natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– ņemot vērā Āfrikas Savienības 1969. gada septembra Konvenciju par īpašiem bēgļu problēmu aspektiem Āfrikā, kurai Lībija ir pievienojusies kopš 1981. gada 17. jūlija,
– having regard to the African Union Convention governing the specific aspects of refugees, in Africa of September 1969, to which Libya has been a party since 17 July 1981,
– ņemot vērā Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību hartu un tās protokolu par Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību tiesas izveidi, ko Lībija ratificēja attiecīgi 1987. gada 26. martā un 2003. gada 19. novembrī,
– having regard to the African Charter on Human and Peoples' Rights and its protocol on the establishment of an African Court on Human and Peoples' Rights, ratified by Libya on 26 March 1987 and 19 November 2003 respectively,
– ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un jo īpaši tās 19. panta 2. punktu,
– having regard to the Charter of Fundamental Rights of the European Union and in particular its Article 19(2),
– ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 2007. gada 18. decembra Rezolūciju Nr. 62/149, kurā izteikts aicinājums noteikt moratoriju nāvessoda izmantošanai, un ANO Ģenerālās asamblejas 2008. gada 18. decembra Rezolūciju Nr. 63/168, kurā izteikts aicinājums īstenot Ģenerālās asamblejas 2007. gadā pieņemto Rezolūciju Nr. 62/149,
– having regard to United Nations General Assembly (UNGA) Resolution 62/149 of 18 December 2007 calling for a moratorium on the use of the death penalty, and UNGA Resolution 63/168 of 18 December 2008 calling for the implementation of the 2007 General Assembly resolution 62/149,
– ņemot vērā saprašanās memorandu, kuru 2007. gada 23. jūlijā līdzparakstīja komisāre B.Ferrero-Waldner un Eiropas lietu sekretārs El Obeidi ,
– having regard to the Memorandum of Understanding jointly signed by Commissioner Ferrero-Waldner and European Affairs Secretary El Obeidi on 23 July 2007,
– ņemot vērā Padomes 2007. gada 15. oktobra secinājumus un oficiālu sarunu par ES – Lībijas pamatnolīgumu sākumu 2008. gada 12.–13. novembrī,
– having regard to the Council Conclusions of 15 October 2007 and the official launch of the negotiations on a EU-Libya framework agreement on 12-13 November 2008,
– ņemot vērā Padomes 2011. gada 21. februāra secinājumus par notikumu gaitu dienvidu kaimiņvalstīs,
– having regard to the Council Conclusions of 21 February 2011 on Developments in the Southern Neighbourhood,
– ņemot vērā ES augstās pārstāves Catherine Ashton 2011. gada 22. februārī izteiktās piezīmes, noslēdzot vizīti Ēģiptē, kad viņa paziņoja par sarunu ar Lībiju par ES–Lībijas pamatnolīgumu apturēšanu,
– having regard to the remarks of 22 February 2011 by EU High Representative Catherine Ashton at the end of her visit to Egypt, announcing the suspension of negotiations with the Libyan authorities on a EU-Libya framework agreement,
– ņemot vērā augstās pārstāves Catherine Ashton 2011. gada 23. februāra deklarāciju par Lībiju, viņas piezīmes aizsardzības ministru neformālās tikšanās laikā 2011. gada 25. februārī, viņas 2011. gada 27. februāra paziņojumu Eiropas Savienības vārdā par ANO Drošības padomes rezolūciju un jaunākajiem notikumiem saistībā ar situāciju Lībijā, kā arī viņas runu ANO Cilvēktiesību padomē 2011. gada 28. februārī,
– having regard to High Representative Catherine Ashton's Declaration of 23 February 2011 on Libya, her remarks in the margins of the Informal Defence Ministerial Meeting of 25 February 2011, her Statement on behalf of the European Union of 27 February 2011 on UNSC resolution and latest developments regarding the situation in Libya and her speech before the Human Rights Council of the United Nations held on 28 February 2011,
– ņemot vērā ANO Drošības padomes 2011. gada 22. februāra paziņojumu presei par Lībiju, kā arī 2011. gada 26. februārī vienbalsīgi pieņemto ANO Drošības padomes rezolūciju (Nr. 1970/2011),
