natgillin/translations-raw huggingface dataset:
tā kā retos un izņēmuma gadījumos privātas prasības iesniegšana dalībvalstu tiesas kompetences jomās, kā minēts Regulā (EK) Nr. 1/2003 liecina par to, ka ir vajadzīgi pasākumi, lai atvieglotu prasību iesniegšanu par radītājiem zaudējumiem; tā kā šādiem pasākumiem ir jāpanāk, ka ir lielāka atbilstība EK konkurences tiesībām, ņemot vērā dažādos procedūras noteikumus un pamatojumu pierādījumiem dalībvalstīs; tā kā tas nedrīkstētu radīt situāciju, ka uzņēmumi, kas iesaistījušies likumīgā saimnieciskā darbībā, tiek pakļauti nepamatotam riskam, jo tiem jāapmaksā nepamatotas prasības vai jāmaina saimnieciskā darbība, lai izvairītos no lieliem tiesu izdevumiem;
whereas the rare and exceptional use of private actions before the jurisdictions of national judicial authorities, as provided for in Regulation (EC) No 1/2003 indicates that there is a need for measures to facilitate the bringing of actions for damages; whereas such measures should increase compliance with EC competition law, bearing in mind the different rules of procedure and evidence applicable across the Member States; whereas this should not lead to a situation in which undertakings engaging in lawful economic behaviour are placed at undue risk of having to pay unjustified claims, or to change their behaviour, in order to avoid costly litigation,
tā kā tiem patērētājiem un uzņēmumiem, kas konkurences noteikumu pārkāpšanas dēļ cietuši zaudējumus, ir tiesības uz atlīdzību;
whereas consumers and businesses that have suffered damage as a result of a breach of the competition rules should have a right to compensation,
tā kā jaunākās izmaiņas ES civiltiesību noteikumu jomā, it īpaši attiecībā uz tiesu iestāžu pieejamību, nav saskaņā ar jaunākajām izmaiņām Kopienas konkurences tiesībās iekšējā tirgū;
whereas developments in EU civil justice rules, in particular as regards access to justice, have not kept pace with recent developments in Community competition law in the internal market,
tā kā lietā C-453/99 Lieta C-453/99
whereas in Case C-453/99 Case 453/99
tā kā esošie atlīdzināšanas mehānismi saistībā ar konkurences noteikumu pārkāpšanu Eiropas līmenī negarantē pilnīgu Līguma 81. panta efektivitāti, it īpaši attiecībā uz cietušajām pusēm;
whereas the existing redress mechanisms for breaches of competition rules at European level do not guarantee the full effectiveness of Article 81 of the Treaty, in particular with regard to those suffering damage,
tā kā daudzas dalībvalstis, atļaujot kolektīvas darbības, izskata paņēmienus kā labāk aizsargāt patērētājus, un tā kā atšķirīgi darbības virzieni var izraisīt konkurences kropļošanu iekšējā tirgū,
whereas many Member States are examining ways better to protect consumers by allowing collective actions, and whereas differing courses of action may lead to the distortion of competition in the internal market,
tā kā jebkuram Komisijas priekšlikumam jomās, kurās tai nav ekskluzīva kompetence, saskaņā ar Līgumu jāatbilst subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem;
whereas any proposal by the Commission in areas for which the Commission does not have exclusive competence must, pursuant to the Treaty, comply with the principles of subsidiarity and proportionality,
norāda, ka Kopienas konkurences noteikumi nebūs pietiekami iedarbīgi un to efektivitāte tiks apšaubīta, ja kāds darbojoties nelikumīgi, var izmantot savas priekšrocības tirgū vai nesaņemt sodu par saviem pārkāpumiem tāpēc, ka ir šķēršļi, kas liedz pieprasīt zaudējumu pilnīgu atlīdzināšanu; uzskata, ka ir jāatvieglo prasības iesniegšana tiesā sabiedrisko interešu pārstāvjiem un cietušajām pusēm;
Points out that Community competition rules would lack dissuasive effect, and their effectiveness would be compromised, if anyone acting in a proscribed manner were able to enjoy advantages on the market or immunity in respect of breaches of the rules due to obstacles to full claims for damages; considers that the bringing of legal actions by the representatives of the public interest and victims should be facilitated;
