natgillin/translations-raw huggingface dataset:
tā kā daudzu valstu akvakultūras uzņēmumus apgrūtina pārmērīgi birokrātiskie šķēršļi un administratīvās formalitātes, kas izriet no pastāvošā tiesiskā regulējuma un ierobežo to produktivitāti un konkurētspēju, kā arī ievērojami apgrūtina ieguldītājus;
whereas aquaculture operators in many EU countries are burdened by excessive bureaucratic obstacles and administrative formalities, deriving from the existing legal framework, that limit their productivity and competitiveness, doing more than a little to discourage investors,
tā kā zivis ir dabisks uzturs daudzām saimniecībā audzētām zivīm un vairums zivju audzētavu pamatā izmanto uzturu, kas satur zivju miltus un zivju eļļu;
whereas fish are the natural diet of many farmed fish species and most fish farms rely on diets which contain some fishmeal and fish oil,
tā kā tajā pašā laikā daudzām ES dalībvalstīm nav īpašu valsts un reģionālo nozaru attīstības plānu, kas reglamentētu iekārtu izmantošanu kontinenta, krasta joslā un jūras teritorijās un skaidri noteiktu akvakultūras uzņēmumiem pieejamās zonas, tādējādi novēršot viegli paredzamos interešu konfliktus ar vides aizsardzības politiku un citām ekonomikas nozarēm, piemēram, tūrismu, lauksaimniecību un piekrastes zveju;
whereas, at the same time, many EU countries lack specific national or regional development plans that regulate installations in continental, coastal and marine areas and clearly identify the zones available for aquaculture plants, thereby preventing easily foreseeable conflicts of interest with environmental protection policies and other economic sectors, such as tourism, agriculture and coastal fishing,
tā kā ilgtspējīga akvakultūras politika var pastāvēt vienlaikus ar “Natura 2000” teritorijām un pat pozitīvi ietekmēt to pārvaldību, ja vietas saglabāšanas mērķi to atļauj, un attiecīgo iedzīvotāju labklājību, kad runa ir par tradicionālo gliemju zveju vai attiecīga izmēra akvakultūras uzņēmumiem, kuriem nav alternatīvu atrašanās vietu un kuri atbilst Kopienas noteikumiem par ietekmes uz vidi novērtējumiem un ir savietojami ar noteikumiem par dzīvotņu aizsardzību;
whereas a sustainable aquaculture policy can coexist with ‘Natura 2000’ areas and can even contribute positively to the management thereof in cases where the conservation objectives of the site so allow, and to the welfare of the populations concerned when it deals with traditional shellfishing activities or provides for aquaculture plants of an appropriate size for which there are no alternative locations, that comply with Community rules on environmental impact assessments and are compatible with the provisions on the protection of habitats,
tā kā ES produkti pašlaik ļoti konkurē ar produktiem, kas ievesti no ārpuskopienas valstīm (visvairāk no Turcijas, Čīles, Vjetnamas un Ķīnas), kurās uzņēmumi var darboties ar daudz zemākām pieskaitāmām izmaksām, jo uz tām neattiecas tie paši juridiskie ierobežojumi un tikpat stingras vides aizsardzības un augu veselības tiesību aktu prasības, un tajās var maksāt zemas algas (sociālais dempings), tādēļ spiediens uz ES akvakultūras nozari vēl vairāk palielinās un tas ietekmē pārtikas kvalitāti un apdraud patērētāju veselību;
whereas EU products currently face fierce competition from imports from non-EU countries (above all, Turkey, Chile, Vietnam and China), where companies can operate with much lower overheads, as they are not subject to the same legal constraints and the same stringent environmental and plant health legislation, and can pay low wages (social dumping), thereby placing the EU aquaculture sector under further pressure, affecting food quality and endangering consumers' health,
tā kā akvakultūras darbībām ir mazāka ietekme uz vidi nekā citām galvenajām nozarēm un akvakultūras produkti tādēļ ir ilgtspējīgāki; tā kā daļa Eiropas pilsoniskās sabiedrības nav lietas kursā par šo faktu un tas par šiem produktiem var radīt nepamatotus aizspriedumus;
whereas aquaculture activities have a lower environmental impact than other primary sectors, and aquaculture products are thus more sustainable; whereas a section of European civil society is unaware of this fact, which may give rise to unfounded prejudices about these products,
