natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kad šajā regulā ir minēti tiesību akti, kuri būtu bijuši piemērojami pēdējās gribas rīkojumu devušās personas atstātā mantojuma mantošanai, ja tā būtu mirusi dienā, kad attiecīgi ir dots, grozīts vai atcelts šāds rīkojums, tāda atsauce būtu jāsaprot kā atsauce vai nu uz tās valsts tiesību aktiem, kurā minētajā dienā bija tās pastāvīgā dzīvesvieta, vai arī, ja tā ir izdarījusi izvēli saskaņā ar šo regulu, – tās valsts tiesību aktiem, kuras valstspiederība tai bija minētajā dienā.
Where reference is made in this Regulation to the law which would have been applicable to the succession of the person making a disposition of property upon death if he had died on the day on which the disposition was, as the case may be, made, modified or revoked, such reference should be understood as a reference to either the law of the State of the habitual residence of the person concerned on that day or, if he had made a choice of law under this Regulation, the law of the State of his nationality on that day.
Piemērojot šo regulu, jebkurus tiesību aktu noteikumus, ar ko ierobežo pēdējās gribas rīkojumu atļautās formas, atsaucoties uz rīkojuma devēja personas īpašībām, tādām kā, piemēram, viņa vecums, vajadzētu uzskatīt par tādiem, kas attiecas uz formas jautājumiem.
For the purposes of this Regulation any provision of law limiting the permitted forms of dispositions of property upon death by reference to certain personal qualifications of the person making the disposition, such as, for instance, his age, should be deemed to pertain to matters of form.
nosakot ierobežojumus, kas attiecas uz tādas mantas mantošanu vai to ietekmē
imposing restrictions concerning or affecting the succession in respect of those assets
Šai regulai būtu
This Regulation should
jānodrošina šādu īpašu noteikumu piemērošana
ensure the application of such special rules
Tomēr šim izņēmumam saistībā ar mantošanai piemērojamo tiesību aktu piemērošanu ir nepieciešams strikts interpretējums, lai saglabātu atbilstību šīs regulas vispārējam mērķim.
However, this exception to the application of the law
Tāpēc nedz
applicable to the
Dažās situācijās mantojums var palikt bez prasītāja.
In some situations an estate may be left without a claimant.
Piemēram, saskaņā ar dažiem tiesību aktiem valsts varēs pieteikties uz vakanto mantojumu kā mantinieks neatkarīgi no tā, kur manta atrodas.
Under some laws, the State will be able to claim the vacant estate as an heir irrespective of where the assets are located.
Saskaņā ar citiem tiesību aktiem valsts varēs pārņemt vienīgi mantu, kas atrodas tās teritorijā.
Under some other laws, the State will be able to appropriate only the assets located on its territory.
Tāpēc šajā regulā vajadzētu paredzēt noteikumu, ar ko nosaka, ka mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem nevajadzētu izslēgt to, ka dalībvalsts saskaņā ar saviem tiesību aktiem var pārņemt mantu, kas atrodas tās teritorijā.
This Regulation should therefore lay down a rule providing that the application of the law applicable to the succession should not preclude a Member State from appropriating under its own law the assets located on its territory.
Tomēr, lai nodrošinātu to, ka šis noteikums nekaitē mantojuma kreditoriem, būtu jāiekļauj arī klauzula, saskaņā ar kuru mantojuma kreditoriem vajadzētu būt iespējai prasīt, lai tiktu apmierinātas to prasības no visas mantojuma mantas neatkarīgi no tās atrašanās vietas.
However, to ensure that this rule is not detrimental to the creditors of the estate, a proviso should be added enabling the creditors to seek satisfaction of their claims out of all the assets of the estate, irrespective of their location.
Šajā regulā paredzētās tiesību kolīziju normas var izraisīt trešās valsts tiesību aktu piemērošanu.
The conflict-of-laws rules laid down in this Regulation may lead to the application of the law of a third State.
