natgillin/translations-raw huggingface dataset:
tā kā efektīvai siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanai ir nepieciešama visaptveroša pieeja, aptverot visas emitējošās ražošanas un transporta nozares, un šo pieeju vajadzētu izvērtēt saistībā ar veiksmīgu pāreju uz ilgtspējīgu ekonomisku modeli, kurš nodrošina, ka vides kvalitāte iet kopsolī ar ekonomisko izaugsmi, labklājības radīšanu un tehnoloģiju attīstību,
whereas an effective reduction of greenhouse gas emissions requires a holistic approach which covers all emitting sectors of production and mobility and should be considered in the framework of the successful transition towards a sustainable economic model, which provides for environmental quality to go hand in hand with economic growth, wealth creation and technological advancement;
mudina ES turpināt izstrādāt ārpolitiku klimata jomā un paust vienotu nostāju, lai turpinātu būt vadībā COP 15 sarunās, un saglabāt augstu motivāciju sarunās ar starptautiskajiem partneriem, lai Kopenhāgenā panāktu nozīmīgu un juridiski saistošu starptautisku vienošanos atbilstīgi jaunākajiem zinātnes sasniegumiem un 2ºC mērķim;
Urges the EU to continue to develop an external climate policy and to speak with one voice to maintain its leading role in the negotiations at COP 15, and to maintain a high level of ambition in discussions with its international partners, in order to achieve an ambitious and legally binding international agreement in Copenhagen, in line with the latest developments in science and consistent with the 2ºC objective;
uzsver nepieciešamību līdz šā gada beigām Kopenhāgenā noslēgt juridiski saistošu nolīgumu par rūpnieciski attīstīto valstu emisijas mazināšanas mērķiem un finansējumu un noteikt oficiāla procedūra, lai 2010. gada pirmajos mēnešos panāktu juridiski saistošu visaptverošu vienošanos par klimata pārmaiņām, kas stātos spēkā 2013. gada 1. janvārī;
Emphasises that by the end of this year in Copenhagen, the Parties need to reach a legally binding agreement on industrialised-country mitigation targets and financing and to establish a formal process to achieve a legally binding comprehensive climate agreement in the first few months of 2010, coming into force on 1 January 2013;
uzsver ‐ lai nodrošinātu saistību turpmāku izpildi pēc Kioto protokola pirmā saistību perioda beigām, Kopenhāgenā ir būtiski noslēgt sarunas par nolīgumu laikposmam pēc 2012. gada, un norāda, ka turpmāka kavēšanās kopīgi rīkoties pasaules mērogā varētu radīt situāciju, ka nākamās paaudzes vairs nespēj kontrolēt klimata pārmaiņas;
Stresses that, in order to secure continuing commitments after the Kyoto Protocol first commitment period expires, it is vital for the negotiations on a post-2012 agreement in Copenhagen to be concluded, and points out that further delays in global action might lead to a situation whereby future generations will no longer be able to control climate change;
Emisiju samazināšanas saistības
Reduction commitments
uzsver, ka starptautiskajam nolīgumam jāpamatojas uz "kopējas, bet diferencētas atbildības" principu, rūpnieciski attīstītajām valstīm uzņemoties līdera lomu emisiju samazināšanā tajās; taču uzskata, ka Ķīnai, Indijai un Brazīlijai, ievērojot to ekonomisko nozīmi, jāuzņemas mērķi, kas līdzīgi rūpnieciski attīstīto valstu mērķiem, savukārt citām jaunajām tirgus ekonomikas valstīm saskaņā ar Bali rīcības plānu būtu jāuzņemas noteiktas saistības izmērāmā, pārredzamā un pārbaudāmā veidā īstenot katrai valstij atbilstošus pasākumus klimata pārmaiņu ietekmes mazināšanā ilgtspējīgas attīstības kontekstā, ko atbalsta un nodrošina, izmantojot attīstīto valstu tehnoloģijas un finansējumu, kā arī palīdzību veiktspējas palielināšanā, un tehnoloģiju nodošanā pienācīgi ņemot vērā rūpnieciskā īpašuma tiesību aizsardzību un vismazāk attīstīto valstu konkrētās vajadzības;
