natgillin/translations-raw huggingface dataset:
D. tā kā cilvēktiesību universāluma veicināšanas un aizsardzības princips ir Eiropas Savienības ētikas noteikumu un tiesību aktu kopuma neatņemama daļa un viens no Eiropas vienotības un integritātes stūrakmeņiem ES līguma 2. pants, 3. panta 5. punkts un 6. pants.
D. whereas respect for, and the promotion and safeguarding of, the universality of human rights is part of the Union’s ethical and legal acquis and one of the cornerstones of European unity and integrity Articles 2, 3(5) and 6 of the Treaty on European Union.
E. tā kā iepriekšējās desmitgadēs ES nozīmība pasaules mērogā ir ievērojami pieaugusi;
E. whereas the role of the EU as a global player has increased in recent decades,
F. tā kā ES īpašie pārstāvji veicina tās politikas virzienus un intereses apdraudētos reģionos un valstīs un tie aktīvi atbalsta miera stiprināšanas, stabilitātes un tiesiskuma veidošanas centienus;
F. whereas its Special Representatives promote EU policies and interests in troubled regions and countries and play an active role in efforts to consolidate peace, stability and the rule of law,
G. tā kā 2006. gada aprīlī ES kļuva par pirmo reģionālo organizāciju, kas parakstīja nolīgumu ar Starptautisko Krimināltiesu par sadarbību un palīdzību OV L 115, 28.04.2006.
G. whereas, in April 2006, the EU became the first regional organisation to sign an agreement with the ICC on cooperation and assistance OJ L 115, 28.04.2006.
H. tā kā ES desmit gadu laikā no EIDHR finanšu instrumenta ir piešķīrusi vairāk nekā 40 miljonus eiro projektiem, kuru mērķis ir atbalstīt Starptautisko Krimināltiesu un starptautisko kriminālo tiesvedību;
H. whereas the EU has provided more than EUR 40 million over 10 years under the EIDHR financial instrument for projects aimed at supporting the ICC and international criminal justice,
I. tā kā ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja ir aktīvi strādājusi, lai nodrošinātu, ka starptautiskā kriminālā tiesvedība ir iekļauta pārskatītajā ĀKK–EU partnerattiecību nolīgumā (Kotonū nolīgumā) un tā ir pieņēmusi vairākas rezolūcijas, kuru mērķis ir panākt, lai cīņa pret nesodāmību tiktu iekļauta starptautiskajā attīstības sadarbībā un attiecīgajā politiskajā dialogā;
I. whereas the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly has been active in ensuring that international criminal justice is included in the revised ACP-EU Partnership Agreement (Cotonou Agreement) and has adopted several resolutions aimed at mainstreaming the fight against impunity in international development cooperation and relevant political dialogue,
J. tā kā šī pārskatīšanas konference ir izšķiroša iespēja statūtu dalībvalstīm, kā arī tām valstīm, kas nav dalībvalstis, pilsoniskajai sabiedrībai un citām iesaistītajām pusēm no jauna pārliecinoši apliecināt savu apņemšanos aizstāvēt tiesiskumu un panākt vainīgo saukšanu pie atbildības;
J. whereas this Review Conference represents a key opportunity for the States Parties, as well as non-State Parties, civil society and other stakeholders, strongly to reaffirm their commitment to justice and accountability,
K. tā kā statūtu dalībvalstis ir izmantojušas iespēju, lai pārskatīšanas konferencē ne tikai izskatītu ierosinātos Romas Statūtu grozījumus, bet arī novērtētu Starptautiskās Krimināltiesas vairāk nekā 10 gados kopš tās izveidošanas paveikto un plašākā perspektīvā izvērtētu stāvokli starptautiskās kriminālās tiesvedības jomā, īpašu uzmanību pievēršot četriem galvenajiem jautājumiem, proti — komplementaritātei, sadarbībai un Romas statūtu sistēmas ietekmei uz cietušajām personām un cietušajām kopienām, kā arī uz mieru un tiesiskumu;
K. whereas States Parties have seized the opportunity of the Review Conference to go beyond the proposed amendments to the Rome Statute and to take stock of the ICC more than 10 years after its founding and evaluate more broadly the state of international criminal justice, focusing on four major themes, namely: complementarity, cooperation, the impact of the Rome Statute system on victims and affected communities, and peace and justice,
