whereas 2,8 billion people live in places affected by water tress and whereas this figure will rise to 3,9 billion by 2030,
tā kā starptautiskā lauksaimniecības biznesa industrija ir galvenais saldūdens patērētājs pasaulē (70 % no iegūtā ūdens daudzuma pasaulē), tā kā šī industrija ūdeni saņem par niecīgu cenu un ka ūdens resursu pārmērīga izmantošana rada ūdeņu piesārņošanas pieaugumu un paplašināšanos, kā arī vispārēju augsnes pasliktināšanos, kas ir iemesls aizvien strukturālākai sausuma fenomenu izplatībai;
whereas multinational industries and agro-business are the main users of fresh water in the world (70% worldwide), for which the price is ridiculously low; whereas the over-exploitation of water resources has aggravated and spread more widely the process of water contamination and the general deterioration of soil quality resulting in a higher incidence of drought of an increasingly structural nature,
tā kā pakalpojumiem, kas saistīti ar ūdens izmantošanu un racionālu pārvaldību, būtu jānosaka tāds cenu līmenis, kas neļautu dažās nozarēs pārmērīgi izmantot ūdeni un kas ļautu ieguldīt infrastruktūru uzturēšanā un uzlabošanā, vienlaikus ar atbalsta pasākumiem, kas ļautu nodrošināt taisnīgu ūdens piegādi, un valdību atbalstu, lai nabadzīgās ģimenes varētu samaksāt par savām pamatvajadzībām saistībā ar ūdeni;
whereas rational water services and management should determine a level of pricing that avoids overuse by some sectors and should allow investments to maintain and improve infrastructure, combined with flanking measures to ensure equitable water distribution and government support to enable poor families to pay for their basic water needs,
tā kā, ja nav stabila reglamentējoša pamata šiem pasākumiem, ūdens liberalizācija un ierobežojumu atcelšana attiecībā uz ūdeni jaunattīstības valstīs, it īpaši vismazāk attīstītajās valstīs var izraisīt cenu paaugstināšanos, kas skars visnabadzīgākos iedzīvotājus un ierobežos viņu piekļuvi ūdenim;
whereas liberalisation and deregulation of water distribution in developing countries, and in particular in the Least Developed Countries (LDCs), without a proper accompanying regulatory framework, can result in price increases that hit the poorest and reduce their access to water,
tā kā valsts un privātā sektora partnerība, kurai būtu jāapvieno stingrs un pārredzams regulējums, publiskais īpašums un privātie ieguldījumi, būtu jāorientē uz piekļuves uzlabošanu ūdenim un sanitārijai visiem, kā arī efektīvāku izmantošanu izmaksu līmenī;
whereas, however, public-private partnerships, that must combine tight and transparent regulations, public ownership and private investment, must be directed towards improved access to water and sanitation for all, as well as more cost-efficient use,
tā kā galvenie šķēršļi efektīvai ūdens pārvaldībai ir tas, ka ūdenim ne politiski, ne finansiāli netiek piešķirta prioritāte, slikta pārvaldība, juridiskā pamata nepietiekamība, pārredzamības trūkums sarunās par līgumu piešķiršanu, korupcija un diskusiju trūkums par tarifiem;
whereas the main obstacles to efficient water management are the low political and financial priority given to water, poor management, an inadequate legal framework, a lack of transparency in negotiating and awarding contracts, corruption and a lack of discussion of price levels,
tā kā atbilstīgi ESAO datiem, valsts atbalsta daļa attīstībai, kas paredzēta ūdenim un sanitārijai ir tikai 9 % no divpusējās attīstības palīdzības un 4,5 % no daudzpusējās attīstības palīdzības un tā ir slikti sadalīta, jo vismazāk attīstītās valstis nav saņēmušas 24 % no fondu līdzekļiem, kaut gan tie šim valstīm ir visvairāk nepieciešami;
whereas, according to the Organisation for Economic Cooperation and Development (OECD), the share of official development assistance (ODA) devoted to water and sanitation is only 9 % of bilateral ODA and 4,5 % of multilateral ODA and whereas distribution is unsatisfactory since the LDCs, which are the most needy, have only received 24 % of funding,