Ja minētajās normās ir paredzēta atgriezeniska norāde vai nu uz kādas dalībvalsts tiesību aktiem vai trešās valsts tiesību aktiem, kas mantošanai piemērotu savus tiesību aktus, tādu atgriezenisko norādi vajadzētu pieņemt, lai nodrošinātu konsekvenci starptautiskā mērogā.
If those rules provide for either renvoi to the law of a Member State or to the law of a third State which would apply its own law to the succession, such renvoi should be accepted in order to ensure international consistency.
Sabiedrības interesēs dalībvalstu tiesām
Considerations of public interest should allow courts
un citām kompetentām iestādēm, kas nodarbojas ar mantošanas jautājumiem,
and other competent authorities dealing with matters of succession
attiecīgajā gadījumā šādu noteikumu piemērošana
, in a given case, applying such provisions
klaji pretrunā attiecīgās dalībvalsts
manifestly incompatible with
sabiedriskajai kārtībai.
the public policy of the
neatkarīgi no tā, vai šādi lēmumi pieņemti strīdus tiesvedībā vai bezstrīdus tiesvedībā
irrespective of whether such decisions were given in contentious or non-contentious proceedings
, šajā regulā būtu jāparedz noteikumi par tādu lēmumu atzīšanu,
, this Regulation should lay down rules relating to the recognition,
un izpildi
and enforcement of decisions
, kuri līdzīgi citiem Savienības instrumentiem saistībā ar tiesu iestāžu sadarbību civillietās
similar to those of other Union instruments in the area of judicial cooperation in civil matters
Lai ņemtu vērā dalībvalstu atšķirīgās
In order to take into account the different
sistēmas mantošanas jautājumu kārtošanai
systems for dealing with matters of succession
, šai regulai būtu jānodrošina autentisku aktu
in the Member States, this Regulation should guarantee the
akceptēšana un izpildāmība
of authentic instruments
visās dalībvalstīs
in succession matters
Autentiskiem aktiem citā dalībvalstī vajadzētu būt tādam pašam pierādījuma spēkam, kāds tiem ir izcelsmes dalībvalstī, vai vistuvāk pielīdzināmam spēkam.
Authentic instruments should have the same evidentiary effects in another Member State as they have in the Member State of origin, or the most comparable effects.
Tādēļ tas, kādam pierādījuma spēkam konkrētam publiskam aktam vajadzētu būt citā dalībvalstī, būs atkarīgs no izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem.
The evidentiary effects which a given authentic instrument should have in another Member State will therefore depend on the law of the Member State of origin.
Akta “autentiskumam” vajadzētu būt autonomam jēdzienam, kas ietver tādus elementus kā akta īstums, akta formas prasību izpilde, tās iestādes pilnvaras, kura sastādījusi aktu, un procedūra, saskaņā ar kuru akts sastādīts.
The ‘authenticity’ of an authentic instrument should be an autonomous concept covering elements such as the genuineness of the instrument, the formal prerequisites of the instrument, the powers of the authority drawing up the instrument and the procedure under which the instrument is drawn up.
Tam būtu jāaptver arī faktiskie apstākļi, kurus publiskajā aktā reģistrējusi attiecīgā iestāde, tādi kā fakts, ka norādītās puses ieradās minētajā iestādē norādītajā datumā un ka tās ir izdarījušas norādītos gribas izteikumus.
It should also cover the factual elements recorded in the authentic instrument by the authority concerned, such as the fact that the parties indicated appeared before that authority on the date indicated and that they made the declarations indicated.
Pusei, kura vēlas apstrīdēt akta autentiskumu, to vajadzētu darīt autentiskā akta izcelsmes dalībvalsts kompetentajā tiesā saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem.
A party who wishes to challenge the authenticity of an authentic instrument should do so before the competent court in the Member State of origin of the authentic instrument under the law of that Member State.
Frāze “autentiskajā aktā reģistrēti juridiski akti vai tiesiskās attiecības” būtu jātulko kā atsauce uz materiālo saturu, kas reģistrēts autentiskajā aktā.