Stresses that the international agreement should be based on the principle of a "common but differentiated responsibility", with the industrialised countries taking the lead in reducing their domestic emissions; takes the view, however, given their economic weight, that China, India and Brazil should commit themselves to targets similar to those of the industrialised countries, whereas other emerging countries should, in accordance with the Bali Action Plan, take nationally appropriate mitigation actions in the context of sustainable development, supported and enabled, in a measurable, reportable and verifiable manner, by technology, financing and capacity-building from developed countries, having due regard, in technology transfers, to the protection of industrial property rights and to the special needs of the least developed countries;
uzskata, ka ar Kopenhāgenas nolīgumu vajadzētu noteikt pusēm obligātus samazinājumus un ka samazinājumu neievērošanas gadījumā starptautiskā līmenī būtu jāparedz sankcijas, kuru forma vēl ir jānosaka;
Believes the Copenhagen agreement should bind the parties to mandatory reductions and provide for sanctions at international level for non-compliance, their form remaining to be defined;
atgādina, ka starptautiskajam nolīgumam jānodrošina, lai kopējais siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājums attīstītajās valstīs 2020. gadā salīdzinājumā ar 1990. gadu būtu tuvāk 25–40 % intervāla augšējai robežai, kā ieteikts Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes 4. novērtējuma ziņojumā, un ka jaunākie zinātniskie dati rāda, ka emisijas jāsamazina vismaz par 40%; prasa, lai šis samazinājums būtu valstu teritorijās; atgādina, ka ilgtermiņa samazināšanas mērķis ES un citām attīstītajām valstīm 2050. gadam jānosaka vismaz 80 % apmērā salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni; atgādina, ka globālajām siltumnīcefekta gāzu emisijām vajadzētu sākt samazināties, vēlākais, 2015. gadā; uzsver, ka samazināšanas mērķiem, par kuriem panākta vienošanās starptautiskajā nolīgumā, jāatbilst 2°C mērķim, kā arī jaunākajiem zinātnes sasniegumiem; tādēļ prasa ik pēc pieciem gadiem regulāri pārskatīt nolīgumu, lai pārliecinātos, ka samazināšanas mērķi ir pietiekami vērienīgi, lai īstenotu 2°C mērķi, un ka šie mērķi joprojām ir atbilstīgi jaunākajiem zinātnes sasniegumiem; prasa izveidot globālu oglekļa uzskaites mehānismu;
Recalls that the international agreement should ensure collective reductions in greenhouse gas emissions in the developed countries at the high end of the 25-40 % range for 2020 compared to 1990 levels, as recommended by the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC 4AR), and that recent scientific data indicates that an emission reduction of at least 40 % is required; calls for those reductions to be domestic; recalls that a long-term reduction target should be set for the EU and the other developed countries of at least 80 % by 2050 compared to 1990 levels; recalls that global greenhouse gas emissions should start falling by 2015 at the latest; emphasises the need for the reduction targets agreed in the international agreement to be in line with the 2°C objective and with the latest developments in science; calls, therefore, for regular reviews in the agreement every five years to make sure that the reduction targets are ambitious enough to meet the 2°C objective and that those targets continue to be in line with the latest developments in science; calls for the establishment of a global carbon accounting mechanism;
Aicina ES radīt skaidrību par to, saskaņā ar kādiem nosacījumiem tā uzņemtos lielākas samazinājuma saistības, ņemot vērā to, ka jaunākie zinātnes ieteikumi aicina uzņemties pienākumu samazināt emisijas vismaz par 40 %;
Invites the EU to clarify under which conditions it would increase its reduction commitment, taking into account the fact that the latest scientific recommendations call for a commitment to a 40 % reduction in emissions;
