natgillin/translations-raw huggingface dataset:
, pašlaik iekļauto piena un piena produktu tirgus kopīgas organizācijas kārtējo reformu mērķis bija veicināt orientāciju uz tirgu, proti, mudināt lauksaimniekus lemt par ražošanas apjomu un veidu atkarībā no cenu izmaiņām, lai pastiprinātu piena nozares konkurences situāciju un tās ilgtspējību saistībā ar tirdzniecības globalizāciju.
, have been aimed at market orientation, that is, letting price signals guide the decisions of farmers in terms of what and how much to produce, so as to strengthen the competitive situation of the dairy sector and its sustainability in the context of globalised trade.
Tāpēc tika nolemts palielināt kvotas pakāpeniski, pieņemot Padomes Regulu (EK) Nr. 72/2009 (2009. gada 19. janvāris) par izmaiņām kopējā lauksaimniecības politikā, izdarot grozījumus Regulās (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 320/2006, (EK) Nr. 1405/2006, (EK) Nr. 1234/2007, (EK) Nr. 3/2008 un (EK) Nr. 479/2008 un atceļot Regulas (EEK) Nr. 1883/78, (EEK) Nr. 1254/89, (EEK) Nr. 2247/89, (EEK) Nr. 2055/93, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 2596/97, (EK) Nr. 1182/2005 un (EK) Nr. 315/2007 OV L 230, 2.9.2009., 6. lpp.
It was therefore decided to increase quotas gradually, by adopting Council Regulation (EC) No 72/2009 of 19 January 2009 on modifications to the Common Agricultural Policy by amending Regulations (EC) No 247/2006, (EC) No 320/2006, (EC) No 1405/2006, (EC) No 1234/2007, (EC) No 3/2008 and (EC) No 479/2008 and repealing Regulations (EEC) No 1883/78, (EEC) No 1254/89, (EEC) No 2247/89, (EEC) No 2055/93, (EC) No 1868/94, (EC) No 2596/97, (EC) No 1182/2005 and (EC) No 315/2007 OJ L 230, 2.9.2009, p.
Laikposmā no
the period from
rezultātā izraisot cenu sabrukumu 2008. un 2009. gadā
ultimately resulted in a price collapse in 2008/09
Sākotnēji tie bija ārkārtēji laika apstākļi Okeānijā, kas izraisīja ievērojamu samazinājumu piegādēs, kam sekoja ātrs un ievērojams cenu kāpumu.
Initially, extreme weather conditions in Oceania brought about a significant decline in supplies, leading to a rapid and significant increase in prices.
Lai gan pasaules līmenī piegādes sāka atjaunoties un cenas sāka atgriezties normālākā līmenī, sekojošā finanšu un ekonomiskā krīze negatīvi ietekmēja Savienības piena un piena produktu ražotājus, pastiprinot cenu nestabilitāti.
Although world supplies started to recover and prices started to return to more normal levels, the subsequent financial and economic crisis negatively affected Union dairy producers, aggravating price volatility.
Augstākas izejvielu cenas izraisīja barības un citu ražošanai nepieciešamo resursu, tostarp enerģijas izmaksu ievērojamu kāpumu.
Higher commodity prices resulted in a significant increase in feed and other input costs including energy.
Sekojoši pieprasījuma kritums pasaulē, kā arī Savienībā, tostarp attiecībā uz pieprasījumu pēc piena un piena produktiem, laikposmā, kad Savienības ražošana joprojām bija stabila, izraisīja Savienības cenu kritumu līdz viszemākajam drošības tīkla līmenim.
Subsequently, a drop in worldwide, as well as Union, demand, including demand for milk and milk products, during a period when Union production remained stable, led Union prices to fall to the lower safety net level.
