natgillin/translations-raw huggingface dataset:
pauž nožēlu, ka G20 valstis nevienojās par konkrētiem pasākumiem, lai vērstos pret nodokļu oāzēm, lai gan jau ir saraksts ar tām jurisdikcijām, kuras nevēlas sadarboties, un varētu izmantot fiskālus, ekonomiskus un politiskus līdzekļus, lai draudus pārvērstu par pozitīviem rezultātiem; iesaka pieņemt ES līmenī attiecīgu tiesisko regulējumu, lai ierobežotu darījumus ar šīm jurisdikcijām, un aicina ASV partnerus rīkoties tāpat; aicina nākamajā G20 valstu augstākā līmeņa sanāksmē vienoties par koordinētu un efektīvu rīcību, lai izskaustu visas nodokļu oāzes un vāja regulējuma gadījumus, kā arī likvidēt iekšzemes nodokļu un regulējuma nepilnības, kas ļoti bieži ļauj izvairīties no nodokļu maksāšanas pat lielākajos finanšu centros;
Regrets that the G20 did not agree on concrete action against tax havens although a list of uncooperative jurisdictions already exists and fiscal, economic and political tools could be used to convert threats into positive results; recommends that the EU should adopt at its own level an adequate legislative framework to restrict business with those jurisdictions and calls on its US partners to do the same; calls on the next G20 summit to agree on coordinated and effective action both to eliminate all tax havens and instances of lax regulation and to close 'onshore' tax and regulatory loopholes which permit widespread tax avoidance even in major financial centres;
Starptautisko finanšu iestāžu pilnveidošana
Strengthening our global financial institutions
piekrīt lēmumam paplašināt Finansiālās stabilitātes forumu ( FSF ), kas tagad pārtapis par Finansiālās stabilitātes padomi ( FSB ), tajā iekļaujot visas G20 valstis, kā arī Spāniju un Komisiju, un cik vien iespējams drīz veikt reformas SVF attiecībā uz balsošanu, kvotām, darbības režīmu un nosacītību, kādu tas piešķir izsniegtajiem aizdevumiem; atzinīgi vērtē to, ka ir piešķirti papildu līdzekļi, un G20 valstu apņemšanos ievērot SVF neatkarību, veicot uzraudzības uzdevumus; uzsver, ka funkcija, kas uzticēta FSB kopā ar SVF, būs lietderīga tikai tad, ja visas valstis piekritīs ievērot to novērtējumus un ieteikumus; mudina ES sarunu dalībniekus panākt īstenu pārredzamību un atbildību FSB lēmumu pieņemšanas procesā;
Agrees with the decision to expand the FSF/FSB to include all G20 countries plus Spain and the Commission and to reform the IMF in terms of voting, quotas, mode of operation and the type of conditionality it attaches to its loans as soon as possible; welcomes the allocation of additional resources and the commitment of G20 members to respect the IMF's independence in its surveillance tasks; underlines that the role given to the FSB in cooperation with the IMF will prove useful only if all countries agree to respect their assessments and recommendations; urges the EU negotiators to obtain real transparency and accountability of the FSB's decision-making;
uzskata, ka jaunattīstības valstīm jābūt labāk pārstāvētām starptautiskās finanšu iestādēs; tādēļ aicina nākamajās Pasaules Bankas un SVF komitejas sanāksmēs vienoties par faktisku pārvaldības reformu; atzinīgi vērtē apņemšanos nodrošināt, ka starptautisko finanšu iestāžu vadošo darbinieku atlases process ir atklāts, pārredzams un balstās uz nopelniem; tādēļ mudina ES paust vienotu nostāju;
Believes that the representation of developing countries in international financial institutions must be improved; calls, therefore, for a real governance reform to be agreed at the next WB and IMF committee meetings; welcomes the commitment to an open, transparent and merit-based selection process for the leadership of the international financial institutions; urges the EU as a consequence of this to speak with one voice;