– having regard to the UNSC Press statement on Libya of 22 February 2011 and the unanimously adopted UNSR Resolution on Libya of 26 February 2011 (UNSCR 1970/2011),
– ņemot vērā Eiropas Savienības Padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu īstenot ANO Drošības padomes rezolūciju Nr. 1970/2011,
– having regard to the Decision of the Council of the European Union of 28 February 2011 to implement the UN Security Council Resolution UNSCR 1970/2011,
– ņemot vērā Eiropas Savienības Padomes 2011. gada 2. marta lēmumu pieņemt regulu, ar ko īsteno tās 28. februāra lēmumu par sankcijām pret Lībiju, kas stājās spēkā no publicēšanas dienas Oficiālajā Vēstnesī 2011. gada 3. martā,
– having regard to the Decision of the Council of the European Union of 2 March 2011 to adopt a regulation implementing its decision of 28 February on sanctions against Libya, entered into force upon publication in the Official Journal on 3 March 2011,
– ņemot vērā Eiropadomes priekšsēdētāja 2011. gada 1. marta lēmumu sasaukt ārkārtas Eiropadomes sanāksmi 2011. gada 11. martā sakarā ar notikumiem dienvidu kaimiņvalstīs, jo īpaši Lībijā,
– having regard to the Decision of the President of the European Council of 1 March 2011 to convene an extraordinary European Council on Friday 11 March 2011 in light of the developments in the Southern Neighbourhood, and Libya in particular,
– ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Lībiju un jo īpaši 2010. gada 17. jūnija rezolūciju par nāvessoda izpildīšanas gadījumiem Lībijā, un 2011. gada 20. janvāra ieteikumu Padomei attiecībā uz sarunām par ES un Lībijas pamatnolīgumu ( 2010/2268(INI) ,
– having regard to its previous resolutions on Libya and in particular, its resolution of 17 June 2010 on executions in Libya and its recommendation of 20 January 2011 to the Council on the negotiations on the EU-Libya Framework Agreement ( 2010/2268(INI) ,
A. tā kā pēc demonstrācijām kaimiņvalstīs, ar kurām tika pieprasīta brīvība un patiesas reformas, protesti sākās 2011. gada 15. februārī Bengāzī pilsētā un pārņēma visu valsti, sasniedzot Al Bayda, Al-Quba, Darnah un Az Zintan pilsētas, nemierniekiem pārņemot savā kontrolē vairākas pilsētas, īpaši Lībijas austrumos;
A. whereas following demonstrations in neighbour countries calling for freedom and deep reforms, protests started in the city of Benghazi on February 15 and spread throughout the country reaching Al Bayda, Al-Quba, Darnah and Az Zintan; whereas protestors took control of numerous towns particularly in the east of Libya,
B. tā kā lielākā daļa pret valdību vērsto demonstrāciju saskārās ar brutāliem režīma aizstāvju spēku uzbrukumiem, tostarp Lībijas gaisa spēku kaujas lidmašīnu un helikopteru uzbrukumiem, kā arī tika izmantoti algotņi, ārvalstu kaujinieki un atbrīvoti ieslodzītie, lai stātos pretī protestu vilnim;
B. whereas most demonstrations mobilising anti-government protestors faced brutal resistance from regime forces, including Libyan Air Force warplanes and helicopters attacks on demonstrators and use of mercenaries, foreign fighters and freed prisoners to counter the wave of protests,
C. tā kā režīma visaugstākā līmeņa pārstāvji līdz pat šai dienai ir atkārtoti kurinājuši naidu ar publiskiem paziņojumiem, draudējuši protestētājiem, organizējuši pretdemonstrācijas un brīdinājuši par masveida slaktiņiem, ja šie protesti turpināsies;
C. whereas representatives at the highest level of the regime have repeatedly stirred hatred until this day through public statements, threatened the protestors, organized counter-demonstrations, and warned of massacres should the protests continue,
D. tā kā 2011. gada 22. februārī Arābu līga uz laiku izslēdza Lībijas delegāciju no savām sanāksmēm, nosodot vardarbību, kādu Muamara Kadafi spēki vērsa pret iedzīvotājiem,
