natgillin/translations-raw huggingface dataset:
uzskata, ka pareizas tiesvedības nolūkā un neskarot ECTK 36. panta 2. punktu visās lietās, kas Eiropas Cilvēktiesību tiesā vērstas pret kādu no dalībvalstīm un kas var radīt ar Savienības tiesībām saistītus jautājumus, būtu nepieciešams, lai Savienībai būtu iespēja iestāties kā līdzatbildētājai un lai visās lietās, kas saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem vērstas pret Savienību jebkurai no dalībvalstīm būtu iespēja iestāties kā līdzatbildētājai; šī iespēja ir jānosaka, pievienošanās līgumā iekļaujot skaidrus un arī pietiekami elastīgus noteikumus;
Considers it appropriate that, in the interests of the proper administration of justice and without prejudice to Article 36(2) of the ECHR, in any case brought against a Member State before the European Court of Human Rights which may raise an issue concerning the law of the Union, the Union may be permitted to intervene as a co-defendant, and that in any case brought against the Union subject to the same conditions any Member State may be permitted to intervene as a co-defendant; this possibility must be defined in the provisions of the accession treaty in a manner which is both clear and sufficiently broad;
uzskata, ka līdzatbildētāja statusa pieņemšana neliedz izmantot citas ECTK sniegtās netiešās iespējas (36. panta 1. punkts), piemēram, Savienības tiesības iestāties kā trešai pusei gadījumos, kad Savienības pilsonis ir iesniedzis prasību;
Considers that the adoption of the institution of co-defendant does not impede other indirect options provided by the ECHR (Article 36, I), such as the right of the Union to intervene as a third party in any application by an EU citizen;
uzskata ‐ tā kā Eiropas Cilvēktiesību tiesa ir atzinusi ECTK piemērojamību ārpus ES teritorijas, Savienībai ir jācenšas pilnībā ņemt vērā šīs saistības savās ārējās attiecībās un darbībās;
Considers that, as the European Court of Human Rights has acknowledged the extra-territorial applicability of the ECHR, the Union must aim to respect this obligation fully in its external relations and activities;
skaidri apzinās to, ka Eiropas Cilvēktiesību tiesa var konstatēt pārkāpumu lietā, kurā Eiropas Savienības Tiesa jau ir pieņēmusi spriedumu, un uzsver, ka tas nekādā gadījumā nenozīmē, ka tiek apšaubīts Eiropas Kopienu Tiesas kā ES tiesu sistēmas augstākās tiesneses statuss;
Is clearly aware of the fact that the European Court of Human Rights may find a violation in a case that has already been decided by the Court of Justice of the European Union and stresses that this would in no way cast a doubt on the credibility of the Court of Justice of the European Union as an ultimate umpire in the EU judicial system;
uzsver, ka pēc ES pievienošanās Konvencijai tā kļūs par minimālo Eiropas cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības standartu un sevišķi liela nozīme tai būs īpaši tajos gadījumos, kad ES nodrošinātā aizsardzība nav tik spēcīga kā Konvencijas garantētais aizsardzības līmenis; norāda, ka ECTK stiprina Pamattiesību hartā atzīto tiesību aizsardzību, kuras ietilpst tās piemērošanas jomā, un ka Hartā ir atzītas arī citas tiesības un principi, kas nav iekļauti vis Konvencijā, bet tās papildprotokolos, kā arī ar ECTK saistītos instrumentos;
Stresses that, following the accession, the ECHR will constitute the minimum standard of protection for human rights and fundamental freedoms in Europe and will be crucial, in particular, in cases where the protection granted by the EU is inferior to that provided under the ECHR; points out that the ECHR reinforces protection of the rights recognised by the Charter of Fundamental Rights that come within its scope and that the Charter also recognises other rights and principles, which are not contained in the ECHR, but in the additional protocols and in instruments related to the ECHR;
