natgillin/translations-raw huggingface dataset:
atgādina, ka EPN ne tikai pēc tā struktūras un satura, bet arī pēc tā īstenošanas veida un būtības ir jābūt tādam, ar ko atbalsta Klusā okeāna valstu attīstības mērķus, politikas pamatnostādnes un prioritātes;
Recalls that the EPA must be supportive of the development objectives, policies and priorities of the Pacific states, not only in its structure and content, but also in the manner and spirit of its implementation;
atgādina, ka 2007. gada oktobrī tika pieņemta ES Tirdzniecības palīdzības stratēģija ar apņemšanos līdz 2010. gadam palielināt ES kolektīvo ar tirdzniecību saistīto palīdzību līdz EUR 2 miljardiem gadā (EUR 1 miljards no Kopienas un EUR 1 miljards no dalībvalstīm); uzstāj, ka Klusā okeāna reģionam no šā atbalsta ir jāsaņem atbilstoša un taisnīga daļa;
Recalls the adoption, in October 2007, of the EU Strategy on Aid for Trade, with a commitment to increase collective EU trade-related assistance to EUR 2 billion annually by 2010 (EUR 1 billion from the Community, and EUR 1 billion from the Member States); insists that the Pacific region receive an appropriate and equitable share of this assistance;
prasa drīz noteikt un nodrošināt daļu no tirdzniecības atbalsta resursiem; uzsver, ka šiem līdzekļiem vajadzētu būt papildu resursiem un tos nedrīkst iegūt, vienkārši pārdalot Eiropas Attīstības fonda (EAF) finansējumu, un ka mērķim, kādam šie līdzekļi piešķirti, ir jāatbilst Papua-Jaungvinejas un Fidži Salu Republikas, kā arī plašākā Klusā okeāna reģiona prioritātēm, tie jāsaņem paredzētajā termiņā un saskaņā ar valstu un reģionu attīstības stratēģisko plānu īstenošanas grafikiem;
Calls for early determination and provision of the Pacific region's share of the Aid for Trade resources; stresses that these funds should be additional resources, and not merely a repackaging of EDF funding, that they should be in keeping with the priorities of Papua New Guinea and the Republic of the Fiji Islands, as well as those of the wider Pacific region, and that their disbursement should be timely, predictable and in line with the execution schedules of national and regional strategic development plans;
apliecina pastāvīgu atbalstu visaptverošam EPN starp ES un Klusā okeāna valstīm; piekrīt, ka sarunās ir jāapspriež šādi galvenie jautājumi:
Expresses its continued support for a comprehensive EPA between the EU and the Pacific states; agrees that the key issues that must be negotiated include:
intelektuālā īpašuma tiesības, kas attiecas ne tikai uz rietumu tehnoloģiskajiem artefaktiem, bet arī uz tradicionālajām zināšanām;
intellectual property rights, encompassing traditional knowledge as well as western technological artefacts;
valdības iepirkumu procedūras pārredzamība, kurā atvērtība ES uzņēmējiem sāktos no tāda atskaites punkta, kurš atbilst Klusā okeāna valstu vajadzībām;
transparency of government procurement, with openness to EU contractors triggered at a point appropriate to the needs of the Pacific states;
darba vīzas, kas jāpiešķir Klusā okeāna valstu pilsoņiem vismaz uz 24 mēnešiem, lai viņi varētu strādāt par “aprūpes sniedzējiem” vai līdzīgos darbos;
working visas, which must be made available to Pacific Island nationals for periods of at least 24 months to enable them to work as ‘carers’ or in similar professions;
tomēr pieprasa, lai Komisija turpinātu strādāt pie tā, lai nolīgums kļūtu visaptverošāks, un meklētu pieejamas un dzīvotspējīgas alternatīvas, kas garantētu tirgus pieejamību saskaņā ar PTO noteikumiem, radoši izmantojot visas tajos pieejamās elastības iespējas, tostarp atbrīvojumus tām valstīm, kuras nevēlas piedalīties PEPN vai pilnīgajā EPN, vai nevienā no tiem;
