natgillin/translations-raw huggingface dataset:
uzskata, ka pārskatāmības noteikumi (pienākums atklāt galīgo saņēmēju) ir instruments, kas nepieciešams ekspertiem, sabiedrībai un politikas veidotājiem, lai novērtētu, vai finansējums ir izmantots saskaņā ar noteiktajiem mērķiem un vai tas ir noticis likumīgi; aicina nodrošināt aprakstu ne tikai attiecīgās valsts valodā, bet arī vienā no trijām darba valodām (angļu, franču vai vācu) un iesaka turpināt nepieciešamās informācijas saskaņošanu;
Considers that the transparency provisions (obligation to disclose the final beneficiary) are a necessary instrument for experts, the public and policy-makers to evaluate whether structural funding has been used in accordance with the objectives set and lawfully; calls for the description to be supplied not only in the relevant national language but also in one of the three working languages (English, French or German) and recommends further harmonisation of the information required;
uzsver, ka reģionālajām atšķirībām gan ir tendence samazināties, tomēr joprojām pastāv lielas atšķirības ‐ un dažās dalībvalstīs / starp dažām dalībvalstīm tās pat palielinās, tostarp ekonomikas un finanšu krīzes dēļ ‐, tādēļ kohēzijas politikai arī turpmāk jābūt koncentrētai uz atšķirību samazināšanu un harmoniskas un ilgtspējīgas attīstības nodrošināšanu visos Savienības reģionos neatkarīgi no dalībvalsts, kurā tās pastāv;
Emphasises that, despite the trend towards a narrowing of inter-regional disparities, major imbalances still exist – and among/in some Member States are actually growing, inter alia as a result of the economic and financial crisis – and that cohesion policy must therefore continue to concentrate on reducing disparities and implementing harmonious and sustainable development for all regions of the Union, regardless of the Member State in which they are located;
atzīst to reģionu īpašās vajadzības, ko īpaši nelabvēlīgi ietekmē ģeogrāfiskais novietojums un vides īpatnības; atkārtoti aicina dalībvalstis un Komisiju arī turpmāk piemērot īpašus preferenču veidus, ja vien tie ir efektīvi un nodrošina Eiropas pievienoto vērtību, Līgumā par Eiropas Savienības darbību minētajiem īpaši nelabvēlīgi ietekmēto reģionu tipiem (attālākie reģioni, visattālākie un mazapdzīvotie ziemeļu reģioni un salu, kalnu un pierobežu reģioni);
Recognises the special needs of regions particularly disadvantaged by virtue of their geographical situation or natural environment; reiterates its call to Member States and the Commission for special forms of preference to continue to apply – provided they are effective and bring European added value – in respect of the particularly disadvantaged types of region referred to in the Treaty on the Functioning of the European Union (outermost regions, northernmost regions with a very low population density and island, mountain and cross-border regions);
atzīst to reģionu īpašo statusu un vajadzības, kuras rada to ģeogrāfiskais novietojums, demogrāfiskās pārmaiņas vai tādi specifiski ierobežojumi kā dabas apstākļi, īpašu uzmanību pievēršot arī to potenciālam; atkārtoti aicina arī turpmāk šiem reģioniem un īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. un 174. pantā minētajiem īpaši nelabvēlīgi ietekmētajiem reģioniem (attālākajiem reģioniem, tostarp attālākajiem lauku reģioniem, visattālākajiem un vismazāk apdzīvotajiem ziemeļu reģioniem, kurus nelabvēlīgi ietekmē arī lielie attālumi un ziemeļu klimatiskie apstākļi, un salu, kalnu un pierobežu reģioniem) piemērot īpašus preferenču veidus, nodrošināt elastību un īpašu finansējumu, kā arī labvēlīgākus nosacījumus investīcijām šajos reģionos ar tiešā atbalsta vai nodokļu atbrīvojumu palīdzību; aicina arī meklēt veidus šiem reģioniem paredzētu atsevišķu preferenču veidu saglabāšanai vai izveidei, lai kohēzijas politikas instrumentu izmantojums būtu piemērots šo reģionu ekonomikai un pienācīga uzmanība tiktu veltīta to mazajiem un vidējiem uzņēmumiem un konkurētspējas un vienādu iespēju nepieciešamībai, lai tie pilnībā varētu iekļauties ES iekšējā tirgū;
