natgillin/translations-raw huggingface dataset:
atbalsta uzskatu, ka Savienībai Vidusjūrai jāpielāgojas jaunajai situācijai un apstākļiem un jāizsver nesenie notikumi un attiecīgi jārīkojas, lai iesniegtu priekšlikumus par labākajiem veidiem, kā veicināt demokrātiju un cilvēktiesības šīs savienības dalībvalstīs un reģionā, tostarp Lībijā, un par iespējamām reformām, lai palielinātu Savienības Vidusjūrai lomu un padarītu to saskaņotāku un efektīvāku;
Endorses the view that the Union for the Mediterranean must adapt to the new era and circumstances and reflect and act on recent events, in order to put forward proposals on how best to promote democracy and human rights in its Member States and in the region, including Libya, and on possible reforms, in order to make its own role stronger, more coherent and more effective;
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/ Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ANO Drošības padomei un Ģenerālajai asamblejai, ANO Cilvēktiesību padomei, Arābu valstu līgai, Āfrikas Savienībai, Savienībai Vidusjūrai, Lībijas kaimiņvalstu valdībām un Pagaidu pārejas nacionālajai padomei.
Instructs its President to forward this resolution to the Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy, the governments and parliaments of the Member States, the UN Security Council and General Assembly, the UNHRC, the League of Arab States, the African Union, the Union for the Mediterranean, the governments of Libya's neighbouring countries and the Interim Transitional National Council.
Eiropas Parlamenta 2011. gada 10. marta rezolūcija par ES nostāju attiecībā uz Irānu ( 2010/2050(INI) )
European Parliament resolution of 10 March 2011 on the EU's approach towards Iran ( 2010/2050(INI) )
, 2010. gada 10. februāra rezolūciju par situāciju Irānā Pieņemtie teksti, P7_TA(2010)0016 .
, of 10 February 2010 on the situation in Iran Texts adopted, P7_TA(2010)0016 .
un 2009. gada 22. oktobra rezolūciju par Irānu Pieņemtie teksti, P7_TA(2009)0060 .
, and of 22 October 2009 on Iran Texts adopted, P7_TA(2009)0060 .
ņemot vērā Parlamenta 2010. gada 7. oktobra rezolūciju par Pasaules dienu pret nāvessodu Pieņemtie teksti, P7_TA(2010)0351 .
having regard to its resolution of 7 October 2010 on the World Day against the Death Penalty Texts adopted, P7_TA(2010)0351 .
ņemot vērā Eiropas Savienības (ES) un Amerikas Savienoto Valstu (ASV) 2010. gada 8. februāra kopīgo paziņojumu, kurā pausts aicinājums Irānas valdībai pildīt saistības cilvēktiesību jomā,
having regard to the joint statement by the European Union (EU) and the United States of America (USA) of 8 February 2010 calling on the Iranian Government to fulfil its human rights obligations,
ņemot vērā ES Deklarāciju par masu iznīcināšanas ieroču neizplatīšanu, ko pieņēma Saloniku Eiropadome, kura notika 2003. gada 19. un 20. jūnijā, un 2003. gada 10. decembra ES stratēģiju pret masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu,
having regard to the EU Declaration on Non-Proliferation of Weapons of Mass Destruction adopted during the Thessaloniki European Council of 19 and 20 June 2003 and the EU Strategy against Proliferation of Weapons of Mass Destruction of 10 December 2003,
ņemot vērā augstās pārstāves preses pārstāvja 2010. gada 23. septembra paziņojumu, kurā ir nosodīta spridzināšana Mahābādā Irānā,
having regard to the statement of 23 September 2010 by the High Representative's spokesperson condemning the bombing in Mahabad, Iran,
ņemot vērā 2008. gada 12. decembrī Eiropadomes pieņemto ziņojumu par Eiropas drošības stratēģijas (EDS) īstenošanu “Sniegt drošību mainīgā pasaulē”,
having regard to the report on the implementation of the European Security Strategy (ESS) entitled ‘Providing Security in a Changing World’, adopted by the European Council on 12 December 2008,
