natgillin/translations-raw huggingface dataset:
tā kā 2003. gada Eiropas drošības stratēģijā norādīts, ka ES apņemšanās nodrošināt efektīvu daudzpusēju sadarbību ir Eiropas ārējās darbības pamatprincips; tā kā Eiropas Savienībai, pamatojoties uz tās iekšpolitisko pieredzi valstu un institūciju sadarbības, uz noteikumiem pamatotas kārtības un dažāda mēroga daudzpusējas sadarbības jomā, ir īpašs pasaules mēroga pienākums, kurš ir jāturpina pildīt; tā kā ES ir spēkā vērtības ‐ piemēram, cilvēktiesību ievērošana, brīvība, demokrātija, vienlīdzība, brālība un tiesiskums ‐ un politikas instrumenti, tostarp atsevišķas juridiskās personas statuss, kas nepieciešami daudzpusējo struktūru stiprināšanai;
whereas the EU's commitment to effective multilateralism, as stated in the European Security Strategy of 2003, is the guiding principle of European external action; whereas the EU – drawing on its internal experience with cooperation among nations and institutions, rules-based order and multi-scale multilateralism – has a special global responsibility that it should continue to uphold; whereas the EU is equipped with the set of values – e.g. respect for human rights, freedom, democracy, equality, fraternity and the rule of law – and policy tools, including a single legal personality, needed to strengthen multilateral structures,
tā kā pievienotā vērtība no ES dalības daudzpusējās organizācijās ir jomās, kurās tai ir ekskluzīvas vai dalītas kompetences: ekonomika un tirdzniecība, vides politika, attīstības atbalsts un drošības un aizsardzības politika; tā kā ES var sniegt pievienoto vērtību arī tajās daudzpusējās organizācijās vai augstākā līmeņa sanāksmēs, kurās nav pārstāvētas visas ES dalībvalstis;
whereas the added value of EU membership in multilateral organisations lies in the fields where it has exclusive or shared competences: economic and trade matters, environmental policy, development aid, and security and defence policy: whereas the EU can also have an added value in those multilateral organisations or summits in which not all of its members are represented,
tā kā Lisabonas līgums, ieviešot Savienības juridiskās personas statusu, uzlabo ES iespējas pievienoties dažādām starptautiskām organizācijām, piešķir Savienībai plašākas pilnvaras ārējo darbību jomā un nodrošina iespēju ES pasaulē paust skaidrāku un stingrāku viedokli, proti, izveidojot amatu ‐ Komisijas priekšsēdētāja vietnieks / Savienības augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (PV/AP) un iestādi ‐ Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD), kā arī mudina Savienību īstenot visa veida savstarpēji izdevīgu sadarbību ar attiecīgām starptautiskām un reģionālām organizācijām un valstu grupām un tā kā šis Līgums sniedz Savienībai iespēju organizēties tā, lai kļūtu par ietekmīgu pasaules līmeņa dalībnieci;
whereas the Treaty of Lisbon, by introducing the Union's legal personality, enhances the EU's capacity to join various international organisations, entrusts it with a wider range of competences in its external action, provides, notably by the creation of the post of a Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy (VP/HR) and the European External Action Service (EEAS), the Union with an opportunity for a clearer and stronger single voice in the world, as well as encouraging all types of mutually beneficial cooperation with relevant international and regional organisations and groups of states, and whereas it enables the Union to organise itself in such a way as to be able to become an effective global player,
tā kā ar Lisabonas līgumu ES ārējās pārstāvības jomā tika izveidotas jaunas pastāvīgas struktūras, paredzot, ka jaunie ES pārstāvji pārņem pienākumus, kurus iepriekš veica ES rotējošā prezidentūra, un tā kā EĀDD izveide sniedz iespēju īstenot efektīvu daudzpusēju diplomātiju;
whereas new permanent structures were created by the Treaty of Lisbon for the EU's external representation, providing for the new EU representatives to take over functions previously carried out by the rotating Presidency of the EU and whereas the creation of the EEAS provides an opportunity to exercise efficient multilateral diplomacy,