D. whereas the Arab League on 22 February 2011 excluded the Libyan delegations temporarily from its meetings, condemning the violence Muammar-Al-Gaddafi's forces have used against the population,
E. tā kā režīma vardarbīgā un brutālā vēršanās pret Lībijas iedzīvotājiem ir izraisījusi valstī ne tikai daudzu karavīru pārbēgšanu, bet arī valdības locekļu atkāpšanos;
E. whereas the violent and brutal reaction of the regime against the Libyan population lead to the defection not only of numerous soldiers in the country, but also to the resignation of members of the regime,
F. tā kā pēc tam, kad ANO Cilvēktiesību padome ( UNHRC ) 25. februārī 15. īpašās sesijas laikā vienprātīgi pieņēma rezolūciju par cilvēktiesību stāvokli Lībijā, kurā nosodīti Lībijā notikušie rupjie un sistemātiskie cilvēktiesību pārkāpumi un norādīts, ka dažus no tiem varētu uzskatīt par noziegumiem pret cilvēci, ANO Ģenerālā asambleja 2011. gada 2. martā nolēma apturēt Lībijas dalību UNHRC pēc UNHRC ieteikuma;
F. whereas following the adoption by the UNHCR of a resolution by consensus on the human rights situation in Libya in the 15th Special Session on 25 February, which condemns the gross and systematic human rights violations committed in Libya and points out that some of them may amount to crimes against humanity, the UNGA decided on 2 March 2011 to suspend Libya's membership to the UNHCR, as recommended by the UNHCR ,
G . tā kā, reaģējot uz ANO Drošības padomes 2011. gada 26. februāra rezolūciju par Lībiju, kurā norādīts, ka par šo situāciju būtu jāvēršas Starptautiskajā Krimināltiesā, 2011. gada 3. martā Starptautiskās Krimināltiesas prokurors sāka izmeklēšanu, lai noskaidrotu apgalvojumus par Lībijā izdarītajiem noziegumiem pret cilvēci, tostarp noziegumiem, ko izdarījis Muamars Kadafi un viņa tuvākie līdzgaitnieki; tā kā ANO Drošības padomes rezolūcijā Nr. 1970 ir arī atļauts visām ANO dalībvalstīm atsavināt un iznīcināt aizliegto militāro aprīkojumu;
G. whereas in response to UN Security Council Resolution on Libya of 26 February 2011 which decided to refer the situation to the International Criminal Court, the Prosecutor of the International Criminal Court (ICC) launched on 3 March 2011 an investigation to look into the alleged crimes against humanity committed in Libya, including by Muammar al-Gaddafi and members of his inner circle; whereas UNSC Resolution 1970 authorizes at the same time all UN Member States to seize and dispose banned military-related materiel,
H. tā kā ar Eiropas Savienības Padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu ir noteikti papildu ierobežojoši pasākumi — konkrētāk, aizliegums izsniegt vīzas un līdzekļu iesaldēšana — pret tiem, kas atbildīgi par Lībijas civiliedzīvotāju vardarbīgo apspiešanu, tādējādi īstenojot ANO Drošības padomes 2011. gada 26. februāra rezolūciju par Lībiju;
H. whereas the Decision of the Council of the European Union of 28 February 2011 imposes additional restrictive measures, in particular a visa ban and the freeze of assets, against those responsible for the violent crackdown on the civilian population in Libya, thereby implementing the UN Security Council Resolution on Libya of 26 February,
I. tā kā ASV ir nosūtījušas divus karakuģus, tostarp jūras desanta izcelšanas kuģi uz Vidusjūru, lai novērotu notikumu attīstību Lībijā;
I. whereas the United States have sent two of its own warships, including an amphibious assault ship, to the Mediterranean, to follow the developments in Libya,
J. tā kā dēļ pastāvīgās vardarbības un brutālās apspiešanas Lībijā aizvien vairāk cilvēku cenšas pamest valsti pāri Lībijas un Tunisijas robežai, no kuriem lielākā daļa ir viesstrādnieki no Ēģiptes, un no Ziemeļāfrikas un Subsahāras Āfrikas, kā arī Lībijas pilsoņi; tā kā ir dati, ka Lībijā uzturas aptuveni 80 000 pakistāniešu, 50 000 Bangladešas iedzīvotāju un 2000 Nepālas pilsoņu; tā kā tuvākajās dienās un nedēļās sagaidāms, ka no valsts bēgošo cilvēku plūsma būtiski pieaugs; tā kā Itālija, Francija, Spānija, Apvienotā Karaliste un Beļģija ir paziņojušas par savu plānu nosūtīt floti un lidmašīnas uz Tunisijas – Lībijas robežu, galvenokārt, lai palīdzētu evakuēt Ēģiptes pilsoņus uz Ēģipti;