uzskata, ka pilsoņiem vai uzņēmumiem, kuriem radies zaudējums konkurences tiesību pārkāpuma dēļ, jābūt iespējai pieprasīt šo zaudējumu atlīdzību;
Considers that citizens or businesses suffering damage as a result of a breach of competition law should have the opportunity to claim compensation for their losses;
atzinīgi vērtē to, ka Tiesa ir atzinusi cietušo pušu, kurām radušies zaudējumi pret konkurenci vērstas rīcības rezultātā, tiesības iesniegt vienu vai turpmākas prasības, lai saņemtu kompensāciju, un atzinīgi vērtē Komisijas Zaļo grāmatu par zaudējumiem, kā arī ar to saistītos sagatavošanās darbus;
Welcomes the fact that the Court of Justice has recognised the right of victims who have suffered losses as a result of anti-competitive behaviour to bring 'stand alone' or 'follow on' legal actions to obtain compensation; welcomes, therefore, the Green Paper on Damages as well as the preparatory works linked thereto;
lai veicinātu konkurenci nevis tiesāšanos, aicina atbalstīt ātru un miermīlīgu strīdu izšķiršanu ārpustiesas kārtībā un mierizlīgumu atvieglotu piemērošanu lietās, kas saistītas ar zaudējumu atlīdzināšanu, kas radušies pret konkurenci vērstas rīcības rezultātā un atzīmē, ka gadījumā, kad puse, kura iespējams pārkāpusi konkurences noteikumus, pieprasa un pamato, ka zaudējums ir atlīdzināts pirms tiesas procesa pabeigšanas, to varētu uzskatīt par atbildību mīkstinošu apstākli, nosakot atlīdzināmo zaudējumu summu; atzinīgi vērtē to, ka konkurences institūcijas Eiropas Savienībā var pildīt institucionālas šķīrējtiesas lomu, administratīvi vadot šķīrējtiesas procedūras, tostarp pēc pušu pieprasījuma ieceļot šķīrējtiesnešus;
Calls, with a view to promoting competition rather than litigation, for the promotion of swift and amicable out-of-court settlements and the facilitation of plea agreements in claims for damages arising from anti-competitive behaviour and points out that in the event that the party that is alleged to have infringed competition rules claims and proves that the damage has been compensated before the conclusion of the proceedings, this could be regarded as mitigating factor in setting the amount of damages to be awarded; also welcomes the fact that competition authorities in the European Union can to some extent perform an institutional arbitration role by administering arbitration procedures including appointing arbitrators at the request of the parties;
tāpēc uzskata, ka dalībvalstu tiesību sistēmās jāparedz efektīvas civiltiesību procedūras saskaņā ar kurām var pieprasīt zaudējumu atlīdzināšanu, kuri radušies konkurences tiesību pārkāpuma dēļ;
Considers, therefore, that the legal systems of the Member States should provide for effective civil law procedures whereby compensation can be claimed for damage resulting from breaches of competition law;
uzskata, ka privātu prasību iesniegšanai jābūt papildinošai un apvienojamai ar publisko tiesību piemērošanu, kas savukārt varētu kļūt stratēģiski noteiktāka un diferencētāka, pievēršot uzmanību svarīgākajiem jautājumiem un nozīmīgākajām lietām; tomēr uzskata, ka šādas prasības nedrīkst būt par attaisnojumu konkurences institūciju nepietiekamai nodrošināšanai;
Takes the view that instituting private actions should be complementary to and compatible with public enforcement, which, in turn, could become more strategic and selective in nature, focusing on the most important issues and significant cases; considers, however, that such change in focus should not constitute a justification for the under-resourcing of competition authorities;
aicina vienoti piemērot Līguma 81. un 82. pantu, neatkarīgi no tā vai lēmumu pieņem administratīva vai tiesas iestāde; uzskata, ka tiesas iestāžu lēmumiem ir jābūt saskaņotiem un tiem jāatbilst vispārējiem drošības un efektivitātes principiem, lai izvairītos no pārkāpumiem un pretrunām Eiropas Savienībā; uzskata, ka mērķis ir panākt procedūras un situāciju, kad valsts konkurences institūcijas vai valsts tiesas iestādes iepriekš pieņemtais galīgais lēmums ir saistošs visās dalībvalstīs, ja vien lietā iesaistītās puses un lietas apstākļi ir tādi paši;