Requests, nevertheless, that the Commission continue to work for a more comprehensive agreement and to seek possible alternatives that are accessible and viable and which guarantee market access in accordance with WTO rules, making creative use of all the flexibility available under those rules, including waivers, for those countries not wishing to commit to one or both of the IEPA and the full EPA;
uzsver, ka gan PEPN, gan visaptverošajā EPN būtu jāiekļauj pārskatīšanas klauzula, kurā paredz neatkarīgu vispārējās ietekmes novērtējumu, tostarp ekonomisko, sociālo un ekoloģisko ietekmi, kā arī īstenošanas izmaksas un sekas, un kas veicams trīs līdz piecus gadus pēc nolīguma parakstīšanas; uzsver, ka PEPN, un pēc tam EPN, pārskatīšanas klauzulā jābūt noteikumam, ka visi parakstītāji ir tiesīgi šo klauzulu piemērot, pamatojoties uz iepriekš minēto ietekmes novērtējumu; pieprasa, lai Eiropas Parlaments un Klusā okeāna valstu parlamenti tiktu iesaistīti nolīguma pārskatīšanā;
Stresses that both the IEPA and the comprehensive EPA should incorporate a review clause envisaging an independent global impact assessment that includes the economic, social and environmental impact and the costs and consequences of implementation, which should be carried out within three to five years of the signature of the agreement; stresses that the review clause of the IEPA – and, subsequently, that of the EPA – should contain the provision that all signatories are entitled to invoke it on the basis of the aforementioned impact assessment; requests that the European Parliament and the parliaments of the Pacific states be involved in any review of the agreement;
šajā sakarībā atbalsta Komisijas apņemšanos nodrošināt, lai turpmākajos EPN šī atklātā atkāpe no noteikumiem par izcelsmi būtu izņēmums, nevis norma;
Supports, in this context, the Commission's commitment to ensuring that this blanket derogation from the rules of origin is the exception rather than the rule in future EPAs;
ņemot vērā priekšlikumu Padomes lēmumam (05078/2010),
having regard to the draft Council decision (05078/2010),
ņemot vērā partnerattiecību pagaidu nolīguma projektu starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Klusā okeāna valstīm, no otras puses (05558/2/2009),
having regard to the draft Interim Partnership Agreement between the European Community, of the one part, and the Pacific States, of the other part (05558/2/2009),
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. panta 4. punktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu ( C7-0036/2010 ),
having regard to the request for consent submitted by the Council in accordance with Articles 207(4) and Article 218(6), second subparagraph, point (a), of the Treaty on the Functioning of the European Union ( C7-0036/2010 ),
ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ieteikumu, kā arī Attīstības komitejas un Zivsaimniecības komitejas atzinumus ( A7-0365/2010 ),
having regard to the recommendation of the Committee on International Trade and the opinion of the Committee on Fisheries ( A7-0365/2010 ),
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt tā nostāju Padomei, Komisijai un dalībvalstu un Klusā okeāna valstu valdībām un parlamentiem.
Instructs its President to forward its position to the Council, the Commission and the governments and parliaments of the Member States and of the Pacific States.