L. tā kā Starptautiskās Krimināltiesas 111 dalībvalstu vidū daži reģioni, piemēram, Tuvie Austrumi, Ziemeļāfrika un Āzija vēl joprojām nav pietiekami pārstāvēti;
L. whereas, with 111 States Parties to the ICC, some regions, such as the Middle East, North Africa and Asia, are still under-represented,
M. tā kā valstu, starptautisko organizāciju un Starptautiskās Krimināltiesas sadarbība ir izšķiroši svarīga, lai starptautiskā kriminālās tiesvedības sistēma strādātu efektīvi un veiksmīgi, jo īpaši tiesībaizsardzības jomā;
M. whereas cooperation among states, international organisations and the ICC is essential for the effectiveness and success of the international criminal justice system, in particular in terms of law-enforcement capacity,
N. tā kā kopš 2010. gada 19. aprīļa — pirmo reizi kopš Starptautiskās Krimināltiesas izveidošanas, tai tika iesniegta prasība konstatēt faktu par valsts atteikšanos sadarboties;
N. whereas, on 19 April 2010, for the first time since the creation of the ICC, a request was submitted to it for a finding of non-cooperation by a state,
O. tā kā komplemetaritātes principa, kas ir Romas statūtu pamatā, priekšnoteikums ir tas, ka valstij pašai ir jāveic izmeklēšana un attiecīgā gadījumā jāsauc pie atbildības personas, kuras turamas aizdomās par starptautiskajos tiesību aktos noteiktajiem noziegumiem;
O. whereas the premise underlying the principle of complementarity, on which the Rome Statute is founded, is that it is for the state itself to investigate and, where appropriate, to prosecute persons suspected of having committed crimes under international law,
P. tā kā lielākajā daļā konflikta situāciju, kuru miera atjaunošanas procesā netika iekļauti tiesiskuma jautājumi, vardarbība atkal atkārtojās;
P. whereas in most conflict situations where justice has not been incorporated as part of the peacemaking process there has been a return to violence,
3. uzsver Romas statūtu universāluma principu un aicina Komisijas priekšsēdētāja vietnieci/Savienības augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos aktīvi veicināt pievienošanos statūtiem un to ratifikāciju;
Underlines the importance of the principle of universality of the Rome Statute and calls on the Vice-President of the Commission/ High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy actively to promote accession to and ratification of the Statute;
6. visnotaļ atbalsta to, ka agresijas noziegumi tiek iekļauti Starptautiskās Krimināltiesas jurisdikcijā, saskaņā ar Romas statūtu 5. panta 1. punktu, attiecībā uz ko Romas statūtu dalībvalstu asamblejas īpašā darba grupa ir secinājusi, ka „agresijas noziegums” ir „agresijas akta plānošana, gatavošana, uzsākšana vai veikšana, kas pēc savas būtības, nodarījuma smaguma vai apjoma ir skaidrs Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu pārkāpums, ko veic persona, kurai ir faktiska kontrole pār valsts politisko vai militāro darbību vai kas to vada”;
Firmly supports the inclusion in Article 5.1 of the Rome Statute of the crime of aggression within the ICC’s material jurisdiction, regarding which the Special Working Group of the Assembly of States Parties to the Rome Statute has agreed that, for the purpose of the Statute, ‘crime of aggression’ means ‘the planning, preparation, initiation or execution, by a person in a position effectively to exercise control over or to direct the political or military action of a State, of an act of aggression which, by its character, gravity and scale, constitutes a manifest violation of the Charter of the United Nations’;
8. aicina dalībvalstis pilnībā iesaistīties izvērtēšanā, aktīvi piedaloties oficiālajās diskusijās, kā arī pilsoniskās sabiedrības (un citu iesaistīto pušu) organizētajos pasākumos līdztekus oficiālajai konferencei;
Calls on the Member States to engage meaningfully in the stocktaking exercise by actively participating in the official panel discussions as well as the events organised by civil society (and other stakeholders) on the margins of the official conference;
