natgillin/translations-raw huggingface dataset:
katrā gadījumā pirmām kārtām ņemot vērā bērna intereses, uzsver nozīmi, kāda ir ielu bērnu, pārdoto bērnu un nepilngadīgo bez pavadības atkalapvienošanai ar viņu ģimenēm; uzsver, ka atkalapvienošana ir jāpapildina ar īpašiem sociālās reintegrācijas pasākumiem, kad sociāli ekonomiskā situācija ir likusi bērnam iesaistīties tādās nelikumīgās ienākumu gūšanas darbībās kā prostitūcija un narkotiku tirdzniecība, kas kaitē bērna fiziskajai un morālajai attīstībai; prasa uzsākt kopīgu koordinētu darbību, lai novērstu ielu bērnu un to ģimeņu galējas atstumtības un nabadzības galvenos cēloņus, uzlabojot to piekļuvi kvalitatīviem pakalpojumiem un apkarojot organizēto noziedzību; aicina Padomi vienoties par saistībām visas Eiropas mērogā, kuru pamatā būtu Parlamenta 2008. gada 16. janvāra rezolūcija "Ceļā uz ES stratēģiju par bērnu tiesībām", lai līdz 2015. gadam bērniem vairs nebūtu jādzīvo uz ielas;
Stresses the importance of supporting the reuniting of street children, trafficked children and unaccompanied minors with their families, considering in each case the best interests of the child; emphasises that reunion should be accompanied by special measures of social reintegration where the socio-economic situation has led the child to engage in illicit income-generating activities which are harmful to the child's physical and moral development, such as prostitution and drug dealing; calls for joint coordinated action addressing the root causes of the extreme marginalisation and poverty of street children and their families, improving their access to quality services and combating organised crime; calls on the Council to agree on an EU-wide commitment based on Parliament's resolution of 16 January 2008 'Towards an EU strategy on the rights of the child' to make sure that by 2015, no children have to live in the street;
mudina dalībvalstis atzīt, ka galējas nabadzības, neaizsargātības, diskriminācijas un sociālās atstumtības apburtais loks bērniem un jo īpaši ielu bērniem rada sevišķu risku un ka ir vajadzīgi diferencēti un individualizēti pasākumi, lai likvidētu dažādos nelabvēlīgos apstākļus; mudina dalībvalstis atbalstīt ES kopīgos centienus apturēt bērnu tirdzniecību un prostitūciju, bērnu narkomāniju, vardarbību pret bērniem un jauniešu likumpārkāpumus;
Encourages the Member States to recognise that the vicious circle of extreme poverty, vulnerability, discrimination and social exclusion puts children, and particularly street children, at particular risk and that differentiated and individualised actions are required to address multiple deprivations; urges the Member States to endorse an EU joint effort to stop child trafficking and prostitution, child drug addiction, violence against children and juvenile delinquency;
aicina Komisiju apsvērt bērnu nabadzības un sociālās atstumtības problēmu plašākā ES politikas kontekstā, risinot tādus jautājumus kā imigrācija, invaliditāte, diskriminācija, bērnu aizsardzība pret visu veidu sliktu izturēšanos un ļaunprātīgu izmantošanu, bērnu un pieaugušo aprūpētāji, vīriešu un sieviešu līdztiesība, ģimenes atbalsts, aktīva sociālā integrācija, aprūpe un izglītība kopš agrīna vecuma, mūžizglītība, kā arī darba, ģimenes un privātās dzīves saskaņošana;
Calls on the Commission to consider child poverty and social exclusion in a broader context of EU policy making, including issues such as immigration, disability, discrimination, protection of children from all forms of maltreatment and abuse, child and adult carers, equality between men and women, family support, active social inclusion, early-years care and education, life-long learning and the reconciliation of working life, non-working life and family life;
aicina Komisiju un dalībvalstis efektīvi īstenot vienādas samaksas par vienādu sociālas vērtības darbu principu un veikt sociālās aizsardzības sistēmu īpašu analīzi un reformu, un izstrādāt ES pamatnostādnes, lai reformētu sociālās aizsardzības sistēmas no dzimumu vienlīdzības skatupunkta, tostarp individualizējot tiesības uz sociālo nodrošinājumu, pielāgojot sociālo aizsardzību un pakalpojumus mainīgajām ģimenes struktūrām, kā arī nodrošinot, lai sociālās aizsardzības sistēmas labāk novērš sieviešu nestabilo situāciju un apmierina neaizsargātāko sieviešu grupu vajadzības;