Šis straujais piena un piena produktu cenu kritums pilnībā neatbalsojās kā zemākas cenas pienam un piena produktiem patērētāju līmenī, kas lielākajā daļā valstu un attiecībā uz lielāko daļu piena un piena produktu nozarē ražoto produktu apakšnozarēs izraisīja bruto seguma palielināšanos un neļāva pieprasījumu pēc šiem produktiem pielāgot zemām izejvielu cenām, palēninot cenu atgūšanos un saasinot zemu cenu ietekmi uz piena ražotājiem,
This sharp decline in dairy commodity prices failed to fully translate into lower dairy prices at consumer levels, generating, for downstream sectors, a widening in the gross margin for most milk and milk sector products and countries, and preventing demand for them from adjusting to low commodity prices, slowing down price recovery and exacerbating the impact of low prices on milk producers,
kas nopietni apdraudēja daudzu šo uzņēmēju dzīvotspēju
the viability of many of whom was put at serious risk
sarežģīto piena tirgus situāciju,
this difficult market situation for milk, a High Level Expert Group on Milk (‘HLG’) was set up
2009. gada oktobrī
in October 2009
izveidoja Augsta līmeņa ekspertu grupu (“ALEG”) ar mērķi apspriest vidēja ▌un ilgtermiņa pasākumus piena un piena produktu nozarē
with the purpose of discussing mid- ▌ and long-term arrangements for the milk and milk products sector
, kas saistībā ar
which, in the context of the end
šajā nozarē
in the sector
ALEG saņēma ieguldījumu no pieaicinātajiem akadēmiskajiem ekspertiem, trešo valstu pārstāvjiem,
, the HLG received contributions from invited academic experts, third country representatives,
valstu konkurences iestādēm
national competition authorities
un Komisijas dienestiem.
and from the Commission's services.
arī ievērojamas atšķirības starp nozares dalībniekiem un nozares dalībnieku veidiem atsevišķās dalībvalstīs.
There is also a highly variable situation between operators and types of operators within individual Member States.
Tomēr daudzos gadījumos piegādes koncentrācija ir ļoti zema, kas rada nelīdzsvarotību lauksaimnieku un piena pārstrādes uzņēmumu spējā aizstāvēt savas intereses piegādes ķēdē.
However, in many cases the concentration of supply is low, which results in an imbalance in bargaining power in the supply chain between farmers and dairies.
, kuru līmenis parasti nepieaug atbilstīgi ražošanas izmaksu pieaugumam
, the level of which generally does not evolve in line with rising production costs
Pretēji tam, 2009. gadā piena piedāvājums
Conversely, during 2009, the supply of milk did not
uzreiz nepielāgojās
adjust promptly
pieprasījuma samazināšanās procesam.
to lower demand.
Patiesi, dažās lielākajās piena ražotājās dalībvalstīs, reaģējot uz zemākām cenām, lauksaimnieki pat palielināja ražošanu salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu.
Indeed, in some large producer Member States, farmers reacted to lower prices by producing more than in the previous year.
Tādēļ visus piena piegādes ķēdes dalībniekus būtu jāmudina uz savstarpēju sadarbību, lai novērstu šo nelīdzsvarotību.
All actors in the dairy chain, including the distribution sector, should be encouraged to collaborate to address this imbalance.
Piena apjomi, ko sezonas laikā piegādā piena pārstrādes uzņēmumiem, ne vienmēr ir labi plānoti.
For dairies, the volume of milk which is delivered to them during the season is not always well planned.
Ir iespējams, ka pat piensaimnieku kooperatīvi (kas pieder lauksaimniekiem un kam ir pārstrādes iekārtas, kurās tiek pārstrādāti 58 % no Savienības svaigpiena), nevar pielāgot piedāvājumu pieprasījumam, ‐ lauksaimniekiem savam kooperatīvam ir jāpiegādā viss piens, un kooperatīvam viss minētais piens ir jāpieņem.
Even in the case of dairy cooperatives (which are owned by farmers, possess processing facilities and process 58 % of the Union's raw milk), there is a potential failure to adapt supply to demand: farmers are obliged to deliver all their milk to their cooperative and the cooperative is obliged to accept all that milk.
Oficiāli rakstiski līgumi, kuri noslēgti pirms piegādes un satur vismaz pamatelementus, netiek visai bieži izmantoti.
The use of formalised written contracts, concluded in advance of delivery containing basic elements is not widespread.