tā kā daudzos rajonos pastāv jūraskraukļu nodarīto postījumu draudi, neļaujot uzņēmējdarbībā izmantot tradicionālos, dabiskākos zivju dīķus,
whereas the depredations of cormorants are threatening, in many areas, to put traditional, more natural fish ponds out of business,
atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu iesniegt iepriekš minēto paziņojumu COM(2009)0162 , tā norādot, ka lielāka uzmanība jāvelta ilgtspējīgai akvakultūras nozarei, un pauž cerību, ka tā rezultātā tiks pārskatīti tiesību akti, uzlabojot to atbilstību nozares vajadzībām un problēmām, lai panāktu nozares nostiprināšanos pasaulē;
Welcomes the Commission's initiative of submitting the aforementioned Communication COM(2009)0162 , as an indication of greater attention being given to the sustainable aquaculture sector, and hopes that this will lead to a legislative review that will be better geared to the needs and the challenges facing the sector, with a view to consolidating this at global level;
norāda, ka līdz ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā Eiropas Parlamentam zivsaimniecības nozarē vairs nav tikai konsultatīvas iestādes funkcijas, bet tas ir kļuvis par vienu no likumdevējiem arī akvakultūras nozarē;
Points out that, with the entry into force of the Treaty of Lisbon, the European Parliament has ceased to be a consultative body in the fisheries sector and has become a co-legislator in the aquaculture sector as well;
uzskata, ka ikvienai likumdošanas reformai akvakultūras nozarē netraucēti jāiekļaujas pašreizējās kopējās zivsaimniecības politikas reformas procesā un tas jāpapildina;
Considers that any legislative reform of the aquaculture sector should fit in, in a smooth and complementary manner, with the current process of reform of the Common Fisheries Policy;
norāda, ka Parlaments jau iepriekš ir pievērsis uzmanību tam, ka akvakultūras jomā nepieciešami koncentrētāki, saskaņotāki un pārredzamāki tiesību akti;
Points out that Parliament has already in the past drawn attention to the need for more concise, consistent and transparent legislation on aquaculture;
pauž viedokli, ka spēcīga un ilgtspējīga akvakultūras nozare varētu būt katalizators dalībvalstu attālo, piekrastes un lauku rajonu attīstībai un veicināt vietējās ražošanas attīstību, dodot ievērojamu labumu patērētājiem augsti kvalitatīvu, veselīgu un ilgtspējīgi saražotu pārtikas produktu veidā;
Expresses the view that a strong sustainable aquaculture sector could act as a catalyst for the development of many remote, coastal and rural areas in the Member States and contribute to the development of local production, with significant benefits also for consumers in the form of high-quality, healthy and sustainably produced food products;
uzskata, ka Kopienas akvakultūras konkurētspēja jāstiprina ar stingru, aktīvu, mērķtiecīgu un stabilu atbalstu pētniecībai un tehnoloģiskajai attīstībai, kas ir būtisks priekšnoteikums ilgtspējīgas, modernas, efektīvas, ekonomiski dzīvotspējīgas un videi draudzīgas akvakultūras nozares attīstībai; norāda arī, ka pētniecības tīkli, starpdisciplinārās pētniecības grupas, tehnoloģiju pārnese un koordinācija starp nozarēm un zinātniekiem, izmantojot tehnoloģiju platformas, ir būtiska, lai nodrošinātu labu peļņu no ieguldījumiem pētniecībā un attīstībā;
Considers that the competitiveness of Community aquaculture should be strengthened through strong, active, targeted and steady support for research and technological development, which is an essential prerequisite for the development of a sustainable, modern, efficient, economically viable and environment-friendly aquaculture sector; points out too that research networks, multidisciplinary research groups, technology transfer and coordination between the sector and scientists through technology platforms are essential to ensure a good return on investment in R&D;
atzinīgi vērtē Eiropas Akvakultūras tehnoloģijas un inovāciju platformas izveidi, ņemot vērā nepieciešamību atbalstīt akvakultūras nozari ar izciliem sasniegumiem pētniecībā un inovācijās, lai reaģētu uz jaunajiem uzdevumiem;
Welcomes the creation of the European Aquaculture Technology and Innovation Platform, taking into account the need for the aquaculture sector to be supported by excellence in research and innovation in order to respond to the emerging challenges;