Calls for Articles 81 and 82 of the Treaty to be implemented uniformly, regardless of the administrative or judicial nature of the authority adopting the decision; takes the view that decisions adopted by judicial authorities should be consistent and reflect common principles of security and effectiveness that avoid distortions and inconsistencies within the European Union; considers that the objective should be to arrive at procedures and a situation in which a prior final ruling by a national competition authority (NCA) or national judicial authority is binding on all Member States insofar as the parties to and circumstances of the case are the same;
uzsver, ka ir svarīgi apmācīt tiesu iestāžu darbiniekus konkurences tiesību jomā, lai nodrošinātu šo iestāžu pieņemto nolēmumu kvalitāti, un ir svarīgi, ka tiesvedību vada kvalificēti speciālisti vai kvalificētas iestādes;
Emphasises that it is vital to provide judicial authorities with training in competition law in order to ensure the quality of their rulings, and to respect the essential importance of having proceedings handled by specialist or highly qualified bodies;
uzskata, ka, lai aizsargātu konkurenci un cietušo pušu tiesības, kurām radīts zaudējums, visām tiesu iestādēm, kas īsteno Kopienas konkurences noteikumus, jābūt spējīgām pieņemt provizoriskus pasākumus, nosacīt izmeklēšanas pasākumus un vajadzības gadījumā izmantot savas tiesības veikt izmeklēšanu;
Maintains that in order to protect competition and the rights of victims all judicial authorities implementing the Community competition rules should be able to adopt provisional measures, order measures of enquiry and make use of their powers of investigation where necessary;
uzsver, ka attiecīgo faktu konstatēšanai attiecībā uz Līguma 81. un 82. panta piemērošanu dalībvalstu tiesas iestādēm jāpiešķir tiesības, kas ir vismaz līdzvērtīgas tām, kas piešķirtas valsts konkurences institūcijām, un ka konsekvences nodrošināšanai ir vajadzīgs stiprināt sadarbību starp valsts konkurences institūcijām un valsts tiesas iestādēm, kā arī pašu valsts tiesas iestāžu starpā;
Stresses that, for the purposes of establishing the relevant facts in the application of Articles 81 and 82 of the Treaty, the national judicial authorities should enjoy powers comparable with those granted to the NCAs, and that, to ensure consistency, there is a need to strengthen cooperation between the NCAs and the national judicial authorities and among the national judicial authorities;
uzsver, ka tiesu un pārvaldes iestādēm, kas īsteno Kopienas konkurences noteikumus, jāvadās no vienādiem kritērijiem, nosakot pierādījumu iesniegšanas pienākumu pierādījumu noskaidrošanai un izvērtējot pierādījumus; norāda, ka var būt vajadzīgs ņemt vērā pusēm pieejamās informācijas asimetriju; ierosina, ka tiesu procesos fakti tiek uzskatīti par noskaidrotiem, kad kompetentā tiesu iestāde konstatē cēlonisko saikni starp esošo pārkāpumu un nodarīto zaudējumu;
Emphasises that the competent authorities implementing the Community competition rules should have uniform criteria for establishing the burden of proof; notes that it may be necessary to take into account asymmetry of information available to the parties; suggests that in legal proceedings, the facts should be deemed established when the competent judicial authority is satisfied of the existence of a breach and damage with a causative link;