The terms ‘the legal acts or legal relationships recorded in an authentic instrument’ should be interpreted as referring to the substantive contents recorded in the authentic instrument.
Autentiskajā aktā reģistrēti juridiski akti var būt, piemēram, pušu nolīgums par mantojuma mantas sadali vai izdalīšanu, vai arī tas var būt testaments vai mantojuma līgums, vai arī cits gribas izteikums.
The legal acts recorded in an authentic instrument could be, for instance, the agreement between the parties on the sharing-out or the distribution of the estate, or a will or an agreement as to succession, or another declaration of intent.
Tiesiskās attiecības varētu būt, piemēram, mantinieku un citu saņēmēju noteikšana, kā paredzēts mantošanai piemērojamos tiesību aktos, viņu attiecīgās daļas, neatņemamas mantojuma daļas esamība vai jebkurš cits apstāklis, kas noteikts saskaņā ar mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem.
The legal relationships could be, for instance, the determination of the heirs and other beneficiaries as established under the law applicable to the succession, their respective shares and the existence of a reserved share, or any other element established under the law applicable to the succession.
Pusei, kura vēlas apstrīdēt autentiskā aktā reģistrētus juridiskus aktus vai tiesiskās attiecības, tas būtu jādara tiesās, kurām ir jurisdikcija saskaņā ar šo regulu un kurām par to būtu jālemj saskaņā ar mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem.
A party wishing to challenge the legal acts or legal relationships recorded in an authentic instrument should do so before the courts having jurisdiction under this Regulation, which should decide on the challenge in accordance with the law applicable to the succession.
Ja kādas dalībvalsts tiesas tiesvedībā rodas pakārtots jautājums par autentiskā aktā reģistrētiem juridiskiem aktiem vai tiesiskām attiecībām, minētajai tiesai vajadzētu būt jurisdikcijai lemt par minēto jautājumu.
If a question relating to the legal acts or legal relationships recorded in an authentic instrument is raised as an incidental question in proceedings before a court of a Member State, that court should have jurisdiction over that question.
Autentiskam aktam, kurš tiek apstrīdēts, nevajadzētu būt nekādam pierādījuma spēkam dalībvalstī, kura nav izcelsmes dalībvalsts, kamēr nav izskatīti apstrīdētie apstākļi.
An authentic instrument which is being challenged should not produce any evidentiary effects in a Member State other than the Member State of origin as long as the challenge is pending.
Ja apstrīdēšana attiecas vienīgi uz konkrētu jautājumu saistībā ar autentiskajā aktā reģistrētiem juridiskiem aktiem vai tiesiskām attiecībām, minētajam autentiskajam aktam attiecībā uz apstrīdēto jautājumu nevajadzētu būt nekādam pierādījuma spēkam dalībvalstī, kas nav izcelsmes dalībvalsts, kamēr nav izskatīti apstrīdētie apstākļi.
If the challenge concerns only a specific matter relating to the legal acts or legal relationships recorded in the authentic instrument, the authentic instrument in question should not produce any evidentiary effects in a Member State other than the Member State of origin with regard to the subject-matter of the challenge as long as the challenge is pending.
Ja iestādei saistībā ar šīs regulas piemērošanu iesniegti divi nesaderīgi autentiskie akti, būtu jāizvērtē, kuram no autentiskajiem aktiem (ja vispār kādam) būtu jāpiešķir prioritāte, ņemot vērā konkrētās lietas apstākļus.
Where an authority, in the application of this Regulation, is presented with two incompatible authentic instruments, it should assess the question as to which authentic instrument, if any, should be given priority, taking into account the circumstances of the particular case.
Ja no minētajiem apstākļiem nav skaidrs, kuram no autentiskajiem aktiem (ja vispār kādam) būtu jāpiešķir prioritāte, par jautājumu būtu jālemj tiesām, kurām ir jurisdikcija saskaņā ar šo regulu, vai, ja jautājums ir radies tiesvedības laikā kā pakārtots jautājums – tiesai, kurā minētā tiesvedība sākta.
