natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ņemot vērā ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos (UNHCR) 2007. gada 7. februārī izteikto neatliekamo lūgumu palielināt starptautisko palīdzību tām valstīm, kas uzņem bēgļus no Irākas, 2007. gada 17.-18. aprīļa Ženēvā notikušo Starptautisko konferenci par Irāku, kuras mērķis bija palielināt izpratni par cilvēku vajadzībām Irākā un reģionā, UNHCR 2007. gada 5. jūnija aicinājumu atstāt atvērtas visas robežas tiem, kam nepieciešama aizsardzība, kā arī UNHCR 2006. gada 18. decembra ieteikumus par atpakaļ nosūtīšanu un nostāju par irākiešu aizsardzības vajadzībām ārpus Irākas, kā arī UNHCR 2007. gada 8. janvāra dokumentu ar virsrakstu "Papildus aicinājums - reakcija uz situāciju Irākā",
having regard to the urgent appeals by the UN High Commissioner for Refugees (UNHCR) of 7 February 2007 to increase international support for those countries hosting refugees fleeing Iraq, the international conference on Iraq of 17-18 April 2007 in Geneva aimed at raising awareness of the scale of humanitarian needs in Iraq and in the region, the UNHCR call of 5 June 2007 for all borders to remain open to those in need of protection, as well as to the UNHCR Return Advisory and Position on International Protection Needs of Iraqis outside Iraq of 18 December 2006 and the UNHCR 'Supplementary Appeal – Iraq Situation Response' of 8 January 2007,
ņemot vērā Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu OV L 304, 30.9.2004., 12. lpp.
having regard to Council Directive 2004/83/EC of 29 April 2004 on minimum standards for the qualification and status of third-country nationals or stateless persons as refugees or as persons who otherwise need international protection and the content of the protection granted OJ L 304, 30.9.2004, p.
ņemot vērā to, ka Irākas patvēruma meklētāju pieteikumu skaits ir dubultojies 2007. gada pirmajā pusē, salīdzinājumā ar šo pašu periodu iepriekšējā gadā;
whereas the number of applications from Iraqi asylum-seekers has doubled in the first half of 2007 in comparison to the same period the previous year,
tā kā vispārējais stāvoklis humanitārajā un cilvēktiesību jomā Irākā pasliktinās, kā tas atspoguļots regulārajos ziņojumos, kurus sniedz Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības misija Irākā (UNAMI) un citas ANO aģentūras šajā valstī, tajos teikts, ka vienā dienā vidēji iet bojā simts cilvēki, tiek ievainoti 200, ka 50 % iedzīvotāju iztiek ar mazāk kā 1 USD dienā, ka bezdarbs skar vairāk nekā 80 % iedzīvotāju un 70 % iedzīvotāju nav pieejams pienācīgs ūdens nodrošinājums; 81 % nav pieejama efektīvi sanitārie pakalpojumi, ja pārtikas piegādes sistēma nedarbotos, 3 miljonus cilvēku apdraudētu pārtikas trūkums, un šī sistēma jau nefunkcionē dažās teritorijās, 80 % ārstu ir pametuši slimnīcas, 75 % bērnu neiet skolā un, atkarībā no reģiona, 30 % līdz 70 % procenti skolu ir slēgtas;
whereas the general humanitarian and human rights situation is deteriorating in Iraq, as reflected by the regular reports of the United Nations Assistance Mission for Iraq (UNAMI) and other UN agencies in the country, that show that an average of 100 people are killed and 200 are wounded per day, that 50% of the population is living on less than USD 1 per day, that unemployment affects more than 80% of the population, that 70% lack access to adequate water supply and 81% to effective sanitation, that 3 million people will be food insecure if food distribution fails and that the system has already ceased to function in some areas, that 80% of doctors have left hospitals, that 75% of children are not in school and that depending on the region 30% to 70% of the schools are closed,
tā kā pašreizējā pēckara situācijā notiek kriminālas darbības, tostarp bruņota laupīšana, cilvēku nolaupīšana, lai iegūtu izpirkuma maksu, to cilvēku slepkavības, kas iesaistīti politiskajā procesā vai atjaunošanas darbos, etniskā tīrīšana, sabotāžas uzbrukumi pret civilo infrastruktūru, piemēram, elektrības līnijām un naftas cauruļvadiem un vērienīgi uzbrukumi, izmantojot bumbas un/vai citas sprāgstvielas pret civiliedzīvotājiem, un tā visa rezultātā daudzi irākieši turpina bēgt, pirmkārt jau uz Jordāniju un Sīriju, bet arīdzan uz Ēģipti, Libānu, Turciju, Irānu un pat vēl tālāk;