ņemot vērā augstās pārstāves 2010. gada 22. septembra paziņojumu E3+3 vārdā par ātri panākto risinājumu Irānas kodolenerģijas jautājumā,
having regard to the High Representative's statement of 22 September 2010 on behalf of the E3+3 on an early negotiated solution to the Iranian nuclear issue,
ņemot vērā augstās pārstāves 2010. gada 12. augusta deklarāciju Eiropas Savienības vārdā par septiņu bahajiešu priekšstāvju tiesāšanu,
having regard to the High Representative's declaration of 12 August 2010 on behalf of the European Union on the sentencing of 7 Baha'i leaders,
ņemot vērā augstās pārstāves preses pārstāvja 2010. gada 16. jūlija paziņojumu, kurā ir nosodīti uzbrukumi Irānā,
having regard to the statement of 16 July 2010 by the High Representative's spokesperson condemning the attacks in Iran,
ņemot vērā Padomes 2010. gada 22. marta secinājumus par brīvu piekļuvi informācijai Irānā,
having regard to the Council conclusions of 22 March 2010 on free access to information in Iran,
ņemot vērā augstās pārstāves 2010. gada 6. jūlija paziņojumu par gaidāmajiem nāvessodiem Irānā,
having regard to the High Representative's statement of 6 July 2010 on imminent executions in Iran,
ņemot vērā augstās pārstāves 2010. gada 12. jūnija deklarāciju Eiropas Savienības vārdā par “būtiski pasliktinātajiem apstākļiem cilvēktiesību jomā Irānā pēc prezidenta vēlēšanām 2009. gada jūnijā”,
having regard to the High Representative's declaration of 12 June 2010 on behalf of the European Union on ‘the gravely deteriorated human rights situation in Iran since the Presidential elections of June 2009’,
ņemot vērā Irānas Statistikas centra 2010. gada pavasara datus par Irānas bezdarba līmeņa pieaugumu līdz 14,6 %, kas nozīmē, ka valstī ir vairāk nekā 3,5 miljonus bezdarbnieku,
having regard to data from the Statistical Centre of Iran on the increase in Iran's unemployment rate in the spring of 2010 to 14.6%, with the number of unemployed estimated at over 3.5 million,
ņemot vērā to, ka Irāna ir parakstījusi Līgumu par kodolieroču neizplatīšanu (LKN) un līdz ar to ir apņēmusies atteikties no kodolieroču iegādes, un tai ir juridiskas saistības deklarēt visas kodolenerģētikas darbības, tostarp ar kodolmateriāliem, un atļaut Starptautiskajai Atomenerģijas aģentūrai (SAEA) veikt drošības kontroli saistībā ar minētajām darbībām,
having regard to the fact that Iran is a party to the Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons (NPT) and as such has foresworn the acquisition of nuclear weapons and is legally bound to declare all its nuclear activities, including nuclear material, and place them under International Atomic Energy Agency (IAEA) safeguards,
ņemot vērā SAEA 2005. gada 27. septembra deklarāciju, ka Irāna neievēro LKN saistības,
having regard to the IAEA declaration of 27 September 2005 to the effect that Iran was failing to comply with its obligations under the NPT,
ņemot vērā to, ka sešās secīgās ANO Drošības padomes rezolūcijās (Nr. 1696, Nr. 1737, Nr. 1747, Nr. 1803, Nr. 1835 un Nr. 1929) ir apstiprinātas bagātināšanas pārtraukšanas un citas prasības kā priekšnoteikumi, lai Irānai atjaunotu LKN piešķirtās tiesības,
having regard to the fact that enrichment suspension and other requirements have been successively affirmed in six United Nations Security Council resolutions (1696, 1737, 1747, 1803, 1835 and 1929) as preconditions for Iran's rights under the NPT to be restored,
ņemot vērā SAEA vienošanās priekšlikumu par kodoldegvielas piegādi Teherānas pētniecības reaktoram apmaiņā pret mazbagātinātu urānu no Irānas krājumiem un kompromisa priekšlikumu, ko atbalsta Turcijas un Brazīlijas valdības, mēģinot radīt uzticību un veicināt sarunas starp Irānu un E3+3, kā arī starp Irānu un Vīnes grupu,