B7-0029 , 0030 , 0036 , 0037 un 0038/2011
B7-0029 , 0030 , 0036 , 0037 and 0038/2011
ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 1989. gada 20. novembrī pieņemto Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par bērna tiesībām un jo īpaši tās 21. pantu,
having regard to the United Nations Convention on the Rights of the Child, adopted by the UN General Assembly on 20 November 1989, and in particular Article 21 thereof,
ņemot vērā Eiropas 1967. gada Eiropas Konvenciju par bērnu adopciju,
having regard to the 1967 European Convention on the Adoption of Children,
ņemot vērā Hāgā 1993. gada 29. maijā parakstīto Konvenciju par bērnu aizsardzību un sadarbību starpvalstu adopcijas jautājumos un 1996. gada 25. janvārī pieņemto Eiropas Konvenciju par bērna tiesību ievērošanu (ELS Nr. 160),
having regard to the Convention on the Protection of Children and Cooperation in Respect of Inter-Country Adoption (signed at The Hague on 29 May 1993) and to the European Convention of 25 January 1996 on the Exercise of Children's Rights (ETS No 160),
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 24. pantu,
having regard to Article 24 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union,
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 3. un 5. punktu,
having regard to Article 3(3) and (5) of the Treaty on European Union,
ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu,
having regard to Rules 115(5) and 110(4) of its Rules of Procedure,
tā kā ikviena bērna labklājība un bērnu interešu ievērošanas nodrošināšana ir ārkārtīgi svarīgi jautājumi, un tā kā bērnu tiesību aizsardzība ir Eiropas Savienības mērķis;
whereas the welfare of every child and safeguarding children's best interests is of the utmost importance, and whereas the protection of children's rights is a European Union objective,
tā kā adopcijas joma ir dalībvalstu kompetencē, kuras īsteno attiecīgās procedūras tā, lai nodrošinātu bērna interešu ievērošanu;
whereas in the field of adoption competence is exercised by the Member States, which implement the relevant procedures in accordance with the best interests of the child,
tā kā ir spēkā konvencijas par bērna aizsardzību un vecāku atbildību, jo īpaši 1967. gada Eiropas Konvencija par bērnu adopciju, kuras mērķis ir tuvināt dalībvalstu tiesību aktus par adopciju, kas saistīta ar bērna pārvietošanu no vienas valsts uz citu, un 1993. gada Konvencija par bērnu aizsardzību un sadarbību starpvalstu adopcijas jautājumos (Hāgas Konvencija);
whereas there are conventions in force which deal with child protection and parental responsibilities, in particular the 1967 European Convention on the Adoption of Children, which seeks to approximate the laws of the Member States in cases where adoption involves moving the child from one country to another, and the 1993 Convention on the Protection of Children and Cooperation in Respect of Inter-Country Adoption (the Hague Convention),
tā kā Hāgas Konvenciju ir parakstījušas visas ES dalībvalstis;
whereas all the EU Member States are signatories to the Hague Convention,
tā kā ar Hāgas Konvenciju ir panākts ievērojams progress;
whereas considerable progress has been made as a result of the Hague Convention,
tā kā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijā par bērna tiesībām un Hāgas Konvencijā ir teikts, ka ģimene ir sabiedrības pamatgrupa, un lielākā daļā gadījumu ‐ dabiska vide bērna izaugsmei un labklājībai, kā arī pirmā izvēle attiecībā uz bērna aprūpes iespējām;
whereas the United Nations Convention on the Rights of the Child and the Hague Convention describe the family as the fundamental group of society, as the natural environment for the growth and well-being of children in the vast majority of cases, and as the primary choice as regards care of children,
tā kā ‐ ja nav iespējams par bērnu rūpēties ģimenē, adopcijai vajadzētu būt nākamajam risinājumam, ko izvēlēties, savukārt bērna ievietošanai aprūpes iestādē vajadzētu būt vienīgi pēdējam iespējamam situācijas risinājumam;
whereas if primary care of children by the family is unavailable , adoption should be one of the natural secondary choices, whilst placing a child in institutional care should be the very last option,