Calls on the Commission and the Member States to implement effectively the principle of equal payment for work of equal social value and to carry out a specific analysis and reform of social protection systems and to develop EU guidelines to reform social protection systems from a gender equality perspective, including the individualisation of rights to social security, adapting social protection and services to changing family structures and ensuring that social protection systems better counteract the precarious situation of women and meet the needs of the most vulnerable groups of women;
aicina Komisiju uzlabot salīdzinošo novērtēšanu un uzraudzību saistībā ar atklāto koordinācijas metodi, izstrādāt kopējus rādītājus un vākt salīdzināmus kvalitatīvus datus un ilgtermiņa statistikas informāciju par bērnu stāvokli, kas attiektos uz visaptverošās metodes visiem aspektiem, lai cīnītos pret bērnu nabadzību un sociālo atstumtību, tostarp attiecībā arī uz bērnu un ģimeņu mājokļiem, tā, lai spētu uzraudzīt bērnu labklājību;
Calls on the Commission to improve benchmarking and monitoring in the Open Method of Coordination, to establish common indicators and to collect comparable high-quality data and long-term statistics on the situation of children, covering all aspects of a holistic approach to combating child poverty and social exclusion, including the housing of children and families, in order to be able to monitor children's well-being;
mudina Eiropas Kopienu Statistikas biroju izveidot saikni ar rādītāju kopumu, kas tiek izstrādāts, lai pārraudzītu ES pasākumu ietekmi uz bērnu tiesībām un labklājību, un ko uzdevusi veikt Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra; norāda uz nepieciešamību pēc Komisijas, Pamattiesību aģentūras un dalībvalstu kopīgiem centieniem strādāt sadarbībā ar attiecīgajām ANO aģentūrām, starptautiskajām organizācijām un pētniecības centriem, lai uzlabotu salīdzinošu statistikas datu apkopošanu saistībā ar bērnu situāciju Savienībā, nepieciešamību, ko Parlaments minējis tā iepriekšminētajā 2008. gada 16. janvāra rezolūcijā; aicina dalībvalstis veikt visus iespējamos pasākumus, lai ievērotu 2008. gada 17. janvārī pieņemtajā Sociālās aizsardzības komitejas ziņojumā par bērnu nabadzību un labklājību pausto ieteikumu, kurā uzsvērts, ka dalībvalstīm ir jāpārskata dažādie datu avoti, kas ir pieejami valsts un vietējā līmenī, par bērniem neaizsargātās situācijās;
Encourages Eurostat to establish a link with the set of indicators that is being developed to monitor the impact of EU action on children's rights and welfare, commissioned by the European Union Agency for Fundamental Rights; points to the need for a joint effort of the Commission, the fundamental rights agency and the Member States to work in cooperation with relevant UN agencies, international organisations and research centres towards improving the collection of comparable statistical data on the situation of children in the Union, a need which it mentioned in its abovementioned resolution of 16 January 2008; calls on the Member States to take all possible measures to comply with the recommendation expressed in the Social Protection Committee's Report on Child Poverty and Well-being in Europe, adopted on 17 January 2008, which stresses that Member States should review the various sources of data available at national and regional levels on children in vulnerable situations;
mudina dalībvalstis sākt piemērot preventīvas sistēmas, lai noskaidrotus kritiskas situācijas, piemēram, kad vecāki var zaudēt mājokli, pēkšņas bērnu izņemšanas no skolas gadījumos vai gadījumos, kad paši vecāki bērnībā cietuši no ļaunprātīgas izmantošanas; aicina dalībvalstis, piemērojot mehānismus riska grupu atbalsta nodrošināšanai, īstenot aktīvu politiku ar mērķi nepieļaut bērnu izstāšanos no skolas agrīnā vecumā;