prasa Kopenhāgenā panāktās vienošanās tekstā iekļaut pienākumu sniegt ziņojumu, paredzot, ka 1. pielikuma līgumslēdzēja pusēm ir jāizstrādā emisijas samazināšanas rīcības plāni laikposmam līdz 2050. gadam atbilstīgi 2°C robežai;
Calls for the inclusion of reporting requirements in the Copenhagen agreement under which Annex 1 Parties will have to establish action plans for achieving emission reductions in the period up to 2050 consistent with the 2°C limit;
pauž atzinību par Japānas apņemšanos līdz 2020. gadam samazināt emisijas par 25 % un atzinīgi vērtē pozitīvās ziņas no Ķīnas; ņemot vērā šos sasniegumus, mudina ASV padarīt par saistošiem tos mērķus, kas izvirzīti vēlēšanu kampaņas laikā, tādējādi dodot spēcīgu signālu par vadošo attīstīto valstu apņēmību uzsākt cīņu pret klimata pārmaiņām; šajā sakarībā uzsver, ka ārkārtīgi svarīgi ir arī Indijai dot savu ieguldījumu;
Recognises Japan's commitment to reduce its emissions by 25 % by 2020 and welcomes the positive signals from China; urges, in the light of these developments, the USA to make binding the goals set during the election campaign, thereby giving a strong signal of the resolve of the leading developed countries to take up the fight against climate change; stresses in this regard that it is also extremely important for India to make a contribution;
atzinīgi vērtē iepriekš minēto Komisijas 2009. gada 10. septembra paziņojumu kā nozīmīgu darbību diskusijā un īpaši uzsver Parlamenta kā budžeta lēmējiestādes lomu;
Welcomes the above-mentioned Commission Communication of 10 September 2009 as an important step in the discussion, and especially underlines the role of Parliament as a budgetary authority;
atgādina, ka ar starptautisko nolīgumu vajadzētu arī nodrošināt, ka jaunattīstības valstis kā grupa ierobežo savu emisiju pieaugumu līdz 15–30 % zem ierastā uzņēmumu emisiju līmeņa, lai nodrošinātu, ka tiek sasniegts 2°C mērķis;
Recalls that the international agreement should also ensure that developing countries as a group limit the growth of their emissions to 15 to 30 % below "business as usual" in order to ensure that the 2ºC objective is achieved;
uzsver, ka valstis, kuras nav iekļautas I pielikuma sarakstā, nevar tikt uzskatītas par vienu bloku, tāpēc ka to investēšanas spēja klimata pārmaiņu mazināšanā un pielāgošanās pasākumos, kā arī to koriģēšanas spēja saistībā ar klimata pārmaiņām ir atšķirīga;
Stresses that the Non-Annex-I countries cannot be treated as a block, because their capacities to invest in mitigation and adaptation of climate change, as well as their capacities to adjust to climate change, are not the same;
uzsver, ka vienošanās Kopenhāgenā varētu dot vajadzīgo stimulu panākt "ilgtspējīgu jaunu vienošanos", ar ko tiktu veicināta noturīga sociālā un ekonomiskā izaugsme, videi nekaitīgas ilgtspējīgas tehnoloģijas, atjaunojamā enerģija un energoefektivitāte, samazinot enerģijas patēriņu un nodrošinot jaunas darbavietas un sociālo kohēziju gan attīstītajās, gan jaunattīstības valstīs; atzīmē arī to, ka pienācīga uzmanība jāvelta klimata pārmaiņu aspektiem, kas saistīti ar sabiedrības veselību; atgādina par N. Sterna pārskata ziņojumu par klimata pārmaiņu ekonomiku, kurā skaidri parādīts, kā veicināt ekonomiku, lai starptautiskā kopiena pēc iespējas drīz varētu atrisināt ar klimata pārmaiņām saistītās problēmas; atzīst, ka sākotnējās publiskā sektora investīcijas ilgtspējīgas enerģētikas infrastruktūrā un papildu pētniecībā un izstrādē samazinās ar klimata pārmaiņām saistītās sociālās izmaksas;
Emphasises that an agreement in Copenhagen could provide the necessary stimulus for a "Sustainable New Deal" boosting sustainable social and economic growth, promoting environmentally sustainable technologies, renewable energy and energy efficiency, reducing energy consumption and securing new jobs and social cohesion in both developed and developing countries; notes also that due consideration needs to be given to the public health aspects of climate change; recalls the Stern Review on the Economics of Climate Change, which demonstrates clear economic incentives for the international community to act as soon as possible to tackle climate change; recognises that upfront investments by the public sector in a sustainable energy infrastructure, and in complementary research and development, will reduce the social costs of climate change;