Where it is not clear from those circumstances which authentic instrument, if any, should be given priority, the question should be determined by the courts having jurisdiction under this Regulation, or, where the question is raised as an incidental question in the course of proceedings, by the court seised of those proceedings.
Ja ir nesaderība starp autentisku aktu un nolēmumu, būtu jāņem vērā šajā regulā paredzētie pamati nolēmumu neatzīšanai.
In the event of incompatibility between an authentic instrument and a decision, regard should be had to the grounds of non-recognition of decisions under this Regulation.
, ar šo regulu būtu
provide for the creation of
Iestādei, kas izsniedz apliecību, būtu jāņem vērā reģistrēšanas formalitātes, kas attiecībā uz nekustamo īpašumu ir paredzētas dalībvalstī, kurā atrodas reģistrs.
The authority which issues the Certificate should have regard to the formalities required for the registration of immoveable property in the Member State in which the register is kept.
Apliecības izmantošanai nevajadzētu būt obligātai.
The use of the Certificate should not be mandatory.
Tomēr nevienai iestādei vai personai, kurai iesniegta citā dalībvalstī izdota apliecība, nevajadzētu būt tiesīgai pieprasīt, ka apliecības vietā tiek iesniegts lēmums, autentisks akts vai tiesā apstiprināts izlīgums.
However, no authority or person presented with a Certificate issued in another Member State should be entitled to request that a decision, authentic instrument or court settlement be presented instead of the Certificate.
Apliecība būtu jāizdod dalībvalstī, kuras tiesām ir jurisdikcija saskaņā ar šo regulu.
The Certificate should be issued in the Member State whose courts have jurisdiction under this Regulation.
Katrai dalībvalstij pašai savos tiesību aktos vajadzētu noteikt, kuru iestāžu kompetencē jābūt apliecību izdošānai, – vai nu tām jābūt tiesām, kā definēts šajā regulā, vai citām iestādēm ar kompetenci mantošanas lietās, piemēram, notāriem.
It should be for each Member State to determine in its internal legislation which authorities are to have competence to issue the Certificate, whether they be courts as defined for the purposes of this Regulation or other authorities with competence in matters of succession, such as, for instance, notaries.
Apliecībai vajadzētu būt vienādam spēkam visās dalībvalstīs.
The Certificate should produce the same effects in all Member States.
Apliecības pierādījuma spēks nebūtu jāattiecina uz elementiem, kurus šī regula nereglamentē, piemēram, jautājumu par izcelsmi vai jautājumu par to, vai konkrētā manta tiešām piederējusi mirušajam.
The evidentiary effect of the Certificate should not extend to elements which are not governed by this Regulation, such as, for instance, questions of affiliation or the question whether or not a particular asset belonged to the deceased.
Jebkurai personai, kura veic maksājumus vai nodod mantojuma īpašumu personai, kura apliecībā norādīta kā tiesīga saņemt šādus maksājumus vai mantojumu kā mantinieks vai legātārs, būtu jāpiešķir pienācīga aizsardzība, ja tā rīkojusies labticīgi, paļaujoties uz apliecībā norādītās informācijas pareizību.
Any person who makes payments or hands over succession property to a person indicated in the Certificate as being entitled to accept such payment or property as an heir or legatee should be afforded appropriate protection if he acted in good faith relying on the accuracy of the information certified in the Certificate.
Tāda pati aizsardzība būtu jāpiešķir jebkurai personai, kura, paļaujoties uz apliecībā norādītās informācijas pareizību, nopērk vai saņem mantojuma īpašumu no personas, kura apliecībā norādīta kā tāda, kas ir pilnvarota atsavināt tādu īpašumu.
The same protection should be afforded to any person who, relying on the accuracy of the information certified in the Certificate, buys or receives succession property from a person indicated in the Certificate as being entitled to dispose of such property.
Aizsardzība būtu jānodrošina, ja tiek iesniegtas apliecinātas kopijas, kuras joprojām ir derīgas.
The protection should be ensured if certified copies which are still valid are presented.
