natgillin/translations-raw huggingface dataset:
aicina Krieviju bez turpmākas kavēšanās pieņemt lēmumu par Kosovas galīgo statusu, pamatojoties uz Ahtisāra plānu par pārraudzītu neatkarību; pievērš uzmanību tam, kā kavēšanās var ietekmēt stabilitāti šajā reģionā, un mudina Krievijas varasiestādes rīkoties konstruktīvi;
Calls on Russia not to delay further the decision on the final status of Kosovo based on the Ahtisaari Plan for supervised independence; draws attention to the repercussions that such a delay could have on the stability of the region and urges the Moscow authorities to act in a constructive way;
norāda, ka Eiropas kaimiņattiecību politika jau paredz vairākas iespējas daudzpusējai sadarbībai; aicina izveidot ES un Melnās jūras kopienu pēc Ziemeļu dimensijas parauga, lai veicinātu un paplašinātu dialogu par stabilām, drošām un demokrātiskām kaimiņattiecībām;
Notes that the European Neighbourhood Policy already presents a number of opportunities for multilateral cooperation; calls for the setting-up of an EU-Black Sea Community, along the lines of the Northern Dimension, to enhance and encourage greater dialogue for a more stable, secure and democratic neighbourhood;
turklāt atkārtoti pauž viedokli, ka ir svarīgi izveidot Kopējo ekonomisko telpu (KET) un turpināt īstenot KET Ceļa kartē izvirzītos mērķus, it īpaši attiecībā uz atvērta un integrēta ES un Krievijas tirgus izveidi; sagaida, ka Krievija atcels embargo, kas noteikts dažiem Moldāvijas un Gruzijas produktiem;
Reiterates, moreover, the importance of setting up the Common Economic Space (CES) and further developing the objectives agreed upon in the CES Road Map, especially as regards the creation of an open and integrated market between the EU and Russia; expects that Russia will lift the embargo on some Moldovan and Georgian products;
turklāt uzsver, ka ir svarīgi uzlabot investīciju vidi Krievijā, ko var panākt tikai veicinot un sekmējot nediskriminējošus un pārredzamus biznesa noteikumus, samazinot birokrātiju un divvirzienu investīcijas; pauž bažas par to, ka veids, kādā iestādes piemēro likumus, nav iepriekš paredzams;
Stresses the importance of improving the investment climate in Russia, which can only be achieved by promoting and facilitating non-discriminatory and transparent business conditions, less bureaucracy and two-way investment; is concerned about the lack of predictability in the application of rules by authorities;
atzinīgi vērtē ES un Krievijas intensīvo dialogu enerģētikas jautājumos; uzsver enerģijas importa nozīmi Eiropas ekonomikai, jo tas rada iespēju paplašināt ES un Krievijas sadarbību tirdzniecības un ekonomikas jomā; uzsver, ka šīs sadarbības pamatā jābūt savstarpīguma un pārredzamības principiem, kā arī vienādām iespējām piekļūt tirgiem, infrastruktūrai un ieguldījumiem; aicina Padomi un Komisiju nodrošināt, lai Enerģētikas hartas līguma un tai pievienotā Pārejas protokola un G8 secinājumu principi tiktu iekļauti jaunajā ES un Krievijas partnerattiecību un sadarbības nolīgumā, tostarp saistībā ar turpmāko sadarbību energoefektivitātes, energotaupības un atjaunojamo energoresursu jomā; norāda, ka šie principi jāattiecina uz lielākajiem enerģētikas infrastruktūras projektiem, tādiem kā gāzes cauruļvads Baltijas jūrā;
Welcomes the intensified EU-Russia dialogue on energy issues; underlines the importance of energy imports for European economies, representing as they do a potential opportunity for further trade and economic cooperation between the EU and Russia; stresses that the principles of interdependence and transparency should be the basis of such cooperation, together with equal access to markets, infrastructure and investment; calls on the Council and the Commission to ensure that the principles of the Energy Charter Treaty, the Transit Protocol annexed thereto and the G8 conclusions are included in a new Partnership and Cooperation Agreement between the EU and Russia, including further cooperation on energy efficiency, energy saving and renewable energy; points out that these principles should be applied to major energy infrastructure projects, such as the Baltic gas pipeline; calls for the European Union to speak to Russia with one voice on these sensitive energy matters;