whereas in the current post-war situation criminal activities include armed robberies, kidnappings for ransom, harassment, the killing of persons involved in the political process or reconstruction activities, sabotage attacks against civilian infrastructure such as electricity or oil pipelines and full-scale attacks involving indiscriminate use of bombs and/or other explosives against civilians and as a result many Iraqis continue to flee, primarily to Jordan and Syria but also to Egypt, Lebanon, Turkey, Iran and further afield,
tā kā vairāk nekā 2 miljoni cilvēku tagad ir Iekšēji pārvietotas personas, tā kā kopš 2006. gada februāra 822000 cilvēku ir no jauna pārvietoti, un tiek uzskatīts, ka ik dienu tiek pārvietoti 2000 cilvēku; un tā kā pēc UNCHR aprēķiniem līdz 2007. gada beigām iekšēji pārvietoto personu skaits iespējams sasniegs 2,3 līdz 2,5 miljonus
whereas more than 2 million people are now Internally Displaced Persons (IDPs); whereas since February 2006, 822,000 people have been newly displaced, with a further 2000 believed to be displaced each day; and whereas for the end of 2007, UNHCR estimates the number of IDPs as likely to reach 2,3 to 2,5 million,
tā kā Irākā, bez iekšēji pārvietotām personām ir aptuveni 42000 bēgļu, kas nav irākieši (tostarp aptuveni 15000 palestīniešu, kas ir īpaši apdraudēti, kā arī sudānieši, Turcijas kurdi, irāņi un citi);
whereas in addition to the internally displaced, there are approximately 42 000 non-Iraqi refugees within Iraq (including around 15 000 Palestinians who are at particular risk, as well as Sudanese, Turkish Kurds, Iranians and others),
tā kā iekšēji pārvietotām personām ir liegta reģistrācija pārtikas sadalei, kā rezultātā palielinās humanitārās krīzes draudi;
whereas IDPs are denied registration for food distribution, which increases the risk of a humanitarian crisis,
tā kā ir aprēķināts, ka 2 miljoni irākiešu ir bēgļi kaimiņvalstīs bez jebkāda oficiāla aizsardzības statusa no šo valstu puses: Sīrija ir uzņēmusi 1,2 līdz 1,5 miljonus, Jordāna - 500 000 līdz 750 000 irākiešu, kas sastāda lielu daļu no kopējā iedzīvotāju skaita, Ēģipte (vairāk nekā 80 000), Libāna (pēc aptuveniem aprēķiniem - 20 000), Irāna (vairāk nekā 50 000), Persijas līča reģions (vairāk nekā 200 000), Turcija (pēc aptuveniem aprēķiniem - 5 100),
whereas an estimated 2 million Iraqis are refugees in neighbouring states without any formal protected status provided by these host states: Syria hosting 1.2 to 1.5 million, Jordan 500 000 to 750 000 Iraqis, representing a high proportion of the population, Egypt (over 80 000), Lebanon (estimated 20 000), Iran (over 50 000), the Gulf region (over 200 000) and Turkey (estimated 5 100),
tā kā 560000 bēgļu kaimiņvalstīs ir skolas vecuma bērni un tā kā pieeja valsts izglītībai vai subsidētai veselības aprūpei daudzos reģionos ir ierobežota vai liegta ar likumu;
whereas 560 000 of the refugees in the neighbouring countries are children of school age, and whereas access to public education or subsidised health care in many areas is very difficult or barred by law,
tā kā lielākās daļas dalībvalstu un ASV attieksme pret nepieciešamību aizsargāt Irākas bēgļus ir diezgan rezervēta;
whereas the attitude of most Member States and the US to recognising the protection needs of Iraqi refugees has been largely restrictive,
tā kā tas, cik atšķirīga ir dalībvalstu pieeja irākiešu patvēruma pieprasījumiem, parāda, ka nevirzās uz priekšu tādas Eiropas Kopīgās Patvēruma sistēmas izveide, kuras pamatā ir augsti kopīgi standarti un kas spēj aizsargāt tos, kam tas nepieciešams,
whereas great disparities have been determined in the way Iraqi asylum claims are being assessed in the Member States, illustrating the lack of progress made in the development of a Common European Asylum System that is based on high common standards and is able to give protection to those in need,