tā kā ES un tās dalībvalstu pārstāvība daudzpusējās organizācijās, neoficiālās augstākā līmeņa sanāksmēs un starptautiskā vidē ir sadrumstalota, bieži vien neefektīva un joprojām būtiski atšķiras; tā kā Savienības ārējā pārstāvība ir attīstījusies drīzāk izkliedēti un nesaskaņoti, nevis īpaši plānotā veidā; tā kā stipri sadrumstalota ārējā pārstāvība visdrīzāk traucēs ES paust savu nostāju un īstenot apņemšanos par efektīvu daudzpusēju sadarbību un pasaules līmeņa pārvaldību un tā kā ES nepietiekamās kompetences un neefektīvi koordinācijas mehānismi, iespējams, neļaus tai paust vienotu viedokli starptautiskā līmenī, tādējādi mazinot tās izlēmību un autoritāti; tā kā, lai veicinātu Lisabonas līguma pilna potenciāla izmantošanu starptautiskā mērogā, ir vajadzīga stingra politiskā griba un elastīgums no dalībvalstu puses jautājumos par to pārstāvību un tā kā ES statuss starptautiskās organizācijās bieži vien atpaliek no ES kompetenču attīstības;
whereas the representation of the EU and its Member States in multilateral organisations, informal summits and international regimes is fragmented, often ineffective, and still varies considerably; whereas the Union's external representation has developed in a dispersed, inconsistent and rather ad hoc manner; whereas a highly fragmented external representation is likely to undermine the EU's message and commitment to effective multilateralism and global governance, and whereas weak EU competences and ineffective coordination mechanisms may prevent the EU from speaking with a single voice in the international arena, thereby limiting its decisiveness and undermining its credibility; whereas the maximisation of the Treaty's full potential in the international sphere will require strong political will and flexibility on the part of the Member States concerning their representation, and whereas the EU's status in international organisations often lags behind the development of the EU's competences,
tā kā ES ārējā pārstāvība daudzpusējās organizācijās izpaužas dažādi ‐ ir struktūras, kurās visas dalībvalstis ir pilntiesīgi locekļi un ES ir novērotājas statuss (piemēram, Starptautiskā Monetārās un finanšu komiteja, Attīstības komiteja, Eiropas Padome), struktūras, kurās gan visas dalībvalstis, gan ES ir pilntiesīgi locekļi (piemēram, ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija, PTO) vai pilntiesīgi dalībnieki (piemēram, G-8/G-20), un ir struktūras, kurās dažas ES dalībvalstis ir pilntiesīgi locekļi un ES nav nekāda statusa (ANO Drošības padome, dažas starptautiskās finanšu iestādes); tā kā sarežģītākās situācijas rodas gadījumos, kuros ES un dalībvalstīm ir dalīta kompetence vai kuros saduras ekskluzīvās un dalītās kompetences jomas;
whereas the EU's external representation on the multilateral scene ranges from instances where all Member States are full members and the EU is an observer (e.g. IMFC, Development Committee, Council of Europe), via cases where all Member States plus the EU are full members (e.g. FAO, WTO) or full participants (e.g. G-8/G-20), to organisations in which some EU Member States act as full members and the EU has no status at all (UN Security Council, some international financial institutions (IFIs)); whereas the most complex situations arise where the EU and its Member States have shared competences, or combine exclusive and shared competences,
tā kā globālā finanšu krīze ir paātrinājusi relatīvās ekonomiskās ietekmes pāreju no attīstītajām valstīm uz jaunās tirgus ekonomikas valstīm un tā kā, ņemot vērā šo faktu, ES pasaulē varēs paust stingru un efektīvu viedokli, ja šis viedoklis ir vienots;
whereas the global financial crisis has accelerated the shift of relative economic weight from advanced economies to emerging markets, and whereas against this background the EU will only have a strong and effective voice in the world if it delivers a single message,
tā kā ES dalībvalstis par prioritāti ir noteikušas pasākumus ANO reformēšanai un stiprināšanai, lai nodrošinātu līdzsvarotāku ģeogrāfisko pārstāvību, Drošības padomē atainotu mūsdienu mainīgo ģeopolitisko situāciju un lai ANO padarītu spējīgu pildīt savus pienākumus un efektīvi rīkoties, rodot risinājumus globālām problēmām un reaģējot uz lielākajiem draudiem; tā kā ES nodrošina vairāk nekā trešdaļu no ANO pamatbudžeta, vairāk nekā divas piektdaļas no ANO miera uzturēšanas operāciju budžeta un apmēram pusi no visiem ieguldījumiem ANO fondos un programmās un tā kā tās politiskajai ietekmei ir jābūt saskaņā ar tās finansiālo ieguldījumu;
whereas the EU Member States are prioritising the reform and strengthening of the UN in order to provide a more equitable geographical representation, to reflect today's shifting geopolitical realities in the membership of the Security Council, and to make it capable of fulfilling its responsibilities and acting effectively in providing solutions to global challenges and responding to key threats; whereas the EU provides more than one third of the UN regular budget, more than two fifths of UN peace operations, and about half of all contributions to UN funds and programmes, and whereas its financial commitment should therefore be consistent with its political weight,
