natgillin/translations-raw huggingface dataset:
9. atzinīgi vērtē Padomes lēmumus par eiro zonas pārvaldības nostiprināšanu ar jauniem instrumentiem, lai risinātu problēmas, kas atklājušās krīzē, atbalsta kompleksu Grieķijai, Eiropas Finanšu stabilitātes mehānisma radīšanu, ekonomiskās pārvaldes stiprināšanu, finanšu tirgu regulēšanu un cīņu pret spekulāciju; atzīmē, ka Padome tādējādi ir sapratusi galveno principu, ka eiro zonas problēmām vajadzīgi eiro zonas risinājumi; uzskata, ka šiem jaunajiem instrumentiem būtu arī jāpastiprina ekonomikas politikas koordinācija visu ES dalībvalstu starpā, ne vien veicot uzraudzību, bet arī orientējoties uz proaktīvu ekonomikas politikas koordināciju, ieskaitot pastiprinātas pārvaldības mehānismus, lai īstenotu stratēģiju „ES 2020”; šajā sakarībā pauž nožēlu, ka, lai gan Komisija iesniedza plašu priekšlikumu amplitūdu budžeta uzraudzības stiprināšanai, tā tomēr neierosināja pietiekoši atbilstošus risinājumus ilgtermiņa ekonomiskās ilgtspējības atjaunošanai un pastiprināšanai un orientācijai uz mērķtiecīgu ekonomikas politikas koordināciju, kas pievērstos kopējās budžeta stratēģijas izstrādei visaptverošas stratēģijas „ES 2020” sistēmā;
Welcomes the Council's decisions on strengthening eurozone governance by means of new instruments to address the challenges revealed by the crisis and on the implementation of the support package for Greece, the creation of a European Financial Stabilisation Mechanism, the strengthening of economic governance, the regulation of the financial markets and the fight against speculation; notes that the Council has thus embraced the main principle that eurozone problems need eurozone solutions; considers that these new instruments should also strengthen the coordination of economic policies among all EU Member States, moving beyond surveillance towards pro-active economic policy coordination, including strengthened governance mechanisms to implement the EU 2020 strategy; deplores, in that connection, the fact that while the Commission has made far-reaching proposals to strengthen budgetary surveillance, it has stopped short of proposing sufficiently relevant solutions for restoring and enforcing long-term economic sustainability and for properly targeted economic policy coordination geared towards the development of a common budgetary strategy in the framework of a comprehensive EU 2020 strategy;
11. tāpēc aicina darba grupu, ko Eiropadome izveidoja 2010. gada martā, sniegt konkrētus priekšlikumus par ciešāku un plašāku ekonomikas koordināciju; uzskata, ka šajos priekšlikumos, saskaņā ar LESD 121. un 136. pantu, jābūt vadlīniju kopumam harmonizētas un saskaņotas anticikliskas fiskālās politikas un turpmāko ES solidaritātes mehānismu izstrādāšanai, ar kuriem ir jāvar risināt iekšējo nelīdzsvarotību, asimetriskos triecienus, uzlabot konverģenci un resursu sadales efektivitāti;
Calls, therefore, on the task force established by the European Council in March 2010 to come up with concrete proposals on deeper and broader economic coordination; takes the view that these should, in accordance with Articles 121 and 136 of the TFEU, include a set of guidelines on developing coordinated and harmonised counter-cyclical fiscal policies as well as further EU solidarity mechanisms aimed at coping with internal imbalances and asymmetric shocks, increasing convergence and improving resource-allocation efficiency;
19. norāda uz galveno mērķi uzlabot izglītību; pauž nožēlu par to, ka trūkst skaitlisku mērķu un mudina Eiropas Padomi iekļaut 100 % vidējās izglītības mērķi, kā arī skaidru pamatizglītības un vidējās izglītības kvalitātes mērķi un rādītājus;
Notes the headline target on improving education; deplores the absence of numerical targets and urges the European Council to set the objective of reaching a 100% target for secondary education, as well as clear qualitative targets and indicators for primary and secondary education;