Recognises the special status and needs of certain regions stemming from their geographical situation, demographic change or specific constraints, such as their natural environment, while paying attention also to their potential; reiterates its call for special forms of preference, flexibility and special budget funding to continue to apply in respect of these types of regions, and in particular those referred to in Articles 349 and 174 of Treaty on the Functioning of the European Union, which are particularly disadvantaged (such as outermost regions, including the rural outermost areas, northernmost regions with a very low population density, which, inter alia suffer from long distances and northern conditions, and island, mountain and cross-border regions), with more favourable terms being provided for investment in these regions, by means of either direct assistance or tax exemptions; calls also for studies into the preservation or creation of certain preferences for these types of regions, with a view to ensuring that the use of cohesion policy instruments is adapted to their economies, with due regard for the importance of their small and medium-sized undertakings and the need for competitiveness and equal opportunities in order to make them an integral part of the EU internal market;
uzsver, ka Kopiena globālajā konkurencē var būt konkurētspējīga tikai tad, ja kohēzijas politika var pilnībā izmantot visu šo reģionu, pilsētu teritoriju un pilsētu attīstības potenciālu un dod iespēju sniegt pietiekami elastīgu reģionālo risinājumu stratēģijā “Eiropa 2020” identificētajiem uzdevumiem un problēmām; šajā sakarā uzsver, ka struktūrfondu resursu orientēšanai, izmantojot plašu teritoriālu pieeju, ir jākalpo, lai kompensētu strukturālos trūkumus arī spēcīgākos reģionos; tomēr uzsver, ka kohēzijas politika nav tikai stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanas instruments un ka pastāvīga koncentrēšanās uz kohēzijas politikas pamatprincipiem radīs pievienoto vērtību stratēģijas “Eiropa 2020” sasniegumu ilgtspējībai pat pēc stratēģijas darbības beigām;
Emphasises that the Union will be able to be competitive in the face of global competition only if its cohesion policy can fully exploit the development potential of all the regions, urban areas and cities and allow a sufficiently flexible regional response to be made to the challenges and bottlenecks identified by the Europe 2020 strategy; underlines in this connection that targeting Structural Fund resources in a broad territorial approach must also serve to compensate for structural weaknesses in the stronger regions; stresses, however, that cohesion policy is not merely an implementing tool for Europe 2020 and that a continued focus on the core principles of cohesion policy will have the added value of sustaining the achievements of Europe 2020 even after the strategy has come to an end;
uzsver, ka kohēzijas politikai arī turpmāk jābūt orientētai uz teritoriālo kohēziju, un uzsver, ka Lisabonas līgumā ekonomiskās un sociālās kohēzijas mērķiem ir pievienota teritoriālā kohēzija; apliecina, ka šis mērķis joprojām nav šķirams no ekonomiskās un sociālās kohēzijas uzdevumiem un palielina kohēzijas politikas Eiropas pievienoto vērtību; uzsver, ka “teritoriālā kohēzija” ir būtiska arī subreģionālā līmenī, jo īpaši pilsētu apvidos (pilsētu kvartāli, kuros ir problēmas, nekontrolēta pilsētu izplešanās) un pat reģionos, kas tiek uzskatīti par pārticīgiem;
Emphasises that cohesion policy must continue to focus on territorial cohesion and points out that the Lisbon Treaty added the objective of territorial cohesion to those of economic and social cohesion; affirms that this aim remains indissociable from the challenges of economic and social cohesion and strengthens the European added value of cohesion policy; emphasises that ‘territorial cohesion’ is also relevant at the sub-regional level, particularly in urban areas (urban districts facing difficulties, uncontrolled urban sprawl), even within regions considered to be rich;