aicina dot visām tiesas iestādēm, kuru kompetencē ir konkurences tiesību īstenošana, iespēju piekļūt informācijai, kas varētu ietekmēt tiesvedības par zaudējumiem iznākumu, tostarp izmantojot otras puses iepriekšēju uzklausīšanu, izņemot ārkārtas gadījumus, un piemērojot atbilstošus pasākumus to uzraudzībā; norāda, ka tām jebkurā gadījumā jārespektē profesionālais noslēpums advokātu attiecībās ar to klientiem, attiecībā uz tirgus dalībnieku komercnoslēpumu un tiesību normas par dienesta noslēpumu; aicina Komisiju pēc iespējas ātri sagatavot ziņojumu par konfidenciālas informācijas apstrādi iestādēs, kas piemēro Kopienas konkurences tiesību aktus;
Calls for the judicial authorities responsible for applying competition law to be empowered to order access to information relevant to the outcome of actions in damages, subject to a prior hearing of the other party except in urgent cases, by way of proportionate measures under their supervision; points out that in accessing information relevant to the outcome of proceedings the legitimacy of professional secrecy in relations between lawyers and their clients, business secrets of economic players and legislation on official secrets must be respected; calls on the Commission to draw up, as swiftly as possible, a communication on the processing of confidential information by the authorities applying Community competition law;
mudina dalībvalstis apstiprināt, ka valsts konkurences institūcijas iepriekšējais slēdziens par attiecīgo pārkāpumu, ja tas ir galīgs un apstiprināts kā pamats pārsūdzībai, automātiski pierāda vainu civilajā tiesvedībā par tādiem pašiem strīda jautājumiem ar nosacījumu, ka atbildētājam administratīvajā tiesvedībā bijusi atbilstīga iespēja sevi aizstāvēt;
Urges Member States to accept that the finding of an infringement arrived at by an NCA, once final and, where appropriate, confirmed on appeal, automatically constitutes prima facie proof of fault in civil proceedings involving the same issues, provided that the defendant was given an adequate opportunity to defend itself in the administrative proceedings;
turklāt uzskata par nevajadzīgu apspriest un noteikt prasību ekspertu iecelšanai Kopienas līmenī;
Further considers it unnecessary to discuss and prescribe at Community level the need for the appointment of experts;
uzskata, ka ierosinātajai regulai par noteikumiem, kas jāpiemēro ārpuslīgumiskām saistībām ("Roma II"), vajadzētu nodrošināt apmierinošu risinājumu, izņemot gadījumus, kad konkurenci kropļojoša rīcība ietekmē konkurenci vairāk nekā vienā dalībvalstī, un tāpēc ir jāapsver iespēja iekļaut īpašu noteikumu attiecībā uz šādu gadījumu;
Considers that the proposed regulation on the law applicable to non-contractual obligations (Rome II) should provide a satisfactory solution save where the anti-competitive behaviour affects competition in more than one Member State, and that consideration should therefore be given to introducing a specific rule relating to such cases;
mudina valsts tiesu iestādes sadarboties konfidenciālas informācijas aizsardzības jomā un nodrošināt galveno liecinieku programmu efektivitāti; uzskata, ka nesaskaņas, kas radušās saistībā ar piekļuvi šādai informācijai, kas pieejama tām iestādēm, kas iekļautas Eiropas konkurences tīklā, vai tās apstrādi, ir jārisina, Tiesai interpretējot Kopienas tiesību aktus;
Urges the national judicial authorities to cooperate in protecting confidential information and rendering leniency programmes effective; considers that in the event of a conflict arising over access to and the processing of such information available to the members of the European competition network (ECN), this should be settled in the light of the interpretation of Community law by the Court of Justice;
uzskata, ka, ikvienā ierosinātajā pasākumā pilnībā jāievēro dalībvalstu tiesību akti, it īpaši attiecībā uz sodoša rakstura zaudējumiem;
Considers that any proposed measure must fully respect the public policy of the Member States, in particular with regard to punitive damages;