10. atbalsta Starptautisko Krimināltiesu pārskatīšanas konferences gaitā, izvērtējot ikvienu Romas statūtu īstenošanas posmu un to ietekmi, paturot prātā cietušo personu un kopienu intereses;
Supports the ICC during this Review Conference in the process of stocktaking on every stage of the implementation and impact of the Rome Statute, bearing in mind the perspective of victims and affected communities;
- aktīvi jāsadarbojas gadījumos, kad ir pieņemts lēmums par apcietināšanu ES teritorijā, lai veicinātu personas nogādāšanu tiesāšanai Starptautiskajā Krimināltiesā;
- actively cooperate when a person is subject to an ICC arrest warrant on EU territory, to facilitate the transfer of the person to the ICC for judgment;
- jāatzīst novatoriskos instrumentus, kādi ir Starptautiskās Krimināltiesas rīcībā, lai īstenotu cietušo tiesības uz taisnīgu tiesu, tostarp iespējas cietušajiem piedalīties tiesas sēdēs un iesniegt atlīdzības pieprasījumus, ņemot vērā ieguldījumu fonda cietušajiem komplementāro nozīmi atlīdzību un palīdzības sniegšanā, tostarp liecinieku aizsardzībā; nodrošināt, lai cietušie, kā arī viņu juristi saņemtu pienācīgu juridisko palīdzību un aizsardzību;
- acknowledge the innovative tools at the disposal of the ICC for the exercise of victims’ right to justice, including the possibility for victims of participating in ICC proceedings and applying for reparations, taking into account the complementary role of the Trust Fund for Victims in the delivery of reparations and other assistance, including witness protection; ensure that victims, as well as their lawyers, benefit from adequate legal assistance and protection;
- jāatzīst Starptautiskās Krimināltiesas līdz šim gūtos sasniegumus, palīdzot cietušajām kopienām un atbalstīt to šajā darbā arī turpmāk; uzsvērt Starptautiskās Krimināltiesas nozīmību, veicot izmeklēšanu uz vietas, tādējādi palielinot tiesas iespējas palīdzēt cietušajām personām un kopienām;
- recognise the progress made by the Court to date in conducting outreach to affected communities and encourage it to develop that work further; and underscore the importance of ICC field operations in increasing the Court’s impact among victims and affected communities;
- īpašu uzmanību jāpievērš tām grupām, kuras vēsturiski tikušas izstumtas, piemēram bērniem un sievietēm, lai nodrošinātu, ka starptautiskās kriminālās tiesvedības dēļ, pārciestais neturpinātu vajāt cietušos un neveicinātu stereotipus, kas šīs ciešanas izraisīja;
- pay particular attention to those groups who have been historically marginalised, such as children and women, in order to ensure that international criminal justice does not become a tool for perpetuating harm and stereotyping that may have been suffered;
- jāpaziņo par būtisku finansiālu ieguldījumu cietušajiem paredzētajā fondā;
- announce a substantial financial contribution to the Trust Fund for Victims;
- jāiesaista pilsonisko sabiedrību pārskatīšanas konferences darbībā, lai nodrošinātu, ka tās viedokļi tiek pienācīgi pārstāvēti tautas foruma pasākumos, kuru organizē Cilvēktiesību tīkls;
- engage with civil society during the Review Conference to ensure that their views are adequately represented, including by participating in events at the People’s Space being organised by the Human Rights Network;
- ieviešot valsts tiesību aktus par sadarbību saskaņā ar Romas statūtu IX sadaļu, ja tas jau nav izdarīts;
- enacting national legislation on cooperation, in accordance with Part IX of the Rome Statute, if they have not yet done so;
- atkārtoti apstiprinot savu apņemšanos bez atrunām sniegt Starptautiskajai Krimināltiesai visu nepieciešamo sadarbību un palīdzību;
- reaffirming their commitment to provide the Court with all necessary cooperation and assistance without reservation;
- apsverot ad hoc nolīgumu noslēgšanu ar Starptautisko Krimināltiesu par cietušo un liecinieku pārvietošanu un tiesas spriedumu izpildi;