uzskata, ka ilgtspējīgas Eiropas akvakultūras nozares veiksme lielā mērā būs atkarīga no uzņēmējdarbībai labvēlīgākas vides izveides valsts un vietējā līmenī, un tādēļ aicina dalībvalstis nekavējoties paātrināt darbu šajā jomā un ES līmenī veicināt pieredzes un paraugprakses apmaiņu;
Considers that the success of the European sustainable aquaculture sector will be largely dependent on the establishment, nationally and locally, of a more business-friendly environment, and calls on the Member States, therefore, to speed up their work towards this without delay and to promote exchanges of experience and best practices at EU level;
uzsver, ka birokrātijas samazināšana veicinās ieguldījumus šajā nozarē, un uzskata, ka ir būtiski svarīgi, ka dalībvalstis ciešā sadarbībā ar vietējām iestādēm pēc iespējas ātri īsteno administratīvās vienkāršošanas procedūras, ieviešot pārredzamas un standartizētas koncesijas procedūras attiecībā uz pieteikumiem par jaunu akvakultūras uzņēmumu dibināšanu;
Underlines that the reduction of red tape will encourage investment in the sector and considers it essential that the Member States, in close cooperation with local authorities, implement administrative simplification procedures as soon as possible, introducing transparent and standardised concession procedures in respect of applications for the establishment of new aquaculture plants;
uzskata, ka ilgspējīgas bioloģiskās akvakultūras nozarei jābūt spējīgai nodrošināt patērētājus ar augstas kvalitātes pārtikas produktiem, tā garantējot veselīgu un līdzsvarotu uzturu;
Considers that a sustainable and organic aquaculture sector should be in a position to provide consumers with high-quality food products ensuring healthy and balanced nutrition;
uzskata, ka akvakultūras sistēmas, kas novājina savvaļas zivju krājumus vai piesārņo piekrastes ūdeņus, ir uzskatāmas par neilgtspējīgām un ka Eiropas akvakultūrā priekšroka jādot zālēdāju un plēsēju sugām, kuras var sekmīgi audzēt, samazinot zivju miltu un zivju eļļas patēriņu;
Considers that aquaculture systems which deplete wild fish stocks or pollute coastal waters are to be considered unsustainable and that European aquaculture should give priority to herbivorous species and carnivorous species which can thrive on reduced consumption of fishmeals and oils;
uzsver, ka, lai paplašinātu akvakultūras rūpniecību Eiropā, nozare ir nepārtraukti jāattīsta, lai samazinātu zivju audzēšanā izmantotā dzīvnieku proteīna un gala produkta attiecību; norāda, ka barības ražošanai piemērotie savvaļas zivju resursi ir ierobežoti un daudzos gadījumos pārzvejoti, līdz ar to akvakultūras attīstībā vairāk jāorientējas uz zālēdāju un zivjēdāju sugām, kas var turpmāk ievērojami samazināt šo attiecību;
Stresses that, in order to expand the aquaculture industry in Europe, the sector relies on continuous development to decrease the feed factor of wild-caught protein to product; points out that the stocks of wild fish suitable for feed production are limited and in many cases overfished and therefore aquaculture development should focus more on herbivorous species and piscivorous species which can further significantly decrease the feed factor;
uzskata, ka ir svarīgi nekavējoties noteikt un nostiprināt stingrus un pārredzamus ES akvakultūras produktu kvalitātes un izsekojamības kritērijus, uzlabot zivju barību un ieviest un nostiprināt sertificēšanas kritērijus augstas kvalitātes akvakultūras produktiem un bioloģiskās akvakultūras ražošanai;
Considers it urgent and essential to lay down and strengthen the rigorous, transparent quality and traceability criteria for EU aquaculture products, to improve fish feedstuffs, and to introduce and strengthen labelling criteria for high-quality aquaculture products and organic aquaculture production;
uzskata, ka par akvakultūras produktu vides kvalitātes sertificēšanas prioritāro mērķi jānosaka akvakultūras resursu videi draudzīgas izmantošanas veicināšana atbilstoši ilgtspējīgas attīstības principiem, pienācīgi ņemot vērā vides, ekonomiskos un sociālos faktorus, kā arī atbilstoši ievērojot Atbildīgas zivsaimniecības rīcības kodeksa ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija pieņēma 1995. gada 31. oktobrī.