22. aicina Komisiju un dalībvalstis, balstoties uz galvenajiem mērķiem attiecībā uz nodarbinātības līmeni un nabadzības samazināšanu, izveidot pakārtoto mērķu kopumu ES un valstu līmenī, kam jāseko konkrētai politikai un uzraudzības mehānismiem, tostarp rādītājiem;
Calls on the Commission and the Member States to establish, on the basis of the headline targets on the employment rate and poverty reduction, a set of sub-targets at EU and national level, to be followed up by concrete policies and monitoring mechanisms, including indicators;
- ierosinot grozījumus esošajos tiesību aktos,
- proposing amendments to existing legislation;
- uzsākot pārkāpumu procedūras pret dalībvalstīm, kuras to pārkāpj,
- initiating infringement proceedings against non-compliant Member States;
- palielinot centienus attiecībā uz darba un ģimenes dzīves saskaņošanu, nodrošinot pieejamus, elastīgus un kvalitatīvus pakalpojumus, vienlaikus saglabājot tiesības uz sociālo nodrošinājumu, jo īpaši piekļuvi bērnu aprūpes iestādēm, nosakot mērķi nodrošināt aprūpi 50 % līmenī bērniem 0-3 gadu vecumā un aprūpi 100 % līmenī bērniem, kas vecāki par trim gadiem, kā arī uzlabotu piekļuvi aprūpei citiem apgādājamiem;
- stepping up efforts to help people balance work and family life by ensuring the availability of accessible, affordable, flexible and high-quality services while maintaining social security rights and, in particular, access to childcare facilities by aiming to ensure 50% care provision for 0-3 year-olds and 100% care provision for children over three as well as improved access to care for other dependants;
- nosakot mērķi panākt sieviešu nodarbinātību 75 % līmenī, tostarp vismaz 50 % tādā darbā, kas sniedz ekonomisku neatkarību, aktīvi veidojot darba tirgus politiku un noteikumus darba un privātās dzīves savienošanai, piemēram, elastīgs darba laiks, darbavietas elastība un piekļuve cenas ziņā pieejamai ļoti kvalitatīvai bērnu aprūpei un aprūpei citiem apgādājamiem;
- setting a target for achieving 75% female employment, including at least 50% in work that provides economic independence, through actively tailored labour-market policies and provisions for combining work and private life, such as flexible hours, workplace flexibility and access to affordable, high-quality childcare and care for other dependants;
27. pauž nožēlu par vēriena trūkumu, lai izstrādātu patiesu kopīgu Eiropas enerģētikas politiku stratēģijā „ES 2020”; uzsver, ka, lai gan iekšējā tirgus darbība Eiropai ir galvenais mērķis un būtu steidzami jāīsteno trešā enerģētikas pakete, šīs Eiropas enerģētikas politikas daļas pārmērīga izcelšana ir nākusi par sliktu abiem pārējiem mērķiem — ilgtspējīgas attīstības un apgādes drošības mērķim; atgādina, ka iekšējo tirgu nevar skatīt atrauti no ārējās dimensijas un ka Eiropai ir vajadzīga patiesa kopīga Eiropas enerģētikas politika, lai panāktu reālu ietekmi uz energoapgādes drošību, klimata pārmaiņām un enerģijas pieejamību cenas ziņā;
Deplores the lack of any ambition in the EU 2020 strategy to develop a truly common European energy policy; stresses that although a functioning internal market is a key goal for Europe and the third energy package should be implemented as a matter of urgency, overemphasis on this part of Europe's energy policy is to the detriment of the other two objectives of ‘sustainable development’ and ‘security of supply’; points out that the internal market cannot be addressed separately from the external dimension and that Europe needs a truly common European energy policy in order to have a real effect on security of energy supply, climate change and affordability of energy;
36. uzsver, ka gaidāmās KLP un kohēzijas politikas reformas jāveic, skaidri koncentrējoties uz devumu to mērķu sasniegšanai, kas izvirzīti stratēģijā „2020”; norāda, ka šajā saistībā KLP reformai līdz 2013. gadam būtu jāizvirza mērķis radīt tādu ekoloģiski, ekonomiski un sociāli ilgtspējīgu lauksaimniecības politiku, kuras uzmanības centrā ir pārtikas nodrošinājums, dabas resursu pārvaldība, klimata pārmaiņas, teritoriālā kohēzija, vides aizsardzība un darbavietas lauku apvidos;