J. whereas the ongoing violence and brutal repression in Libya is generating an increasing outflow of people at the border between Libya and Tunisia, the vast majority of whom are migrant workers from Egypt and from North and Sub-Saharan Africa as well as Libyan nationals; whereas sources suggest that Libya hosts about 80,000 Pakistanis, 50,000 Bangladeshis and 2,000 Nepali; whereas the volume of this exodus is expected to significantly rise over the coming days and weeks; whereas Italy, France, Spain, UK, Germany and Belgium have announced a plan to send navy vessels and airplanes to the Tunisian-Libyan border mainly to facilitate the evacuation of Egyptian nationals to Egypt,
K. tā kā paredzams, ka Eiropadomes ārkārtas sanāksmē piektdien, 2011. gada 11. martā, tiks rūpīgi izskatīts augstās pārstāves un Komisijas ziņojums par ES instrumentu ātru pielāgošanu, un augstās pārstāves ziņojums par atbalstu pārejas un pārbūves procesiem,
K. whereas the extraordinary European Council on Friday 11 March 2011 is expected to examine thoroughly the report of the High Representative and the Commission on the rapid adaptation of EU instruments as well as the report of the High Representative on support for the transition and transformation processes,
4. pauž stingru atbalstu Lībijas pilsoņu cīņai par brīvību, demokrātiskām reformām un autoritārā režīma gāšanu; aicina ES sākt sarunas ar opozīcijas spēkiem un atbalstīt tos atbrīvotajās teritorijās, lai palīdzētu iedzīvotājiem un apmierinātu viņu pamatvajadzības pēc humānās palīdzības, tostarp medicīniskās palīdzības;
Expresses its firm support to the struggle of the Libyan people for freedom, democratic reforms and the end to the authoritarian regime; calls on the EU to start a dialogue with opposition forces and to support them in the liberated area so as to relieve the population and to meet its basic humanitarian needs, including medical assistance;
6. pauž nožēlu par to, ka Padomes reakcija uz vardarbīgajām represijām Lībijā nebija savlaicīga, jo īpaši attiecībā uz ES iedzīvotāju evakuācijas koordināciju un Lībijas iedzīvotāju steidzamo nepieciešamību pēc humānās palīdzības, kā arī attiecībā uz mērķtiecīgu sankciju pieņemšanu; šajā sakarā atzīmē nesenos pasākumus un iniciatīvas, ko uzņēmās dažas ES dalībvalstis, lai palīdzētu evakuēt ēģiptiešu viesstrādniekus uz Ēģipti;
Regrets the lack of a prompt reaction by the Council to the Libyan violent repression with regard in particular to the coordination of the evacuation of EU residents and the urgent need for humanitarian assistance to the Libyan population as well as to the adoption of appropriate targeted sanctions; notes in this respect the recent measures and initiatives taken by some EU Member States to contribute to the evacuation of Egyptian migrant workers to Egypt;
10. tajā pašā laikā atzinīgi vērtē lēmumu iesaldēt Lībijas diktatora Muamara Kadafi un 5 viņa ģimenes locekļu līdzekļus, kā arī 20 citu par civiliedzīvotāju vardarbīgu apspiešanu vainojamu personu līdzekļus; aicina nekavējoties veikt līdzekļu meklēšanu un rūpīgi tos pārbaudīt;
Welcomes at the same time the decision to freeze the assets of Libyan dictator Muammar al-Gaddafi and 5 of his family members as well as of other 20 individuals responsible for the violent crackdown on the civilian population since 15 February; calls for a quick and precise search and accurate screening of these assets;
17. asi kritizē to, ka ES valdības bija pret to, lai ātri pieņemtu sankcijas pret Lībijas režīmu un aicina šīs valstis, kurām bija cieša sadarbība ar režīmu, izmantot savas priviliģētās attiecības, lai piespiestu Kadafi nekavējoties atteikties no varas;