pievienojas ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos, aicinot starptautisko sabiedrību ilgtspējīgi, visaptveroši un koordinēti rīkoties, lai atvieglotu to miljonu cilvēku likteņus, kam atņemtas mājas humanitārajā krīzē, kuru vairs ilgāk nedrīkst ignorēt; uzskata, ka starptautiskās sabiedrības atbalsts ir ārkārtīgi svarīgs, lai atvieglotu ciešanas simtiem tūkstošiem Irākas bēgļu un valsts iekšienē pārvietotajām personām vai tiem, kas atrodas ceļā, bēgot no valsts, kā arī svarīgs ir atbalsts un palīdzība tādām valstīm kā Sīrija un Jordāna, kuras izmitinājušas lielu skaitu Irākas bēgļu;
Joins with the UN High Commissioner for Refugees in calling for a sustained, comprehensive and coordinated international response to ease the plight of millions of people uprooted by the humanitarian crisis that can no longer be ignored; considers the support of the international comunity vital in easing the suffering of hundreds of thousands of Iraqi refugees and internally displaced persons (IDPs) or those fleeing the country, as well as increased encouragement and assistance to countries like Syria and Jordan, which together host an important number of Iraqi refugees;
pauž nožēlu par to, ka kaimiņvalstis, ar retiem un ierobežotiem izņēmumiem, slēdza savas robežas palestīniešiem, kas bēga no vardarbības un draudiem Irākā, nosoda Irākas Pārvietošanas un migrācijas ministra aicinājumu izdzīt visus palestīniešus no Irākas; nosoda Irākas valdības lēmumu piemērot apgrūtinošas reģistrēšanās prasības palestīniešiem, tādējādi padarot viņu legālo uzturēšanos Irākā ārkārtīgi sarežģītu;
Deplores that neighbouring states kept their borders closed, with rare and limited exceptions, to Palestinians fleeing violence and threats against them in Iraq, condemns the call of the Iraqi Minister of Displacement and Migration to expel all Palestinians from Iraq; condemns the Iraqi government's decision to impose onerous registration requirements on Palestinians making it difficult for them to stay legally in Iraq;
aicina dalībvalstis atteikties no savas pasīvās nostājas attiecībā uz Irākas bēgļu stāvokli un pildīt savas saistības saskaņā ar starptautiskiem un Kopienas tiesību aktiem, dodot irākiešiem iespēju iesniegt patvēruma pieteikumu un pēc iespējas ātrākā laikā saņemt atbildi par tiem, ievērojot noteikto kārtību un vadlīnijas, un piešķirt bēgļa statusu vai palīdzību, vai pagaidu aizsardzību tiem, kuriem ir pamats baidīties no vajāšanām vai nopietna ļaunuma;
Calls on the Member States to overcome their position of non-action regarding the situation of the Iraqi refugees and to fulfil their obligations under international and Community law to give Iraqis in Member States the opportunity to lodge asylum applications and have them processed with minimum delay, respecting procedural safeguards, and grant refugee status or subsidiary or temporary protection to those who have a well-founded fear of persecution or serious harm;
, ja ir zināms, ka šī valsts pienācīgi nerisina Irākas patvēruma pieprasītāju jautājumus; norāda, ka dalībvalstis to var darīt izmantojot Dublinas II regulas 3. panta 2. punktu;
if it is known that that country does not properly consider Iraqi asylum claims; points out that Member States may invoke Article 3(2) of the Dublin II Regulation for this purpose;
mudina dalībvalstis piešķirt tiem irākiešiem, kuriem nepienākas aizsardzības statuss, bet kurus nevar sūtīt atpakaļ, juridisku statusu (pagaidu vai pastāvīgu - atkarībā no apstākļiem) un nodrošināt viņiem adekvātus apstākļus un pamattiesības;
Encourages the Member States to grant Iraqis who do not qualify for a protection status but cannot be returned, a legal status (temporary or permanent depending on their circumstances) and to ensure adequate conditions and basic rights;
ar bažām atzīmē, ka 2005. un 2006. gadā bija reģistrēti 400 līdz 500 piespiedu atpakaļnosūtīšanas gadījumi uz Irāku, un lūdz dalībvalstis uz laiku apturēt piespiedu atpakaļnosūtīšanu uz jebkuru Irākas daļu;
Notes with concern that 400 to 500 forced returns to Iraq were registered in 2005 and 2006 and asks the Member States to suspend temporarily all forced returns to any part of Iraq;