atzinīgi vērtē iniciatīvas panākt bezvīzu režīmu ceļošanai starp Eiropas Savienību un Krieviju, ņemot vērā izredzes uz attiecību uzlabošanos; aicina turpināt sadarbību attiecībā uz nelegālu imigrāciju, personu apliecinošu dokumentu kontroles uzlabošanu un labāku informācijas apmaiņu jautājumos par terorismu un organizēto noziedzību; uzsver, ka Padomei un Komisijai ir jānodrošina, lai Krievija ievērotu visus nosacījumus, kas paredzēti apspriestajos nolīgumos par abpusēju vīzu režīma atcelšanu, lai novērstu jebkādus drošības un demokrātijas pārkāpumus Eiropā;
Welcomes the initiatives to achieve visa-free travel between the European Union and Russia, holding out the prospect of improved relations; calls for further cooperation on illegal immigration, improved checks on identity documents and better information exchange on terrorism and organised crime; emphasises that the Council and the Commission must ensure that Russia complies with all the conditions set in any negotiated agreement on the elimination of visas between the two sides, so as to prevent any breach of security and democracy in Europe;
Eiropas Parlamenta 2007. gada 10. maija rezolūcija par reformām arābu pasaulē: kādu stratēģiju Eiropas Savienībai izvēlēties? ( 2006/2172(INI) )
European Parliament resolution of 10 May 2007 on reforms in the Arab world: what strategy should the European Union adopt? ( 2006/2172(INI) )
ņemot vērā Komisijas un Padomes nostādnes un stratēģiju saistībā ar dažādām arābu pasaules valstīm,
having regard to the policies and strategies adopted by the Commission and the Council in relation to the various countries of the Arab world,
ņemot vērā starpposma ziņojumu par Eiropas Savienības stratēģiskajām partnerattiecībām ar Vidusjūras un Tuvo Austrumu reģionu, ko Padome pieņēma 2006. gada decembrī,
having regard to the interim report on the European Union's Strategic Partnership with the Mediterranean and the Middle East, adopted by the European Council in December 2006,
ņemot vērā Eiropas stratēģiju attiecībā uz arābu pasauli, ko 2003. gadā iesniedza ES Augstais pārstāvis,
having regard to the European strategy for the Arab world presented in 2003 by the EU's High Representative,
ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam "Paplašinātā Eiropa–kaimiņattiecības: jauns pamats attiecībām ar mūsu kaimiņiem austrumos un dienvidos" ( COM(2003)0104 ), tās priekšlikumu par Eiropas Kaimiņattiecību politiku COM(2004)0373 ), tās priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta izveidi ( COM(2004)0628 ), tās paziņojumu Padomei par Komisijas priekšlikumiem rīcības plāniem saskaņā ar Eiropas Kaimiņattiecību politiku (EKP) ( COM(2004)0795 ), un rīcības plānus saistībā ar attiecīgajām valstīm, kā arī Komisijas paziņojumu par kaimiņattiecību politikas nostiprināšanu ( COM(2006)0726 ,
having regard to the Commission's communication to the Council and the European Parliament entitled "Wider Europe – Neighbourhood: A New Framework for Relations with our Eastern and Southern Neighbours" ( COM(2003)0104 ); its Strategy Paper on the European Neighbourhood Policy ( COM(2004)0373 ); its proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council laying down general provisions establishing a European Neighbourhood and Partnership Instrument ( COM(2004)0628 ); its communication to the Council on the Commission proposals for action plans under the European Neighbourhood Policy (ENP) ( COM(2004)0795 ) and the action plans for the countries concerned; and its communication on strengthening the European Neighbourhood Policy ( COM(2006)0726 ),