atbalsta Eiropas Kopienu Tiesas praksi, ka visām cietušajām pusēm, kurām radīts zaudējums, ir jābūt iespējai iesniegt prasību; uzskata, ka dalībvalstīm, kas paredz noteikumu par netiešu zaudējumu atlīdzināšanu, ir jādod atbildētājam iespēja apstrīdēt, ka viss vai daļa no zaudējuma, kas radies pārkāpuma rezultātā, ir nodots trešai personai (izmantojot aizstāvības tālāk nodošanu), lai izvairītos no netaisnīgas iedzīvošanās; tāpēc piezīmē, ka ir svarīgi, lai būtu izskatīšanas mehānisms attiecībā uz prasībām par nelielām summām;
Concurs with case law of the Court of Justice that all victims should be able to bring legal actions; takes the view that Member States that make provision for actions for indirect losses should grant the defendant the possibility of asserting a passing-on defence in order to avoid the possibility of unjust enrichment; notes that it is therefore essential to have a mechanism for dealing with multiple small claims;
uzskata, ka ekonomisku, laika un saskaņotības apsvērumu dēļ, cietušajām pusēm jādod iespēja brīvprātīgi iesniegt kopēju prasību vai nu tiešā veidā vai arī, izmantojot organizācijas, kuru statūtos ir paredzēta šāda darbība;
Takes the view that, in the interests of justice and or reasons of economy, speed and consistency, victims should be able voluntarily to bring collective actions, either directly or via organisations whose statutes have this as their object;
piezīmē, ka daudzos tiesvedības gadījumos starp prasības iesniedzēju un atbildētāju par zaudējumu, kas radies pret konkurenci vērstas darbības rezultātā, to resursi būs nevienlīdzīgi, un šādos gadījumos prasības nedrīkst atturēt no precīzi pamatotu darbību veikšanas, baidoties, ka būs jāapmaksā lieli tiesu izdevumi, tostarp izmaksas, kas radušās atbildētājam, ja prasību noraidīs; tāpēc uzskata, ka tiesu iestādēm ir jābūt iespējai ņemt vērā pušu dažādo ekonomisko stāvokli un attiecīgā gadījumā jāveic vērtējums jau uzsākot tiesvedību; uzskata, ka šo izmaksu summai ir jābūt pamatotai ar objektīviem kritērijiem, kas atbilst prāvas veidam, un tajā jābūt iekļautām visām ar tiesvedību saistītajām izmaksām;
Notes that in many cases there will be an asymmetry of resources between the complainant and the defendant in legal proceedings for damages arising from anti-competitive behaviour and that, in such cases, complainants should not be deterred from bringing well-founded actions for damages for fear of having to pay excessive legal costs, including the costs of the defendant in the event that the claim is unsuccessful; suggests, therefore, that judicial authorities should be able to take into account the different economic situation of the parties and, where appropriate, should make an assessment at the outset of proceedings; considers that the level of costs should be based on reasonable and objective criteria taking into account the nature of the trial, and should include the costs engendered by the legal proceedings;
iesaka, ka tiesiskās palīdzības programmās, kuras var likumīgi pieņemt, lai atvieglotu privātu prasību iesniegšanu par zaudējumu atlīdzināšanu pret konkurenci vērtas rīcības gadījumos, būtu precīzi jāparedz noteikumi par procesa pārraudzību un šī atbalsta atmaksu, īpaši gadījumos, kad ir panākta vienošanās un pārkāpējam ir jāsedz izdevumi;
Recommends that in the legal aid programmes that can legitimately be adopted to enable private actions to be brought more easily for damages arising from anti-competitive behaviour, clear-cut conditions be laid down as regards the supervision of the proceedings and the reimbursement of such aid, in particular in the event that the case is settled and the infringer is ordered to pay costs;
uzskata, ka valstu termiņam prasību iesniegšanai par Kopienas konkurences noteikumu pārkāpumiem vajadzētu būt vienam gadam pēc Komisijas vai valsts konkurences institūcijas lēmuma pieņemšanas par to, ka šie noteikumi ir pārkāpti (vai pēc šādas procedūras noslēgšanas pārsūdzēšanas gadījumā); uzskata, ka gadījumos, kad šāda lēmuma nav, jābūt iespējai iesniegt prasības zaudējumu atlīdzināšanai saistībā ar Līguma 81. un 82. panta vai Kopienas konkurences noteikumu pārkāpumu jebkurā brīdī laika periodā, kurā Komisijai ir tiesības pieņemt lēmumu par soda noteikšanu par šādu pārkāpumu; uzskata, ka šajā laika periodā nedrīkst ietvert pušu oficiālo sarunu vai samierināšanās procedūras laiku;