atgādina, ka ES pamatvērtības ‐ cilvēktiesību ‐ ievērošana ir ietverta tās dibināšanas līgumā, veidojot kopīgu pamatu ES attiecībām ar trešām valstīm; tādēļ uzskata, ka pievienošanās vairos pilsoņu uzticēšanos Savienībai un palielinās uzticamību Eiropas Savienībai cilvēktiesību dialogā ar trešām valstīm; turklāt uzsver, ka Pamattiesību hartas vienveidīga un pilnīga piemērošana ES līmenī ir vienlīdz nozīmīga, lai nodrošinātu uzticamību Eiropas Savienībai minētajā dialogā;
Recalls that promotion of respect of human rights, a core value of the EU as enshrined in its founding treaty, constitutes common ground for its relations with third countries; takes the view, therefore, that accession will further enhance the confidence of citizens in the European Union and the EU's credibility in talks on human rights with non-member States; stresses, furthermore, that the uniform and full application of the Charter of Fundamental Rights at EU level is equally essential to ensure the Union's credibility in this dialogue;
konstatē, ka Pamattiesību hartas interpretēšanas jomā ECTK ir īpaša loma, ja tās ar šo hartu garantētas tiesības, kas atbilst ar ECTK atzītajām tiesībām, ir jāinterpretē saskaņā ar šo hartu, un ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 3. punktu ECTK ir viens no avotiem, ko Eiropas Savienības Tiesa izmanto, lai formulētu Savienības tiesību pamatprincipus; konstatē arī, ka ECTK saskaņā ar tās 53. pantu nevar interpretēt kā tādu, kas ierobežo vai ietekmē Pamattiesību hartā atzītās tiesības, jo hartai ir jāsaglabā visa sava juridiskā vērtība;
Notes that the ECHR has an important function in connection with the interpretation of the Charter of Fundamental Rights, as rights guaranteed by the Charter which correspond to rights recognised by the ECHR must be interpreted in accordance with the Convention and as, by virtue of Article 6(3) of the Treaty on European Union, the ECHR constitutes a source of inspiration for the Court of Justice of the European Union in the formulation of general principles of Union law; notes likewise that, pursuant to Article 53 of the ECHR, the Convention cannot be interpreted as limiting or adversely affecting the rights recognised by the Charter of Fundamental Rights, so that the latter retains its full legal force;
uzsver ECTK un Eiropas Cilvēktiesību tiesas prakses nozīmi tiesiskā regulējuma un pamatnostādņu veidošanā pašreizējai un turpmākai Eiropas Savienības darbībai pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu jomā, it īpaši ņemot vērā pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu jomas jaunos integrācijas un harmonizācijas veidus, kurai izriet no Lisabonas līguma stāšanās spēkā un Stokholmas programmas pieņemšanas;
Emphasises the significance of the ECHR and the case law of the European Court of Human Rights in providing a legal framework and guiding principles for current and future EU action in the domain of civil liberties, justice and home affairs, especially in the light of the new forms of integration and harmonisation in civil liberties, justice and home affairs initiated by the entry into force of the Treaty of Lisbon and the adoption of the Stockholm Programme;
uzsver, ka pievienošanās Konvencijai pirmkārt un galvenokārt veicinās saskaņotas cilvēktiesību sistēmas izveidi pašā Eiropas Savienībā; uzskata, ka pievienošanās fakts arī Eiropas Savienības iedzīvotāju vidū nostiprinās ticību Eiropas Savienības veikumam cilvēktiesību aizsardzības jomā, jo tad, kad tiks izmantoti ES tiesību akti, vienmēr būs garantēta pilnīga un efektīva pamattiesību ievērošana;
Stresses that the accession will, first and foremost, contribute to a more coherent human rights system within the EU; takes the view that the accession will strengthen the EU's credibility in the eyes of its own citizens in the field of human rights protection, ensuring full and effective respect for fundamental rights whenever EU law is in play;