atbalsta UNHCR ieteikumus labvēlīgi uzskatīt patvēruma meklētājus no Dienvidu un Centrālās Irākas par bēgļiem saskaņā ar 1951. gada Bēgļu Konvenciju un, ja viņi nav atzīti par bēgļiem, piešķirt viņiem līdzīgu aizsardzības veidu, izņemot gadījumus, ja persona atbilst 1951. gada Bēgļu Konvencijā noteiktajiem izslēdzošajiem kritērijiem;
Supports the UNHCR recommendation to favourably consider Iraqi asylum seekers from southern and central Iraq as refugees under the Refugee Convention and, where they are not recognised as refugees, to grant them a complementary form of protection unless the individual comes within the exclusion criteria in the Refugee Convention;
atzinīgi vērtē Komisijas Eiropas Kopienas Humānās palīdzības biroja pirmos soļus šajā virzienā; tomēr izsaka nožēlu, par ilgajām procedūrām, kas saistītas ar īpašajām problēmām šajā valstī;
Welcomes the first steps undertaken by the Commission's Directorate-General for Humanitarian Aid (ECHO); regrets, however, the very lengthy procedures necessitated by the particular constraints on the country;
aicina Komisiju steidzami sagatavoties pēc traumatisko centru izveidei Irākas bēgļiem un valsts iekšienē pārvietotajām personām, kā arī izstrādāt "nodarbinātības" projektus, jo īpaši valsts iekšienē pārvietotajām personām lauksaimniecības nozarē tajās Irākas daļās, kur tas ir iespējams;
Invites the Commission to prepare urgently for the creation of post traumatic centres for Iraqi refugees and IDPs, as well as to develop "occupational" projects in particular for IDPs in the agricultural sector in those parts of Iraq where this is possible;
mudina Komisiju 2007. gada 16. jūlija sēdē informēt Parlamentu un jo īpaši tā Budžeta Kontroles komiteju par Irākai piešķirto līdzekļu izmantošanu, īpaši attiecībā uz Starptautisko Irākas atjaunošanas fondu, kā arī atgādina Komisijai par prioritātēm, kas paustas tās 2006. gada 7. jūnija Paziņojumā ( COM(2006)0283 ), starp kurām bija: 1) atbalsts demokrātiskai valdībai, 2) drošības stiprināšana pamatojoties uz valsts tiesību aktiem un tādas kultūras veicināšana, kurā būtu ievērotas cilvēktiesības; atgādina, ka uzskata - šos jautājums jārisina ārkārtīgas steidzamības kārtā un mudināja savā iepriekš minētajā 2007. gada 15. februāra rezolūcijā novirzīt ievērojamu daļu no ES Irākai paredzēta budžeta tieši bēgļu problēmu risināšanai; sniedzamajā informācijā jābūt skaidri norādītam sadalījumam pēc darbību veida, apmaksātajām un paveiktajām darbībām, arīdzan skaidri norādot uz programmām, kas paredzētas Irākas bēgļiem un valsts iekšienē pārvietotajām personām;
Urges the Commission to inform Parliament, and in particular its Committee on Budgetary Control at its meeting of 16 July 2007, about the use of the funds allocated to Iraq, in particular via the International Reconstruction Fund Facility for Iraq (IRFFI), and reminds the Commission of the priorities of its Communication of 7 June 2006 ( COM(2006)0283 ), which included (1) support to a democratic government, (2) security reinforcement on the basis of the rule of law and the promotion of a culture of respect for human rights; recalls that it considers it as an extreme emergency, and urged in its abovementioned resolution of 15 February 2007, that a significant part of the EU budget earmarked for programmes with Iraq be allocated for the refugees; this presentation should include an exact breakdown by activity type and budgeted, committed and paid activities identifying also clearly programmes dedicated to Iraqi refugees and IDPs;
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju, Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem , ANO Augstajam komisāram bēgļu jautājumos (UNHCR), Irākas, Sīrijas, Jordānijas, Libānas, Ēģiptes, Turcijas, Palestīnas un Arābu valstu līgas valdībām un parlamentiem.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments and parliaments of the Member States, the UN High Commissioner for Refugees (UNHCR), the governments and parliaments of Iraq, Syria, Jordan, Lebanon, Egypt, Turkey, Palestine and the Arab League.