tā kā tādus institucionālos mehānismus kā ES dalībvalstu ciešāka un efektīvāka koordinācija var uzskatīt par veidu, kā sasniegt mērķi par ES un dalībvalstu vienotu ārējo pārstāvību un tā kā šādā nolūkā to var veicināt apspriedes starp dalībvalstu parlamentiem un Eiropas Parlamentu KĀDP/KDAP jomās;
whereas institutional mechanisms such as ever closer and more effective coordination between the EU Member States can be seen as a way to the objective of joint external representation of the EU and its Member States, and whereas consultations between national parliaments and the European Parliament in the areas of CFSP/CSDP could become a catalyst in this process,
tā kā pēc Starptautiskā Valūtas fonda un Pasaules Bankas 2010. gada balsstiesību un kvotu reformas palielinājās jauno tirgus ekonomikas valstu un jaunattīstības valstu balsstiesības un pārstāvība starptautiskajās finanšu iestādēs, ko sekmēja Eiropas ieguldītais; tā kā ES loma ‐ neatkarīgi no tās iemaksu apjoma šo iestāžu kapitālā ‐ precīzi neatspoguļo tās ietekmi pasaules ekonomikā un tirdzniecībā un tā kā pašreizējā ārējo pārstāvniecību sistēma rada augstas darījumu un koordinācijas izmaksas;
whereas the 2010 voice and quota reform in the International Monetary Fund and the World Bank resulted in an increase in the voice and representation of emerging markets and developing countries in the IFIs, which was facilitated by European contributions, whereas the role played by the EU – notwithstanding the size of its contribution to the capital of those institutions – does not entirely correspond to its weight in the world economy and in world trade, and whereas the current set-up of external representation carries high transaction and coordination costs,
tā kā, īstenojot ES un NATO kopīgo mērķi par ’stratēģiskas partnerības’ izveidi, būtu jānodrošina efektīva sinerģija un maksimāli jāizmanto abu organizāciju vērtības un jānodrošina efektīva sadarbība; tā kā ES un NATO būtu jānodrošina efektīva krīžu vadība, lai atrastu labāko krīzes pārvarēšanas risinājumu, rīkojoties patiesi koordinēti un maksimāli izmantojot abu organizāciju pieredzi un resursus atbilstīgi NATO 1999. gadā Vašingtonas augstākā līmeņa sanāksmē pieņemtajiem secinājumiem, 2002. gadā Nicā notikušajai Eiropadomes sanāksmei, ES un NATO 2002. gada 16. decembra kopīgajai deklarācijai, un ņemot vērā NATO 2010. gada Lisabonas augstākā līmeņa sanāksmes iznākumu;
whereas the EU and NATO's common objective of achieving a ’strategic partnership’ should allow for effective synergies and greater maximisation of the assets of both organisations and ensure effective cooperation; whereas the EU and NATO should ensure efficient crisis management in order to identify the best possible response to a crisis, acting in a truly coordinated manner and making the most of the expertise and resources of both organisations, in line with the conclusions of the 1999 NATO Washington Summit, the 2002 Nice European Council, the EU-NATO Joint Declaration of 16 December 2002, and taking into consideration the outcome of the NATO Lisbon Summit of November 2010,
tā kā starptautiskajai augstākā līmeņa sanāksmju diplomātijai būtu jāstiprina tās potenciāls, lai stimulētu plašāku daudzpusēju sadarbību ar mērķi pasaulē veicināt drošību, sasniedzot Tūkstošgades attīstības mērķus un paaugstinot cilvēku drošības līmeni;
whereas international summit diplomacy should strengthen its potential to stimulate broader multilateral cooperation, with a view to building global security through the achievement of the Millennium Development Goals and the enhancement of human security,
tā kā notiekošās dramatiskās demogrāfiskās izmaiņas ES un ārpus tās ietekmēs daudzpusēju sadarbību, jo jaunā situācija prasīs attiecīgi pielāgot noteikumus par dalību, vietām un balsstiesībām daudzpusējās organizācijās; tā kā attiecīgi, lai nodrošinātu līdzsvarotāku pārstāvību, kura neizbēgami lielā mērā ietekmēs ES dalībvalstis, ES, pilnībā izmantojot diplomātiskos instrumentus, būtu jāprasa, lai jaunās tirgus ekonomikas valstis apņemtos jaunajā daudzpusējā sistēmā rīkoties konstruktīvi un pārredzami, jo īpaši ilgtspējīgas attīstības, nabadzības izskaušanas, terorisma apkarošanas un starptautiskās organizētās noziedzības un klimata pārmaiņu jomā; tā kā ES, piedaloties jaunās globālās pārvaldības struktūrās un jaunu noteikumu un principu apspriešanā, būs jāpanāk kompromiss ar tām valstīm un jaunajiem dalībniekiem, kuri vēlas tikt uzklausīti starptautiskā mērogā;