uzsver, ka pēc pievienošanās Konvencijai Eiropas Kopienu Tiesas kompetenci attiecībā uz lietu izskatīšanu, kas ietilpst ECTK darbības jomā, nebūs iespējams apstrīdēt, pamatojoties uz ES tiesību iekšējo struktūru; uzsver arī to, ka Eiropas Kopienu Tiesas kompetenci nedrīkst attiecināt tikai uz Eiropas pilsoņiem vai tikai Eiropas Savienības ģeogrāfisko teritoriju (piemēram, misiju vai delegāciju gadījumā);
Underlines that, after the accession, the competence of the European Court of Human Rights when judging matters coming under the ECHR may not be contested on the basis of the internal structure of EU law; underlines also that the competence of the European Court of Human Rights must not be limited to European citizens or to the geographical area of the European Union (for example in the case of missions or delegations);
konstatē, ka Eiropas Savienības pievienošanās ECTK radīs papildu cilvēktiesību īstenošanas mehānismu, proti, iespēju iesniegt sūdzību Eiropas Cilvēktiesību tiesā par kādas ES iestādes vai kādas dalībvalsts, kura īsteno ES tiesību aktus un ietilpst ECTK darbības jomā, rīcību vai bezdarbību; tomēr uzsver, ka šī pievienošanās neradīs izmaiņas nedz Eiropas Savienības Tiesas, nedz arī Eiropas Cilvēktiesību tiesas pašreizējā jurisdikcijas sistēmā un ka attiecībā uz prasību pieņemamību joprojām paliks spēkā nosacījums, ka vispirms jāizmanto visi attiecīgajā valstī pieejamie tiesiskās aizsardzības līdzekļi; prasa, lai prasības un sūdzības tiktu izskatītas saprātīgā termiņā; mudina Komisiju, lai tā, konsultējoties ar Eiropas Savienības Tiesu un Eiropas Cilvēktiesību tiesu, sniedz norādes par Savienībā pastāvošiem piemērotiem iekšējās tiesiskās aizsardzības līdzekļiem un par Savienības tiesību prejudiciālajiem nolēmumiem; šajā sakarībā uzsver, ka būs nepieciešams nodrošināt, lai dalībvalstu tiesas, saskaroties ar strīdīgiem pamattiesību jautājumiem, nosūtītu lietu Eiropas Savienības Tiesai;
Notes that EU accession to the ECHR will provide an additional mechanism for enforcing human rights, namely the possibility of lodging a complaint with the European Court of Human Rights in relation to an act, or a failure to act, by an EU institution or a Member State implementing EU law and falling within the remit of the ECHR; stresses, however, that this does not alter the present system of jurisdiction of the Court of Justice of the European Union nor that of the European Court of Human Rights, and that the requirement that all domestic judicial remedies should have been exhausted will remain the condition for the admissibility of any application; calls for applications and complaints to be dealt with in a reasonable period of time; encourages the Commission to provide some guidance, in consultation with the Court of Justice of the European Union and the European Court of Human Rights, on what constitutes the appropriate domestic remedy within the Union and on preliminary rulings under EU law; stresses, in this context, that it will be necessary to ensure that Member State courts refer cases to the Court of Justice of the European Union when there is arguably a fundamental rights issue at hand;
uzsver, ka sakarā ar pievienošanos Konvencijai būs nepieciešams arī uzlabot dalībvalstu tiesu, Eiropas Savienības Tiesas un Eiropas Cilvēktiesību tiesas sadarbību pamattiesību aizsardzības jomā; norāda, ka sadarbība starp abām šīm Eiropas tiesām veicinās saskaņotas tiesu prakses sistēmas attīstību cilvēktiesību jomā;
Stresses that, at the same time, the accession will require enhanced cooperation between national courts, the Court of Justice of the European Union and the European Court of Human Rights in protecting fundamental rights; points out that cooperation between the two European courts will further the development of a coherent case-law system in the field of human rights;