uzsver, ka visu valstu aktīva piedalīšanās klimata pārmaiņu problēmu risināšanā notiks tikai tad, ja jaunattīstības un jaunās tirgus ekonomikas valstis varēs turpināt ilgtspējīgu tautsaimniecības attīstību; tādēļ prasa īstenot patiesi integrētu politiku, apvienojot attīstību ar klimata pārmaiņu problēmu risināšanu;
Emphasises that the active participation of all countries in tackling the climate challenge will only come about if developing countries and emerging economies can maintain sustainable economic growth; calls, therefore, for more truly integrated policy responses to development and climate challenges;
norāda, ka klimata pārmaiņas ir problēma, kam nav viena politiska risinājuma, taču, apvienojot pašreizējās iespējas un ievērojami palielinot efektivitāti visās tautsaimniecības un sabiedrības jomās gan attīstītajās valstīs, gan jaunattīstības valstīs, var veicināt resursu un to sadales problēmu atrisināšanu un gatavoties sākt trešo rūpniecisko revolūciju;
Notes that climate change is a challenge to which there is no single political solution, but that the combination of existing opportunities and a dramatic increase in efficiency in all areas of the economy and society in developed and developing countries would contribute to resolving the problem of resources and distribution and pave the way for a third industrial revolution;
uzsver, ka klimata pārmaiņas vēl nelabvēlīgāk ietekmēs jaunattīstības valstu iedzīvotājus un tādēļ arī šo valstu interesēs ir veicināt to, ka tiek sekmīgi noslēgta konvencija par klimata pārmaiņām;
Stresses that people in developing countries will be even worse affected by the consequences of climate change and that it is therefore also in the interests of those countries to contribute to the successful conclusion of a climate change convention;
uzsver attīstīto valstu atbildību sniegt pietiekamu, ilgtspējīgu un paredzamu finansiālu un tehnisku atbalstu jaunattīstības valstīm, lai tās spētu uzņemties saistības samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas, pielāgoties klimata pārmaiņu radītajām sekām un samazināt emisijas, ko izraisa atmežošana un mežu degradācija, kā arī palielināt veiktspēju, lai varētu pildīt nākamajā starptautiskajā nolīgumā par klimata pārmaiņām iekļautās saistības;
Emphasises the responsibility of developed countries to provide sufficient, sustainable and predictable financial and technical support to the developing countries to allow them to commit themselves to the reduction of their greenhouse gas emissions, to adapt to the consequences of climate change and to reduce emissions from deforestation and forest degradation, as well as to enhance capacity-building in order to comply with obligations under the future international agreement on climate change;
uzsver nepieciešamību nekavējoties panākt starptautisku valstu atbalstu, lai noslēgtu vērienīgu Kopenhāgenas nolīgumu, un aicina ES uzņemties saistības vismaz par Komisijas aprēķināto ikgadējo 5–7 miljardu lielo kopējo finansējumu periodam no 2010. līdz 2012. gadam;
Stresses the need for "fast-start" international public support in order to reach an ambitious Copenhagen agreement, and calls upon the EU to commit at least to the Commission's estimate of overall financing of EUR 5-7 billion annually for the period 2010-2012;
atgādina, ka kolektīvais ES ieguldījums attiecībā uz jaunattīstības valstu radīto emisiju mazināšanas centieniem un vajadzību pielāgoties nedrīkst būt mazāks par 30 miljardiem eiro gadā līdz 2020. gadam, un šis skaitlis var pieaugt, ja iegūtas jaunas zināšanas par klimata pārmaiņu apmēru un ar to saistīto izmaksu apjomu;