Urges the Member States to put in place preventive systems to detect critical situations, such as where parents are about to lose their home, the abrupt removal of children from school, or cases of abuse suffered by parents during their own childhood; calls on the Member States to pursue an active policy aimed at preventing children from leaving school early, through mechanisms which provide support for groups at risk;
mudina dalībvalstis, kuras vēl nav to veikušas, nodot pašvaldībām pilnvaras izveidot un vadīt sistēmas, lai palīdzētu grūtībās nonākušiem bērniem, un nodrošināt, ka tās ir pēc iespējas efektīvākas;
Urges those Member States which have not yet done so, to devolve to their local authorities the power to set up and run systems to assist children in trouble, in order to ensure that they are as efficient as possible;
atbalsta Komisijas viedokli ‐ lai sasniegtu labākos rezultātus bērnu nabadzības izskaušanā, ir jāpanāk līdzsvars starp daudzveidīgu modernu ģimeņu struktūru izveides mērķiem un mērķiem bērnu tiesību īstenošanā;
Supports the Commission's view that a balance between targeting the diversity of modern family structures and targeting the rights of the child achieves the best outcomes in combating child poverty;
aicina Komisiju veicināt labi līdzsvarotu dažādu jomu politiku, kura ir atbilstīgi finansēta un kurai izvirzīti skaidri mērķi un uzdevumi, ņemot vērā dalībvalstu īpatnības un īpaši pievēršoties savlaicīgas intervences pasākumiem;
Calls on the Commission to promote a well-balanced policy mix adequately resourced and underpinned by clear objectives and targets that takes into account the specific national context and focuses on early intervention;
aicina dalībvalstis stiprināt savstarpēju mācīšanās procesu un uzraudzību par to, cik sekmīgi vai nesekmīgi tiek īstenota politika bērnu nabadzības un sociālās atstumtības izskaušanā;
Calls on the Member States to strengthen the mutual learning process and their monitoring of successful and unsuccessful policies to combat child poverty and social exclusion;
uzsver, cik svarīga ir integrēta visaptveroša ģimeņu politika, ar kuru ne tikai paredz aktīvu integrāciju, bet arī risina visus bērnu un ģimenes labklājības aspektus un izskauž bērnu nabadzību un sociālo atstumtību Savienībā;
Stresses the importance of integrated, holistic family policies going beyond active inclusion to address all aspects of child and family well-being and to eradicate child poverty and social exclusion in the Union;
aicina dalībvalstis apmainīties ar paraugpraksi par bērnu līdzdalību un veicināt viņu iesaistīšanu to lēmumu pieņemšanā, kas saistīti ar viņu nākotni, jo bērnu līdzdalība ir labākais veids, kā veicināt bērna nākotnes izredzes;
Calls on the Member States to exchange best practices on children's participation and to promote the involvement of children in decisions concerning their own future, as this is the best way to get a children's perspective;
atzinīgi vērtē Komisijas un dalībvalstu saistības īstenot ANO Konvenciju par bērna tiesībām; aicina Komisiju un dalībvalstis izveidot skaidru saikni starp bērnu tiesību aizsardzības programmu un bērnu nabadzības un atstumtības izskaušanas programmu, jo bērnu nabadzība un iespēju atņemšana ir cilvēka pamattiesību pārkāpums; mudina dalībvalstis, izstrādājot sociālās integrācijas stratēģijas, ņemt vērā konvencijas komitejas ieteikumus, atbildot uz valstu iesniegtajiem īstenošanas pārskatiem un nevalstisko organizāciju alternatīvajiem ziņojumiem;
Welcomes the Commission's and Member States' commitment to the UN Convention on the Rights of the Child; calls on the Commission and Member States to establish a clear connection between the children's rights agenda and the agenda to combat child poverty and exclusion, as child poverty and deprivation is a violation of fundamental human rights; encourages Member States to have regard to the recommendations of the Convention Committee in response to the implementation reports from State parties and non-governmental organisations alternative reports when preparing their social inclusion strategies;