Emphasises the need for the forthcoming reforms of the CAP and cohesion policy to be carried out with a clear focus on contributing to the realisation of the goals set out in the 2020 strategy; points out, in that connection, that the CAP reform by 2013 should aim to produce an environmentally, economically and socially sustainable agricultural policy focused on food security, natural resources management, climate change, territorial cohesion, environmental protection and jobs in rural areas;
40. mudina, lai Komisija ievērotu plašāku un konsekventāku pieeju savā ārējās darbībā atbilstoši ES koncepcijai par attīstības politikas saskaņotību; atgādina, ka jaunajos Lisabonas līguma noteikumos ir paredzēts piemērot kopējo tirdzniecības politiku, pilnībā ievērojot Savienības ārējās darbības principus un mērķus; aicina veidot ciešu saistību starp stratēģiju „ES 2020” un ES turpmāko tirdzniecības stratēģiju, un tās rīcības plānu Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanai;
Urges the Commission to take a broader and more comprehensive approach in its external action, in line with the EU concept of policy coherence for development; recalls that a new provision of the Lisbon Treaty stipulates that the common commercial policy must be conducted in full compliance with the principles and objectives of the Union's external action; calls for a strong link between the EU 2020 Strategy and the EU's forthcoming trade strategy and its action plan for achieving the Millennium Development Goals;
43. uzstāj, ka, lai stratēģija „ES 2020” būtu ticama, nepieciešama lielāka saderība un savienojamība 27 dalībvalstu budžetu un ES budžeta starpā; uzsver, ka ES budžetam jābūt lielākai lomai šajā ziņā, apvienojot līdzekļus; tāpēc uzskata, ka ES budžetam pēc 2013. gada ir jābūt mērķtiecīgi orientētam uz jaunās stratēģijas galvenajām politikas prioritātēm, cenšoties palielināt ES izdevumu līmeni līdz noteiktajam maksimālajam apjomam 1,24 % apmērā no nacionālā kopienākuma (maksājumos) un 1,31 % (saistībās); uzstāj, lai Komisija īstermiņā un vidējā termiņā pirms -2010. gada pirmā pusgada beigām iesniegtu priekšlikumu pārskatīt maksimālos apjomus, ko paredz pašreizējā daudzgadu finanšu shēma 2007.–2013. gadam, lai rastu īpašus budžeta līdzekļus stratēģijas „ES 2020” mērķu īstenošanas uzsākšanai, jo īpaši kas attiecas uz ierosināto vadiniciatīvu finansēšanu; norāda arī, ka ir jāturpina izskatīt iespējas attiecībā uz jauniem ES finansēšanas instrumentiem, piemēram, eiroobligācijām, kā arī jaunu finansēšanas sistēmu ES budžetam, ieskaitot finanšu darījumu nodokli un t. s. „zaļos nodokļus”; turklāt uzsver, ka ir nepieciešams, lai ES budžets un visi finansējuma avoti atspoguļotu nepieciešamību finansēt pāreju un ekoloģiski ilgtspējīgu ekonomiku;
Insists that, if the EU 2020 strategy is to be credible, greater compatibility and complementarity is needed between the national budgets of the EU 27 Member States and the EU budget; emphasises that the EU budget should play a greater role in that respect, through the pooling of resources; considers, therefore, that the the post-2013 EU budget must focus on key policy priorities of this strategy and should aim to increase the level of EU expenditure to the agreed own-resources ceiling of 1.24% of gross national income (in payments) and 1.31% (in commitments); with regard to the short and medium term, insists that the Commission make a proposal before mid-2010 to revise the ceilings of the current multiannual financial framework 2007-13 in order to find extra budgetary resources and make a start on achieving the goals of the EU 2020 strategy, particularly when it comes to financing the proposed flagship initiatives; points out, too, the need to continue exploring new EU financing instruments, such as Eurobonds, as well as a new financing system for the EU budget, including a financial transactions tax and green taxes; furthermore, emphasises that the EU budget and all sources of funding must reflect the need to fund the transition towards an environmentally sustainable economy;