Kompetentajai iestādei apliecību vajadzētu izdot pēc lūguma.
The competent authority should issue the Certificate upon request.
Izdevējiestādei vajadzētu paturēt apliecības oriģinālu un pieteikuma iesniedzējam un jebkurai citai personai, kas pierāda likumīgu interesi, vajadzētu izsniegt vienu vai vairākas apliecinātas apliecības kopijas.
The original of the Certificate should remain with the issuing authority, which should issue one or more certified copies of the Certificate to the applicant and to any other person demonstrating a legitimate interest.
Tam nevajadzētu liegt dalībvalstīm saskaņā ar valsts tiesību aktiem par publisku piekļuvi dokumentiem atļaut apliecības kopijas atklāt sabiedrības locekļiem.
This should not preclude a Member State, in accordance with its national rules on public access to documents, from allowing copies of the Certificate to be disclosed to members of the public.
Ja apliecība tiek labota, grozīta vai atsaukta, izdevējiestādei būtu jāinformē personas, kurām ir izsniegtas apliecinātas kopijas, lai nepieļautu šādu kopiju nelikumīgu izmantošanu.
Where the Certificate is rectified, modified or withdrawn, the issuing authority should inform the persons to whom certified copies have been issued so as to avoid wrongful use of such copies.
, ka šī regula neskar
Respect for
tādu starptautisko konvenciju piemērošanu
international commitments entered into by the Member States means that this Regulation should not affect the
Šīs regulas vispārējo mērķu saskanībai tomēr ir nepieciešams, lai šī regula dalībvalstu starpā prevalētu pār konvencijām
Consistency with the general objectives of this Regulation requires, however, that this Regulation take precedence, as between Member States, over conventions
, kuras noslēgtas ekskluzīvi starp divām vai vairāk dalībvalstīm, ciktāl tādas konvencijas attiecas uz jautājumiem, kurus reglamentē šī regula
concluded exclusively between two or more Member States in so far as such conventions concern matters governed by this Regulation
Šai regulai nevajadzētu liegt dalībvalstīm, kuras ir puses 1934. gada 19. novembra Konvencijai starp Dāniju, Islandi, Norvēģiju, Somiju un Zviedriju, kurā iekļauti starptautisko privāttiesību noteikumi par mantošanu, testamentiem un mantojumu pārvaldību, turpināt piemērot konkrētus noteikumus, kuri paredzēti minētajā konvencijā, kas pārskatīta ar starpvaldību nolīgumu starp valstīm – konvencijas līgumslēdzējām pusēm.
This Regulation should not preclude Member States which are parties to the Convention of 19 November 1934 between Denmark, Finland, Iceland, Norway and Sweden comprising international private law provisions on succession, wills and estate administration from continuing to apply certain provisions of that Convention, as revised by the intergovernmental agreement between the States parties thereto.
Lai atvieglotu šīs regulas piemērošanu, ir jāparedz dalībvalstu pienākums paziņot noteiktu informāciju par viņu
In order to facilitate the application of this Regulation, provision should be made for an obligation for the Member States to communicate certain information regarding their
tiesību aktiem un procedūrām
legislation and procedures relating to
mantojuma tiesībās Eiropas
succession within the framework of the European
sadarbības tīkla civillietās un komerclietās ietvaros, kas
Network in civil and commercial matters
ar Padomes 2001. gada 28. maija Lēmumu 2001/470/EK OJ L 174, 27.6.2001, p.
by Council Decision 2001/470/EC of 28 May 2001 OJ L 174, 27.6.2001, p.
Lai ļautu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī laicīgi publicēt visu informāciju, kas attiecas uz regulas praktisku piemērošanu, dalībvalstīm tādu informāciju vajadzētu paziņot arī Komisijai pirms regulas piemērošanas sākšanas.
In order to allow for the timely publication in the Official Journal of the European Union of all information of relevance for the practical application of this Regulation, the Member States should also communicate such information to the Commission before this Regulation starts to apply.