turklāt atzinīgi vērtē to, ka ECTK 1. pants aizsargā ne tikai Savienības pilsoņus un citu ES teritorijā esošas personas, bet arī tās personas, kuras ir Savienības jurisdikcijā, lai gan neatrodas tās teritorijā;
Welcomes, further, the fact that Article 1 of the ECHR would not only guarantee protection to EU citizens and other individuals within Union territory, but also outside Union territory to any individuals who come under its jurisdiction;
apzinās, ka pievienošanās pati no sevis neatrisinās ārkārtīgi smagās problēmas, kas skar ECTK sistēmu, kas no vienas puses, ir pārmērīgi lielā darba slodze, ko izraisa arvien pieaugošais individuālo prasību skaits, un, no otras puses, ECT struktūras un darbības reforma, kuras mērķis ir tās novērst; ņem vērā Eiropas Cilvēktiesību tiesas atzinumu, ka tā strādā sarežģītā juridiskā un politiskā vidē un konstatē, ka pēc 14. protokola stāšanās spēkā 2010. gada 1. jūnijā, protams, samazināsies nepabeigto tiesas procesu skaits, bet šī problēma vēl neizzudīs; Eiropas Cilvēktiesību tiesas reformu kontekstā uzsver Interlakenas deklarācijas nozīmību, īpaši tās 4. punktu, kurā tiek aicināts piemērot vienotus un stingrus kritērijus attiecībā uz pieņemamību un Tiesas jurisdikciju;
Is aware that accession as such will not resolve the extremely serious problems facing the ECHR system, namely on the one hand the excessive workload due to an exponential increase in the number of individual requests and on the other hand the reform of the structure and functioning of the Court to cope with it; notes that the European Court of Human Rights recognises that it operates in a complex legal and political environment, and notes that the entry into force of Protocol No 14 on 1 June 2010 will certainly help to reduce the number of uncompleted procedures but will not eliminate them; stresses, in the context of the reform of the European Court of Human Rights, the importance of the Interlaken Declaration, with particular reference to paragraph 4 thereof, which rightly calls for a uniform and rigorous application of the criteria concerning admissibility and the Court's jurisdiction;
uzskata, ka ir ļoti svarīgi saglabāt Eiropas Cilvēktiesību tiesas neatkarību tās personāla un budžeta politikas jautājumos;
Considers it essential to maintain the independence of the European Court of Human Rights in terms of personnel and budgetary policy;
vērš uzmanību uz to, ka, ņemot vērā, cik konstitucionāli nozīmīga Savienības pievienošanās ECTK, Līgumā par Eiropas Savienības darbību šā procesa sakarībā ir paredzēti stingri nosacījumi ‐ Padomei pēc Eiropas Parlamenta piekrišanas saņemšanas ir jāpieņem vienprātīgs lēmums par nolīguma noslēgšanu, un šis nolīgums stāsies spēkā tikai tad, kad to būs apstiprinājušas visas dalībvalstis, ievērojot attiecīgās konstitucionālās prasības;
Draws attention to the fact that, in view of the constitutional importance of accession by the Union to the ECHR, the Treaty on the Functioning of the European Union lays down stringent conditions for this, the Council being required to adopt the decision concluding the agreement unanimously after approval has been given by the European Parliament, and the agreement entering into force only after its approval by the Member States in accordance with their respective constitutional rules;
mudina ES dalībvalstu parlamentus skaidri paust vēlmi un gatavību veicināt pievienošanās procesu, iesaistot valstu tiesas un tieslietu ministrijas;
Encourages the national parliaments of the EU Member States to clearly express their will and readiness to facilitate the accession process by involving their national courts and ministries of justice;
norāda, ka Savienības pievienošanās ECTK liek ES kopumā atzīt cilvēktiesību aizsardzības sistēmu, kas ir pilnveidota un kodificēta daudzos Eiropas Padomes dokumentos un struktūrvienībās; tāpēc Savienības pievienošanās ECTK ir pirmais būtiskais notikums, kuru pēc tam citu starpā vajadzētu papildināt ar Savienības pievienošanos Eiropas Sociālajai hartai, kas ir parakstīta 1961. gada 18. oktobrī Turīnā un pārskatīta 1996. gada 3. maijā Strasbūrā saskaņā ar Pamattiesību hartā un Savienības tiesību aktos sociālajā jomā nostiprinātajiem sasniegumiem;