aicina veikt globālās ekonomikas un finanšu pārvaldības tālejošu reformu, lai risinātu nevienlīdzības, sliktas pārvaldības un globālās nelīdzsvarotības problēmas, kas pasaulē, kur ir milzīgas neapmierinātas vajadzības, ir radījušas nepietiekamu pieprasījumu; uzskata, ka ar šo reformu ir jāveicina demokrātija, pārredzamība, atbildība un efektivitāte, tai jānodrošina starptautisko ekonomikas un finanšu iestāžu politikas un procedūru vienotība, kā arī jāpārskata Vašingtonas konsenss un SVF un Pasaules Bankas politikas intelektuālie pamati, tos aizstājot ar apšaubīto paļaušanos uz tirgus pakoriģējošo raksturu, vienlaikus atzīstot valsts iestāžu atbildību aizsargāt plašākas sabiedrības intereses;
Calls for a far-reaching reform of global economic and financial governance in order to tackle the problems of inequality, mismanagement and global imbalances, which have generated a crisis of inadequate demand in a world of vast unmet needs; believes that this reform must promote democracy, transparency, accountability and effectiveness, ensure coherence between the policies and procedures of the international economic and financial institutions and revise the Washington consensus and the intellectual underpinnings of IMF and World Bank policies, replacing their discredited reliance on the self-correcting character of markets with a recognition of the responsibility of public authorities to protect the wider public interest;
Atteikšanās no protekcionisma un pasaules mēroga tirdzniecības un ieguldījumu veicināšana
Resisting protectionism and promoting global trade and investment
atzinīgi vērtē solījumu arī turpmāk veicināt pasaules mēroga tirdzniecību un ieguldījumus, atteikties no protekcionisma un saglabāt apņēmību sasniegt Tūkstošgades attīstības mērķus un pildīt OAP solījumus, tostarp solījumus par tirdzniecības atbalstu un parādu atvieglojumiem, kā arī Glenīglsas solījumus, it īpaši Subsahāras Āfrikai, taču pauž nožēlu, ka nav izteikti solījumi par papildu finansējumu tirdzniecības atbalstam; aicina nākamajā G20 valstu augstākā līmeņa sanāksmē skatīt arī jautājumu par pasaules tirdzniecības sistēmas un Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) vadības reformēšanu, lai veicinātu taisnīgu tirdzniecību, apturētu augošo nevienlīdzību starp ziemeļiem un dienvidiem, uzlabotu tirdzniecības, sociālās un vides politikas saskaņotību un panāktu lielāku demokrātiju, pārredzamību un atbildību PTO;
Welcomes the pledge to further promote global trade and investment, reject protectionism and remain committed to meeting the Millennium Development Goals and to achieving the ODA pledges, including commitments on Aid for Trade and debt relief and the Gleneagles commitments, especially to Sub-Saharan Africa, but regrets that there are no commitments on additional funding in the field of Aid for Trade; calls on the next G20 summit to address also the reform of the world trading system and the governance of the WTO to promote fair trade, reverse the growing inequalities between North and South, improve coherence between commercial, social and environmental policies and make the WTO more democratic, transparent and accountable;
atzinīgi vērtē to, ka tirdzniecības finansēšanai ir piešķirti USD 250 miljardi, kas palīdzēs nodrošināt pieņemamu pieeju īstermiņa kredītiem; tomēr pauž satraukumu par pasaules tirdzniecības samazināšanos, kas riskē vēl vairāk saasināt lejupslīdi visā pasaulē; uzsver, ka ir svarīgi ātri un veiksmīgi pabeigt Dohas sarunu kārtu; uzskata — lai to sasniegtu, valstu un valdību vadītājiem ir jāpiešķir pilnvaras sarunu dalībniekiem no rūpnieciski attīstītām valstīm ievērot galveno Dohas attīstības sarunu kārtas mērķi, proti, novērst nelīdzsvarotību pasaules tirdzniecības sistēmā, kas ir kaitējusi jaunattīstības valstīm;