norāda, ka pakalpojumu un maksājumu atvieglojumu ziņā vienvecāka ģimenēm nedrīkst būt sliktāki apstākļi kā pāriem ar bērniem;
Points out that single parents must not be placed in a worse position than couples with children as regards services and benefit payments;
mudina dalībvalstis izstrādāt valsts stratēģijas bērnu nabadzības samazināšanai un izskaušanai, piemērojot diferencētu pieeju, kurā ņemtas vērā nabadzības līmeņa atšķirības atkarībā no attiecīgā reģiona un bērnu vecuma;
Urges the Member States to develop national strategies for reducing and eradicating child poverty on the basis of a differentiated approach which takes into account variations in the level of poverty depending on the region and the age under consideration;
aicina dalībvalstis nodrošināt, ka visiem bērniem un ģimenēm, tostarp tiem, kas dzīvo nabadzībā un ir sociāli atstumti, ir pieejami kvalitatīvi sociālās aprūpes pakalpojumi, kuru sniedzēji skaidri apzinās nabadzības ietekmi uz ģimenēm, tostarp saistībā ar paaugstinātu risku un ietekmi uz bērnu ļaunprātīgu izmantošanu un sliktu izturēšanos pret bērniem;
Calls on the Member States to ensure that all children and families, including those experiencing poverty and social exclusion, have access to high quality social care services which reflect a clear understanding of the impact of poverty on families, including the increased risks of, and impact of, child abuse and maltreatment;
Nodarbinātības politika sociāli iekļaujoša darba tirgus nodrošināšanai
Employment policies for socially inclusive labour markets
piekrīt Komisijas viedoklim, ka nodarbinātība ir labākais veids, kā izvairīties no nabadzības un sociālās atstumtības, taču tā ne vienmēr ir garantija, jo saskaņā ar oficiālajiem statistikas datiem 8 % darba ņēmēju Savienībā draud nabadzība; tādēļ aicina Komisiju un dalībvalstis efektīvi īstenot Direktīvu 2000/78/EK;
Agrees with the Commission that having a job is the best way to avoid poverty and social exclusion, but that it is not always a guarantee thereof, as, according to official statistics, 8% of workers in the Union are at risk of poverty; calls on the Commission and the Member States, therefore, to implement effectively Directive 2000/78/EC;
aicina dalībvalstis efektīvāk īstenot pašreizējos Kopienas tiesību aktus nodarbinātības un sociālo lietu jomā;
Calls on the Member States more effectively to implement existing Community legislation in the fields of employment and social affairs;
norāda, ka 20 miljonus cilvēku, jo īpaši sievietes, Savienībā ietekmē strādājošo nabadzība, t. i., 6 % no kopējā iedzīvotāju skaita un 36 % strādājošo draud strādājošo nabadzība; aicina dalībvalstis vienoties par minimālās algas tiesību aktiem kā aktīvās integrācijas neatņemamu elementu;
Points out that 20 million people in the Union , most of them women, are affected by in-work poverty, or, in other words, 6% of the total population and 36% of the working population are at in-work poverty risk; calls on the Member States to agree on minimum wage legislation as an integral element of active inclusion;
uzsver, ka nepilna laika darba īpatsvars Savienībā sievietēm ir 31 %, bet vīriešiem ‐ 7,4 %; uzsver, ka nepilnas slodzes nodarbinātība sievietēm bieži vien ir tikai niecīgs un margināls darbs pusslodzē ar zemu atalgojumu un nepietiekamu sociālo aizsardzību; norāda, ka tādēļ sievietēm ir lielāks risks nonākt nabadzībā, it īpaši vecumā, jo pensijas no nepilna darba laika darba ļoti bieži nav pietiekamas, lai dzīvotu neatkarīgu dzīvi;
Stresses that the proportion of part-time employment in the Union is 31% for women and 7,4% for men; emphasises that part-time employment for women is often only petty and marginal part-time work with poor remuneration and insufficient social protection; points out that women are therefore at greater risk of falling into poverty, especially in old age, as pensions from part-time employment very often do not suffice to lead an independent life;