47. šai saistībā aicina Komisiju, gatavojoties Eiropadomes 2010. gada jūnija sanāksmei, iesniegt Padomei un Eiropas Parlamentam izsmeļošu to direktīvu un regulu sarakstu, kas paredzētas jaunās stratēģijas mērķu sasniegšanai;
Calls, in that connection, on the Commission to submit to the Council and the European Parliament, in the run-up to the June 2010 European Council, a comprehensive list of directives and regulations to achieve the goals to be defined for the new strategy;
19.5.2010 KOPĪGS REZOLŪCIJAS PRIEKŠLIKUMS iesniegts saskaņā ar Reglamenta 122. panta 5. punktu
19.5.2010 JOINT MOTION FOR A RESOLUTION pursuant to Rule 122(5) of the Rules of Procedure
par reliģijas brīvību Pakistānā
on religious freedom in Pakistan
PE441.865v01-00 } PE441.866v01-00 } PE441.867v01-00 } PE441.868v01-00 } PE441.869v01-00 } PE441.870v01-00 } RC1 Eiropas Parlamenta rezolūcija par reliģijas brīvību Pakistānā
PE441.865v01-00 } PE441.866v01-00 } PE441.867v01-00 } PE441.868v01-00 } PE441.869v01-00 } PE441.870v01-00 } RC1 European Parliament resolution on religious freedom in Pakistan
– ņemot vērā tā iepriekšējās rezolūcijas par cilvēktiesībām un demokrātiju Pakistānā, jo īpaši 2007. gada 12. jūlija Pieņemtie teksti, P6_TA(2007)0351 .
– having regard its previous resolutions on human rights and democracy in Pakistan, in particular those of 12 July Texts Adopted, P6_TA(2007)0351 .
– ņemot vērā Padomes 2009. gada 16. novembrī pieņemtos secinājumus par reliģijas vai ticības brīvību, kuros tā uzsver šīs brīvības un reliģiskās neiecietības apkarošanas stratēģisko nozīmi,
– having regard to the Council conclusions adopted on 16 November 2009 on freedom of religion or belief, in which it underlines the strategic importance of this freedom and of countering religious intolerance,
– ņemot vērā ES un Pakistānas 2009. gada 17. jūnija kopīgo paziņojumu, kurā abas puses uzsvēra gan integrētas ilgtermiņa stratēģijas, gan arī sociāli ekonomiskās attīstības un tiesiskuma nozīmi, kā arī atzina nemilitāru līdzekļu nozīmi terorisma apkarošanā,
– having regard to the EU-Pakistan Joint Statement of 17 June 2009, in which both sides underlined the importance of an integrated long-term strategy including social and economic development and the rule of law, as well as acknowledging the significance of non-military means in countering terrorism,
– gaidot otro ES un Pakistānas augstākā līmeņa sanāksmi 2010. gada 4. jūnijā,
– in anticipation of the second EU-Pakistan Summit on 4 June 2010,
– ņemot vērā rezolūciju par „Reliģiju apmelošanas apkarošanu”, ko ANO Ģenerālā Asambleja ar nelielu balsu vairākumu pieņēma 25. martā un kuru Pakistāna katru gadu ierosināja Islāma konferences organizācijas ( OIC ) vārdā,
– having regard to the resolution on ‘Combating Defamation of Religions’ adopted by a narrow majority in the UN Human Rights Council on 25 March, which is proposed annually by Pakistan on behalf of the Organisation of the Islamic Conference (OIC),
– ņemot vērā ES augstās pārstāves Catherine Ashton 2010. gada 4.aprīļa paziņojumu par uzbrukumiem Pakistānā, kā arī 2010. gada 20. aprīļa paziņojumu par 18. konstitucionālā grozījuma pieņemšanu,
– having regard to the statement of 4 April 2010 by EU High Representative Catherine Ashton on attacks in Pakistan, as well as that of 20 April 2010 on the adoption of the 18th Constitutional Amendment,
– ņemot vērā 1948. gada Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas (VCTD) 18. pantu,
– having regard to Article 18 of the 1948 Universal Declaration of Human Rights (UDHR),
– ņemot vērā ANO 1981. gada Deklarāciju par jebkuru uz reliģiju vai ticību pamatotu neiecietības un diskriminācijas formu izskaušanu,
– having regard to the 1981 UN Declaration on the Elimination of All Forms of Intolerance and of Discrimination based on Religion and Belief,