B6-0292 , 0293 , 0296 , 0298 , 0302 un 0304/2007
B6-0292 , 0293 , 0296 , 0298 , 0302 and 0304/2007
ņemot vērā Eiropas Savienības un Moldovas Republikas Partnerības un sadarbības nolīgumu, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā,
having regard to the Partnership and Cooperation Agreement between the Republic of Moldova and the European Union, which entered into force on 1 July 1998,
ņemot vērā Eiropas Padomes Ministru komitejas 2006. gada 1. martā pieņemto pagaidu rezolūciju par Eiropas Cilvēktiesību tiesas (ECT) 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā Iļjašku un citi pret Moldovas Republiku un Krieviju,
having regard to the interim resolution adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe on 1 March 2006 concerning the judgment of the European Court of Human Rights (ECHR) of 8 July 2004 in the case of Ilaşcu and others against Moldova and Russia,
ņemot vērā 1999. gadā Stambulā notikušajā Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) augstākā līmeņa sanāksmē un 2002. gadā Portu notikušajā EDSO Ministru padomes sanāksmē pieņemtās deklarācijas,
having regard to the Declarations of the Organisation for Security and Cooperation in Europe (OSCE) at the 1999 Summit in Istanbul and the 2002 Ministerial Council meeting in Porto,
ņemot vērā 1949. gada 12. augusta Ženēvas Konvencijas attiecībā uz mirušo tiesībām,
having regard to the Geneva Conventions for the protection of war victims of 12 August 1949,
tā kā Moldovas Republikas Piedņestras reģionā pēc 1992. gada kara izveidojās nelikumīgs separātistu autoritārais režīms; strupceļā nonākušais Piedņestras konflikts nav atrisināts, un cilvēktiesību pārkāpumi joprojām ir ļoti nopietni un plaši izplatīti;
whereas the 1992 war in the Transnistrian region of the Republic of Moldova led to the establishment of a separatist, illegitimate and authoritarian regime in the region; the situation of the frozen conflict persists and human rights violations continue to be gross and widespread;
tā kā Piedņestras konfliktam joprojām nav rasts risinājums, neskatoties uz iepriekš minētajiem starptautiskajiem lēmumiem, kā rezultātā situācija cilvēktiesību ievērošanas jomā šajā reģionā arvien pasliktinās;
whereas no final solution has yet been found to the Transnistrian conflict despite the above-mentioned international decisions, which leads to the continued deterioration of respect for human rights in the region;
tā kā pēdējais piemērs cilvēktiesību neievērošanai Piedņestrā ir Tudora Popas un Andreja Ivantoča lieta, kurus pazemoja un kuriem liedza atgriezties savās mājās;
whereas the latest example of human rights violations in Transnistria is the case of Tudor Popa and Andrei Ivanţoc, who were subjected to degrading treatment and were prohibited from returning to their homes;
tā kā Eiropas Cilvēktiesību tiesas (ECT) 2004. gada 8. jūlija spriedums lietā Iļjašku un citi pret Moldovas Republiku un Krieviju vēl nav izpildīts un Piedņestras separātistu režīms to pilnīgi ignorēja;
whereas the judgment of the European Court of Human Rights (ECHR) of 8 July 2004 in the case of Ilaşcu and others against Moldova and Russia has not yet been implemented and has been completely ignored by the Transnistrian separatist regime;
tā kā Piedņestrā joprojām notiek nopietni cilvēktiesību pārkāpumi, proti, rumāņiem tiek liegtas viņu tiesības, slēdzot rumāņu skolas un apgānot Piedņestrā atrodošos rumāņu kapus, kā arī netiek ievērotas visu apgabalā dzīvojošo politiskās tiesības un brīvības, kā rezultātā ir plaši izplatīta cilvēku tirdzniecība un organizētā noziedzība;
whereas the serious violations of human rights in Transnistria continue, particularly leading to the denial of the rights of Romanians with the closure of Romanian-language schools and the profanation of a Romanian cemetery in Transnistria, as well as the violation of the political rights and liberties of the entire population living in the area, resulting in widespread trafficking in human beings and organised crime;