Considers that the priority aim of environmental quality certification for aquaculture products should be to promote the environment-friendly use of living aquatic resources in the context of a sustainable development that takes due account of environmental, economic and social factors, with due respect for the principles of the Code of Conduct for Responsible Fisheries Adopted by the FAO on 31 October 1995.
principus un turpmākās ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas vadlīnijas;
and future FAO guidelines;
aicina Komisiju ieviest Eiropas ekomarķējuma programmu zivsaimniecības un akvakultūras produktiem, ievērojot Kopienas pamatnostādnes attiecībā uz ekomarķējumu; uzsver, ka ekomarķējums ne tikai dod Eiropas akvakultūras produktiem konkurējošu priekšrocību, bet arī ievieš pārredzamību tirgū, kurā dažādas privātas sertifikācijas var maldināt patērētājus;
Calls on the Commission to introduce a European eco-labelling programme for fishery and aquaculture products that follows the Community guidelines on eco-labelling; emphasises that eco-labelling not only gives European aquaculture products a competitive advantage, but also brings transparency to a market in which the proliferation of private certifications can confuse consumers;
aicina Komisiju veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka akvakultūras saimniecību blīvums kopumā neietekmē savvaļas populāciju, jūras ekosistēmu un bioloģiskās daudzveidības dabisko stāvokli vai dzīvotspēju;
Calls on the Commission to take action to ensure that the stocking of aquaculture farms does not affect the natural status or viability of wild populations, marine ecosystems and biodiversity in general;
uzskata, ka finansiāla palīdzība, kas kompensē juridiski aizsargātu dzīvnieku radītu kaitējumu, ir būtisks priekšnosacījums ilgtspējīgas, modernas un efektīvas akvakultūras nozares attīstībai;
Views financial assistance compensating for damage caused by legally protected animals as an essential precondition for the development of a sustainable, modern and efficient aquaculture sector;
uzskata, ka, tā kā jebkurā ES likumdošanas priekšlikumā jāietver vispārējie aspekti, piemēram, ietekmes uz vidi novērtējumi, ūdens izmantošana un aizsardzība, produktu izsekojamība, pieņemot šādus tiesību aktus, nedrīkst izmantot vispārēju vai nediferencētu pieeju;
Takes the view that, while any proposed EU legislation should address general aspects such as environmental impact assessments, water use and protection, and product traceability, a generic or undifferentiated approach must not be adopted in that legislation;
uzsver, ka ir nepieciešama ciešāka ES apņemšanās ieguldīt ilgtspējīgā akvakultūrā, piešķirot papildu finansējumu no Kopienas zivsaimniecības fonda, dodot priekšroku labākajai vides praksei; tomēr norāda, ka turpmākajam ar akvakultūru saistīto darbību finansējumam jābūt pieejamam tikai kopā ar efektīvu Direktīvas par ietekmes uz vidi novērtējumu Direktīva 85/337/EEK (OV L 175, 5.7.1985., 40. lpp.), ko groza ar Direktīvu 97/11/EK un Direktīvu 2003/35/EK (IVN direktīva).
Stresses the need for a firmer commitment from the EU on investments in sustainable aquaculture, in the form of additional financing under the Community Fisheries Fund, giving preference to best environmental practice; points out, however, that future financing of aquaculture related activities should only be possible with the effective implementation of the Environmental Impact Assessment Directive 85/337/EEC (OJ L 175, 5.7.1985, P. 40), as amended by Directive 97/11/EC and 2003/35/EC (the EIA Directive).
īstenošanu, lai nodrošinātu, ka finansētie projekti neizraisa vides vai savvaļas zivju vai gliemju krājumu degradāciju;
(EIA) Directive, to ensure that projects funded do not lead to degradation of the environment or of wild-fish or shellfish stocks;
uzsver, ka bioloģiskās daudzveidības ievērošana jānosaka par vienu no ES akvakultūras politikas pamatprincipiem gan attiecībā uz iekšzemes ūdeņiem, gan akvakultūras stratēģijas ārējo dimensiju, atbalstot tikai tās zivjaudzētavas, kurās tiek audzētas vietējās vai jau labi iedzīvojušās sugas; prasa veikt zinātnisku riska novērtējumu attiecībā uz visiem svešu sugu ieviešanas gadījumiem un pasākumus ekoloģiski bīstamu sugu ieviešanas ierobežošanai un uzraudzībai;
Stresses that respect for biodiversity should be established as a basic principle of EU aquaculture policy, as regards both domestic waters and the external dimension of the aquaculture strategy, with support being given to the farming of fish only where the species involved are local or already well established; calls for scientific risk assessment for all non-native introductions and for measures to contain and monitor ecologically harmful species;
atkārtoti uzsver nepieciešamību iekļaut tradicionālo gliemju zveju līdz ar pārējo akvakultūras nozari kopējā zivsaimniecības politikā, lai nodrošinātu ekonomisku, sociālu un vides ilgtspējību un garantētu tai nediskriminējošu piekļuvi ES finansējumam;