uzskata, ka nelabvēlīgākos apstākļos dzīvojošu iedzīvotāju grupu aktīvai iekļaušanai darba tirgū nepieciešami šādi īpaši pasākumi:
Considers that, for active inclusion in the labour market, the most disadvantaged groups need specific measures:
personas attīstības atbalstīšana, sniedzot izglītības, apmācības un mūžizglītības, tostarp IT prasmju apgūšanas, iespējas un novērtējumu, kā arī ģimenes stabilitātes, sociālās integrācijas un iekļaušanas pirms nodarbinātības veicināšana, atzīstot, ka katra paša individuālai atbildībai par integrēšanos sabiedrībā ir liela nozīme un ka tā būtu jāsekmē;
supporting personal development, through education, training, lifelong learning, the acquisition of IT skills and assessment, as well as family stability, social integration and inclusion before employment, recognising that the individual's responsibility to integrate into society is of great importance and should be stimulated;
iespējami plašākas pieejas informācijai un individualizētas piekļuves nodrošināšana drošai, stabilai un augsti kvalificētai nodarbinātībai saskaņā ar personas vajadzībām un spējām; to šķēršļu likvidēšana, kas cilvēkiem neļauj iesaistīties vai atgriezties darba tirgū, īpašu vērību pievēršot vienvecāka ģimenēm, un pakāpeniskas un elastīgas pensionēšanās atbalstīšana, lai palielinātu vecāka gadagājuma cilvēku ienākumus un nepieļautu viņu nonākšanu trūkumā;
providing maximum access to information and personalised pathways to secure and stable, highly skilled employment in accordance with people's needs and capacities; eliminating the obstacles to people entering or returning to the labour market, with particular attention being paid to single-parent families, and promoting gradual retirement to increase elderly people's income levels and prevent their impoverishment;
nodarbinātības un vietas darba tirgū saglabāšanas veicināšana ar atbalsta pasākumiem (piemēram, apmācību darbavietā un mūžizglītības iespējām), uzņēmējdarbības attīstība, kā arī darba organizācija, kas palīdz atstumtiem cilvēkiem iekļautie darba vietā vai darba tirgū un saskaņot darbu ar centieniem risināt ar sociāli nelabvēlīgiem apstākļiem saistītas problēmas (piemēram, mājokļa trūkumu, aprūpes pienākumus vai veselības problēmas);
supportive measures fostering employment and the ability to remain in the job market (e.g. on-the-job training and lifelong learning opportunities); developing entrepreneurship and also work arrangements that help marginalised people to enter the workplace or the job market and reconcile employment with their efforts to deal with social disadvantage (such as a lack of housing, care responsibilities or health problems);
darba izbeigšanas uzraudzība attiecībā uz pensijas vecuma personām saistībā ar darbavietu atbrīvošanos;
monitoring the cessation of work by persons of retirement age in the interests of releasing posts;
uzskata, ka "darbam jāatmaksājas" politikai būtu jārisina problēmas, kuru dēļ iedzīvotāji darba tirgus zemākatalgotajā segmentā nokļūst zemas darba samaksas slazdā un ciklā, kad periodiski strādā par zemu darba samaksu vai negūst ienākumus, un saistībā ar kurām personu nedrošas, zemi atalgotas, zemas kvalitātes darbavietas, darbavietas ar zemu ražīgumu mijas ar bezdarbu un/vai pasivitāti; uzsver, ka, risinot bezdarba un sociālo pabalstu jautājumus, pirmām kārtām nepieciešama elastdrošības pieeja; uzskata, ka sociālās labklājības sistēmām aktīvi jāmotivē cilvēki meklēt jaunas darba iespējas, vienlaikus mudinot viņus būt atvērtiem pārmaiņām un samazinot viņiem ienākumu zaudējumus, un nodrošinot izglītības iespējas; mudina politikas veidotājus "darbam jāatmaksājas" politikas izstrādē izmantot elastdrošības koncepciju;