Welcomes the $250 bn made available for trade finance, which will enable affordable access to short-term credit; is alarmed however by the fall in world trade, which threatens a further deepening of the global recession; stresses the importance of concluding the Doha Round rapidly and successfully; believes that, to achieve that end, the negotiators from the industrialised world must be mandated by their Heads of State and Government to respect the central purpose of the Doha Development Round, which is to redress the imbalances in the world trading system which have worked to the detriment of developing countries;
aicina ES dalībvalstis piedāvāt pasākumus un instrumentus, kas ir ieviesti, reaģējot uz krīzi jaunattīstības valstīs, lai ES rīcība būtu saskaņota; aicina nākamajā Monterey ziņojumā par finanšu attīstību novērtēt šādi noteikto pasākumu īstenošanu;
Calls on the EU Member States to present actions and instruments introduced in response to the crisis in developing countries in order for the EU to make a coordinated response; calls for the implementation of the actions thus identified to be assessed in the next Monterrey report on financing development;
atzinīgi vērtē G20 valstu apņemšanos izmantot ieguldījumus, ko finansē no fiskālo stimulēšanas pasākumu kopumiem, lai virzītos uz „zaļu” un ilgtspējīgu pasaules ekonomiku; pauž atbalstu atkārtoti izteiktajam solījumam panākt vienošanos ANO Klimata pārmaiņu konferencē, kas notiks 2009. gadā decembrī Kopenhāgenā; aicina Komisiju sagatavot priekšlikumus, lai uzlabotu veikumu šajā jomā, kā arī nosaukt un nokaunināt tās dalībvalstis, kuru veikums ir nepietiekams;
Welcomes the G20 commitment to use investment funded by fiscal stimulus packages to evolve towards a green and sustainable global economy, with the goal of building a global eco-friendly society; supports the renewed commitment given to reach agreement at the UN Climate Change Conference in Copenhagen in December 2009; calls on the Commission to draw up proposals to improve performance in this regard and to name and shame those Member States which fall short;
aicina nākamajā G20 valstu augstākā līmeņa sanāksmē pieņemt „pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmu”, kurā būtu apņemšanās darba vietā visaptveroši ievērot cilvēktiesības un darba pamatstandartus, likvidēt bērnu darbu, izveidot darbavietas, nodrošināt darba un ienākumu pieejamību, izglītību, apmācību un aktīvu darba tirgus politiku, atbilstošu sociālo aizsardzību un sociālo dialogu, kas palīdzētu risināt konfliktus un veicinātu progresu, un uzskata, ka būtu jāpārskata nosacījumi, ar kādiem tiek sniegta Pasaules Bankas un SVF palīdzība, lai ņemtu vērā minēto programmu un starptautiskās sadarbības centrā izvirzītu ilgtspējību, sociālo taisnīgumu un pienācīgas kvalitātes nodarbinātību;
Calls on the next G20 summit to adopt a 'Decent work agenda', which should combine a commitment to universal respect for human rights at work, core labour standards and the elimination of child labour, to job creation and access to jobs and incomes, to education, training and active labour market policies, to adequate levels of social protection and to social dialogue as the means of resolving conflicts and stimulating progress, and believes that the conditions attached to WB and IMF assistance should be revised to take account of this agenda and to put sustainability, social justice and decent work at the heart of international cooperation;
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei, Komisijai, G20 valstu vadītājiem, Eiro grupai, Eiropas Centrālajai bankai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, Reģionu komitejai un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the G20 Leaders, the Eurogroup, the European Central Bank, the Parliaments of the Member States, the Committee of the Regions and the European Economic and Social Committee.