ņemot vērā Eiropas Savienības un vidusjūras reģiona valstu Parlamentārās asamblejas (EVRVPA) Eiropas prezidentūras politiskās prioritātes, kas pasludinātas 2005. gada 21. aprīlī, paplašināt dialogu par cilvēktiesībām ar partnervalstu parlamentiem,
having regard to the political priorities of the European presidency of the Euro-Mediterranean Parliamentary Assembly (EMPA), formulated on 21 April 2005, which focus on intensifying the dialogue on human rights with the parliaments of the partner countries,
ņemot vērā EVRVPA rezolūcijas, kas pieņemtas 2005. gada 21. novembra sanāksmē Rabatā un 2006. gada 27.marta sanāksmē Briselē,
having regard to the EMPA resolutions adopted at its meetings of 21 November 2005 in Rabat and 27 March 2006 in Brussels,
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Eiropas Savienības politiku attiecībā uz Vidusjūras reģionu, īpaši 2004. gada 12. februāra rezolūciju par iniciatīvu jaunam impulsam Eiropas Savienības darbībai cilvēktiesību un demokrātijas jomā sadarbībā ar partneriem Vidusjūras reģiona valstīs OV C 97 E, 22.4.2004., 656. lpp.
having regard to its previous resolutions on the European Union's Mediterranean policy, in particular its resolution of 12 February 2004 on reinvigorating EU actions on human rights and democratisation with Mediterranean partners OJ C 97 E, 22.4.2004, p.
ņemot vērā ANO Hartu un Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju;
having regard to the United Nations Charter and the Universal Declaration of Human Rights,
ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu ( A6-0127/2007 ),
having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs ( A6-0127/2007 ),
tā kā arābisma jēdziens, izprasts kā identitātes stiprinātājs, ir kopīgs plašai ģeogrāfiskai teritorijai, kas plešas no Magriba valstīm līdz Persijas līcim caur Mašreku un Tuvajiem Austrumiem, kurš kā tāds arī tiek aizstāvēts;
whereas the notion of Arab identity, understood as a unifying factor, is perceived and claimed as a shared characteristic by the peoples and states of a vast geographical area stretching from the Maghreb, via the Mashreq and the Middle East, to the Persian Gulf,
tā kā Eiropas izpratne par arābu pasauli parasti aprobežojas ar pieeju, kas balstīta uz valstu pat reģionu divpusējām attiecībām, kā arī ir nepieciešams no jauna aktivizēt ES globālo stratēģiju attiecībā uz arābu pasauli, ne tikai pamatojoties uz jau esošajām reģionālajām organizācijām (Arābu valstu līga, Persijas līča Sadarbības padome, kā arī Arābu Magriba Savienību, ja tā tiek atjaunota), esošajiem instrumentiem un struktūrām (Euromed, MEDA programma, Eiropas kaimiņattiecību politika), bet arī stiprinot atbalstu nevalstiskajiem dalībniekiem reģionā;
whereas the European view of the Arab world is generally confined to an approach based on relations at bilateral or sub-regional level between states, and whereas the EU's overall strategy towards the Arab world should be revitalised not only by using existing regional organisations (the League of Arab States, the Gulf Cooperation Council and the Arab Maghreb Union, if it is revived), and existing tools and structures (Euromed, Meda Programme, association agreements, European Neighbourhood Policy), but also by strengthening support for non-state actors in the region,
tā kā ES Augstā pārstāvja iesniegtā stratēģija attiecībā uz arābu pasauli lielā mērā ir to risku un draudu sekas, ko izraisīja 2001. gada 11.septembra teroristu uzbrukums;
whereas the strategy for the Arab world presented in 2003 by the High Representative of the EU was very largely the result of the risks and threats which emerged following the terrorist attacks of 11 September 2001,