having regard to the IAEA's proposal for an agreement to provide nuclear fuel to the Tehran Research Reactor in exchange for low-enriched uranium from Iran's stocks, and to the bridging proposal sponsored by the governments of Turkey and Brazil in an attempt to build confidence and facilitate negotiations between Iran and the E3+3, as well as Iran and the Vienna Group,
ņemot vērā ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1929(2010), ar ko tiek ieviesti jauni ierobežojoši pasākumi pret Irānu un noteikts ceturtais sankciju posms attiecībā uz Irānas kodolprogrammu,
having regard to UN Security Council (UNSC) Resolution 1929 (2010) introducing new restrictive measures against Iran imposing a fourth round of sanctions on Iran over its nuclear programme,
ņemot vērā Padomes 2010. gada 26. jūlija secinājumus par Irānu un pieņemto ierobežojošo pasākumu kopumu, kas jāvērš pret Irānu tirdzniecības, finanšu pakalpojumu, enerģētikas un transporta jomā, un arī regulu, ar ko paplašina tādu organizāciju un personu sarakstu, kam piemēro līdzekļu iesaldēšanu,
having regard to the Council conclusions on Iran of 26 July 2010 and to the Council's adoption of a set of restrictive measures to be imposed on Iran in the areas of trade, financial services, energy and transport, and of a regulation extending the list of entities and individuals subject to an assets freeze,
ņemot vērā papildu sankcijas Irānai, ko pasludinājušas ASV, Japāna, Kanāda un Austrālija,
having regard to the additional sanctions on Iran announced by the US, Japan, Canada and Australia,
ņemot vērā Eiropas Savienības ilgtermiņa apņemšanos strādāt pie Irānas kodolenerģijas jautājuma diplomātiska risinājuma,
having regard to the European Union's long-standing commitment to work for a diplomatic solution to the Iranian nuclear issue,
ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu ( A7–0037/2011 ),
having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs ( A7-0037/2011 ),
tā kā Irānas Islāma Republikai (turpmāk Irāna) ir jārisina virkne ar pārvaldību saistītu problēmu ‐ sākot no cīņas par varu starp konkurējošiem spēkiem valsts valdošajā elitē līdz valsti kropļojošām sociālām un ekonomiskām problēmām, problemātiskai reģionālās drošības videi un pieaugošai plašai tautas neapmierinātībai ‐, daudzas no kurām ir paša Irānas režīma augļi;
whereas the Islamic Republic of Iran (hereafter referred to as Iran) is facing an array of governance challenges – from power struggles between competing factions within the country's ruling elites to a crippling social and economic malaise, a problematic regional security environment and rising popular discontent at home – many of which are products of the Iranian regime's own making,
tā kā politiskie notikumi Irānā pēc apstrīdētajām un, daudzuprāt, krāpnieciskajām prezidenta vēlēšanām 2009. gada jūnijā ir apliecinājuši lielu potenciālu enerģiskās un aktīvās tautas vadītām demokrātiskām izmaiņām valstī; norāda, ka reformisti visbiežāk tiek identificēti ar Zaļo kustību, kas izveidojās laikā, kad notika masveida protesti pret Ahmadinejad atkārtotu ievēlēšanu;
whereas political developments in Iran following the disputed presidential elections of June 2009, widely considered as fraudulent, have shown that there is a great potential for people-led, democratic change in the country, spearheaded by its vibrant and active society; notes that the reformists have become most commonly identified with the Green Movement that took shape during the mass protests against President Ahmadinejad's re-election,
tā kā Irānas drošības spēki ‐ Revolucionārā gvarde, “Basij” milicija un policija ‐ ir reaģējuši ar bargiem pasākumiem, patvaļīgi arestējot tūkstošiem miermīlīgu protestētāju un disidentu, tostarp studentus un akadēmiskās vides pārstāvjus, sieviešu tiesību aktīvistus, arodbiedrību pārstāvjus, juristus, žurnālistus, emuāru autorus, garīdzniekus un ievērojamus cilvēktiesību aizstāvjus, nepārprotami apliecinot centienus iebiedēt kritizētājus un apspiest režīma noliedzējus; tā kā tiesu iestādes ir organizējušas paraugprāvas simtiem ievērojamu reformu atbalstītāju un aktīvistu, kā rezultātā dažiem ir piespriesti ilgi cietumsodi un pat nāvessodi;