Recalls that the collective contribution by the EU towards developing countries' mitigation efforts and adaptation needs should not be less than EUR 30 000 million per annum by 2020, a figure that may increase as new knowledge is acquired concerning the severity of climate change and the scale of its costs;
aicina starptautisko kopienu, pētot citus novatoriskus finanšu instrumentus (piemēram, parādu atvieglošanu atbilstīgi īstenotajiem dabas aizsardzības pasākumiem), ievērojami palielināt finansiālo atbalstu jaunattīstības valstīm, lai palīdzētu tām pielāgoties klimata pārmaiņām un mazināt šo pārmaiņu radīto ietekmi;
Invites the international community to increase significantly its financial support for adaptation to and mitigation of climate change for developing countries by exploring other innovative financial mechanisms (for example debt-for-nature swaps);
uzsver, ka būtiska to ienākumu daļa, kas gūti kvotu izsolēs ES emisiju kvotu tirdzniecības sistēmā, tostarp aviācijas un jūras transporta kvotu izsolēs, jāparedz tam, lai jaunattīstības valstis varētu cīnīties pret klimata pārmaiņām un pielāgoties tām; taču uzsver, ka vairāk nekā 50 % no ES emisijām neietilpst emisiju tirdzniecības sistēmā, kas sāka darboties 2005. gadā; tādēļ atgādina, ka ir jāizstrādā citas stratēģijas, lai jebkura ekonomikas daļa, ne tikai rūpniecības nozare, un jo īpaši visas dalībvalstis uzņemtos atbildību un pienākumus emisijas samazināšanā;
Underlines that a substantial part of the revenues generated by the auctioning of certificates in the EU Emissions Trading Scheme (EU ETS), including auctioning for aviation and maritime transport, should be earmarked for enabling developing countries to fight and adapt to climate change; stresses, however, that more than 50 % of EU emissions are not covered by the EU ETS that started in 2005; recalls, therefore, that it is necessary to develop alternative strategies so that every part of the economy, not only industry, and especially all the Member States, bear the burden of reducing emissions and assume their responsibilities;
uzsver, ka galvenā uzmanība gaidāmajā ES budžeta pārskatīšanā ir jāpievērš tam, lai piešķirtu pietiekami daudz līdzekļu pasākumiem, ar ko nodrošina aizsardzību pret klimata pārmaiņām un pielāgošanos tām;
Emphasises that the upcoming EU budget review needs to focus on providing sufficient resources for measures for protection against, and adaptation to, climate change;
iesaka attīstītajām valstīm paredzēt, ka neatkarīgi no līdzekļiem, ar ko pašreiz finansē attīstības palīdzību, daļu no to IKP iegulda sadarbībā vidi saudzējošu energotehnoloģiju ieviešanai;
Recommends that the developed countries envisage earmarking a percentage of their GDP for the creation of a cooperation fund for the realisation of clean energy technologies, independently of existing development aid funds;
atbalsta Norvēģijas priekšlikumu par piešķirtā daudzuma vienību tirdzniecību un Dānijas un Meksikas priekšlikumus;
Supports Norway's proposal for Assigned Amount Units and the proposals from Denmark and Mexico;
prasa nodrošināt, lai pārvaldes struktūrās, kas izveidotas saistībā ar Kopenhāgenas nolīgumā paredzēto finansējumu politikas īstenošanai attiecībā uz klimatu, attīstītās valstis un jaunattīstības valstis ir vienlīdzīgi pārstāvētas; turklāt uzsver, ka, lai nodrošinātu finansējuma ilgtspējīgu izlietojumu, ir jāizmanto pieredze attīstības politikā un iedibināti principi, piemēram, labas pārvaldības princips; norāda, ka devējām valstīm ir jāiegulda vairāk "apgūšanas spēju" palielināšanā jaunattīstības valstīs, lai tās varētu efektīvi izmantot līdzekļus;
Calls for the governing structures established in relation to climate financing under the Copenhagen agreement to ensure equal representation of developed and developing countries; stresses, furthermore, that, in order to guarantee that financial transfers are being used in a sustainable manner, experience from development policy and established principles such as "good governance" should be applied; points out that donor countries need to invest in increasing the "absorptive capacity" in developing countries, so that the latter are able to use the resources effectively;