whereas the ongoing dramatic demographic changes, both in and outside the EU, will have consequences for multilateralism, as new realities are creating pressure to call for the adjustment of membership, seats and voting rights in multilateral organisations; whereas, accordingly, the EU, in the context of rebalancing its representation, which will inevitably have a substantial effect on EU countries, should request – by making full use of its diplomatic instruments – a commitment from the emerging economies to constructive and transparent behaviour in the evolving multilateral system, namely in the areas of sustainable development, the eradication of poverty, the fight against terrorism and international organised crime and climate change; whereas the EU's participation in emerging structures for global governance and the negotiation of new rules and principles will require compromises with those countries and new actors pushing for their voices to be heard on the international scene,
tā kā visu ES ārējo darbību pamatā vajadzētu būt demokrātijas un cilvēktiesību, jo īpaši sieviešu un bērnu tiesību, un vārda brīvības, tiesiskuma, drošības stiprināšanas, demokrātiskas stabilitātes, labklājības un taisnīga ienākumu, labklājības un izredžu sadalījuma sabiedrībā veicināšanai; tā kā ar ES ārējām darbībām būtu noteikti jāstiprina starptautiskā kriminālās tiesvedības sistēma, jāsekmē pārskatatbildība un jādara gals nesodāmībai, kā arī jāveicina Starptautiskās Krimināltiesas kā vienīgās pastāvīgās un neatkarīgās tiesu iestādes svarīgais darbs,
whereas the promotion of democracy and human rights, specifically women's and children's rights and freedom of expression, the rule of law, strengthening of security, democratic stability, prosperity, and a fair distribution of income, wealth and opportunities in society should be at the core of all EU external action; whereas a further strengthening of the international criminal justice system, to promote accountability and put an end to impunity, and the promotion of the important work of the International Criminal Court (ICC) as the only permanent and independent judicial institution, should be an integral part of all EU external action,
norāda, ka ES konsensa panākšanas un saskaņotas darbības īstenošanas mehānismi padara to par labu modeli uz noteikumiem balstītai starptautiskai kārtībai, un tādēļ uzsver, ka ES ir jāsadarbojas ar vadošajiem reģionālajiem spēkiem un aktīvi jāpiedalās tādas starptautiskās vides veidošanā un uzlabošanā, kas palīdz ES veicināt savas vērtības un intereses, kā to prasa Līgums; jo īpaši attiecībā uz jomām, kur tai ir ekskluzīva vai dalīta kompetence, uzskata ‐ ja ES vēlas kļūt par globālu spēku un nostiprināt savas pozīcijas, ir ļoti svarīgi, lai tā uzlabotu iekšējo koordināciju, kas nepieciešama vienota viedokļa paušanai, lai tā spētu veidot daudzpusēju sadarbību un vadīt kolektīvu darbību ar mērķi risināt starptautiskas problēmas, proti, kas izriet no pienākuma aizsargāt cilvēku drošību un nepieciešamības vairot to, lai panāktu pasaules mēroga drošību;
Notes that the EU's mechanisms for building consensus and taking concerted action make it a model for a rules-based international order and therefore stresses the need for the EU to cooperate with leading regional powers and actively participate in the building and improvement of an international environment that enables the EU to promote, as required by the Treaty, its values and interests; in particular in those fields where it has exclusive or shared competences, considers essential, with regard to the EU's aspiration and need to be an effective global actor and to safeguard its position, a strengthening of the internal coordination necessary to speak with one voice, the ability to shape multilateral cooperation and lead collective action in addressing international challenges, namely those arising from the responsibility to protect, and the need to enhance human security as a means of achieving global security;
uzsver, ka pasaulē ir strauji palielinājies politisko un humanitāro krīžu skaits, tādēļ ir jāīsteno kvalitatīvāka un preventīvāka ES daudzpusējā darbība; tādēļ akcentē, ka ES ir jāizmanto brīdis un labāk jāizmanto ārpolitikas instrumenti, lai nodrošinātu tās ietekmes labāku izmantošanu daudzpusējās organizācijās, un efektīvāk jāvada pašreizējo un turpmāko starptautisko krīžu pārvarēšana;