- considering concluding ad hoc agreements with the Court for the relocation of victims and witnesses and the enforcement of the Court’s sentences;
- nodrošinot, ka sadarbība tiek plaši apspriesta Starptautiskās Krimināltiesas Dalībvalstu asamblejas sarunās, kā arī nodrošināt, ka tiek apspriestas tiesas vajadzības un problēmas un izvērtēts valstu paveiktais;
- ensuring that cooperation becomes a standing item on the agenda of the Assembly of States Parties to the ICC, that the actual challenges and needs of the Court are discussed and that the progress made by states is measured;
14. aicina dalībvalstis prioritāti piešķirt tam, lai iekļautu Starptautiskās Krimināltiesas jurisdikcijā esošo kara noziegumu kategorijā dažu ieroču izmantošanu bruņotos konfliktos, kas nav starptautiski, saskaņā ar Beļģijas grozījumu priekšlikumu Romas statūtu 8. pantam, kas tika iesniegts dalībvalstu asamblejas 8. sesijā, un noteikt par krimināli sodāmu arī indes, saindētu ieroču, smacējošu, indīgu vai citu gāzu un visu tamlīdzīgu materiālu vai iekārtu izmantošanu, kā arī ložu, kuras izplešas vai saplacinās cilvēka ķermenī izmantošanu bruņotos konfliktos, kas nav starptautiski;
Calls on the Member States to prioritise the inclusion as a war crime within the jurisdiction of the court of the use of certain weapons in the context of an armed conflict not of an international character, in accordance with the Belgian proposal for amendments to Article 8 of the Rome Statute, submitted to the 8th session of the Assembly of States Parties and extending criminalisation of the use of poison, poisoned weapons, asphyxiating, poisonous or other gases and all analogous liquids, materials or devices, as well as the use of bullets that expand or flatten in the body, to armed conflicts not of an international character;
- atkārtoti jāapstiprina savas primārās saistības izmeklēt kara noziegumus, genocīdu un noziegumus pret cilvēci un saukt pie atbildības par tiem un jāapņemas ieviest savos tiesību aktos kara noziegumu, genocīda un noziegumu pret cilvēci definīcijas saskaņā ar Romas statūtiem;
- reaffirm their primary obligation to investigate and prosecute war crimes, genocide and crimes against humanity, and commit to enacting in their legislation definitions of war crimes, genocide and crimes against humanity, in conformity with the Rome Statute;
- jāiesaistās „pozitīvā komplementaritātē”, cita starpā uzsverot efektīvu valsts procedūru nepieciešamību, tostarp valstīs, kurās būtiski trūkst tiesiskuma, piemēram, valstīs, kurās Starptautiskā Krimināltiesa darbojas un valstīs, kurās tā veic provizorisku analīzi;
- engage in ‘positive complementarity’ by, inter alia , emphasising the necessity of effective national proceedings, including in countries where there is a high need for justice, such as ICC situation countries and countries under preliminary analysis by the ICC;
- jāuzsver, cik svarīgi ir uzsākt un īstenot efektīvas valsts procedūras, un jo īpaši jārisina jautājums par politiskās gribas trūkumu no valstu puses;
- stress the importance of initiating and implementing effective national proceedings and, in particular, address the issue of lack of political willingness on the part of states;
- jāuzsver, cik svarīga ir valstu politiskās gribas veidošana, lai tās izpildītu savas saistības saskaņā ar komplementaritāti, un jārīkojas, lai mudinātu valstis nostāties tiesiskuma pusē un nepieļaut nesodāmību;
- stress the vital importance of building the political will of states to fulfil their obligations under complementarity, and take steps to encourage states to stand on the side of justice and against impunity;
22. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, Padomei, Komisijai, dalībvalstu un kandidātvalstu valdībām un parlamentiem;
Instructs its President to forward this resolution to the Vice-President of the Commission/ High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy, the Council, the Commission and the governments and parliaments of the Member States and the candidate countries.