Tāpat, lai atvieglotu šīs regulas piemērošanu un ļautu izmantot mūsdienu sakaru tehnoloģijas, vajadzētu paredzēt standarta veidlapas apliecinājumiem, kuri jāiesniedz saistībā ar pieteikumu pasludināt lēmuma, autentiska akta vai tiesā apstiprināta izlīguma izpildāmību, kā arī Eiropas mantojuma apliecības pieteikumam un pašai apliecībai.
Equally to facilitate the application of this Regulation and to allow for the use of modern communication technologies, standard forms should be prescribed for the attestations to be provided in connection with the application for a declaration of enforceability of a decision, authentic instrument or court settlement and for the application for a European Certificate of Succession as well as for the Certificate itself.
Aprēķinot šajā regulā paredzētos laikposmus un termiņus, būtu jāpiemēro Padomes 1971. gada 3. jūnija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1182/71, ar ko nosaka laikposmiem, datumiem un termiņiem piemērojamus noteikumus
In calculating the periods and time-limits provided for in this Regulation, Regulation (EEC, Euratom) No 1182/71 of the Council of 3 June 1971 determining the rules applicable to periods, dates and time limits
Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, Komisijai vajadzētu piešķirt īstenošanas pilnvaras.
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Regulation, implementing powers should be conferred on the Commission.
ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību
exercise of implementing powers OJ L
Pieņemot īstenošanas aktus, ar ko nosaka un pēc tam groza
The advisory procedure should be used for the adoption of implementing acts establishing and subsequently amending the attestations and
Regulas (ES) Nr. 182/2011 4.
Regulation (EU) No 182/2011
Šī regula atbilst Eiropas Savienības Pamattiesību hartā atzītajām pamattiesībām un principiem.
This Regulation respects the fundamental rights and observes the principles recognised in the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju
In accordance with Articles 1 and 2 of the Protocol on the position of the United Kingdom and Ireland
attiecībā uz brīvības, drošības un tiesiskuma telpu
in respect of the area of freedom, security and justice,
, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas
annexed to the Treaty on European Union and
Tomēr tas
the Treaty
saistoša un nebūs jāpiemēro,
bound by it or subject to its application,
Darbības joma un definīcijas
Scope and definitions
fizisku personu rīcībspēja,
the legal capacity of natural persons,
19. panta 2. punkta c) apakšpunktu un
Article 19(2)
19.c pantu
and to Article 19c
jautājumi, kas attiecas uz
questions relating to the
uzturēšanas saistības
maintenance obligations
, izņemot tās, kas rodas nāves gadījumā
other than those arising by reason of death
mutiski izteiktu pēdējās gribas rīkojumu spēkā esamība pēc formas;
the formal validity of dispositions of property upon death made orally;
, pensiju plāni, apdrošināšanas līgumi un līdzīgas vienošanās,
, pension plans, insurance contracts and arrangements of a similar nature,
19. panta 2. punkta j) apakšpunktu;
Article 19(2);
, kuri nosaka
, such as clauses ▌in
rīcību ar kapitāla daļām
what will happen to the shares upon the death of
trastu dibināšana, pārvaldība un likvidācija;
the creation, administration and dissolution of trusts;
nekustamā vai kustamā īpašuma tiesību reģistrācija reģistrā, tostarp juridiskās prasības šādai reģistrācijai, un sekas, ko rada šādu tiesību reģistrācija vai nereģistrēšana reģistrā .
any recording in a register of rights in immovable or movable property, including the legal requirements for such recording, and the effects of recording or failing to record such rights in a register.
Kompetence dalībvalstīs attiecībā uz mantošanas jomu
Competence in matters of succession within the Member States
mantas, tiesību un saistību nodošanas veidus nāves gadījumā neatkarīgi no tā, vai tā būtu iecerēta nodošana
assets, rights and obligations by reason
“mantojuma līgums” ir
‘agreement as to succession’
līgums, tostarp no abpusējiem testamentiem izrietošs līgums, ar kuru
means an agreement, including an agreement resulting from mutual wills, which,