tā kā Eiropā nopietna un steidzami risināma problēma ir bērni ar nestabilu bērnību, jo īpaši pamesti un bērnu aprūpes iestādēs ievietoti bērni;
whereas in Europe the problem of precarious childhood, and in particular that of abandoned and institutionalised children, is a significant one and should be treated with the utmost seriousness,
tā kā ES joprojām ir tādas problēmas kā bērna tiesību neievērošana, pret bērniem vērsta vardarbība un bērnu tirdzniecība ar mērķi nodot viņus adopcijai, iesaistīt prostitūcijā, izmantot kā nelegālu darbaspēku, piespiest viņus stāties laulībā, ubagot uz ielām, vai izmantot citiem nelikumīgiem mērķiem;
whereas violations of the rights of children, violence against them and child trafficking for adoption, prostitution, illegal labour, forced marriage, and begging on the streets or for any other illegal purpose, remain a problem in the EU,
tā kā ir svarīgi aizsargāt bērnu tiesības uz dzīvi ģimenē, nodrošinot, ka bērni nav spiesti ilgstoši dzīvot bāreņu namos;
whereas it is important to protect the right of a child to a family life and to ensure that children are not forced to live for long periods in orphanages,
tā kā pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā Eiropas Savienības Pamattiesību harta ir juridiski saistoša; tā kā saskaņā ar Hartas 24. pantu “Bērniem ir tiesības uz viņu labklājībai nepieciešamo aizsardzību un gādību”; un tā kā savukārt Lisabonas līguma 3. pantā teikts, ka bērna tiesību aizsardzība ir viens no Savienības mērķiem,
whereas, following the entry into force of the Lisbon Treaty, the European Charter of Fundamental Rights has become binding; whereas, according to Article 24 of the Charter, ‘children shall have the right to such protection and care as is necessary for their well-being’; and whereas, furthermore, Article 3 of the Lisbon Treaty states that the ‘protection of the rights of the child’ is a Union objective,
aicina apsvērt iespēju Eiropas līmenī koordinēt ar starptautiskās adopcijas instrumentu saistītās stratēģijas saskaņā ar starptautiskām konvencijām, lai uzlabotu informācijas pakalpojumu jomā sniegto palīdzību, sagatavošanos starpvalstu adopcijai, starptautiskās adopcijas pieteikumu apstrādes kārtību un pakalpojumus pēc adopcijas, ņemot vērā, ka visās starptautiskajās konvencijās par bērna tiesību aizsardzību ir atzītas bērnu bāreņu vai pamesto bērnu tiesības augt ģimenē un ka šīs tiesības ir jāaizsargā;
Calls for consideration to be given to the possibility of coordinating at European level strategies concerning the instrument of international adoption, in accordance with international conventions, in order to improve assistance in the areas of information services, preparation for inter-country adoption, the processing of applications for international adoption and post-adoption services, bearing in mind that all international conventions relating to the protection of the rights of the child recognise the right of orphaned or abandoned children to have a family and to be protected;
aicina Komisiju apsvērt iespēju, lai valstu sistēmas varētu darboties Eiropas līmenī;
Calls on the Commission to consider the functioning of national systems at European level;
uzskata, ka visos gadījumos, kad tas ir iespējams un kad tas ir bērna interesēs, priekšroka būtu jādod adopcijai bērna dzimtenē ar iespējamiem ģimenes aprūpei alternatīviem risinājumiem, piemēram, bērna aprūpe audžuģimenē vai bērnu aprūpes centrā, vai arī ģimenes nodrošināšana, izmantojot starptautisko adopciju, atbilstīgi attiecīgajiem valsts tiesību aktiem un starptautiskajām konvencijām, un uzskata, ka bērna ievietošanu bērnunamā jāizmanto vienīgi kā pagaidu risinājumu;
Considers that priority should be given, whenever possible and in the child's best interests, to adoption in the child's country of origin, with possible alternatives being a family-care solution, such as foster or residential care, or finding a family through international adoption, in accordance with relevant national legislation and international conventions, and that placement in an institution should be used only as a temporary solution;
uzsver, ka domājot par bērna tiesību aizsardzību ilgtermiņā, ir jāpiemēro tās valsts tiesību akti, kas ir izcelsmes valsts ģimenei, kura meklē bērna adopcijas starptautiskas iespējas;