Considers that national limitation periods for actions for infringements of the Community competition rules should allow actions to be brought within one year of a decision by the Commission or an NCA finding that those rules have been infringed (or, in the event of an appeal, one year from the conclusion of such appeal); considers that where there is no such decision it should be possible to bring actions for damages for infringements of Article 81 or 82 of the Treaty, the Community competition rules, at any time during the period within which the Commission is entitled to take a decision imposing a fine for those infringements; considers that time should stop running for the period of any formal discussions or mediation between the parties;
ierosina noteikt, ka konkurences tiesību pārkāpuma gadījumā nodarīto zaudējumu atlīdzināšanas prasības iesniegšanas noilguma termiņš beidzas tad, kad Komisija vai valsts konkurences institūcijas vienā vai vairākās dalībvalstīs uzsāk šāda pārkāpuma izmeklēšanu;
Suggests that the limitation period applying to the right to claim compensation in the event of a breach of competition law be suspended from the time when the Commission or NCA in one or more Member States launches an investigation into such breach;
uzsver, ka privātas prasības iesniegšana par radīto zaudējumu neietekmē Līgumā noteiktās Komisijas pilnvaras vai kompetenci konkurences tiesību jomā;
Points out that instituting private actions for damages does not affect the powers or responsibilities that the Treaty confers on the Commission in the area of competition law;
mudina Komisiju pēc iespējas ātri pieņemt vadlīnijas par noteikumiem palīdzības nodrošināšanai pusēm, nosakot radītā zaudējuma apjomu un konstatējot kauzālo saikni; turklāt aicina piešķirt prioritāti paziņojuma sagatavošanai par pastāvīgām prasībām, ietverot tajā ieteikumus prasību sagatavošanai un biežāk sastopamo gadījumu piemērus;
Urges the Commission to adopt, as swiftly as possible, guidelines for the provision of assistance to the parties in quantifying the damage they have suffered and establishing the causal link; calls also for priority to be given to drawing up a communication on bringing independent legal actions, which includes recommendations for the filing of claims and examples for the most frequent cases;
aicina Komisiju sagatavot balto grāmatu ar sīki izstrādātiem priekšlikumiem, lai atvieglotu vienas neatkarīgas vai turpmāku privātu prasību iesniegšanu par zaudējumu atlīdzināšanu, kuri radušies Kopienas konkurences noteikumu pārkāpšanas rezultātā, un kurā visaptveroši izklāstīti šajā rezolūcijā izskatītie jautājumi, un vajadzības gadījumā sniedz apsvērumus atbilstoši tiesiskajam regulējumam; aicina Komisiju iekļaut tajā priekšlikums sadarbības pastiprināšanai starp visām iestādēm, kas atbildīgas par Kopienas konkurences noteikumu piemērošanu;
Calls on the Commission to prepare a White Paper with detailed proposals to facilitate the bringing of 'stand alone' and 'follow on' private actions claiming damages for behaviour in breach of the Community competition rules, which addresses, in a comprehensive manner, the issues raised in this Resolution and gives consideration, where appropriate, to an adequate legal framework; also calls on the Commission to include therein proposals for strengthening the cooperation between all the authorities responsible for applying Community competition rules;
uzskata, ka jebkurai Komisijas iniciatīvai, kas nosaka cietušo pušu tiesības pieprasīt zaudējumu atlīdzināšanu valstu tiesu iestādēs, jāpievieno ietekmes vērtējums;
Considers that any Commission initiative governing the right of victims to claim damages before the national judicial authorities must be accompanied by an impact assessment;