tā kā Eiropas Savienība veica nozīmīgus pasākumus, lai veicinātu saikni ar Moldovas Republiku un meklētu risinājumu Piedņestras konfliktam, atklājot pastāvīgu Eiropas Komisijas delegāciju Kišiņevā, ieceļot ES īpašo pārstāvi Moldovas Republikas jautājumos, kurš ir pilnvarots sniegt ieguldījumu Piedņestras konflikta ilgtspējīgā noregulēšanā, un izveidojot ES robežkontroles palīdzības misiju, kas darbojas Moldovas Republikā un Ukrainā;
whereas the European Union took important steps to enhance its engagement with the Republic of Moldova and the search for a resolution of the Transnistrian conflict by opening a permanent European Commission delegation in Chisinau, appointing an EU Special Representative (EUSR) for the Republic of Moldova with a mandate to contribute to a sustainable settlement of the Transnistrian conflict and establishing an EU Border Assistance Mission (EUBAM) to the Republic of Moldova and Ukraine,
tā kā "5+2" sarunas par Moldovas Republikas reģionu Piedņestru notiek kopš 1992. gada un tajās piedalās Moldovas Republika, Moldovas Republikas Piedņestras reģions, Krievija, Ukraina un EDSO; tā kā ES un Amerikas Savienotās Valstis kopš 2005. gada ir novērotājas; tā kā 2006. gada aprīlī sarunas tika pārtrauktas;
whereas negotiations concerning Transnistria, a region of the Republic of Moldova, have been ongoing since 1992, in the so called '5+2' Format, in which the Republic of Moldova, the Transnistrian region of the Republic of Moldova, the Russian Federation, Ukraine and the OSCE have participated; whereas the EU and the United States of America became observers in 2005; whereas in April 2006 the negotiations broke down,
ņemot vērā Moldovas Republikas tiekšanos uz Eiropu un to, ka Piedņestras situācija norisinās ES tiešā pierobežā; atzīstot Moldovas Republikas teritoriālo integritāti un aicinot visas puses par galveno politisko prioritāti darbā atzīt valsts atkalapvienošanu;
having regard to the Republic of Moldova's European aspirations and the fact that the situation in Transnistria is taking place in the immediate neighbourhood of the EU; recognising the territorial integrity of the Republic of Moldova and calling on all parties to work as a political priority for the reunification of the State;
pauž dziļu nozēlu par cilvēktiesību un cilvēka cieņas neievērošanu Piedņestrā, ko atspoguļo Iļjašku grupas prāva un aizturēšana, brīvību noliegums šajā apgabalā dzīvojošajiem cilvēkiem, informācijas un izglītības pieejamības tiesību ignorēšana, kā rezultātā ir plaši izplatīta cilvēku tirdzniecība un organizētā noziedzība;
Strongly deplores the lack of respect for human rights and human dignity in Transnistria, as reflected by the trial and detention of the Ilaşcu Group, the denial of the liberties of the population living in that area, ignoring the right to access to information and education, resulting in widespread trafficking in human beings and organised crime;
atzinīgi vērtē Andreja Ivantoča un Tudora Popas atbrīvošanu, taču pauž nozēlu, ka Tiraspoles separātistu režīms kā viņu atbrīvošanas iemeslu pasludināja apcietinājuma termiņa beigšanos, nevis ECT lēmuma izpildi; nosoda to, ka pret Andreju Ivantoču tika vērsta vardarbība, un cilvēka cieņas aizskārumus pēc atbrīvošanas, ko apliecina to cilvēku uzņemtie video materiāli, kas bija liecinieki viņa atbrīvošanai;
Welcomes the release of Andrei Ivanţoc and Tudor Popa, but deplores the fact that their release by the separatist regime of Tiraspol was declared as resulting from the expiry of their term of imprisonment, and not due to the implementation of the decision of the ECHR; condemns the fact that Andrei Ivanţoc was subjected to violence and attacks on his human dignity upon his release, as film footage taken by witnesses to his release testifies;