uzskata, ka makroreģionālās stratēģijas, ja vien vietējās pārvaldes iestādes piedalās to pārvaldībā, var efektīvāk izmantot supranacionālo potenciālu, uzlabot dažādu pārvaldības līmeņu sadarbību un kopā risināt kopīgos uzdevumus, piemēram, rūpēties par vides aizsardzību vai resursu izmantošanu un attīstības spēju, tādējādi nodrošinot efektīvāku, līdzsvarotāku un ilgtspējīgāku attīstību; uzsver nepieciešamību teritoriālās sadarbības programmas efektīvāk saistīt ar teritoriālajām stratēģijām (piemēram, reģionālās attīstības plāniem, vietējās attīstības stratēģijām un vietējiem attīstības plāniem); uzskata, ka uzlabojot pašreizējo atbalsta mehānismu koordinēšanu, ir iespējams mērķtiecīgāk izmantot ES struktūrfondus, tomēr tas nenozīmē, ka būtu jāpalielina šīm starpreģionālās sadarbības jomām atvēlētie resursi; norāda, ka šīm stratēģijām nav jārada jauni instrumenti, finanšu resursi vai īstenošanas struktūras un ka finansējums, kas reģioniem paredzēts mazāka mēroga attīstības projektu atbalstam, nedrīkst tikt ietekmēts; uzskata, ka makroreģionālo pieeju varētu izmantot, lai stiprinātu saikni starp kohēzijas politiku un kaimiņattiecību politiku; mudina šajā kontekstā Komisiju un dalībvalstis vairāk uzmanības pievērst ESF teritoriālai dimensijai, īpaši darba iespēju jomā;
Sees macroregional strategies – provided that regional authorities are involved in their governance – as affording a major opportunity to harness forms of supranational potential, improve cooperation between the different levels of governance and take a joint approach towards shared challenges such as environmental protection or the use of resources and development capacities, thus allowing more efficient, balanced and sustainable development; highlights the need to link territorial cooperation programmes more effectively with territorial strategies (such as regional development plans, local development strategies and local development plans); considers that better coordination of existing support mechanisms can create scope for more targeted use of the EU Structural Funds, without this entailing any increase in the resources earmarked for these fields of inter-regional cooperation; takes the view, moreover that no new instruments, financial resources or implementation structures should be created for these strategies and that the financial support provided to the regions for smaller scale development projects must not be affected; considers that the macroregional approach could be used to strengthen the links between cohesion policy and neighbourhood policy; encourages the Commission and Member States, in this context, to take greater account of the territorial dimension of the ESF, in particular with regard to access to employment;
šaubās, vai īpašās darbības programmas dos papildu labumu funkcionālajām ģeogrāfiskajām vienībām, piemēram, vietēju iestāžu grupām vai jūras vai upju baseiniem, īpaši tajos gadījumos, kad nav tādu politisku iestāžu (tostarp demokrātiskā veidā ievēlētu politisku iestāžu), kam būtu pietiekama atbildība par programmu īstenošanu; aicina intensīvāk saskaņot makroreģionālās, lielpilsētu reģionu vai vides ģeogrāfiskās stratēģijas valdību līmenī un aicina veltīt pienācīgu uzmanību šīm funkcionālajām ģeogrāfiskajām vienībām valstu darbības programmās, lai veicinātu ES finansējuma izmantošanu starpreģionu attīstības projektiem; uzskata, ka īpašajām darbības programmām vajadzētu būt vienam no piegādes veidiem reģionos, kuros subreģionālā piegāde sniedz pievienoto vērtību salīdzinājumā ar valsts vai reģionālajām programmām un kuros politiskas institūcijas īstenošanas nolūkā ir izveidojušas partnerības; aicina iesaistīt pārrobežu grupas darbības programmu izstrādē pārrobežu programmām, balstoties uz ETSG regulu;