iesniedza Francis Wurtz un Sahra Wagenknecht
by Francis Wurtz and Sahra Wagenknecht
par G20 augstākā līmeņa sanāksmes secinājumiem
on the conclusions of the G20 summit
Eiropas Parlamenta rezolūcija par G20 augstākā līmeņa sanāksmes secinājumiem
European Parliament resolution on the conclusions of the G20 summit
ņemot vērā ņemot vērā Londonā 2009. gada 2. un 3. aprīlī notikušās G20 valstu augstākā līmeņa sanāksmes secinājumus,
having regard to the conclusions of the G20 summit held in placeCityLondon on 2 and 3 April 2009,
tā kā finanšu un ekonomiskā krīze pārliecinoši atspēko vadošo politiķu un uzņēmēju un tradicionāli domājošo ekonomistu vidū plaši izplatīto pārliecību, ka “brīvais tirgus visu nokārto” un tirgus spēku brīva mijiedarbība nodrošina resursu saprātīgu un efektīvu sadali;
whereas the commonly shared belief of political and business leaders and mainstream economists that 'free markets know better' and that the free interplay of market forces guarantees an efficient and effective allocation of resources has been strongly disproved by the financial and economic crisis,
tā kā ienākumu un bagātības arvien nevienlīdzīgākā sadale (peļņas un bagātības pieaugums un darbaspēka daļas pārspīlētā samazināšanās nacionālajos ieņēmumos) iepriekšējos 30 gados bija galvenais noteicošais faktors gigantiskajiem ieguldījumiem finanšu tirgos un aktīvu cenu “burbuļu” veidošanās procesam;
whereas the increasing inequality in the distribution of income and wealth (rising profits and wealth, steep decline of labour's share in national income) in the last 30 years was the major driving force behind the giant growth of investment in financial markets and the creation of asset price bubbles,
tā kā finanšu tirgu globalizācija, liberalizācija un deregulācija veicināja inovācijas finanšu jomā (atvasinātie finanšu instrumenti, riska ieguldījumu fondi, privātais kapitāls, saistību pārvēršana vērtspapīros, strukturēti ieguldījumu instrumenti u. c.), kas savukārt izraisīja pārmērīgu un izteikti ciklisku kapitāla piesaistīšanu, tuvredzīgas rīcību, nepamatotas prasības pēc lielas peļņas saistībā ar ražošanu un pakalpojumu sniegšanu uzņēmumos (orientācija uz akcionāru vērtību), kā arī strauju un plašu riska faktoru izplatīšanos; tā kā gan finanšu tirgu liberalizēšanas neo–liberāla politika, gan tuvredzīga orientēšanās uz akcionāru vērtības palielināšanu par jebkuru cenu sevi ne mazākā mēra nav attaisnojusi;
whereas the globalisation, liberalisation and deregulation of financial markets have paved the way for financial innovation (derivatives, hedge funds, private equity, securitisation, structured investment vehicles, etc), which in turn has led to excessive and excessively pro-cyclical leverage, short-term behaviour, imposing untenable targets for high rates of return on enterprises in the context of production and services ('shareholder value orientation'), and fast and widespread contagion of risks; whereas, therefore, both the neo-liberal policies of financial market liberalisation and the short-term orientation of increasing shareholder value at any cost have proved to be entirely bankrupt,
tā kā atbildība par pašreizējo krīzi ir jāuzņemas ne tikai alkatīgiem finanšu nozares pārvaldītājiem, bet arī ASV un ES dalībvalstu valdībām un ES iestādēm, kas visas veicināja finanšu tirgu liberalizāciju (Eiropas Savienībā tas īpaši notika ar ES finanšu rīcības plāna un Lamfalisī paketes starpniecību, kuri balstījās uz pieeju par finanšu nozares pašregulēšanos);
whereas the blame for the crisis lies not only with greedy managers in the financial industry but, equally, with the governments of the US and of nearly all the EU Member States as well as with the EU institutions, all of which have promoted the liberalisation of financial markets, in the EU notably with the EU Financial Market Action Plan and the Lamfalussy package, which were based on 'self-regulation' by the financial sector,