Tomēr šādi līgumi
However, such contracts may help to
var palielināt piena produktu ķēdē iesaistīto dalībnieku atbildību
reinforce the responsibility of operators in the dairy chain
un paaugstināt izpratni par to, ka nepieciešams
and increase awareness of the need
Ņemot vērā, ka nav Savienības tiesību aktu par šādiem līgumiem, dalībvalstis var savās līgumtiesību sistēmās noteikt šādu līgumu izmantošanu par obligātu ar noteikumu, ka, to darot, ievēro Savienības tiesību aktus un jo īpaši, ka nodrošina iekšējā tirgus un tirgus kopīgās organizācijas pienācīgu darbību.
In the absence of Union legislation concerning such contracts, Member States may, within their own contract law systems, decide to make the use of such contracts compulsory provided that in doing so Union law is respected and in particular that the proper functioning of the internal market and the common market organisation is respected.
Ņemot vērā dažādās situācijas, kas šajā ziņā pastāv Savienībā līgumtiesību jomā, ievērojot subsidiaritāti, šāda lēmuma pieņemšana būtu jāatstāj dalībvalstu ziņā.
In view of the diversity of the situations that exist across the Union in relation to contract law, in the interests of subsidiarity, such a decision should remain with Member States.
Attiecībā uz visām konkrētā teritorijā veiktām svaigpiena piegādēm būtu jāpiemēro vienlīdzīgi nosacījumi.
Equal conditions should apply to all deliveries of raw milk on a given territory.
Tādēļ, ja dalībvalsts nolemj, ka par katru lauksaimnieka svaigpiena piegādi pārstrādātājam, kas veikta tās teritorijā, ir jābūt starp abām pusēm noslēgtam rakstiskam līgumam, šī prasība būtu jāpiemēro arī svaigpiena piegādēm no citām dalībvalstīm, bet nav nepieciešams šādu prasību piemērot svaigpiena piegādēm uz citām dalībvalstīm.
Therefore, if a Member State decides that every delivery of raw milk in its territory to a processor by a farmer must be covered by a written contract between the parties, this obligation should also apply to deliveries of raw milk coming from other Member States, but it is not necessary for it to apply to deliveries to other Member States.
Saskaņā ar subsidiaritātes principu dalībvalstīm pašām būtu jāizlemj, vai ir jāpieprasa, lai pirmais pircējs sniegtu lauksaimniekam rakstisku piedāvājumu noslēgt šādu līgumu.
In accordance with the principle of subsidiarity it should be left to Member States to decide whether to require a first purchaser to make a written offer to a farmer for such a contract.
Lai panāktu, ka šādi līgumi atbilst pienācīgiem minimāliem standartiem, un lai nodrošinātu labu iekšējā tirgus un tirgus kopīgās organizācijas darbību, Savienības līmenī būtu jānosaka daži pamatnosacījumi šādu līgumu izmantošanai.
In order to ensure appropriate minimum standards for such contracts and to ensure that the internal market and the common market organisation function well, some basic conditions for the use of such contracts should be laid down at Union level.
Taču par visiem šādiem pamatnosacījumiem būtu brīvi jāvienojas.
All such basic conditions should, however, be freely negotiated.
Tomēr, lai stiprinātu piena produktu tirgus stabilitāti un piena ražotāju noieta tirgu atsevišķās dalībvalstīs, kur diezgan plaši izmanto ārkārtīgi īsa termiņa līgumus, dalībvalstīm būtu jādod tiesības noteikt šādu līgumu un/vai piedāvājumu minimālo ilgumu.
Nevertheless, in order to strenghten the stability of the dairy market and the outlet for milk producers in certain Member States where the use of extremely short contracts is quite widespread, Member States should be allowed to set a minimum contract duration to be included in such contracts and/or offers.
Tomēr šāds minimālais ilgums būtu jānosaka tikai līgumiem starp pirmajiem pircējiem un piena ražotājiem vai piedāvājumos, ko pirmie pircēji iesniedz piena ražotājiem.
Such minimum duration should however be imposed only on contracts between first purchasers and milk producers or in the offers made by first purchasers to milk producers.
Turklāt tam nebūtu jātraucē iekšējā tirgus pienācīga darbība, un piena ražotājiem vajadzētu būt izvēlei pieņemt šādu minimālo ilgumu vai atteikties no tā.