A. tā kā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 5. punktā ir teikts, ka demokrātijas veicināšana un cilvēktiesību un pilsonisko brīvību ievērošana ir Eiropas Savienības pamatprincipi un mērķi, kā arī kopējs pamats tās attiecībām ar trešām valstīm;
A. whereas Article 3(5) of the Treaty on European Union states that the promotion of democracy and respect for human rights and civil liberties are fundamental principles and aims of the European Union and constitute common ground for its relations with third countries,
B. tā kā Pakistānas iedzīvotāju vairākuma un valsts reliģija ir sunnisms un mazākuma reliģiskās un ticības grupas sastāv no kristiešiem, hinduistiem, sīkhiem, šiītiem, ahmadiešiem, budistiem, parsiem, bahajiešiem un tādiem, kuriem nav reliģiskas ticības;
B. whereas the majority and state religion of Pakistan is Sunni Islam, and minority religious and belief groups consist of Christians, Hindus, Sikhs, Shiites, Ahmadis, Buddhists, Parsis, Bahá’ís and those with no religious belief,
C. tā kā Pakistāna ir viena no galvenajām valstīm cīņā pret terorismu un cietsirdīga ekstrēmisma izplatību;
C. whereas Pakistan is one of the key countries in the fight against terrorism and the spread of violent extremism,
D. tā kā ekstrēmistu cietsirdīgo uzbrukumu pieaugošais skaits ir smags pārbaudījums Pakistānas iekšējai stabilitātei un demokrātiskajām iestādēm;
D. whereas its internal stability and democratic institutions are being put to a severe test by the increasing number of violent attacks by extremists which occur on an almost daily basis,
E. tā kā nepārtrauktie draudi Pakistānas un Afganistānas robežas abās pusēs no radikālā islāma spēkiem prasa arvien vairāk saskaņot starptautiskos centienus, lai atbalstītu un veicinātu ekonomisko un sociālo attīstību Pakistānā;
E. whereas the unceasing threat by radical Muslim forces operating on both sides of the Pakistan-Afghanistan border make concerted international efforts to support and invigorate economic and social development in Pakistan ever more imperative,
F. tā kā vienādas tiesības minoritātēm tika iezīmētas Pakistānas dibinātāja Mohammed Ali Jinnah skatījumā, jo savā runā 1947. gadā Konstitucionālajā Asamblejā viņš teica: “Jūs varat piederēt jebkurai reliģijai, kastai vai ticībai — tam nav nekāda sakara ar valsts lietām … Mēs sākam ar šo pamatprincipu, ka mēs visi esam pilsoņi, turklāt vienas valsts pilsoņi.”;
F. whereas equal rights for minorities featured in the vision of the founding father of Pakistan, Mohammed Ali Jinnah, as expressed in his speech to the Constituent Assembly in 1947: ‘You may belong to any religion, caste or creed – that has nothing to do with the business of the State… We are starting with this fundamental principle that we are all citizens, and citizens of one State’,
G. tā kā Pakistānas 1973. gada konstitūcijas nodaļā par pamattiesībām tiek garantēta „brīvība sludināt reliģiju un uzturēt kulta ēkas” (20. pants), visu pilsoņu līdztiesība (25. pants) un „minoritāšu likumīgās tiesības un intereses” (26. pants);
G. whereas the Fundamental Rights chapter of the 1973 Constitution of Pakistan guarantees ‘freedom to profess religion and manage religious institutions’ (Article 20), equality of all citizens (Article 25) and the ‘legitimate rights and interests of minorities’ (Article 26),
H. tā kā no otras puses konstitūcijas 260. pantā tiek nošķirti musulmaņi un citu ticību pārstāvji, tādējādi veicinot diskrimināciju uz reliģijas pamata;
H. whereas, on the other hand, Article 260 of the Constitution differentiates between Muslims and non-Muslims, thereby allowing discrimination on the basis of religion,
I. tā kā neatkarīgu aģentūru sagatavotajos ziņojumos un pārskatos redzams, ka minoritātēm Pakistānā ir atņemtas pilsoniskās pamatbrīvības un iespēju vienlīdzība attiecībā uz nodarbinātību, izglītību un politisko pārstāvību;