tā kā Pasaules Ūdens forums, kas notiek reizi trijos gados, ir diskusiju un pasaules politisko lēmumu virzības vieta saistībā ar ūdens un ūdens resursu pārvaldību un paužot nožēlu par to, ka līdz šim Pasaules Ūdens foruma darbība ir maz iekļauta ANO darbos;
whereas the World Water Forum, which meets every three years, provides an opportunity for discussion and shaping global policy decisions on management of water and water resources, and regretting that to date, initiatives by the World Water Forum have not been included to any great degree in the work of the United Nations,
paziņo, ka ūdens ir cilvēces kopīgs resurss un ka pieeja dzeramajam ūdenim būtu uzskatāma par vienu no pamattiesībām un vispārējām tiesībām; prasa, lai tiktu darīts viss nepieciešamais, lai līdz 2015. gadam nodrošinātu vismazāk nodrošināto iedzīvotāju piekļuvi dzeramajam ūdenim;
Declares that water is a shared resource of mankind and that access to drinking water should constitute a fundamental and universal right; calls for all necessary efforts to be made to guarantee access to water for the most deprived populations by 2015;
paziņo, ka ūdens tiek uzskatīts par sabiedrisku labumu un tas jāpakļauj valsts publiskai kontrolei, neatkarīgi no tā, vai to pilnīgi vai daļēji pārvalda privātais sektors;
Declares that water is considered as a public good and should be under public control, irrespective of whether it is managed partly or entirely by the private sector;
uzsver, ka visās ar ūdens pārvaldību saistītās politikas jomās jāiekļauj arī sabiedrības veselības un vides aizsardzība, un ka pasaules forumam demokrātiski, iesaistoši un vienprātīgi būtu jāveicina tādu stratēģiju izstrāde, kas sekmētu tāda tautsaimniecības un lauksaimniecības attīstības veidu, kas nodrošinātu augstu ūdens kvalitātes līmeni;
Stresses that any water management policy should also cover the protection of public health and the environment; stresses also that the World Water Forum should help in a democratic, participative and consensual manner to develop strategies conducive to a type of economic and agricultural development that can guarantee a high level of water quality;
pauž vēlmi atteikties no vispārējām subsīdijām ūdens piegādei, kas neļauj stimulēt efektīvu ūdens pārvaldību un izraisa pārmērīgu ūdens patēriņu, lai atbrīvotu līdzekļus mērķtiecīgām subsīdijām, jo īpaši attiecībā uz nabadzīgiem un lauku iedzīvotājiem, lai izveidotu visiem pieejamu piekļuvi ūdenim;
Calls for the abandonment of systems of general water distribution subsidies, which undermine incentives for efficient water management by creating overuse, to free up funds for targeted subsidies, in particular for poor and rural populations, aimed at affordable access for all;
atgādina sieviešu svarīgo lomu ūdens apgādē, pārvaldībā un saglabāšanā;
Draws attention to the vital role of women as regards supply, management and conservation of water;
prasa dalībvalstīm, neskatoties uz krīzi, palielināt savu ieguldījumu attīstības palīdzībā, lai sasniegtu TAM attiecībā uz apgādi ar dzeramo ūdeni, kurai nepieciešamie līdzekļi ir 180 000 000 000 dolāru gadā;
Calls on the Member States, despite the financial crisis, to increase their contribution to ODA in order to achieve the Millennium Development Goal relating to supplies of drinking water, for which the investment requirement amounts to an annual sum of USD 180 000 000 000;
apstiprina, ka valsts, nosakot politikas jomas un nepieciešamos līdzekļus, kā arī atlasot partnerus un sadalot atbildību, kaut arī deleģē izpildi vietējām pašvaldībām, joprojām ir galvenais ūdens politikas dalībnieks;
Points out that, in its tasks of determining policies and the necessary resources, selecting partners and allocating responsibilities, while delegating implementation measures to local authorities, the State is still a major player in water policy;
prasa Komisijai izstrādāt programmas izpratnes veicināšanai attiecībā uz ūdeni gan ES, gan ES partnervalstīs;
Calls on the Commission to develop water awareness programmes in the Union and in the partner countries;