Moreover, it should not impair the proper functioning of the internal market and milk producers should be free to opt out or refuse such a minimum duration.
Kā viens no svarīgiem pamatnosacījumiem ir tas, lai cenu, kas ir jāmaksā par piegādi, varētu noteikt līgumā, ja to vēlas līgumslēdzējas puses, kā statisku cenu vai kā cenu, kas mainās atkarībā no noteiktu faktoru iedarbības, piemēram, no piegādātā svaigpiena apjoma un kvalitātes vai sastāva, neizslēdzot variantu, kad vienā līgumā ir paredzēta statiska cena par konkrētu piegādātā svaigpiena apjomu un pēc formulas nosakāma cena par piegādāto papildu apjomu.
Among the basic conditions, it is important that the price payable for the delivery can be set in the contract, at the choice of the contracting parties, as a static price or a price varying depending on defined factors, such as the volume and the quality or composition of the raw milk delivered, without excluding the possibility of a combination of a static price for a certain volume and a formula price for an additional volume of raw milk delivered in a single contract.
Piensaimniecības kooperatīvi, kuru
Dairy cooperatives which have in their
statūtos vai noteikumos un lēmumos, kas balstīti uz šiem statūtiem
statutes or in the rules and decisions based thereon
, ir noteikumi ar iedarbību, kas līdzīga šajā regulā noteikto līguma pamatnosacījumu iedarbībai, vienkāršības labad būtu jāizslēdz no prasības par rakstisku līgumu noslēgšanu.
provisions with effects similar to those of the basic conditions for contracts laid down in this Regulation should, in the interests of simplicity, be exempted from a requirement that there be a written contract.
Lai nostiprinātu šādas iepriekš aprakstītas uz līgumiem balstītas sistēmas efektivitāti arī situācijās, kad starpnieki savāc pienu no lauksaimniekiem, lai piegādātu to pārstrādātājiem, būtu jādod dalībvalstīm iespēja piemērot šo sistēmu arī minētajiem starpniekiem.
In order to strengthen the effectiveness of the contract-based system set out above, where intermediate parties collect milk from farmers to deliver to processors, Member States should be given the possibility of applying that system also to those intermediaries.
Lai nodrošinātu ražošanas
In order to ensure the
attīstību un tādējādi nodrošinātu pietiekami augstu dzīves līmeni piena ražotājiem, būtu jāpastiprina viņu spējas aizstāvēt savas intereses sarunās ar piena produktu pārstrādātājiem, tādējādi panākot taisnīgāku pievienotās vērtības sadali visā piegādes ķēdē.
development of production and thus to ensure a fair standard of living for dairy farmers, their bargaining power vis-à-vis dairy processors should be strengthened, thereby resulting in a fairer distribution of value-added along the supply chain.
piensaimnieki, vai to asociācijām kopīgi vest sarunas ar piena pārstrādes uzņēmumu par līguma noteikumiem, tostarp cenu, attiecībā uz tās dalībnieku visu ražošanas apjomu vai daļu no tā.
of dairy farmers or their associations to jointly negotiate contract terms, including price, for some or all of its members' production, with a dairy.
ražotāju organizācijām
producer organisations
, kuras pieprasa un saņem atzīšanu
which seek and obtain
saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 122. pantu.
recognition under Article 122 of Regulation (EC) No 1234/2007
Bez tam būtu jāparedz iespēja saskaņā ar šo regulu atzīt de facto esošās ražotāju organizācijas, kas ir atzītas saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
Furthermore, provision should be made for the possibility of de facto recognition under this Regulation for existing producer organisations recognised under national law.
Lai nekaitētu kooperatīvu efektīvai darbībai un nodrošinātu skaidrību, būtu jāprecizē, ka gadījumā, kad lauksaimnieka līdzdalība kooperatīvā paredz pienākumu, saistībā ar visu minētā lauksaimnieka saražoto svaigpienu vai daļu no tā, piegādāt svaigpienu atbilstīgi nosacījumiem, kas paredzēti kooperatīva statūtos, vai noteikumos vai lēmumos, kas pieņemti uz šo statūtu pamata, minētie nosacījumi nebūtu jāapspriež ar kādas ražotāju organizācijas starpniecību.