whereas Iran's security forces – the Revolutionary Guard, Basij militia and police – have responded with a severe crackdown, arbitrarily arresting thousands of peaceful protesters and dissidents, including students and academics, women's rights activists, trade unionists, lawyers, journalists, bloggers, clerics and prominent human rights defenders, in a clear effort to intimidate critics and stifle dissent; whereas the judiciary have staged mass show trials of hundreds of prominent reformers and activists, resulting in the sentencing of some to lengthy prison terms and even to death,
tā kā joprojām nesodīti tiek pārkāptas irāņu pamattiesības: tiesības uz dzīvību, vārda brīvība, biedrošanās brīvība un brīvība no patvaļīgas aizturēšanas, apcietināšanas un spīdzināšanas un tiesības būt brīvam no jebkādas diskriminācijas;
whereas the fundamental human rights of Iranians – the right to life, to freedom of expression and association and to be free from arbitrary arrest, detention and torture and from all forms of discrimination – continue to be violated with impunity,
tā kā Irāna ir viena no IKT jomā visattīstītākajām valstīm Tuvajos Austrumos un emuāru izplatības ziņā ir trešā lielākā pasaulē pēc ASV un Ķīnas; tā kā nav nejaušība, ka telekomunikācijas un interneta sakari kopš 2009. gada vēlēšanām tiek regulāri traucēti;
whereas Iran ranks amongst the most ‘wired’ nations in the Middle East, making it the third largest blogosphere in the world after the United States and China; whereas it is not by accident that telecommunications and the Internet have been routinely disrupted since the June 2009 elections,
tā kā Irāna joprojām saglabā nāvessodu un ir viena no trim valstīm pasaulē, kur tiek izpildīts lielākais skaits nāvessodu; tā kā Irānai pieder rekords par lielāko skaitu nepilngadīgo pārkāpēju, kas notiesāti ar nāvessodu; tā kā Irānā joprojām tiek piemērots nāvessods, nomētājot ar akmeņiem, kas ir pretrunā Starptautiskajam paktam par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām otro fakultatīvo protokolu;
whereas Iran still retains the death penalty and is one of the three countries in the world where most executions are carried out; whereas Iran holds the record for the highest number of juvenile offenders executed; whereas Iran still applies the death penalty by stoning, which runs contrary to the Second Optional Protocol to the International Covenant on Civil and Political Rights,
tā kā daudziem irāņiem ir izpildīts nāvessods politisku iemeslu dēļ, neskaitāmi atrodas apcietinājumā un simtiem ir vajadzējis bēgt no valsts, baidoties par savu dzīvību un/vai nenoteikta ilguma aizturēšanu, pratināšanu un spīdzināšanu;
whereas numerous Iranians have been executed for political reasons, countless remain in prison, and hundreds have been forced to flee the country in fear of their lives and/or indefinite detention, interrogation and torture,
tā kā cilvēktiesību organizācijas Irānā (piemēram, Islāma Cilvēktiesību komisija un 90. panta komisija) ir sabiedrotās ar valdību un ir lielā mērā nenozīmīgas;
whereas human rights bodies inside Iran (e.g. the Islamic Human Rights Commission and the Article 90 Commission) are allied to the government and remain largely insignificant,
tā kā Irānas kodolprogrammai ir slepenības vēsture, kas ar laiku ir radījusi neuzticību Irānas apgalvojumiem, ka programmai ir tikai miermīlīgi mērķi;
whereas Iran's nuclear programme has a history of concealment, which over time has eroded the credibility of Iran's claims that the programme is only for peaceful purposes,