Emphasises that the national legislation of the country of origin of the family seeking a child for international adoption must apply when it comes to children's rights protection in the long term;
mudina dalībvalstis un Komisiju sadarbībā ar Hāgas Konferenci, Eiropas Padomi un bērnu tiesību aizsardzības organizācijām izstrādāt sistēmu, lai nodrošinātu pārredzamību un efektīvu uzraudzību situācijās, kas saistītas ar pamestajiem un adoptētajiem bērniem, tostarp bērniem, kas adoptēti starptautiski, un koordinēt pasākumus tā, lai tiktu novērsta bērnu tirdzniecība ar mērķi nodot viņus adopcijai;
Urges the Member States and the Commission, in cooperation with the Hague Conference, the Council of Europe and children's organisations, to develop a framework to ensure transparency and effective assessment of trends concerning abandoned and adopted children, including those who have undergone international adoption, and to coordinate their actions in an effort to prevent child trafficking for adoption;
aicina ES iestādes aktīvāk iesaistīties Hāgas konferences darbā, lai panāktu, ka Konference uzlabo, vienkāršo un veicina starptautiskās adopcijas procedūras un novērš nevajadzīgās birokrātiskās problēmas, vienlaikus sargājot to bērnu tiesības, kas nāk no trešām valstīm;
Calls on all the EU institutions to play a more active role at the Hague Conference in order to exert pressure on the Conference to improve, streamline and facilitate international adoption procedures and to eliminate unnecessary bureaucracy, whilst committing themselves to safeguarding the rights of children from third countries;
aicina valstu kompetentās iestādes regulāri ziņot izcelsmes dalībvalstij par starptautiski adoptēta bērna attīstību;
Calls on the competent national authorities to report periodically to the Member State of origin on the development of a child who has undergone international adoption;
aicina dalībvalstis atzīt psiholoģiskās, emocionālās, fiziskās un sociālās sekas un ietekmi uz bērna attīstību gadījumos, kad bērnu aizved no viņa dzimtenes, un lai tās piedāvātu atbilstīgu palīdzību gan adoptētājiem, gan adoptētajam bērnam;
Calls on the Member States to recognise the psychological, emotional, physical and social/ educational implications of removing a child from his or her place of origin and to offer appropriate assistance to the adoptive parents and the adopted child;
mudina dalībvalstis pievērst īpašu uzmanību bērniem ar īpašām vajadzībām, piemēram, bērniem, kuriem nepieciešama medicīniska aprūpe, un bērniem ar invaliditāti;
Urges the Member States to pay particular attention to children with special needs, such as children who require medical care and disabled children;
atzīst, ka procedurālie aizsardzības pasākumi un visu adopcijas dokumentu, tostarp dzimšanas apliecību, pienācīga kontrole palīdz aizsargāt bērnus pret pārkāpumiem, kas saistīti ar šaubām par bērna vecumu un identitāti; uzskata, ka uzticama dzimšanas reģistrācijas sistēma varētu novērst bērnu tirdzniecību adopcijai, un prasa apsvērt juridiskos risinājumus, ar kuriem veicināt adopcijai nepieciešamo dokumentu savstarpēju atzīšanu;
Recognises that procedural safeguards and proper scrutiny of all the adoption documents, including birth certificates, help to protect a child against violations of hi or her rights stemming from doubts over age or identity; believes that a reliable system of birth registration can prevent child trafficking for adoption, and calls for consideration to be given to legal solutions to facilitate the mutual recognition of the documents necessary for adoption;
aicina visas ES iestādes un visas dalībvalstis aktīvi iesaistīties cīņā pret bērnu tirdzniecību adopcijai;
Calls on the EU institutions and the Member States to participate actively in the fight against child trafficking for adoption;
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Eiropadomes priekšsēdētājam, Padomei, Komisijai, Hāgas konferencei un dalībvalstu valdībām un parlamentiem.
Instructs its President to forward this resolution to the President of the European Council, the Council, the Commission, the Hague Conference and the government and parliaments of the Member States.