Strongly criticises the fact that some EU governments have opposed the quick adoption of sanctions against the Libyan regime and calls these countries, that had very close relations with the regime, to use their privileged relations to push Gheddafi to leave power immediately;
19. šajā sakarā aicina Komisiju sniegt Tunisijas un Ēģiptes varas iestādēm visu nepieciešamo atbalstu, lai pārvarētu pašreizējo humanitāro krīzi, kura visskaudrāk skar tos, kas bēg no Lībijas Ēģiptes un Tunisijas robežu virzienā; šajā sakarā mudina Komisiju atbalstīt starptautiskās un civilās organizācijas to humānās palīdzības sniegšanas darbā;
Calls in this regard on the Commission to provide all necessary means to support Tunisian and Egyptian authorities in order to overcome the current humanitarian crisis faced particularly by the population fleeing Libya towards Egyptian and Tunisian borders; urges in this respect the Commission to support international and civil organisations in their humanitarian action;
24. aicina Padomi un Komisiju, ņemot vērā EKP Stratēģisko pārskatīšanu, pieņemt nepieciešamos pasākumus un finansējumu, lai Lībiju varētu pilnībā iekļaut Eiropas Kaimiņattiecību politikā un tā varētu būt līdzdalīga Eiropas–Vidusjūras procesa vērtībās, pamatprincipos un mērķos.
Calls on the Council and the Commission in view of the Strategic Review of the ENP to adopt the necessary measures and funding so that Libya can be fully included in the European Neighbourhood Policy and share the values, founding principles and objectives of the Euro-Mediterranean process.
7.3.2011 B7-0172/2011 REZOLŪCIJAS PRIEKŠLIKUMS iesniegts, noslēdzot debates par Komisijas priekšsēdētāja vietnieces / Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos paziņojumu,
7.3.2011 B7-0172/2011 MOTION FOR A RESOLUTION to wind up the debate on the statement by the Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
par dienvidu kaimiņvalstīm un jo īpaši Lībiju, tostarp par humanitārajiem aspektiem
on the Southern Neighbourhood, and Libya in particular, including humanitarian aspects
PE459.715v01-00 B7‑0172/2011 Eiropas Parlamenta rezolūcija par dienvidu kaimiņvalstīm un jo īpaši Lībiju, tostarp par humanitārajiem aspektiem
PE459.715v01-00 B7‑0172/2011 European Parliament resolution on the Southern Neighbourhood, and Libya in particular, including humanitarian aspects
– ņemot vērā Āfrikas Savienības 1969. gada septembra Konvenciju par īpašiem bēgļu problēmu aspektiem Āfrikā,
– having regard to the African Union Convention governing the specific aspects of refugees in Africa of September 1969, to which Libya has been a party since 17 July 1981,
– ņemot vērā Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību hartu un tās protokolu par Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību tiesas izveidi, ko Lībija ratificēja attiecīgi 1987. gada 26. martā un 2003. gada 19. novembrī,
– having regard to the African Charter on Human and Peoples’ Rights and its protocol on the establishment of an African Court on Human and Peoples’ Rights, ratified by Libya on 26 March 1987 and 19 November 2003 respectively,
– ņemot vērā ES augstās pārstāves Catherine Ashton 2011. gada 22. februārī izteiktās piezīmes, noslēdzot vizīti Ēģiptē, kad viņa paziņoja par sarunu ar Lībiju par ES–Lībijas pamatnolīgumu apturēšanu
– having regard to the remarks of 22 February 2011 by EU High Representative Catherine Ashton at the end of her visit to Egypt, announcing the suspension of negotiations with the Libyan authorities on a EU-Libya framework agreement,
– ņemot vērā augstās pārstāves Catherine Ashton 2011. gada 23. februāra deklarāciju par Lībiju, viņas piezīmes aizsardzības ministru neformālās tikšanās laikā 2011. gada 25. februārī, viņas 2011. gada 27. februāra paziņojumu Eiropas Savienības vārdā par ANO Drošības padomes rezolūciju un jaunākajiem notikumiem saistībā ar situāciju Lībijā, kā arī viņas runu ANO Cilvēktiesību padomē 2011. gada 28. februārī, kā arī viņas paziņojumu presei 2011. gada 6. martā par faktu vākšanas komandas nosūtīšanu uz Lībiju;