tā kā arī pašreizējā krīze skaidri parāda, ka nepieciešams apvienot ekonomikas un politiskos spēkus visā pasaulē, lai atrisinātu krīzes izraisītās problēmas, izmantojot koordinētu fiskālo politiku un ierobežotu finanšu tirgus; tā kā tradicionālā „rietumu pasaule”, īpaši ASV, Japāna un ES, ilgāk vairs nespēj risināt šīs problēmas, rīkojoties katra atsevišķi; tā kā tāpēc G20 augstākā līmeņa sanāksme bija paredzēta, lai uzsāktu jaunas ekonomikas iekārtas veidošanu, šajā procesā nozīmīgu lomu paredzot valstīm, kas strauji attīstās,
whereas the current crisis underlines the need to combine the economic and political power of the entire world in order to tackle the crisis by means of coordinated fiscal policies and to curb the financial markets; whereas the traditional 'western world', especially the US, Japan and the EU, is no longer able to solve the problems single-handedly; whereas the G20 summit was therefore expected to launch a new world economic order, with an important role for the emerging countries,
uzsver, ka pasaulē nekavējoties vajadzīga koordinēta politika, lai stabilizētu ekonomiku, cīnītos pret klimata pārmaiņām un veicinātu pilnīgu nodarbinātību ar kvalitatīvām darba vietām un sociālajām tiesībām; tāpēc jo īpaši izsaka nožēlu par to, ka izņemot izteiktos solījumus par resursu piešķiršanu SVF lielākā apmērā, G20 augstākā līmeņa sanāksmē netika panākti nekādi rezultāti, lai izstrādātu programmu pašu deklarētā mērķa īstenošanai par noteikumiem, ar kuriem reglamentētu „jaunu ekonomikas iekārtu”;
Points out that the world urgently needs coordinated policies to stabilise the economy against recession, counter climate change, enhance environmentally and socially sustainable development, strengthen public services, and promote full employment with quality jobs and social rights; strongly regrets, therefore, the fact that, except for promises of more resources for the IMF, the G20 summit has not succeeded in moving the agenda forward towards the self-declared goal of establishing rules for a 'new economic order';
norāda, ka tikai ASV, Ķīna un Japāna uzsākušas stimulējošu pasākumu izstrādāšanu, lai budžetā paredzētu līdzekļus lielākā apmērā, kas ļautu novērst lejupslīdes tendences ekonomikā; izsaka nožēlu, ka ES un tās dalībvalstis ievērojami atpaliek šajā jomā un ka Eiropas Tautsaimniecības atlabšanas programmai ir paredzēts pārāk mazs finansējums un to veido vienīgi savstarpēji nekoordinēti atsevišķu valstu stimulējoši pasākumi ar ļoti atšķirīgu orientāciju; aicina paredzēt stimulējošus pasākumus budžetā, kas novirzītu finansējumu lietderīgiem ieguldījumiem sociālajā un vides jomā, lai nodrošinātu un veidotu jaunas pienācīgas kvalitātes darba vietas;
Points out that only the US, China and Japan have launched budgetary stimulus packages of a more significant magnitude to counter the downward trend in the economy; regrets that the EU and its Member States are far behind and that the European Economic Recovery Programme is underfunded and consists merely of uncoordinated national stimulus packages of very different orientations; calls for budgetary stimulus packages which will steer funding towards socially and environmentally useful investment, in order to secure and create good-quality employment;
norāda, ka G20 augstākā līmeņa sanāksmē neizdevās izstrādāt globāli koordinētus fiskālās stimulēšanas pasākumus, jo ES tam pretojās; uzsver, ka augstākā līmeņa sanāksmē pieņemtajā „globālajā veicinošajā pasākumā”, kura īstenošanai it kā piešķirti $ 1100 miljardi (SVF finansējums, tirdzniecības finansējums, palīdzība visnabadzīgākajām valstīm, īpašo aizņēmumtiesību noteikšana) iekļauti galvenokārt jau agrāk apsolītie līdzekļi un ka attiecībā tikai uz apmēram $ 100 miljardu runa ir par patiešām no jauna piešķirtiem līdzekļiem; nosoda to, ka tāpēc valstis ar vissliktāk attīstīto ekonomiku, kuras visvairāk cieš no globālās lejupslīdes, nesaņems nepieciešamo palīdzību krīzes pārvarēšanai;