14.5.2010 B7-0266/2010 REZOLŪCIJAS PRIEKŠLIKUMS iesniegts, noslēdzot debates par Padomes un Komisijas paziņojumiem,
14.5.2010 B7-0266/2010 MOTION FOR A RESOLUTION to wind up the debate on statements by the Council and Commission
PE441.860v01-00 B7‑0266/2010 Eiropas Parlamenta rezolūcija par ES stratēģiju 2020. gadam
PE441.860v01-00 B7‑0266/2010 European Parliament resolution on EU 2020
– ņemot vērā Komisijas dienestu 2010. gada 2. februāra darba dokumentu „Lisabonas stratēģijas izvērtējuma dokuments” ( SEC(2010)0114 ),
– having regard to the Commission staff working document of 2 February 2010 entitled ‘Lisbon Strategy evaluation document’ ( SEC(2010)0114 ),
– ņemot vērā 2010. gada 26. martā notikušās Eiropadomes pavasara sanāksmes secinājumus par Eiropas stratēģiju 2020. gadam un ekonomikas pārvaldību,
– having regard to the conclusions of the European Council's Spring Summit of 26 March 2010 on Europe 2020 and economic governance,
– ņemot vērā euro zonas valstu un valdību vadītāju 2010. gada 7. maija paziņojumu,
– having regard to the statement of the heads of state or government of the euro area of 7 May 2010,
– ņemot vērā 2010. gada 9. un 10. maija Ekonomikas un finanšu padomes ārkārtas sanāksmes secinājumus,
– having regard to the conclusions of the Economic and Financial Affairs Council Extraordinary meeting of 9/10 May 2010,
A. tā kā pēdējās desmitgadēs līdz pat 2007. vai 2008. gadam milzīgo investīciju un finanšu tirgu izaugsmes pamatā bija aizvien nevienlīdzīgākā ienākumu un bagātības pārdale (palielinājās peļņa un bagātība, strauji saruka darbaspēka ienākumu daļa IKP), kas arī spekulatīvu burbuļu rašanās (jaunā interneta ekonomika, nekustamais īpašums u.c.);
A. whereas the increasing inequality in the distribution of income and wealth (rising profits and wealth, steep decline of labour's share in national income) in the last decades up to 2007/2008 was the major driving force behind the giant growth of investment in financial markets and the creation of speculative bubbles (Internet 'New Economy', real estate etc.),
B. tā kā ES politika kopumā un Lisabonas stratēģija jo īpaši pastiprināja šīs tendences, galveno uzsvaru liekot uz „konkurētspēju”, izmaksu samazināšanu, labklājības valsts sistēmas sagraušanu, aizvien elastīgākiem darba tirgiem, tirgu liberalizāciju kopumā un jo īpaši ierobežojumu atcelšanu finanšu tirgos;
B. whereas EU policy in general and the Lisbon Strategy in particular aggravated these trends with its focus on 'competitiveness', cost-cutting, dismantling of the welfare state, ever more flexible labour markets, liberalisation of markets in general and de-regulation of financial markets in particular,
C. tā kā ES politika kopumā un līdz ar to Lisabonas stratēģija veicināja to, ka dalībvalstis, sacenšoties savā starpā, piekopa stratēģiju, ko varētu raksturot kā „padari par nabagu savu kaimiņu”, radīja labvēlīgus apstākļus parādu veicinātai „burbuļekonomikai” vienā daļā ES valstu, kuru rezultātā palielinājās to tekošā konta deficīts, un vienlīdz nestabilai, uz konkurētspēju balstītai izaugsmei nelielā skaitā citu ES dalībvalstu, turklāt otrās uzkrāja ļoti lielus tekošā konta pārpalikumus ar algu deflācijas un apspiesta iekšējā pieprasījuma palīdzību;
C. whereas EU policies at large and the Lisbon Strategy thus were fuelling a 'beggar thy neighbour' policy of Member States to outcompete each other and paved the way for unsustainable 'bubblenomics' debt driven booms in many EU countries resulting in rising current account deficits on the one hand and equally unsustainable competitiveness driven growth in few other EU countries on the other hand, the latter created huge current account surpluses by a policy of wage deflation but depressed internal demand,
D. tā kā Eiropas iestāžu vadītāji un dalībvalstu valdības nepievērsa uzmanību pieaugošajām ekonomikas atšķirībām gan euro zonas valstīs, gan visās 27 ES dalībvalstīs, jo bija cieši, bet maldīgi pārliecinātas, ka ekonomiska nestabilitāte var rasties tikai inflācijas vai bezatbildīgas fiskālās politikas dēļ;