So as not to undermine the effective functioning of cooperatives and for the sake of clarity, it should be specified that, when a farmer's membership of a cooperative entails an obligation, in respect of all or a part of that farmer's milk production, to deliver raw milk, the conditions of which are set out in the cooperative's statutes or in the rules and decisions based thereon, those conditions should not be subject to a negotiation through a producer organisation.
Turklāt, lai saglabātu efektīvu konkurenci piena tirgū, būtu jānosaka, ka šādai iespējai ir piemērojami attiecīgi ierobežojumi, kas izteikti kā procentuāla daļa no Savienības ražošanas apjoma un jebkuras dalībvalsts ražošanas apjoma, uz kuru attiecas šādas sarunas.
In addition, in order to maintain effective competition on the dairy market, this possibility should be subject to appropriate limits expressed in terms of a percentage of the Union's production and of the production of any Member State covered by such negotiations.
Ierobežojums, kas izteikts kā procentuāla daļa no valstī saražotā apjoma, pirmkārt būtu jāpiemēro svaigpiena apjomam, kas saražots ražotājā dalībvalstī vai katrā no ražotājām dalībvalstīm.
The limit expressed in terms of a percentage of the national production should first apply to the volume of raw milk produced in the producing Member State or in each of the producing Member States.
Ņemot vērā to, cik nozīmīgs, jo īpaši mazaizsargātiem lauku reģioniem, ir aizsargāts cilmes vietas nosaukums (ACVN) un aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde (AĢIN), kā arī, lai nodrošinātu pievienoto vērtību un saglabātu kvalitāti jo īpaši siera šķirnēm, kuras gūst labumu no ACVN un AĢIN, kā arī saistībā ar kvotu sistēmas izbeigšanu, dalībvalstīm būtu jāatļauj piemērot noteikumus, lai regulētu šāda noteiktā ģeogrāfiskā teritorijā ražota siera piegādi.
In view of the importance of protected designations of origin (PDO) and protected geographical indications (PGI), notably for vulnerable rural regions, and in order to ensure the value-added and to maintain the quality of, in particular, cheeses benefiting from PDO or PGI, and in the context of the expiring milk quota system, Member States should be allowed to apply rules to regulate the supply of such cheese produced in the defined geographical area.
Šiem noteikumiem būtu jāattiecas uz visa attiecīgā siera ražošanu, un tie būtu jāpieprasa starpnozaru organizācijai, ražotāju organizācijai vai grupai, kas definēta Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 (2006. gada 20. marts) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību
The rules should cover the entire production of the cheese concerned and should be requested by an interbranch organisation, a producer organisation or a group as defined in Council Regulation (EC) No 510/2006 of 20 March 2006 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs
Šāds pieprasījums būtu jāatbalsta to piena ražotāju vairākumam, kuri saražo lielāko daļu šā siera gatavošanai izmantotā svaigpiena, un starpnozaru organizāciju un grupu gadījumā ‐siera ražotāju vairākumam, kas pārstāv minētā siera ražošanas lielāko daļu.
Such a request should be supported by a large majority of milk producers representing a large majority of the volume of milk used for that cheese and, in the case of interbranch organisations and groups, by a large majority of cheese producers representing a large majority of the production of that cheese.
Turklāt šie noteikumi būtu jāsaista ar stingriem nosacījumiem, jo īpaši, lai novērstu kaitējumu produkcijas tirdzniecībai citos tirgos un aizsargātu mazākuma tiesības.
Moreover, these rules should be subject to strict conditions, in particular in order to avoid damage to the trade in products in other markets and to protect minority rights.
Dalībvalstīm pieņemtie noteikumi būtu nekavējoties jāpublicē un jādara zināmi Komisijai, jānodrošina regulāras pārbaudes un neatbilstības gadījumā šie noteikumi jāatceļ.
Member States should immediately publish and notify to the Commission the adopted rules, ensure regular checks and repeal the rules in case of non-compliance.
Dažās nozarēs starpnozaru organizācijām ir ieviesti noteikumi Savienības līmenī.
Rules have been introduced at Union level for interbranch organisations in some sectors.