Points out that the G20 summit failed to deliver on a global coordinated fiscal stimulus package, thanks to the EU's opposition to such a move; stresses that the summit's alleged $ 1,100 billion 'global boost package' (IMF funding, trade finance, aid for the poorest countries, allocation of special drawing rights) consists mainly of monies already committed earlier and that only about $ 100 billion correspond to genuinely new commitments; deplores the fact that the poorer economies, as those hit hardest by the global recession, will therefore not receive the necessary assistance for overcoming the crisis;
asi kritizē to, ka $ 250 miljardu piešķiršana saistībā ar īpašajām aizņēmumtiesībām nav piesaistīta balsstiesību pārgrupēšanai, tādējādi radot situāciju, ka 44 % no šīs summas nonāks G7 rīcībā, tas ir, ekonomiski visattīstītākajām valstīm, bet tikai $ 80 miljardus saņems valstis ar vidējiem ienākumiem un nabadzīgas valstis kopā; īpaši izsaka nožēlu par to, ka G20 augstākā līmeņa sanāksme neapsprieda Ķīnas Centrālās bankas priekšsēdētāja priekšlikumu reformēt īpašo aizņēmumtiesību sistēmu, ņemot vērā globālos resursus; norāda, ka tādējādi netika izmantota iespēja izšķirties par „jauno Bretonvudsas sistēmu”;
Strongly criticises the fact that the $ 250 billion allocation of special drawing rights was not linked to a reshuffling of voting rights, so that 44% of this sum will go to the G7, i.e. the largest economies, and only about $ 80 billion will go to all the middle-income and poor countries combined; strongly regrets that the G20 summit did not discuss the proposal of the President of the Chinese Central Bank to reform the system of special drawing rights on a basis of global resources; points out that thus the opportunity to move towards a 'new Bretton Woods system' was missed;
kritizē G20 augstākā līmeņa sanāksmes nodomu nostiprināt Starptautiskā valūtas fonda (SVF) nozīmi kredītu piešķiršanas, izaugsmes un darbavietu radīšanas pamatu atjaunošanā pasaules ekonomikā; uzsver vajadzību uzsākt SVF politisko lēmumu pieņemšanas instrumentu reformu, lai novērstu, ka tā līdzekļi tiek izmantoti tikai kā „rietumu pasaules” instruments; atzinīgi vērtē piesardzīgos paziņojumus attiecībā uz pasākumu īstenošanu, kas paredz SVF kvotu un balsstiesību reformas, par kuram panākta vienošanās 2008. gada aprīlī, kā arī aicinājumu SVF pabeigt kvotu nākamo pārskatīšanu līdz 2011. gada janvārim;
Criticises the intention of the G20 summit to strengthen the role of the International Monetary Fund (IMF) in restoring credit, growth and jobs in the world economy; underlines the need to start with reform of the political decision-making instruments of the IMF in order to prevent the funds functioning as a tool of the 'western world'; welcomes the cautious announcements regarding implementing the package of IMF quota and voting reforms agreed in April 2008 and the call on the IMF to complete the next review of quotas by January 2011;
prasa veikt SVF tādas aizdevumu piešķiršanas politikas radikālu reformu, kura paredz, piemēram, aizdevumu piešķiršanu Latvijai, Ungārijai un citām valstīm tikai ar nosacījumu, ka tiek samazinātas algas un pensijas, samazināts publiskais sektors, ierobežota veselības aprūpe utt. norāda, ka šāda veida nosacījumi ne tikai vissmagāk ietekmēs nabadzīgākos sabiedrības slāņus, bet arī padziļinās ekonomikas lejupslīdi, jo ievērojami samazinās pieprasījumu; norāda — ja ES atbalstītu šo politiku, nevar uzskatīt, ka tiek nodrošināta „Eiropas solidaritāte” krīzes apstākļos;
Calls for a thorough reform of the lending policy of the IMF, which, for example, for Latvia, Hungary and other countries is making loans conditional on cuts in wages and pensions, downsizing of the public sector, curbing healthcare, etc; points out that these types of conditionality will not only hit the poorest strata of society worst but also deepen the economic recession since they heavily curb demand; points out that support for this policy by the EU cannot be considered as 'European solidarity' in the crisis;