Notes that accession by the Union to the ECHR signifies the recognition by the EU of the entire system of protection of human rights, as developed and codified in numerous documents and bodies of the Council of Europe; in this sense, accession by the Union to the ECHR constitutes an essential first step which should subsequently be complemented by accession by the Union to, inter alia, the European Social Charter, signed in Turin on 18 October 1961 and revised in Strasbourg on 3 May 1996, which would be consistent with the progress already enshrined in the Charter of Fundamental Rights and in the social legislation of the Union;
turklāt aicina Eiropas Savienību pievienoties tādām Eiropas Padomes iestādēm kā Spīdzināšanas novēršanas komiteja (CPT), Eiropas Komisija pret rasismu un neiecietību (ECRI) un Eiropas Komisija tiesiskuma efektivitātei (CEPEJ); uzsver arī, ka Savienībai ir jāiesaistās par cilvēktiesību jautājumiem atbildīgā komisāra, Eiropas Sociālo tiesību komitejas (ESTK), Sociālās hartas starpvaldību komitejas un Eiropas Migrācijas komitejas darbā, un prasa, lai Parlaments tiktu pienācīgi informēts par minēto struktūru secinājumiem un lēmumiem;
Calls, further, for the Union to accede to Council of Europe bodies such as the Committee on the Prevention of Torture (CPT), the European Commission against Racism and Intolerance (ECRI) and the European Commission on the Efficiency of Justice (CEPEJ); stresses also the need for the Union to be involved in the work of the Commissioner for Human Rights, the European Committee of Social Rights (ECSR), the Governmental Social Committee and the European Committee on Migration, and asks to be duly informed of the conclusions and decisions of these bodies;
uzskata, ka no pilsoņu, demokrātijas un cilvēktiesību ieguvuma viedokļa Eiropā un ES un lai nodrošinātu cilvēktiesību ievērošanu un aizsardzību, ir jāuzlabo Eiropas Savienības iestāžu un Eiropas Padomes specializēto struktūru sadarbība, lai visā Eiropā uzlabotu saskaņotību un papildināmību cilvēktiesību jomā;
Takes the view that, for the benefit of citizens, democracy and human rights in Europe and the EU, and to guarantee respect for and the safeguarding of human rights, cooperation between the institutions of the European Union and the specialised bodies of the Council of Europe should be strengthened in order to help bring about greater consistency and greater complementarity in the sphere of human rights at pan-European level;
lai iedzīvotāju vidū uzlabotu izpratni par pievienošanās “pievienoto vērtību”, ierosina, ka Eiropas Padomei un ES būtu jāizstrādā pamatnostādnes ar izsmeļošiem skaidrojumiem par visām pievienošanās sekām un ietekmi; uzskata, ka Komisijai un dalībvalstīm būtu jāsniedz ES iedzīvotājiem informācija, lai nodrošinātu, ka iedzīvotāji pilnībā izprot šā papildu mehānisma nozīmi un to, kā tas pienācīgi izmantojams;
Suggests that, in order to raise awareness of the added value of the accession to citizens, the Council of Europe and the EU should develop guidelines with clear explanations of all the implications and effects of accession; maintains that the Commission and Member States should provide EU citizens with information ensuring that they are fully aware of what the additional mechanism means and how to use it adequately;
34.uzsver, ka ir svarīgi, lai pastāvētu neoficiāla struktūra, kas koordinē informācijas apmaiņu starp Eiropas Parlamentu un Eiropas Padomes Parlamentāro asambleju; 35.
34.Stresses that it is important to have an informal body in order to coordinate information sharing between the European Parliament and the Parliamentary Assembly of the Council of Europe; 35.