tā kā Irāna joprojām nepilda saistības, kas noteiktas attiecīgās ANO Drošības padomes rezolūcijās, no kurām pēdējā ir Rezolūcija Nr. 1929(2010), un visas SAEA valdes prasības par aģentūras pilnīgu un beznosacījumu piekļuvi visām kodolinfrastruktūras vietām, iekārtām, cilvēkiem un dokumentiem, lai nodrošinātu pienācīgu pārbaužu veikšanu saistībā ar Irānas kodolmērķiem un ļautu SAEA veikt kodoliekārtu uzraudzības pienākumu;
whereas Iran has still to comply with its obligations under all relevant UNSC resolutions, the most recent of which is Resolution 1929 (2010), and all the requirements of the IAEA Board of Governors, which specify full and unconditional access by the Agency to all sites, equipment, people and documents that would allow for proper inspection of Iran's nuclear purposes and would enable the IAEA to fulfil its role as nuclear watchdog,
tā kā dažas Irānas valdības politikas jomas apdraud stabilitāti un mieru reģionā; tā kā Irānas agresīvie un mērķētie paziņojumi, īstenotās kodolprogrammas un atbalsts Hezbollah un Hamas apdraud īpaši Izraēlu un Persijas līča reģiona valstis; tā kā tomēr stabilizējošā ietekme, ko Irāna varētu atgūt, būtu vēlama visam reģionam, ja tā normalizētu starptautiskās attiecības, it īpaši ar kaimiņvalstīm, beidzot noņemtu aizdomas par patieso kodolprogrammas mērķi un nodrošinātu cilvēktiesību un demokrātijas ievērošanu;
whereas some of the policies of the Iranian Government pose a threat to stability and peace in the region; whereas Israel and the Gulf region in particular feel intimidated by Iran's aggressive and targeted rhetoric, its ongoing nuclear programme, and its support for Hezbollah and Hamas; whereas, on the other hand the stabilising influence which Iran could potentially regain would be beneficial to the entire region, provided that it normalises its international relations, in particular with its neighbours, dispels once and for all the concerns regarding the real aims of its nuclear programme and guarantees respect for human rights and democracy,
tā kā Irāna ir uzņēmusi divas afgāņu bēgļu paaudzes, kas ir izmantojušas veselības un izglītības pamatpakalpojumus; tā kā 2010. gadā Irānā pastāvīgi dzīvoja vairāk nekā viens miljons reģistrētu afgāņu; tā kā Irāna šajā jomā ir saņēmusi tikai ierobežotu starptautisko atbalstu;
whereas Iran has hosted two generations of Afghan refugees in the country, which have benefitted from basic health and education services; whereas in 2010 more than one million registered Afghans were residing in Iran; whereas Iran has received only limited international support in this area,
tā kā Irāna ir viena no trim lielākajiem apstiprināto naftas un dabasgāzes rezervju īpašniekiem pasaulē;
whereas Iran ranks among the world's top three holders of proven reserves of both oil and natural gas,
tā kā ir notikusi ievērojama attiecību padziļināšanās starp Irānu un Turciju; tā kā Irāna izmanto gan valstiskos, gan nevalstiskos sabiedrotos Sīriju, Hezbollah un Hamas, kā arī Musulmaņu brālību, lai radītu nestabilitāti reģionā;
whereas there has been a remarkable deepening of relations between Iran and Turkey; whereas Iran is using its state and non-state allies Syria, Hezbollah and Hamas, and also the Muslim Brotherhood, to destabilise the region,
tā kā LKN IV pantā noteiktas visu pušu neatņemamas tiesības attīstīt kodolenerģijas izpēti, ražošanu un izmantošanu miermīlīgiem civiliem mērķiem bez diskriminācijas un saskaņā ar minētā līguma I un II pantu,
whereas Article IV of the NPT notes the inalienable right of all parties to that treaty to develop research, production and use of nuclear energy for peaceful civilian purposes without discrimination and in conformity with Articles I and II of the treaty,
ar bažām norāda uz iekšējo politisko situāciju, it īpaši attiecībā uz demokrātiju; norāda arī uz Irānas tautas, īpaši jaunākās paaudzes, demokrātisku pārmaiņu cerībām un pauž dziļu nožēlu par to, ka Irānas valdība un parlaments acīmredzot nespēj reaģēt uz pamatotajām Irānas pilsoņu prasībām; uzsver, ka plašā neapmierinātība ar Irānas valdību saistībā ar sliktajiem sociālekonomiskajiem apstākļiem un ar pilnīgu nebrīvību, kā arī minimālas cieņas pret cilvēku trūkumu ir galvenie šķēršļi režīma izdzīvošanai;