I. whereas reports and surveys done by independent agencies reveal that minorities in Pakistan are deprived of basic civil liberties and equal opportunities in jobs, education and political representation,
J. tā kā uzskata, ka vairāk nekā 85 % sieviešu Pakistānā saskaras ar vardarbību ģimenē, tostarp fizisku un psiholoģisku vardarbību; vardarbība pret meitenēm un sievietēm, tostarp izvarošanas, vardarbība ģimenē un piespiedu laulības joprojām ir smagas problēmas, no kurām daļu var attiecināt uz šariata likumu;
J. whereas it is estimated that over 85% of women in Pakistan face domestic abuse, which includes physical and psychological abuse; whereas violence against girls and women, including rape, domestic violence and forced marriages, continues to be a serious problem, part of which can be attributed to Sharia law,
K. tā kā Pakistānas valdība 2008. gada novembrī runātāju par minoritāšu jautājumiem un Pakistānas parlamenta locekli Shahbaz Bhatti ir iecēlusi par federālo minoritāšu lietu ministru, tai pat laikā paaugstinot šo posteni pirmoreiz līdz valdības līmenim;
K. whereas the Government of Pakistan appointed a spokesman for minorities and Member of the Pakistan Parliament Shahbaz Bhatti as Federal Minister for Minorities Affairs in November 2008, while also elevating this position to cabinet level for the first time,
L. tā kā periodā pēc 2008. gada novembra Pakistānas valdība ir ieviesusi piecu procentu kvotu minoritātēm federālajā nodarbinātības nozarē, atzinusi citu ticību pārstāvju svētku dienas, deklarējusi 11. augustu par Nacionālo minoritāšu dienu un rezervējusi senātā vietas minoritāšu pārstāvjiem;
L. whereas in the period since November 2008 the Government of Pakistan has created a quota of five per cent for minorities in the federal jobs sector, recognised non-Muslim public holidays, declared 11 August to be National Minorities Day, and reserved Senate seats for minority representatives,
M. tā kā 2009. gada 29.decembrī prezidents Asif Ali Zardari atkārtoti uzsvēra Pakistānas Darba partijas solījumu atbalstīt visu minoritāšu tiesības tikt uzskatītiem par vienlīdzīgiem pilsoņiem;
M. whereas on 25 December 2009 President Asif Ali Zardari reiterated the pledge of the Pakistan People’s Party to uphold the right of all minorities to be treated as equal citizens,
N. tā kā pastāv pretruna starp Pakistānas valdības apņemšanos attiecībā uz reliģijas brīvību un tās vadošo lomu OIC, apstiprinot ANO Reliģiju apmelošanas apkarošanas darba kārtību;
N. whereas there is a contradiction between the Government of Pakistan’s commitment to freedom of religion and its leading role in the OIC in endorsing the ‘Combating Defamation of Religion’ agenda at the United Nations,
O. tā kā 1982. un 1986. gadā ieviestās tiesību normas, ko dēvē par „zaimojošiem likumiem”, negatīvi atsaucas uz reliģiskajām un minoritāšu pamattiesībām, ko piešķir ar Konstitūciju; tā kā zaimošanas gadījumos Pakistānas kriminālkodeksa (PKK) 295C iedaļā ir paredzēts nāvessods vai mūža ieslodzījums;
O. whereas the legal provisions known as the ‘blasphemy laws’, introduced in 1982 and 1986, undermine the fundamental religious and minority rights granted by the Constitution; whereas the death sentence or lifelong imprisonment are prescribed under Section 295 C of the Pakistan Penal Code (PPC) in cases of blasphemy,
P. tā kā ekstrēmistu grupas un tie, kuri vēlas nokārtot personīgos rēķinus, ļaunprātīgi izmanto tiesību aktus par zaimošanu, tādējādi palielinot vardarbību pret reliģisko minoritāšu locekļiem, jo īpaši ahmadiešiem, bet arī pret kristiešiem, hinduistiem, sīkhiem, šiītiem, budistiem, parsiem, bahajiešiem un kritiski noskaņotiem iedzīvotājiem, kuri uzdrīkstas pacelt balsi pret netaisnību;
P. whereas the blasphemy laws are misused by extremist groups and those wishing to settle personal scores, and have led to an increase of violence against members of religious minorities, particularly Ahmadis, but also Christians, Hindus, Sikhs, Shiites, Buddhists, Parsis, Bahá’ís and critical citizens who dare to raise their voice against injustice,