Considers that make-work-pay policies should address the problem of the low-pay trap and the low-pay/no-pay cycle at the lower end of the labour market whereby individuals move between insecure, low-paid, low-quality, low-productivity jobs and unemployment and/or inactivity; stresses that the need for flexibility in unemployment and social benefits should be addressed as a matter of priority; considers that welfare systems should actively motivate people to look for new job opportunities while encouraging openness to change by mitigating income loss and providing opportunities for education; urges policy makers to use the concept of flexicurity in their "make-work-pay" policies;
aicina dalībvalstis pārskatīt "aktivizēšanas politiku", kura balstās uz pārāk ierobežotiem noteikumiem un nosacījumiem par tiesībām uz pabalstiem to saņēmējiem un kura piespiež cilvēkus nodarboties ar zemas kvalifikācijas darbu, ar kuru nevar nodrošināt pienācīgas kvalitātes dzīves līmeni;
Calls on the Member States to rethink "activation policies" that are based on too restrictive eligibility and conditionality rules for benefit recipients and force people into low quality jobs that do not provide a decent living standard;
iesaka, ka jāatrod līdzsvars starp personu individuālo atbildību un sociālā atbalsta nodrošināšanu, lai dotu iespēju ikvienam dzīvot cilvēka cienīgu dzīvi un līdzdarboties sabiedrībā;
Proposes that a balance be stuck between the personal responsibility of individuals and the provision of social assistance, so as to enable everyone to live in dignity and participate in society;
uzsver Padomes nostāju, ka aktīva darba tirgus politikai jāveicina "labs darbs" un augšupejoša sociāla mobilitāte un jānodrošina priekšnoteikumi regulārai, ienesīgai nodarbinātībai ar atbilstīgu sociālo aizsardzību un pienācīgas kvalitātes darba apstākļiem, un atalgojumu;
Highlights the Council's position that active labour market policies should promote "good work" and upward social mobility and provide stepping stones towards regular, gainful employment with adequate social protection and decent working conditions and remuneration;
uzsver potenciālu, kāds ir sociālai ekonomikai, sociāliem uzņēmumiem, bezpeļņas sektoram un valsts nodarbinātības sektoram, lai sniegtu atbalstītas nodarbinātības iespējas un darba vidi mazāk aizsargātām grupām, un kurš ir jāizpēta un pilnībā jāatbalsta dalībvalstīs un saskaņā ar Kopienas politiku (Eiropas Sociālo fondu, reģionālajiem un kohēzijas fondiem utt.);
Highlights the potential of the social economy, social enterprises, the not-for-profit sector and the public employment sector to provide supported employment opportunities and working environments for vulnerable groups, which should be explored and supported to the fullest by the Member States and under Community policies (the European Social Fund, Regional and Cohesion Funds, etc.);
piekrīt Komisijas viedoklim, ka attiecībā uz tām personām, kuras dažādu iemeslu dēļ (piemēram, nopietnas invaliditātes, vecuma vai nespējas, pastāvīgas nabadzības un iepriekšējo paaudžu nabadzības un/vai diskriminācijas ietekmes, ģimenes vai aprūpes pienākumu sloga vai iespēju trūkuma, kas saistīts ar vietējo teritoriju, dēļ) nespēj strādāt, aktīvas integrācijas politikā jāparedz ienākumu atbalsts un atbalstoši pasākumi, lai novērstu nabadzību un sociālo atstumtību un sniegtu iespēju šīm personām dzīvot cilvēka cienīgu dzīvi un līdzdarboties sabiedrībā;
Agrees with the Commission that, for those who cannot work for various reasons (such as severe disability, age or incapacity, the impact of persistent and generational poverty and/or discrimination, the burden of family or caring responsibilities or local area deprivation), active inclusion policies must provide income support and supportive measures to prevent poverty and social exclusion and to enable such people to live in dignity and participate in society;
aicina dalībvalstis samazināt fiskālo spiedienu ne tikai uz zemāku ienākumu guvējiem, bet arī attiecībā uz tiem, kam ir vidēji ienākumi, lai darba ņēmēji neiekļūtu zema atalgojuma slazdos un lai ierobežotu nereģistrēta darba veikšanu;
Calls on the Member States to reduce fiscal pressure not only on lower income earners but also on average income earners, so as to prevent workers from being caught in a low-wage trap and to deter recourse to undeclared work;