prasa Padomei un Komisijai atzīt vietējo pašvaldību nozīmīgo lomu ūdens pārvaldībā un aizsardzībā, lai tās it visur kļūtu atbildīgas par ūdens nozares pārvaldību, pauž nožēlu, ka Eiropas Savienības (ES) vietējās pašvaldības Eiropas Savienības līdzfinansējuma programmās netiek novērtētas;
Calls on the Council and the Commission to recognise the vital role of local authorities in water protection and management, so as to ensure that they are given responsibility in all countries for management of the water sector and regrets the fact that the competences of EU local authorities are insufficiently valued and exploited by European co-financing programmes;
tāpēc prasa Padomei un Komisijai mudināt ES vietējās pārvaldes iestādes daļu no lietotāju maksājumiem par pakalpojumiem saistībā ar ūdeni un sanitāriju paredzēt decentralizētiem sadarbības pasākumiem;
Calls therefore on the Council and the Commission to encourage EU local authorities to devote a proportion of the levies collected from users for the water supply and sanitation services to decentralised cooperation measures;
prasa publiskā īpašuma saglabāšanas kontekstā un saistībā ar piemērotu regulējošo un juridisko pamatu veltīt lielākus pūliņus, lai privāto sektoru iesaistītu ūdens piegādē, lai izmantotu šā sektora kapitālu, zināšanas un tehnoloģiju, lai uzlabotu piekļuvi ūdenim un sanitārijai visiem un atzītu piekļuvi ūdenim par vienu no pamattiesībām;
Calls, in the context of retained public ownership and within the right legal regulatory framework, for increased efforts to engage the private sector in water distribution, in order to benefit from its capital, know-how and technology to increase access to water and sanitation facilities for all and the recognition of access to water as a fundamental right;
uzskata, ka vietējo NVO starpnieka loma attiecībā uz iedzīvotājiem ir neaizvietojams papildinājums, lai nodrošinātu projektu izdošanos visnabadzīgākajās valstīs;
Considers that the role of non-governmental organisations working on the ground as intermediaries with local communities is an essential additional element in guaranteeing the success of projects in poor countries;
vēlas tādas tarifu izlīdzināšanas īstenošanu, kas ļautu par pieņemamu cenu apgādāt ar ūdeni vismazāk nodrošinātos;
Hopes that cross-subsidies can be introduced to enable the most disadvantaged, in terms of access to water, to be supplied with water at an affordable price;
prasa, lai Komisija un dalībvalstis atvieglo un atbalsta jaunattīstības valstu centienus, lai piemērotos klimata pārmaiņām un samazināto to ietekmi; atgādina šajā sakarībā pasaules klimata pārmaiņu alianses ātras izveidošanas nozīmi;
Calls on the Commission and the Member States to facilitate and support the efforts of developing countries in adapting to and reducing the impact of climate change; recalls, in this connection, the importance of rapidly setting up the Global Climate Change Alliance;
prasa, lai ūdens un ūdens resursu pārvaldības problēmas, kā arī tiesības visiem piekļūt ūdenim tiktu iekļautas to nolīgumu dienaskārtībā, kas tiks noteikti Pušu 15. konferencē Kopenhāgenā (2009. gada 7. -15. decembrī) par Kioto protokola nākotni, atbilstīgi arī valdību ekspertu grupas darbam par klimata izmaiņām (GIEC);
Calls for the issues relating to water management, water resources and the right of access to water for all to be included on the agenda of the COP 15 agreements in Copenhagen (7-18 December 2009) regarding the future of the Kyoto Protocol, in the light of the work done by the "Intergovernmental Panel on Climate Change" (IPCC) experts;
prasa, lai prezidentūra Stambulas forumā pārstāv ES ar šādām pilnvarām:
Calls on the Presidency to represent the Union at the Istanbul Forum, with a mandate to:
uzskatīt piekļuvi dzeramajam ūdenim ne vien par tautsaimniecisku tirgus labumu, kas pakļauts tikai tirgus likumiem, bet par svarīgām cilvēka pamattiesībām;
treat access to drink water as a vital and fundamental human right, and not merely as an economically tradable good, subject only to the rules of the market,
aizstāvēt šajā rezolūcijā paustos virzienus;
advocate the approach expressed in this resolution;