tā kā Eiropai nepieciešama labāka un dziļāka izpratne par arābu pasaules daudzšķautnaino sabiedrību, tās kultūras daudzveidību, lai pārvarētu nošķirtību starp abiem Vidusjūras krastiem, uzlabotu integrācijas politiku ES dalībvalstīs un pārvarētu stereotipus un aizspriedumus;
whereas a better and deeper understanding in Europe of the multi-faceted society and cultural diversities in the Arab world is currently necessary so as to bridge the gap between the two shores of the Mediterranean, improve integration policies in the EU Member States and overcome stereotypes and prejudices,
tā kā satricinājumi, ko izraisīja aukstā kara un bipolārās pasaules kārtības beigas, sekmēja gan arābu sabiedrības emancipācijas tieksmes, kā arī dažu arābu valstu valdību un uz tautsaimniecību attiecināmu, ka arī sociālu spēku ambīcijas aktīvi darboties globalizācijas un daudzpolārās pasaules spēlē;
whereas the upheavals caused by the end of the cold war and of the bipolar world order not only encouraged aspirations towards emancipation within Arab societies but also spurred on some Arab governments and economic and social forces to take an active part in globalisation and in the multipolar order,
tā kā arābu valstu pilsoniskā sabiedrība un dzīvie spēki, kuri ilgu laiku bija spiesti klusēt, liek aizvien vairāk par sevi dzirdēt un prasa, lai tiktu vairāk uzklausīti, lielāku atbildību, kā arī pieaugošu politisko lomu;
whereas civil society and other stakeholders, long muzzled in the Arab world, are making their presence increasingly felt and are demanding more attention, greater responsibilities and a growing political role,
tā kā iepriekšējā arābu renesanses pieredze, kas tika saprasta kā mēģinājumi veikt reformas, parasti tika nolemta neveiksmei un kā valstu nacionālisms ievērojami bremzēja jebkādus centienus veidot arābu vienotību;
whereas earlier experiments with an "Arab renaissance", understood as attempts at reform, generally ended in failure, and whereas state nationalism has been a considerable hindrance to any project seeking to create Arab unity,
tā kā 2004. gada 23. un 24. maija Arābu valstu līgas padomes augstākā līmeņa sanāksmē Tunisijā pieņemtajā noslēguma deklarācijā no jauna
whereas the Final Declaration adopted by the Summit of the Arab League Council held in Tunis on 23 and 24 May 2004 reiterates
apstiprināta apņemšanās veikt reformas un modernizēt līgas dalībvalstis, izmantojot demokrātisku konsolidāciju un politisku līdzdalību;
a commitment to reform and modernise its Member States through democratic consolidation and political participation,
tā kā arābu valstu un to Eiropas partneru kopējās interesēs ir uzsākt politiskas, tautsaimnieciskas un sociālas reformas, lai aktivizētu sadarbību, stabilitāti un demokratizāciju, celtu labklājības un samazinātu sociālās atšķirības visā reģionā;
whereas it is in the common interest of the Arab countries and their European partners that political, economic and social reforms should be initiated with a view to revitalising cooperation, stability and democratisation, and to raising living standards and reducing social disparities, in the region as a whole,
tā kā sasniegumi politikas un tautsaimniecības liberalizācijas jomā, kā arī progress cilvēktiesību ievērošanā, kā arī sociālajā un izglītības jomā, sekmēs lielāku stabilitāti šajās valstīs, turpretī pretošanās pārmaiņām nenodrošina patiesu stabilitāti;
whereas advances in political and economic liberalisation and progress on human rights and in the social and educational fields are the only way to contribute to greater stability in those countries, and whereas, by contrast, resistance to change is not a guarantee of real stability,
tā kā ANO, īpaši Civilizāciju alianses Augsta līmeņa grupas un ANO Attīstības programmas ieguldījums pēdējos gados ciešā saistībā ar dažādām arābu sabiedrības grupām jāpārvērš konkrētā un reālā politikā;