Doubts whether specific operational programmes for functional geographical entities such as groups of authorities including local areas, or sea or river basins will yield additional benefits, in particular in cases where there are no political authorities (including democratically elected authorities) with a sufficiently wide-ranging remit to implement them; calls instead for closer coordination of macroregional, metropolitan regional or environmental-geographic strategies at inter-governmental level and for appropriate consideration to be given to these functional geographical entities within national operational programmes in order to facilitate the use of EU funding for interregional development projects; considers that specific operational programmes should be an option for delivery in regions where sub-regional delivery provides added value vis-à-vis national and regional programmes and where partnerships have been formed by political bodies for implementation purposes; calls for cross-border groupings to be involved in devising the operational programmes for cross-border programmes, on the basis of the EGTC Regulation;
uzsver pilsētu teritoriju un reģionu, tostarp galvaspilsētu un to reģionu svarīgo lomu stratēģijas “Eiropa 2020” ekonomisko, vides un sociālo mērķu sasniegšanā; atbalsta dinamisko procesu, kas uzsākts integrētu pilsētu programmu iepriekšējā plānošanas perioda laikā, un uzsver pašlaik notiekošo eksperimentu nozīmi; aicina atbalstīt idejas un projektus, kurus var izmantot par paraugu un kuru pamatā ir integrēti vietējie attīstības plāni, un savstarpēji izdevīgi uzlabot pilsētu un ar tām funkcionāli saistītu lauku reģionu attiecības; uzskata, ka ļoti būtiska ir šo teritoriju lielāka kohēzija, lai risinātu nelabvēlīgā stāvoklī esošo kopienu problēmas; šajā kontekstā uzsver, ka lielākās sociālekonomiskās atšķirības bieži pastāv pilsētās un ka pilsētas ar nelabvēlīgiem apgabaliem un nabadzīgiem rajoniem var atrasties arī pārticīgos reģionos;
Stresses the key role of urban areas and regions – including capital cities and their regions – in achieving the economic, environmental and social objectives of the Europe 2020 strategy; supports the dynamic process launched during the previous programming period for Integrated Urban Programmes and stresses the importance of the experiments currently under way; calls for support for ideas and projects which can serve as models, on the basis of integrated place-based development plans, and for the mutually beneficial upgrading of links between towns and cities and the rural areas functionally linked to them; considers that greater cohesion between these areas is of special importance in addressing problems of areas with disadvantaged communities; stresses, in this context, that the greatest socioeconomic differences often exist within cities and that cities with deprived areas and pockets of poverty are also to be found in wealthy regions;
noraida obligātas kvantitatīvas kvotas īpaši valsts programmu sadalījumiem (ESF/ERAF), vietējai un pilsētu attīstībai, laukiem, kā arī citām aglomerācijas kategorijām vai funkcionālajām zonām, kas varētu nodrošināt lielāku intervenču kritisko masu; uzskata, ka prasība jau darbības programmās obligāti paredzēt finansējuma saņemšanai atbilstīgās pilsētas un teritorijas, ir iespēja, kas ir jāpadara prioritāra tajos gadījumos, kad šī metode nodrošina pievienoto vērtību un palīdzības intensitātes koncentrēšanu, un tā jāapspriež, pamatojoties uz daudzlīmeņu pārvaldības principiem; uzskata, ka dalībvalstīm un reģioniem arī šajā sakarībā ir jāuztic lielāka atbildība noteikt uz konkurētspēju un rezultātiem pamatotas atlases procedūras;
Rejects the use of obligatory quotas, in particular for national allocations under ESF/ERDF programmes, for local and urban development, for rural areas and for other types of spatial agglomerations or functional areas, as this could ensure a larger critical mass of interventions; considers that the requirement to specify at operational programme level which urban and other areas are to be eligible for support is an option that should be prioritised wherever this method will ensure added value and concentration of aid intensity, and that this needs to be negotiated on the basis of the principles of multi-level governance; takes the view that the Member States and regions should to be given more responsibility to organise competitive and performance-based selection procedures in this respect as well;