Underlines the sharp increase in political and humanitarian crises in the world, which calls for improved and more preventive EU multilateral action; highlights, therefore, the need for the EU to seize the moment and make better use of its foreign policy instruments so as to ensure better use of its leverage in multilateral organisations and to take the lead in addressing current and future international crises more effectively;
uzskata, ka daudzpusējās politikas izstrādē ir vairāk jāiesaista nevalstiskie dalībnieki un jaunajās starptautisko organizāciju pārvaldības struktūrās ir jāveicina un jāsekmē plašāka apspriešanās ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām un sociālajiem partneriem; atzīst, ka to pieredze, resursi un ietekme ir ļoti svarīgi, lai uzlabotu daudzpusējās sadarbības leģitimitāti un efektivitāti; atgādina, ka krīzes situāciju risināšanā ir jāizmanto augšupēja pieeja;
Believes there is a need to further involve non-state actors in multilateral policy-making, to promote and facilitate improved consultation of civil society organisations and social partners in the future governance structures of international organisations; recognises their expertise, resources and outreach as key to enhancing the legitimacy and effectiveness of multilateral cooperation; recalls that a bottom-up approach is needed to address crisis situations;
uzsver, ka Savienībai ‐ pastiprinot sadarbību, uzlabojot iestādes un iesaistot visas ieinteresētās personas ‐ ir jāieņem aktīva un vadoša loma globālās pārvaldības reformēšanā, lai starptautiskās iestādes un organizācijas padarītu leģitīmākas, efektīvākas un vērstas uz kopīgu atbildību, vienlaikus šajā procesā nostiprinot savu pozīciju, virzoties uz savu mērķu un prioritāšu sasniegšanu un aizstāvot savus principus, vērtības un intereses; uzstāj, ka PV/AP un Komisijai, cieši sadarbojoties ar Eiropas Parlamentu, ir periodiski jāizvērtē to ieguldījums globālās vadības reformā un tas, kā šīs reformas var palīdzēt ES sev izveidot un panākt nozīmīgāku lomu;
Stresses that the EU – by enhancing cooperation, improving institutions and engaging all stakeholders – should play an active and leading role in global governance reform to make international institutions and organisations more legitimate, effective and conducive to shared responsibility, while strengthening its position, pursuing its objectives and priorities and promoting its principles, values and interests to shape this process; insists that the VP/HR and the Commission should, in close cooperation with the European Parliament, periodically evaluate their contribution to global governance reform and how reforms can be beneficial to the EU in identifying and establishing a stronger role for itself;
uzskata, ka ES dalībvalstīm ir vairāk jāņem vērā, ka ES sniedz pievienoto vērtību to mērķu sasniegšanā, kurus tās nevarētu sasniegt neatkarīgi, un jāpaļaujas uz to un ka vienota ES viedokļa paušana ne tikai palielina iespējas panākt labvēlīgu iznākumu, bet arī vairo ES leģitimitāti un uzticēšanos tai kā svarīgam starptautiskam spēkam mainīgā pasaulē;
Takes the view that EU Member States should increasingly consider and rely on the EU as a multiplier of power in achieving the objectives they cannot achieve independently, and that speaking with one EU voice not only increases the chances of success but also improves the legitimacy and credibility of the EU as an important international actor in the emerging interpolar world;
uzsver, ka ārējā pārstāvībā ir jāpiemēro stratēģiska pieeja un vienots pamats, izstrādājot īpaši izstrādātu ES stratēģiju attiecībā uz katru daudzpusējo organizāciju, lai palielinātu ES lomu un nostiprinātu tās stāvokli; prasa Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/augstajai pārstāvei un Komisijai izstrādāt Balto grāmatu par ES lomu daudzpusējās organizācijās, ierosinot vispusīgu un stratēģisku pieeju attiecībā uz tuvāko un vidēji tuvo nākotni līdz 2020. gadam;
Underlines the need to apply a strategic approach and a coherent rationale in external representation by developing a tailored EU strategy vis-à-vis each multilateral organisation aimed at enhancing the EU's role and strengthening of its position; asks the VP/HR and the Commission to draw up a White Paper on the role of the EU in multilateral organisations which proposes a comprehensive and strategic approach both for the short run and the medium-term future through to 2020;
atgādina, ka PV/AP pienākums ir pārstāvēt Eiropas Savienības diplomātiju un paust tās viedokli un ka šī iemesla dēļ ir jānostiprina viņas statuss ir daudzpusējās organizācijās;
Recalls that the role of the VP/HR is to represent, and be the voice of, European Union diplomacy and that for this reason her position must be affirmed in multilateral organisations;