– having regard to High Representative Catherine Ashton’s Declaration of 23 February 2011 on Libya, her remarks in the margins of the Informal Defence Ministerial Meeting of 25 February 2011, her Statement on behalf of the European Union of 27 February 2011 on UNSC resolution and latest developments regarding the situation in Libya, her speech before the Human Rights Council of the United Nations held on 28 February 2011 and her press statement on the sending of a fact-finding team to Libya on 6 March 2011,
– ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Lībiju un jo īpaši 2010. gada 17. jūnija rezolūciju par nāvessoda izpildīšanas gadījumiem Lībijā un 2011. gada 20. janvāra ieteikumu Padomei attiecībā uz sarunām par ES un Lībijas pamatnolīgumu ( 2010/2268(INI) ,
– having regard to its previous resolutions on Libya and in particular, its resolution of 17 June 2010 on executions in Libya and its recommendation of 20 January 2011 to the Council on the negotiations on the EU-Libya Framework Agreement ( 2010/2268(INI) ,
D. tā kā 2011. gada 22. februārī Arābu līga uz laiku izslēdza Lībijas delegāciju no savām sanāksmēm, nosodot vardarbību, kādu Muamara Kadafi spēki vērsa pret iedzīvotājiem,
D. whereas the Arab League on 22 February 2011 excluded the Libyan delegations temporarily from its meetings, condemning the violence Muammar-Al-Gaddafi’s forces have used against the population,
E. tā kā režīma vardarbīgā un brutālā vēršanās pret Lībijas iedzīvotājiem ir izraisījusi ne tikai daudzu karavīru pārbēgšanu valstī, bet arī valdības locekļu atkāpšanos;
E. whereas the violent and brutal reaction of the regime against the Libyan population lead to the defection not only of numerous soldiers in the country, but also to the resignation of members of the regime,
F. tā kā pēc tam, kad ANO Cilvēktiesību padome ( UNHRC ) 25. februārī 15. īpašās sesijas laikā vienprātīgi pieņēma rezolūciju par cilvēktiesību stāvokli Lībijā, kurā nosodīti Lībijā notikušie rupjie un sistemātiskie cilvēktiesību pārkāpumi un norādīts, ka dažus no tiem varētu uzskatīt par noziegumiem pret cilvēci, ANO Ģenerālā asambleja 2011. gada 2. martā nolēma apturēt Lībijas dalību UNHRC pēc UNHRC ieteikuma;
F. whereas following the adoption by the UN Human Rights Council (UNHRC) of a resolution by consensus on the human rights situation in Libya in the 15th Special Session on 25 February, which condemns the gross and systematic human rights violations committed in Libya and points out that some of them may amount to crimes against humanity, the UNGA decided on 2 March 2011 to suspend Libya’s membership to the UNHRC, as recommended by the UNHRC,
G . tā kā, reaģējot uz ANO Drošības padomes 2011. gada 26. februāra rezolūciju par Lībiju, kurā norādīts, ka par šo situāciju būtu jāvēršas Starptautiskajā Krimināltiesā, 2011. gada 3. martā Starptautiskās Krimināltiesas prokurors sāka izmeklēšanu, lai noskaidrotu apgalvojumus par Lībijā izdarītajiem noziegumiem pret cilvēci, tostarp noziegumiem, ko izdarījis Muamars Kadafi un režīma līdzgaitnieki; tā kā ANO Drošības padomes rezolūcijā Nr. 1970 ir arī atļauts visām ANO dalībvalstīm atsavināt un iznīcināt aizliegto militāro aprīkojumu;
G. whereas in response to UN Security Council Resolution on Libya of 26 February 2011 which decided to refer the situation to the International Criminal Court, the Prosecutor of the International Criminal Court (ICC) launched on 3 March 2011 an investigation to look into the alleged crimes against humanity committed in Libya, including by Muammar al-Gaddafi and members of the regime; whereas UNSC Resolution 1970 authorizes at the same time all UN Member States to seize and dispose banned military-related materiel,