uzsver ‐ tā kā pievienošanās ECTK attiecas ne vien uz Eiropas Savienības iestādēm, bet arī uz tās iedzīvotājiem, šis jautājums ir jāapspriež ar Eiropas Parlamentu, tas ir jāiesaista visā sarunu procesā un, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 218. panta 10. punktā, tas visos sarunu posmos nekavējoties un pilnībā jāinformē par visām norisēm;
Stresses that, as accession to the ECHR affects not only the EU institutions, but also the Union's citizens, the European Parliament must be consulted and involved throughout the negotiation process, and must be associated and immediately and fully informed at all stages of the negotiations, as provided for in Article 218(10) of the Treaty on European Union;
atzinīgi vērtē pašreizējās prezidentvalsts Spānijas apņēmību, jo tā pievienošanos uzlūko kā steidzamu jautājumu, kā arī pozitīvo un uz sadarbību vērsto Eiropas Padomes attieksmi šajā jautājumā; aicina Beļģiju un Ungāriju savā prezidentūras laikā darīt visu iespējamo, lai pabeigtu pievienošanos, tiklīdz rodas piemērota iespēja, un veikt to iespējami vienkāršā un pieejamā veidā, lai Eiropas Savienības iedzīvotāji varētu iespējami drīz gūt labumu no Eiropas Savienības pievienošanās ECTK;
Welcomes the commitment shown by the current Spanish Presidency in treating the accession as a ‘matter of urgency’ and the positive and cooperative attitude of the Council of Europe in this respect; calls on the Belgian and Hungarian Presidencies to do their utmost to finalise the accession at the earliest suitable opportunity and in as simple and accessible a manner as possible, so that EU citizens may benefit as soon as possible from the Union's accession to the ECHR;
prasa, lai Parlaments tiktu pienācīgi informēts par sarunu mandātu attiecībā uz pievienošanos ECTK un lai tas tiktu aktīvi iesaistīts sākotnējās sarunās, kā arī sarunu par šo līgumu īstenošanā atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta noteikumiem, ņemot vērā nozīmīgo lomu, kas Eiropas Parlamentam ir piešķirta ar Lisabonas līgumu attiecībā uz pievienošanās līguma slēgšanu;
Insists, in view of the important role that the Lisbon Treaty confers on the European Parliament as regards conclusion of the accession agreement, that it be duly informed of the definition of the negotiating mandate for accession to the ECHR and that it be closely involved in the preliminary discussions and also in the conduct of negotiations on that text, in accordance with the provisions of Article 218 of the Treaty on the Functioning of the European Union;
ņemot vērā Dalībvalstu asamblejas 8. plenārsēdē pieņemto 2009. gada 26. novembra lēmumu Rezolūcija ICC-ASP/8/Res.6.
having regard to the decision of the Assembly of States Parties, adopted at its 8th plenary meeting, on 26 November 2009 Resolution ICC-ASP/8/Res.6.
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas un ziņojumus par pārskatīšanas konferenci un jo īpaši Rezolūciju ICC-ASP/7/Res.2 par Starptautiskās Krimināltiesas tiesnešu, prokurora un prokurora vietnieku izvirzīšanu un ievēlēšanu,
having regard to previous resolutions and reports on the Review Conference, and in particular Resolution ICC-ASP/7/Res.2 on the procedure for the nomination and election of the judges, the prosecutor and the deputy prosecutors of the ICC,
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Starptautisko Krimināltiesu, jo īpaši 1998. gada 19. novembra OV C 379, 7.12.1998., 265. lpp.
having regard to its previous resolutions on the International Criminal Court, in particular those of 19 November 1998 OJ C 379, 7.12.1998, p.
rezolūcijas un 2002. gada 4. jūlija rezolūciju par Amerikas militārpersonu aizsardzības akta projektu Pieņemtie teksti, P5_TA(2002)0367 .
, 4 July 2002 on the draft American Service Members' Protection Act (ASPA) Texts adopted, P5_TA(2002)0367 .
un 2002. gada 26. septembra Pieņemtie teksti, P5_TA(2002)0449 .
and 26 September 2002 Texts adopted, P5_TA(2002)0449 .
, kā arī 2008. gada 22. maija Pieņemtie teksti, P6_TA(2008)0238 .
, and its resolution of 22 May 2008 Texts adopted, P6_TA(2008)0238 .
ņemot vērā Padomes prezidentvalsts 2002. gada 1. jūlija deklarāciju Eiropas Savienības vārdā par Starptautisko Krimināltiesu,
having regard to the declaration of 1 July 2002 on the International Criminal Court by the Council Presidency on behalf of the European Union,
ņemot vērā to, ka Starptautiskā Krimināltiesa un ES piešķir fundamentālu nozīmi tiesiskuma nostiprināšanai un cilvēktiesību un humanitāro tiesību ievērošanai, kā arī miera saglabāšanai un starptautiskās drošības stiprināšanai atbilstīgi Apvienoto Nāciju Statūtiem un kā paredzēts Līguma par Eiropas Savienību 21. panta 2. punkta b) apakšpunktā,
having regard to the importance accorded by both the ICC and the EU to the consolidation of the rule of law and respect for human rights and international humanitarian law, as well as the preservation of peace and the strengthening of international security, in accordance with the Charter of the United Nations and as provided for in Article 21(2)(b) of the Treaty on European Union,