D. whereas the European Institutions and Member States' governments left the growing economic divergences resulting from this competition within the euro-zone and the EU-27 unattended in their firm but mistaken belief that economic instability can only result from inflation or fiscal irresponsibility,
E. tā kā tādēļ Lisabonas līgums un ES projekta monetāriskā struktūra lielā mērā ir vainojamas pie finanšu un ekonomikas krīzes izraisīšanas un nespējas sasniegt pašu izvirzītos Lisabonas mērķus, jo tie radīja labvēlīgu vidi ekonomikas saindēšanai ar „toksiskajiem aktīviem”, atceļot ierobežojumus finanšu tirgū un veicinot spekulatīvu burbuļu veidošanos arī „reālajā ekonomikā”; tā kā argumenti, ka Lisabonas stratēģijas neveiksmes cēlonis ir tās nepietiekama īstenošana dalībvalstīs, kontroles trūkums u.tml., ir nepārliecinoši;
E. whereas, therefore, the Lisbon Strategy and the monetarist architecture of the EU project share a large responsibility for the unravelling of the financial and economic crisis and the failure to achieve their own Lisbon targets, as they paved the way for contagion by 'toxic assets' via financial market deregulation and promoted speculative bubbles also in the 'real economy'; whereas it is not convincing that the failure of the Lisbon Strategy can simply be attributed to its insufficient implementation by Member States, lack of control and the like,
F. tā kā Eiropas Savienības vadītāji, turpinot ierasto retoriku par kopēju Eiropas rīcību un solidaritāti, ir sākuši politiku, kuru varētu apzīmēt ar nosaukumu „padari par nabagu savu kaimiņu”, ļaujot konkurēt dalībvalstu shēmām, kas paredzētas finanšu nozares glābšanai un atveseļošanās panākšanai vajadzīgo fiskālo stimulu nodrošināšanai; tā kā, neraugoties uz Eiropas Ekonomikas atveseļošanas programmu, ko Padome pieņēma 2008. gada decembrī, ES reakcija uz krīzes situācijām tā arī nav kļuvusi saskaņotāka; tā kā līdz šim īstenotie banku glābšanas un stimulēšanas pasākumi līdz šim izpaudušies kā finanšu nozaru un ražotāju zaudējumu mazināšana, tie ir piebremzējuši lejupslīdi, taču atveseļošana ar tiem nav panākta;
F. whereas European Union leaders, for all their customary talk of collective European action and solidarity, started a 'beggar thy neighbour' policy of competing national schemes to rescue the financial sector and to provide fiscal stimulus for recovery; whereas the European Economic Recovery Programme adopted by the Council in December 2008 never lead to a more coordinated EU response to the crisis; whereas the bank rescue and stimulus measures implemented so far socialised the financial sectors' and industry's losses and slowed down the recession, but did not generate a recovery,
G. tā kā atveseļošanas plāni ir izveidoti, neņemot vērā dzimumu līdztiesības perspektīvu, un tā kā sievietes līdz šim ir bijušas un vēl aizvien lielā mērā ir atstumtas no to lēmumu pieņemšanas, kas attiecas uz ekonomikas un finanšu atveseļošanas pasākumiem; tā kā dažādu stimulēšanas pasākumu ietekme uz sievietēm un vīriešiem ir atšķirīga; un tā kā pirmajā posmā krīze īpaši smagi skāra nozares, kurās galvenokārt tiek nodarbināti vīrieši (mašīnbūve, celtniecība u.c.), ir skaidrs, ka vidējā termiņā un ilgtermiņa valstu pieaugošajām parādsaistībām būs ļoti nopietna negatīva ietekme uz nozarēm, kurās galvenokārt strādā sievietes, īpaši uz darba vietām valsts sektorā un valsts organizētām un/vai valsts subsidētām sociālo, veselības un aprūpes pakalpojumu nozarēm;
G. whereas these recovery plans have been designed without taking into account a gender perspective, and whereas women are and have been largely excluded from decision-making on economic and financial recovery measures; whereas different stimulus measures produce different outcomes for women and men; and whereas in a first phase of the crisis male-dominated sectors of the economy were particularly hit (such as the car industry, construction industry , etc) it is clear that the middle- and long-term effects of state's increased indebtedness will have a very serious effect on sectors where women largely work, and in particular public sectors jobs and publicly organised and/or publicly subsidised social, health and care services,