whereas the contributions made over the past few years by the United Nations, and in particular by the High-level Group of the Alliance of Civilisations and by the UN Development Programme, deriving from a close involvement with the different strands of Arab society, need to be translated into real concrete policies,
tā kā Eiropas Savienības attiecības ar attiecīgo valstu varas iestādēm pārāk ilgi ir bijušas balstītas galvenokārt uz stabilitātes panākšanu un stratēģisko partnerību, neņemot vērā to, kā iestādes ievēro vispārējās cilvēktiesības, tādējādi iedragājot pilsoniskās sabiedrības dalībnieku centienus pārveidot dažādās sabiedrības no iekšpuses;
whereas Europe's relations with the authorities of the countries concerned have for too long been based exclusively on the pursuit of stability and strategic partnership, without taking into account respect by the authorities for universal human rights, thus undermining efforts by civil society actors to reform the various societies from within,
tā kā ir svarīgi radīt pamatu, lai arābu sabiedrības visu atšķirīgo sastāvdaļu dialogs var noritēt brīvi un atklāti tā, lai no iekšpuses attīstītos patiess reformu process;
whereas it is important to create a framework within which the dialogue between all the various components of the Arab societies can take place freely and openly, in such a way as to bring about, from inside, a genuine reform process,
tā kā Arābu Cilvēktiesību hartā, kas pieņemta 1994 .gadā atspoguļoti centieni nodrošināt cilvēktiesību ievērošanu arābu pasaulē; tomēr izsakot nožēlu, par to, ka daži tās punkti ir formulēti tā, ka iespējamas dažādas interpretācijas;
whereas the Arab Charter on Human Rights, adopted in 1994, is an expression of the aspiration to guarantee respect for human rights in the Arab world; regretting, however, that some of its provisions are worded in such a way as to allow differing interpretations,
tā kā arābisma kustība, kādu to iecerēja tā dibinātāji, ir projekts, kas par vienu no saviem mērķiem nosprauda laicīgas sabiedrības veidošanu; tā kā mūsdienu politiskā islāma virziens šķiet nesniedz piemērotas atbildes uz jautājumiem, kas saistīti ar politisko reformu; izsaka bažas par to, ka politisko reformu strupceļš uztur radikālo islamismu un tā naidpilno pret ebrejiem vērsto diskursu; atgādinot, ka tas, vai islāms kļūst mērenāks ir atkarīgs gan no tā, cik stiprs ir tas institucionālais pamats, ko šie spēki izmanto savai attīstībai, kā arī no šo spēku iespējām iespaidot politikas izveidi;
whereas the Arab movement, as conceived by its founding fathers, is a project which has included the secularisation of societies among its objectives; whereas the current paths of political Islam do not always appear to be providing appropriate answers to the problems of political reform; concerned that the deadlocks in political reform are fuelling radical Islamism and its rhetoric of hatred towards Jews; and whereas the moderation of Islamism depends on both the stability of the institutional framework in which they evolve and the opportunities which the latter offers to influence policy-making,
ir pārliecināts, ka arābu identitāte ir saderīga ar mūsdienīguma jēdzienu, kā arī ar nopietnu reformu uzsākšanu; uzskata, ka bezspēcību, kas ir "arābu nelaimes" izjūtas pašā pamatā, var pārvarēt uz atjaunotu partnerattiecību pamata, kas balstītas uz savstarpēju sapratni un uzticību, cieņu pret otras puses sociālo un kultūras praksi, kā arī otra uzticamību; atgādina, ka arābu sabiedrības rietumnieciskošana nav pats piemērotākais ceļš šajā virzienā un ka demokrātijas, cilvēktiesību un tiesiskas valsts jēdzieni ir universālas vērtības, kuras daudzas arābu iestādes un musulmaņu valstu valdības pasludinājušas par saderīgām ar islāmu;