Notes with concern the internal political situation, in particular as regards democracy; notes also the aspirations for democratic change of the Iranian people, in particular the younger generation, and deeply deplores the fact that the Iranian Government and Parliament are apparently incapable of responding to the justifiable demands of Iranian citizens; stresses that popular discontent with the Iranian Government as a result of the grave socio-economic situation combined with an absence of liberty and of basic respect for human dignity within Iran represents the main challenge to the regime's survival;
uzsver, ka demokrātiskas pārmaiņas nevar uzspiest no ārpuses vai pat militāriem līdzekļiem, bet tās jāpanāk miermīlīgā demokrātiskā procesā; pauž apbrīnu par desmitiem tūkstošu Irānas pilsoņu drosmi, kuri turpina riskēt ar savu profesionālo karjeru un dzīvību, pieprasot vairāk brīvības un demokrātisku tiesību Irānas Islāma Republikā;
Underlines that democratic change cannot be imposed from outside or even by military means but has to be achieved through a peaceful democratic process; expresses its admiration for the courage of the tens of thousands of Iranians who continue to risk their professional careers and lives by calling for greater freedom and more democratic rights in the Islamic Republic of Iran;
konstatē, ka iepriekšējās Irānas masu kustības tika balstītas uz labklājības un brīvības meklējumiem un ka šie mērķi ir joprojām neizpildīti 1979. gada revolūcijas solījumi; norāda, ka trūkumi ekonomikā, tādi kā inflācija, korupcija, augsts bezdarba līmenis, enerģijas nepietiekamība, neefektīvs valsts sektors un valsts finanšu izšķērdēšana, pēdējos gados ir ļoti palielinājušies;
Observes that previous Iranian mass movements were based on a dual quest for welfare and liberty, and that these remain unfulfilled promises of the 1979 revolution; points out that economic shortcomings such as inflation, corruption, high unemployment, energy shortages, an inefficient state sector and the waste of public funds have increased drastically over the last years;
norāda, ka reformistu kustība pārstāv intelektuālās ievirzes un politiskās programmas, sākot no vēlmes pakāpeniski modernizēt Irānas valdības iestādes līdz mērķim pilnībā gāzt valdošo režīmu;
Notes that the reformist movement covers a spectrum of intellectual trends and political agendas ranging from a wish to gradually modernise Iran's governmental institutions to the aim of thoroughly overhauling the regime;
pauž solidaritāti ar miljoniem irāņu, kas ir izgājuši ielās kopš 2009. gada prezidenta vēlēšanām cerībā uz politiskām pārmaiņām Irānā;
Expresses its solidarity with the millions of Iranians who have taken to the streets since the June 2009 presidential elections in the hope of political change in Iran;
mudina Irānu izbeigt jebkāda veida diskrimināciju valstī; pauž bažas par diskrimināciju un politisko un sociālo apspiešanu, it īpaši to, kas attiecas uz Irānas sievietēm; aicina Irānas varas iestādes pārstāt diskriminēt cilvēkus seksuālās orientācijas dēļ; nosoda necilvēcīgo un mežonīgo praksi piespriest nāvessodu par iespējamu nodarījumu saistībā ar seksuālo partneru izvēli un seksuālo dzīvi;
Urges Iran to put an end to all forms of discrimination in the country; is concerned by the discrimination and political and social repression affecting women in particular in Iran; calls on the Iranian authorities to stop discriminating against people on the basis of their sexual orientation; denounces the inhumane and medieval practice of sentencing people to death for alleged offences pertaining to choice of partners or sexual practices;