ņemot vērā stabilizācijas un asociācijas nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm un Serbijas Republiku, kuru pašlaik ratificē dalībvalstis un Eiropas Parlaments, kā arī pagaidu nolīgumu par tirdzniecību un ar tirdzniecību saistītiem jautājumiem starp Eiropas Kopienu un Serbijas Republiku, kas stājās spēkā 2010. gada 1. februārī,
having regard to the Stabilisation and Association Agreement between the European Communities and their Member States and the Republic of Serbia, which is in the process of ratification by Member States and the European Parliament, and the Interim Agreement on trade and trade-related matters between the European Community and the Republic of Serbia, which entered into force on 1 February 2010,
ņemot vērā Padomes 2010. gada 25. oktobra secinājumus, kuros pausts aicinājums Komisijai sagatavot atzinumu par Serbijas pieteikumu iestājai Eiropas Savienībā, un Padomes 2010. gada 14. jūnija secinājumus,
having regard to the Council Conclusions of 25 October 2010 inviting the Commission to prepare its opinion on Serbia's application for membership of the European Union and to the Council Conclusions of 14 June 2010,
ņemot vērā ANO Drošības padomes rezolūciju Nr. 1244 (1999), Starptautiskās Cilvēktiesību tiesas 2010. gada 22. jūlija konsultatīvo atzinumu par to, vai vienpusējā Kosovas neatkarības pasludināšana atbilst starptautiskajām tiesībām, un ANO Ģenerālās asamblejas 2010. gada 9. septembra rezolūciju, kurā atzīts šī atzinuma saturs un pausta atzinība ES gatavībai veicināt dialogu starp Belgradu un Prištinu A/RES/64/298.
having regard to UN Security Council Resolution 1244 (1999), to the ICJ Advisory Opinion of 22 July 2010 on the question of the accordance with international law of the unilateral declaration of independence in respect of Kosovo, and to the UN General Assembly Resolution of 9 September 2010, which acknowledged the content of the opinion and welcomed the readiness of the EU to facilitate the dialogue between Belgrade and Pristina A/RES/64/298.
ņemot vērā Komisijas 2010. gada progresa ziņojumu par Serbiju SEC(2010) 1330.
having regard to the Commission's 2010 Progress Report on Serbia SEC(2010)1330 .
un Komisijas 2010. gada 9. novembra paziņojumu “Paplašināšanās stratēģija un galvenie uzdevumi 2009.-2011. gadā” COM(2010)0660 .
and the Commission communication of 9 November 2010 entitled ‘Enlargement Strategy and Main Challenges 2010-2011’ COM(2010)0660 .
ņemot vērā 2010. gada 4. un 5. oktobrī notikušās ES un Serbijas parlamentārās asamblejas kopīgo paziņojumu,
having regard to the joint statement by the EU-Serbia Inter-Parliamentary Assembly of 4-5 October 2010,
ņemot vērā 2007. gada 8. novembra ES un Serbijas atpakaļuzņemšanas nolīgumu OV L 334, 19.12.
having regard to the EU-Serbia readmission agreement of 8 November 2007 OJ L 334, 19.12.2007, p.
un Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1244/2009, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas OV L 336, 18.12.
and to Council Regulation (EC) No 1244/2009 of 30 November 2009 amending Regulation (EC) No 539/2001 listing the third countries whose nationals must be in possession of visas when crossing the external borders and those whose nationals are exempt from that requirement OJ L 336, 18.12.2009, p.
ņemot vērā Starptautiskā Kara noziegumu tribunāla bijušajai Dienvidslāvijai galvenā prokurora ziņojumus, kas tik sniegto ANO Drošības padomei 2010. gada 18. jūnijā un 2010. gada 6. decembrī,
having regard to the reports of the Chief Prosecutor of the ICTY presented to the UN Security Council on 18 June 2010 and 6 December 2010,
tā kā pēc 2003. gada 19. un 20. jūnija Saloniku Eiropadomes pieņemtajos secinājumos ir dots solījums visām Rietumbalkānu valstīm, ka tās varēs iestāties Eiropas Savienībā, tiklīdz būs izpildījušas iestāšanās kritērijus, un 2006. gada 14. un 15. decembra Eiropadome un 2010. gada 25. oktobra Padomes secinājumos par Serbiju šo solījumu apstiprināja atjauninātajā konsensā par paplašināšanos;
whereas in the Presidency Conclusions issued following the Thessaloniki European Council of 19 and 20 June 2003 a commitment was made to all the Western Balkan states that they would join the European Union once they meet the established criteria and this commitment was reiterated in the renewed consensus on enlargement approved by the European Council on 14 and 15 December 2006 and the Council Conclusions of 25 October 2010 on Serbia,