Is convinced that Arab identity is by no means incompatible with the notion of modernity or with the initiation of serious reforms; considers that the feeling of impotence which underlies the "Arab malaise" can be overcome through a renewed partnership based on understanding, mutual confidence, respect for social and cultural practices and credibility; recalls that the westernisation of Arab societies is not the most appropriate route to this end and that the notions of democracy, human rights and the rule of law are fundamental and universal values which innumerable Muslim authorities and governments have declared to be compatible with Islam;
atzinīgi vērtē iepriekšminēto Komisijas paziņojumu par Eiropas Kaimiņattiecību politikas (EKP) stiprināšanu ; uzskata EKP par būtisku instrumentu, lai veicinātu reformas Eiropas Savienības kaimiņvalstīs dienvidos un austrumos; pauž vilšanos par finansējuma apjomu, kas piedāvāts attiecībā uz pārvaldību, uzskata, ka tā apjoms jāpalielina, lai nodrošinātu tās efektivitāti;
Welcomes the above-mentioned Commission communication on strengthening the European Neighbourhood Policy (ENP); regards the ENP as a crucial tool in promoting reform in the EU's southern and eastern neighbours; expresses disappointment at the proposed amount of the Governance Facility, which it believes should be increased in size in order to ensure effectiveness;
uzskata, ņemot vērā ES divpusējām un atsevišķām stratēģijām raksturīgos ierobežojumus attiecībā uz partnervalstīm pēdējās desmitgadēs, ka atbilstīgi ES ārējās darbības racionalizēšanai ir nepieciešams jauns impulss ES un dalībvalstu partnerattiecībām ar arābu pasauli kopumā, vienlaicīgi raugoties, lai tiktu noteiktas īpašas sadarbības jomas, kopīgi darbojoties ar esošajām politiskajām struktūrām, piemēram, Arābu līgu, Persijas līča Sadarbības padomi, pat ar Arābu Magriba savienību, ja tā atsāks darbību; uzsver, ka saistības attiecībā uz pilsoņu organizācijām un reformu kustību, kā arī specifiska sadarbība, īpaši ar tām politiskajām organizācijām, kas veicina demokrātiju nevardarbīgā ceļā, ir jāiekļauj reģionālajā līmenī veicamajās darbībās;
Considers, in view of the inherent limitations of the bilateral, ad hoc strategies pursued by the EU towards its partner countries over the last few decades, that a fresh boost should be given – in the context of the rationalisation of the EU's external actions – to the partnership between the EU and its Member States on the one hand and the Arab world as a whole on the other, while targeting very specific cooperation sectors and acting in tandem with existing political structures such as the League of Arab States and the Gulf Cooperation Council, and even with the Arab Maghreb Union, if it is revived; emphasises that engagement with civil society organisations and reform movements at the regional level should be part of this effort, as well as specific cooperation, in particular with those political organisations which promote democracy by non-violent means;
uzsver to, ka reformu procesa vājums arābu pasaulē ir arī to problēmu un pretrunu rezultāts, kas pastāv dažu arābu valstu starpā; uzskata, ka Eiropas Savienībai jādara viss iespējamais, lai atvieglotu valstu politisko un tautsaimniecisko integrāciju; norāda, ka Eiropas Savienībai, lai tai būtu patiesa ietekme, nav jārada pārākuma iespaids, ne arī jāuzstājas kā pamācītājai, tai drīzāk jāveido Eiropas un arābu valstu patiess dialogs, kas norit uz vienlīdzīgiem pamatiem;
Stresses that the weakness of the reform process in the Arab world is also due to the difficulties and the controversies between some of the Arab countries; takes the view that the EU should make every effort to facilitate the political and economic integration of the Arab countries; notes that, in order to be really influential, the EU should not demonstrate any feeling of superiority or the impression of giving lessons, but should rather make the Euro-Arab dialogue a true dialogue between equals;