uzsver, ka struktūrpolitikā un kohēzijas politikā nedrīkst vienpusīgi dot priekšroku noteiktiem reģionu tipiem; aicina lauku reģionu un pilsētu partnerības skatīt plašākā sociālā, ekonomiskā un vides kontekstā;
Emphasises that structural and cohesion policy must not be biased towards specific types of region; calls for urban-rural partnerships to be seen in their broader social, economic and environmental context;
uzsver, ka strukturālajā un kohēzijas finansējumā ir jāņem vērā arī stratēģijas “Eiropa 2020” uzdevumi izglītības, kultūras un sociāli politiskajā jomā, bet ir jāsaglabā ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija, kas noteikta līgumā kā vispārējs ES mērķis un jāievēro subsidiaritātes princips; tomēr uzskata, ka attiecīgo politikas jomu plaša pārrobežu eiropeizācija piedzīvos neveiksmi finansiālu iemeslu dēļ; tāpēc aicina turpināt vietai pielāgotu vietējās attīstības paraugpieeju ieviešanu, saglabājot valstu un reģionālo līmeņu kompetences;
Emphasises that structural and cohesion funding should also take into account the educational, cultural and socio-political challenges of the Europe 2020 strategy, while remaining in line with the overarching EU objective of economic, social and territorial cohesion as enshrined in the Treaty and respecting the subsidiarity principle; takes the view, however, that across-the-board ‘Europeanisation’ of the relevant policy areas would fail on financial grounds; calls, therefore, for further place-based local development approaches that could serve as models to be introduced, while retaining existing national and regional competences;
turklāt uzsver, ka kohēzijas politika nevar kļūt par līdzekli vai instrumentu nozaru jautājumu ‐ piemēram, pētniecības un attīstības, rūpniecības jauninājumu politikas un klimata pārmaiņu apkarošanas ‐ risināšanai, jo tas nozīmētu tās galvenā mērķa dekoncentrāciju un tās izmantošanas ierobežošanu reģionu attīstības potenciāla paaugstināšanai, kas ir ļoti svarīgi, lai mazinātu atšķirības starp nelabvēlīgākajos apstākļos esošiem reģioniem un attīstītākajiem reģioniem;
Stresses, likewise, that cohesion policy cannot become a vehicle or instrument serving sectoral issues such as policies on research and development, industrial innovation and the fight against climate change, as this would mean diluting its primary objective and placing constraints on its use to promote regions' development potential, which is essential in order to bring the most disadvantaged regions closer to the most developed regions;
aicina, ņemot vērā nepieciešamību pāriet uz atjaunojamiem enerģijas avotiem un saskaņā ar diskusijām, palielināt kohēzijas politikas ieguldījumu vides tehnoloģiju un atjaunojamās enerģijas nozares ātrā attīstībā; uzskata, ka tai vajadzētu būt vienai no prioritātēm, ja programmās ir pieejami pietiekami līdzekļi un ja pievēršanās atjaunojamiem enerģijas avotiem nodrošina ES pievienoto vērtību, balstoties uz projektiem, kuru mērķis ir attīstīt decentralizētus enerģētikas konceptus, kas ietver efektīvas enerģijas glabāšanas tehnoloģijas reģionos; atbalsta reģionālās ekonomikas potenciāla izmantošanu šajā jomā;
Calls, in the light of the necessary shift towards renewable sources of energy and of the climate debate, for cohesion policy to make a greater contribution to the rapid development of environmental technology and renewables; considers that this should be one of the priorities if sufficient amounts are available in the programmes and a focus on renewables provides EU added value, based on plans for decentralised energy concepts involving effective energy storage technologies in the regions; is in favour of exploiting the regional economy's potential in this area;