prasa, lai starptautiskajā nolīgumā par klimata pārmaiņām laikposmam pēc 2012. gada tiktu ņemti vērā notiekošie attīstības procesi gan starptautiskā, gan valsts līmenī; aicina Komisiju un dalībvalstis veidot vajadzīgo saikni starp klimata pārmaiņām un TAM, iekļaujot projektos un programmās, kas paredzētas TAM sasniegšanai, kā arī visās nabadzības mazināšanas stratēģijās mērķi pielāgoties klimata pārmaiņām un mazināt tās;
Insists that the post-2012 international climate change agreement should take into account the existing development processes both at international and national levels; calls on the Commission and the Member States to build the necessary links between climate change and the MDGs by incorporating adaptation to and mitigation of climate change into projects and programmes aimed at achieving the MDGs and into all poverty reduction strategies;
uzskata, ka klimata pārmaiņu dēļ notiek cilvēku pārvietošanās un tas rada jaunu piespiedu migrāciju ‐ problēmu, kas starptautiskajai kopienai ir pienācīgi jārisina; aicina starptautisko kopienu apzināt un risināt juridiskās nepilnības, kas saistītas ar to bēgļu aizsardzību, kas pārvietojas klimata pārmaiņu dēļ, un izveidot īpašu atbalsta un aizsardzības sistēmu;
Considers that climate change causes displacement of people and therefore creates new forced migration which has to be adequately addressed by the international community; calls on the international community to identify and address the legal shortfalls that exist in respect of the protection of climate refugees, and to initiate a specific assistance and protection system;
uzsver, ka ir jānodrošina iestāžu atbildība un uzticamība tām, veidojot devēju valstu un saņēmējvalstu taisnīgu pārstāvību struktūrā, kas pārvalda iestādes, kuru pārziņā ir finansējums, ar ko īsteno pielāgošanos klimata pārmaiņām;
Underlines the necessity for institutional accountability and trust to be ensured by establishing a fair representation of donor and recipient countries in the management body of adaptation funding institutions;
uzskata, ka ekonomikas globāla pārveide par efektīvu ilgtspējīgu ekonomiku ir ne tikai nepieciešama, lai savlaicīgi cīnītos ar bīstamajām klimata pārmaiņām, samazinot siltumnīcefekta gāzu emisijas, bet tai ir arī iespējas palielināt ieguldījumus, nodarbinātību, ekonomikas izaugsmi, konkurētspēju un uzlabot dzīves līmeni, nemazinot mērķi nodrošināt visiem piekļuvi mūsdienīgiem energopakalpojumiem; tādēļ uzsver, ka steidzami ir jāuzlabo energoefektivitāte pasaules mērogā un jāpalielina resursu atjaunojamās enerģijas daļa;
Considers that the global transformation to an efficient sustainable economy is not only necessary to pre-empt dangerous climate change by reducing greenhouse gas emissions, but that it also has the potential to increase investment, employment, economic growth, competitiveness and to improve quality of life without compromising the objective of ensuring access to modern energy services for all; stresses, therefore, the urgent need to improve energy efficiency on a global scale and to increase the share of renewable energy resources;
uzsver, ka starptautiskā mēroga pārejā uz ekonomiku ar zemām oglekļa emisijām tiks apsvērta kodolenerģija kā svarīga dažādu enerģijas veidu kopuma daļa vidējā termiņā; tomēr norāda, ka kodoldegvielas cikla drošuma un drošības jautājumiem ir jāpievērš pienācīga uzmanība starptautiskā līmenī, lai nodrošinātu pēc iespējas augstāku drošuma pakāpi;
Stresses that an international shift towards a low-carbon economy will consider nuclear energy as an important part of the energy mix in the medium term; points out, however, that the issue of safety and security of the nuclear fuel cycle must be addressed in an appropriate manner at international level in order to ensure the highest possible level of safety;