Reiterates the need to include traditional shellfishing activities along with the rest of the aquaculture sector in the Common Fisheries Policy to ensure economic, social and environmental sustainability and to guarantee them non-discriminatory access to European funding;
uzskata, ka ir jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka ES no trešām valstīm patēriņam vai pārstrādei ievestie akvakultūras produkti pilnībā atbilst tiem pašiem sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma standartiem, kādiem atbilst ekvivalenti Kopienas produkti, un ka to veicina pedantiskas pārbaudes attiecīgajās ražotnēs, neradot jaunas tirdzniecības barjeras, bet gan veicinot labākās prakses apmaiņu ar jaunattīstības valstīm;
Considers it essential that all the appropriate steps be taken to ensure that any aquaculture product imported into the EU from a third country, either for consumption or for processing, complies in full with the same public health and food safety standards as the equivalent Community product, and that meticulous checks at the appropriate sites contribute effectively towards this, without creating new trade barriers, but in encouraging the exchange of best practices with developing countries;
uzsver, ka akvakultūru vajadzētu uzskatīt par nozvejas nozares papildinājumu, jo īpaši attiecībā uz tirgus piedāvājumu un nodarbinātības iespējām;
Stresses that aquaculture should be considered as complementary to the catch sector, in particular as regards market supply and employability;
aicina Komisiju nākt drīzumā klajā ar regulas priekšlikumu, konsolidējot vienā dokumentā visus ES tiesību aktus, ar kuriem regulē akvakultūras nozari, un veicināt koordināciju starp dažādiem, par šo jomu atbildīgiem ģenerāldirektorātiem;
Calls on the Commission to bring forward swiftly a proposal for a regulation consolidating in a single text all the EU legislation governing the aquaculture sector and to promote coordination between the different Directorates-General that have responsibility in this field;
aicina Komisiju šajā regulā dažādām produktu kategorijām noteikt specifiskus kritērijus un vispārējus pamatnoteikumus, kas jāievēro visiem akvakultūras uzņēmumiem Kopienā, nodrošinot Kopienas līmenī maksimālu kritēriju saskaņošanu saistībā ar ietekmi uz vidi, lai izvairītos no konkurences kropļojumiem starp dalībvalstīm, bet atbildību par īstenošanas fāzi un par uzņēmumu darbības pārbaudēm deleģēt dalībvalstu kompetentajām iestādēm, pilnībā ievērojot subsidiaritātes principu; te jāmin, piemēram, ietekmes uz vidi parametri, ūdens resursu izmantošana, audzēto zivju, mīkstmiešu un vēžveidīgo barošana ražošanas vienībā, produktu izsekojamība un marķēšana, zivju veselības un labturības standarti u. tml.;
Calls on the Commission to set out in that regulation specific European certification criteria and general basic rules for the various product categories, with which every aquaculture establishment in the Community must comply, together with provisions for maximum harmonisation of environmental impact criteria at Community level in order to avoid any distortion of competition between Member States, but to delegate responsibility for the implementation phase and checks on the operation of the establishments to the competent authorities of the Member States, in full accordance with the principle of subsidiarity; e.g. parameters on environmental impact, use of water resources, feeding of farmed fish, molluscs and crustaceans in production units, product traceability and labelling, as well as fish health and welfare standards etc.;
uzskata, ka akvakultūras nozari vajadzētu pienācīgi uzraudzīt un tai vajadzētu aptvert plašāku ar jūru saistīto darbību diapazonu, piemēram, jūras transportu, jūras tūrismu, jūras vēja ģeneratoru parkus, zveju u. tml.;
Believes that the aquaculture sector should be duly supervised and should cover a wider range of marine activities, such as maritime transport, nautical tourism, offshore wind farms, fishing, etc.;
aicina Komisiju censties nodrošināt, ka dalībvalstis izveido oficiālu iestādi, kas nodarbojas ar valstī spēkā esošo vides un tūrisma aizsardzības tiesību aktu dokumentēšanu un piemērošanu, un attiecībā uz zonām, uz kurām neattiecas ierobežojumi, pieņemt jūras, piekrastes un iekšzemes ūdeņu rajonu pārvaldībai nepieciešamos attīstības plānus tā, lai varētu sastādīt akvakultūras nozares plānus, skaidri nosakot zonas, kas pieejamas uzņēmumu izveidei šajā nozarē;
Calls on the Commission to strive to ensure that the Member States make a formal undertaking to document and apply their countries' existing environmental and tourism protection legislation and – in respect of those zones not subject to restrictions – to adopt the necessary development plans for the management of marine, coastal and inland water areas, so that sectoral plans for aquaculture can be set up, clearly identifying the areas available for the establishment of plants in the sector;