saskata struktūrfondu iespējas atbalstīt ieguldījumus īpašā enerģētikas infrastruktūrā, tomēr tie jāattiecina tikai uz tiem reģioniem, kuros politisku un ģeogrāfisku iemeslu dēļ ir ievērojami ierobežoti tirgus ekonomikas risinājumi energoapgādei; turklāt aicina struktūrfondu atbalstu vienmēr saistīt ar iekšējā enerģijas tirgus un apgādes drošības stiprināšanu, kā arī principu par dalīto atbildību attiecībā uz līdzekļiem;
Sees scope under the Structural Funds for supporting investment in specific energy infrastructure, although such support must be available only in regions where political or geographical constraints significantly hamper the ability of the market to meet energy-supply needs; calls, too, for support from the structural funds to be linked in all cases to the strengthening of the internal energy market and the security of supply, as well as to the principle of multi-level governance in resource management;
mudina piemērot valsts resursus, ņemot vērā šādu pasākumu pievienoto vērtību reģionālās konverģences, teritoriālās kohēzijas un attīstības pasākumu, piemēram, tūrisma, kas ir svarīgi attāliem ‐ piemēram, salu ‐ reģioniem, veicināšanā;
Encourages the application of the national resources, given the added value of such measures in strengthening regional convergence, territorial cohesion and development activities such as tourism, which are important for remote regions, such as island regions;
atbalsta ekonomisko attīstību un nodarbinātību MVU un mikrouzņēmumos; tādēļ pieprasa, lai Eiropas Mazās uzņēmējdarbības akta (EMUA) pamatprincipi, t. i., “vispirms domāt par mazākajiem” un “tikai vienreiz”, tiktu uzskatīti par vienu no kohēzijas politikas pamatiem, un uzskata, ka šie principi dalībvalstīm un reģioniem jāpiemēro to darbības programmu definēšanā;
Supports economic development and employment in SMEs and micro-enterprises; requests, therefore, that the fundamental principles of the Small Business Act for Europe (SBAE) – i.e. ‘think small first’ and ‘only once’ – be considered one of the bases of cohesion policy, and considers that these principles should be applied by Member States and regions in the definition of their operational programmes;
uzsver, ka stratēģijas “Eiropa 2020” galvenie elementi (jauninājumi, izglītība un profesionālā sagatavošana, enerģētika, vide, nodarbinātība, konkurētspēja, prasmes un nabadzības izskaušana) jau ir kohēzijas un struktūrpolitikas sastāvdaļa; uzskata, ka stratēģijas “Eiropa 2020” uzdevumus var ļoti labi integrēt trīs pārbaudītajās mērķu sistēmās (konverģence, reģionālā konkurētspēja un nodarbinātība, Eiropas teritoriālā sadarbība);
Emphasises that the core components of the Europe 2020 strategy (innovation, education and training, energy, environment, employment, competitiveness, skills and combating poverty) are already integral to cohesion and structural policy; takes the view that the Europe 2020 challenges can be integrated very easily into the three objectives system (Convergence, Regional Competitiveness and Employment, and European Territorial Cooperation), which has proved its effectiveness;
uzsver, ka ieguldījumi jauninājumos un izglītībā var veicināt izaugsmi; tomēr norāda, ka atbilstošajai infrastruktūrai (transports, platjoslas internets, enerģētika) un atbilstošām institūcijām (publisko investīciju un fiskālās politikas konsolidācijas līdzsvarots apvienojums ar makroekonomiskiem pasākumiem, e-valdības pakalpojumiem un pārrobežu izglītību) jānodrošina efektīvs atbalsts;
Emphasises that investment in innovation and education can promote growth; points out, however, that the relevant infrastructure (transport, broadband internet, energy) and appropriate institutions (a balanced mix of public investment and fiscal policy consolidation with macro-economic measures, e-government services and cross-border learning) must provide effective support;