Dalībvalstīm būtu jāmudina visi attiecīgie dalībnieki piedalīties šādās starpnozaru organizācijās.
Member States should encourage all relevant actors to participate in interbranch organisations.
Lai ņemtu vērā tirgus attīstību, Komisijai ir nepieciešama savlaicīga informācija par piegādātā svaigpiena apjomiem.
In order to follow developments in the market, the Commission needs timely information on volumes of raw milk delivered.
būtu jāpieņem noteikums, lai nodrošinātu, ka
, provision should be made to ensure that
un ka dalībvalsts par to informē Komisiju
and that the Member State notifies the Commission thereof
Komisijai arī ir vajadzīgi paziņojumi no dalībvalstīm attiecībā uz sarunām par līgumu slēgšanu, ražotāju organizāciju un to apvienību un starpnozaru organizāciju atzīšanu, kā arī līgumattiecībām piena un piena produktu nozarē, lai uzraudzītu un analizētu šīs regulas piemērošanu, jo īpaši saistībā ar ziņojumu sagatavošanu par piena produktu tirgus attīstību, kas Komisija būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei.
The Commission also needs notifications from Member States with respect to contractual negotiations, recognition of producer organisations and their associations and interbranch organisations, as well as contractual relations in the milk and milk products sector, for the purpose of monitoring and analysing the application of this Regulation, notably with a view to preparing the reports which it should present to the European Parliament and Council on the development of the dairy market.
Šajā regulā noteiktos pasākumus pamato piena tirgus pašreizējie ekonomiskie apstākļi un piegādes ķēdes struktūra.
The measures set out in this Regulation are justified in the current economic circumstances of the dairy market and the structure of the supply chain.
Tāpēc tie būtu jāpiemēro pietiekami ilgu laiku ▌, lai ļautu tiem būt pilnībā efektīviem.
They should therefore be applied for a sufficiently long period ▌to allow them to have full effect.
Tomēr, ņemot vērā to plašo mērogu, tiem vajadzētu būt pagaidu pasākumiem, un tie būtu jāpārskata, lai izvērtētu to darbību un nepieciešamību tos turpināt.
However, given their far-reaching nature, they should be temporary and be subject to review for the purpose of seeing how they have operated and whether they should continue to apply.
Šis jautājums būtu jāaplūko divos Komisijas ziņojumos par piena produktu tirgus attīstību, jo īpaši ietverot iespējamās iniciatīvas, lai lauksaimniekus rosinātu noslēgt kopīgas ražošanas vienošanās, iesniedzot tos attiecīgi līdz 2014. gada 30.jūnijam un 2018.gada 31. decembrim.
This should be dealt with in two Commission reports on the development of the dairy market, covering, in particular, potential incentives to encourage farmers to enter into joint production agreements, to be submitted by 30 June 2014 and by 31 December 2018 respectively.
Dažu mazāk attīstītu Savienības reģionu ekonomika ļoti lielā mērā ir atkarīga no piena ražošanas.
The economy of certain disadvantaged regions in the Union depends heavily on milk production.
Šo reģionu īpašo apstākļu dēļ ir jāpielāgo vispārējās politikas nostādnes, lai labāk ņemtu vērā šo reģionu vajadzības.
Because of the specific characteristics of these regions, general policies need be adapted to better meet their needs.
Kopējā lauksaimniecības politikā jau ir paredzēti īpaši pasākumi šiem mazāk attīstītajiem reģioniem.
The common agricultural policy already contains specific measures for those disadvantaged regions.
Šajā regulā paredzētie papildu politikas pasākumi var dot ieguldījumu, lai nostiprinātu piena ražotāju stāvokli šādos reģionos.
Additional policy measures laid down in this Regulation may contribute to strengthening the position of milk producers in such regions.
Tomēr šo pasākumu ietekme būtu jāizvērtē iepriekš minētajos ziņojumos, pamatojoties uz kuriem Komisijai vajadzības gadījumā būtu jāiesniedz priekšlikumi Eiropas Parlamentam un Padomei.
These effects should however be evaluated in the abovementioned reports on the basis of which, the Commission should, where necessary, submit proposals to the European Parliament and to the Council.